mot · G7022203 · 1984-01-24 00:00:00 — m. fl. Kampucheafrågan m. m. Varje lösning av Kampucheafrågan måste utgå från det kampucheanska folkets självbestämmanderätt. Demokratiska representerar inte det kampucheanska folket. Dess koalitionsregering är en regering utan land och folk. Sihanouks och Son Sanns koalition med dikteras enbart av deras förhoppningar att kunna utverka utländsk vapenhjälp för att bli militärt starkare än och kunna förhandla med utifrån en styrkeposition. Men allt tyder på att de i stället förverkar det stöd de kan ha haft hos det kampucheanska folket. Koalitionen är bräcklig och anhängare attackerar sina bundsförvanter av och till. Om koalitionen upplöses, återfår dessa automatiskt ensamma rätten att uppträda som Demokratiska . Vilken regim det kampucheanska folket önskar få efter att hotet från avlägsnats och de vietnamesiska trupperna lämnat landet, är en öppen fråga. Den regim, som Heng Samrin leder, har givit dem två väsentliga ting: skydd till liv och lem och frihet att leva ett normalt liv, bilda familj, odla jorden, laga sin egen mat, åka till marknaden och sälja sina produkter, gå i pagoden, skicka barnen till skolan osv. Det har givit Heng Samrin ett visst mått av folkligt stöd. Men hans kommunistparti är ytterligt litet och svagt. Å andra sidan spelar den bredare fronten för Kamucheas utveckling en viktig roll i den praktiska politiken. Härtill kommer att det helt saknas demokratisk tradition i landet, som Sihanouk gjorde till enpartistat. har en statsapparat byggts upp med , regering, lokala valda församlingar, administration, domstolar osv. Men det sker i ett land, där själva samhällsstrukturen var totalt raserad efter . De viktigaste samhällsinstitutionerna - familjen, byn, pagoden - måste återskapas. De gamla storfamiljerna finns knappast mer. Det går två kvinnor på en man. Många familjer består enbart av kvinnor. Det traditionella familjejordbruket kan inte bedrivas utan män, och det råder stor brist på bufflar. Pagoden har förlorat sin sociala roll därför att så få munkar överlevt. Det är utifrån dessa förutsättningar som det kampucheanska samhället nu återuppbyggs. Endast framtiden kan utvisa hur det kommer att gestalta sig. existerar emellertid, har rest sig ur svält och kaos. Med otroligt hårt arbete och tron på en bättre framtid har bondebefolkningen arbetat upp landet ur katastrofläget 1979 till en någorlunda tryggad försörjning. Den gamla kulturen har väckts till liv och förs nu vidare av den unga generationen. Detta är realiteter som omvärlden förr eller senare tvingas inse, och då kommer att erkännas och ta plats i FN. Frågan om svenskt erkännande har vpk tagit upp tidigare. Regeringen har intagit ståndpunkten att inte erkänner någon av de två regeringar som gör anspråk på att representera . Men frågan är inte fullt så enkel att det ställningstagandet räcker. Det handlar om två slags erkännanden. För det första gäller det erkännande och diplomatiska förbindelser. erkänner inte regeringar utan stater. måste erkänna existens som stat. Att landet har en regering, som tillkommit genom militära intervention, är en annan fråga. Att regeringar tillsätts eller upprätthålls genom utländsk militär intervention är tyvärr inte ovanligt. Att icke erkänna är ett sätt att markera avståndstagande från invasion och truppstationering. I realiteten blir det emellertid ett straff för folk för att det inte självt förmådde befria sig från . Det är ett synsätt som man hör kampucheaner uttrycka. De upplever sig orättvist isolerade. Frågan om diplomatiska förbindelser är en praktisk fråga. Det handlar om Phnom Penh-regeringens kapacitet att bygga ut sina diplomatiska förbindelser och om den praktiska nyttan med tanke på ett direkt bilateralt bistånd. Därför blir det en fråga om lämplig tidpunkt. För det andra gäller det röstsätt i FN när plats skall besättas. Här handlar det om vilken regering som skall representera . Det har gällt att godkänna eller underkänna Demokratiska . Något förslag har inte väckts att ge till . Det har sålunda inte varit ett val mellan två regeringar. Eftersom det är helt uppenbart att Demokratiska bara representerar några smågrupper, som håller till i obefolkade djungelområden vid gränsen, måste dess mandat underkännas. bör därför rösta nej. Att Demokratiska har säte i har en olyckligt bieffekt: FN kan inte gå in med bistånd till återuppbyggnaden och utvecklingsarbetet i utan endast ge humanitärt bistånd. FN kan t. ex. inte reparera kraftverken i . Inom brittiska är man mycket orolig för att det som uträttats för att få på fötter nu skall spolieras. Deras representant säger: Utan utvecklingsbistånd från FN-organen kommer läget ohjälpligen att försämras. Kampucheanerna kommer inte att ha någon att vända sig till för att få reservdelar, som håller lastbilar och traktorer igång, konstgödsel för att odla ris, spik och cement för att återuppbygga byarna. Oxfams budget på för 198384 blir bara en droppe i en hink, som FN och västvärlden bestämt skall förbli tom. Nyckelfrågan är att frånta Pot-gruppen dess internationella uppbackning: , FN-bistånd och vapenhjälp. Om så sker kan förhållandena snabbt bli fredliga och ta hem sina trupper. utrikesminister har förklarat att om t. ex. Sihanouk bryter med , kan han kandidera i dylika val. har klart uttalat sin vilja att ta hem trupperna så snart det kinesiska hotet undanröjts. Därmed avses först och främst stöd till Pot-gruppen. Härtill önskar någon form av garanti mot kinesiska fientligheter. Man har nämnt ett icke-angreppsavtal. Men man verkar inte ha låst sig, ty från ansvarigt vietnamesiskt håll har man också pekat på sina partiella trupphemtagningar, som skall ske i takt med att eget försvar byggs upp. Om kan de vietnamesiska trupperna lämna . Liknande uttalanden finns från . Så sade Heng Samrin till en dansk journalist att om , och stoppar stödet till , Son och , kommer att diskutera hemsändandet av samtliga vietnamesiska soldater med den vietnamesiska regeringen. Stödet till Demokratiska är ett medel att försvaga genom att tvinga det till ett kostsamt engagemang i . Allteftersom tiden går synes denna strategi alltmer förfelad. har tack vare de ekonomiska reformer, som påbörjades , hävt sin jordbrukskris så att livsmedelsförsörjningen börjat förbättras. Strömmen av båtflyktingar har avtagit. De sovjetiska baser, som och räknade med skulle upprättas i , har inte blivit verklighet. håller fast vid den alliansfria rörelsen och inställningen att ett land med utländska baser är som en kropp med cancer. Och man bör observera att åter talar om neutralitet. kostnader för verkar ha överdrivits. I () beräknades /år, dvs. , för de gångna fem åren. Därtill förlorade i bilateralt och 99 miljoner i multilateralt bistånd inemot en och tillsammans. Det kan jämföras med de i Kinabistånd, som förlorade - före Kampucheainvasionen. Därtill hade landet en tung börda med hundratusentals Kampucheaflyktingar och evakuerade gränsinvånare att försörja. Flertalet av dessa har ju nu kunnat återvända hem. En betydligt tyngre börda för är att hålla en miljon man mobiliserade, så som fallet varit sedan angrepp . Men politiken att isolera har burit frukt i så måtto att landet blivit alltmer ensidigt beroende av . Det är en utveckling som den vietnamesiska ledningen inte önskat. Men så länge har kvar sina trupper i , kommer västländerna uppenbarligen att hålla inne bistånd, krediter och investeringar. Om en lösning nås i har bistånd ställts i utsikt. Då bör den resolution som generalförsamlingen enhälligt antog (var frånvarande) om återuppbyggnadsbistånd till 1* 1983/84. på nytt aktualiseras. står två vägar öppna. Den ena leder till fortsatt konfrontation, militära rustningar och ökat stormaktsberoende. Den andra är en förhandlingsuppgörelse som leder till fredliga relationer, neutralisering och ekonomisk utveckling. , som inte har några egenintressen att försvara i området, bör kunna ge konstruktiva bidrag till en lösning. Så borde exempelvis idéer om gemensam säkerhet kunna prövas för att bryta inringningshoten. neutralitet och allmänna good-will hos de berörda länderna är tillgångar som de länder, som försökt medla, saknar. bör därför i eller utom FN ta ett sådant initiativ och söka en så bred anslutning av andra stater som möjligt härför. Även bland dem som stöder Demokratiska för att markera sitt fördömande av kränkning av gränser och nationella oberoende, finns en utbredd olust över att tvingas gå ihop med anhängare. Från kinesiskt håll har antytts att soldater bör avväpnas innan val hålls i . Men så länge de utgör en tillgång, finns det inga motiv för , och att ändra sin politik. Om däremot och en grupp länder med internationellt anseende lade fram en fredsplan baserad på folkens självbestämmanderätt i alla de tre indokinesiska länderna, skulle det bli omöjligt att upprätthålla fiktionen Demokratiska som det kampucheanska folkets lagliga och legitima företrädare. I stället skulle de riskera ett mer allmänt erkännande av och bistånd till . Om det nuvarande tillståndet får fortsätta, riskeras en fastlåsning alltmedan parterna rustar upp militärt. Kampucheaflyktingarna i riskerar att bli permanenta. förslag om en buffertzon i västra , där flyktingarna och Demokratiska gerilla - skulle få säfe refuges efter att dragit bort sina trupper härifrån, verkar att syfta till att använda flyktingarna som en buffert. Om en sådan situation uppstår, har FN utfäst sig att skydda dessa säfe refuges. Den utfästelsen fanns inskriven i resolution 35/6, som generalförsamlingen antog med 97 röster mot 23. röstade för resolutionen och har fortsatt att rösta för de följande årens Kampuchearesolutioner, som bygger på resolution 35/6. Resolutionsförslagen har utarbetats av ASEAN och präglats av speciella intressen som frontstat och ömtåliga relationer med . Förra årets resolution återgav sålunda Demokratiska påståenden om demografiska förändringar i , dvs. de från Pot-gruppen stammande uppgifterna om vietnamesisk kolonisering av medelst inflyttning. Uppgifterna har inte bekräftats av någon utländsk observatör i . Från uppges officiellt att 50000 av de vietnameser, som drevs bort från av 1970, nu återvänt. Det var 150000 före kupp och pogromer på vietnameser. Sammantaget med FN:s erkännande av Demokratiska bin der resolution 35/6 FN till , och Kampucheapolitik, som helt bortser från det kampucheanska folkets självbestämmanderätt till förmån för syftet att isolera . Genom press på vill de få att dra bort sina trupper från . Resultatet har blivit det motsatta. Uppbackningen av Demokratiska håller människorna under ständigt hot om att de fruktade polpotama skall komma igen. Därför accepteras de vietnamesiska trupperna som skydd. Alla utländska besökare oavsett politiska sympatier rapporterar att denna folkopinion är förhärskande i . Ett tillfälle till ett fredsinitiativ ges när på nytt behandlar Kampucheafrågan. Om man inte överlåter åt ASEAN-ländema att utarbeta resolutionsförslaget, skulle något konstruktivt kunna uträttas. borde utforma ett utkast, som undanröjer de negativa inslagen i resolution 35/6 och löser FN från Demokratiska . Det är angeläget att ett initiativ av den art som här skisserats tas nu för att förhindra att blir en farlig krutdurk i stormaktskonfrontationen i . Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer om att sonderingar görs med andra regeringar om en fredslösning för och , 2. att hos regeringen hemställer om att sådana instruktioner ges till FN-delegationen att det kampucheanska folkets självbestämmanderätt beaktas och Demokratiska mandat underkänns. (vpk) (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)