mot · G7022045 · 1984-01-24 00:00:00 — 1983/84: Jämställdheten mellan kvinnor och män Jämställdhetsarbetet har fortsatt och vidareutvecklats under de två regeringarna . Det gäller såväl de organisatoriska formerna som den konkreta inriktningen. En rad åtgärder genomfördes som innebar att hinder för jämställdhet mellan kvinnor och män på olika områden undanröjdes, att möjligheterna för föräldrarna att förena föräldraskap och förvärvsarbete underlättades och att traditionella könsrollsmönster successivt förändrades genom opinionsbildning. Inte minst har olika åtgärder på skolans område betydelse i detta avseende. Den organisatoriskt sett kanske viktigaste förändringen skedde då lagen om jämställdhet i arbetslivet trädde i kraft och som en följd därav myndigheten "jämställdhetsombudsmannen och jämställdhetsnämnden inrättades. En jämställdhetsberedning inrättades i . Syftet var att ge jämställdhetsfrågorna en mer framskjuten plats i regeringsarbetet och att bevaka att regeringens riktlinjer för jämställdhetsarbetet följdes. Beredningen bestod av representanter från samtliga departement. Ett jämställdhetsråd med företrädare för kvinnoorganisationerna inrättades också. Rådet var ett forum för utbyte av information och idéer. I det följande ges en kortfattad redogörelse för syn på jämställdhet mellan kvinnor och män och för hur arbetet bördrivas vidare för att uppnå den. Konkreta förslag med och utan anslutning till budgetpropositionen läggs. Alla människors lika värde och rättigheter är utgångspunkten för politiska arbete. Kraven på trygghet i en god livsmiljö för alla och ansvaret för kommande generationer samt strävan efter jämlikhet mellan grupper och individer skall bestämma inriktningen av det politiska handlandet. Det decentraliserade samhället är en viktig förutsättning för att nå dessa mål. Det ger också bästa förutsättningen för jämställdhet mellan kvinnor och män, som är ett viktigt delmål i arbetet för jämlikhet mellan individer och grupper. 1 1983/84. Vad är jämställdhet? Jämställdhet är alla människors lika rätt till utveckling, utbildning och arbete efter sin läggning och sina förutsättningar utan avseende till kön. Varje människa måste ha möjlighet att ta till vara sina personliga resurser. Ekonomisk självständighet är en förutsättning för jämställdhet. Det innebär att rätten till förvärvsarbete skall gälla såväl kvinnor som män. Jämställdhet är också en jämnare fördelning mellan kvinnor och män i det demokratiska samhällsarbetet. Kvinnor och män har olika erfarenheter och därpå byggda värderingar. Deras olika erfarenheter och värderingar måste tas till vara i samhällsarbetet. Jämställdhet innebär också att kvinnor och män skall ha samma möjligheter och skyldigheter till omsorg om och ansvar för barnen. Jämställdhet är således en fråga om delat ansvar och lika villkor i hem, arbetsliv och samhälle. Arbetet för att förverkliga jämställdhet mellan kvinnor och män är därför en av de viktigaste samhällsuppgifterna. mål för det fortsatta jämställdhetsarbetet är alltså att utifrån grundsyn - alla människors lika värde och rättigheter - trygga kvinnors och mäns lika möjligheter till: - utbildning och arbete - omsorg om och ansvar för barnen - inflytande i och ansvar för samhället. Det decentraliserade samhället med närhet mellan arbete, bostäder och service och med beslutsfattandet nära människorna ger de bästa förutsättningarna för att uppnå dessa mål. Samhällsplaneringen måste som en av sina utgångspunkter ha att skapa förutsättningar för jämställdhet mellan kvinnor och män, och detta måste klart komma till uttryck i kommande byggnadslagstiftning. planering har motverkat jämställdhet. Utvecklingen har gått mot ökat avstånd mellan bostad och arbete också i tätorterna. Boendet har glesats ut och arbetsplatserna koncentrerats till särskilda områden. Det har lett till längre arbetsresor, sämre service i bostadsområdena och sämre boendegemenskap. Boendeplaneringen måste utgå ifrån att både kvinnor och män skall ha möjlighet att förvärvsarbeta. En god barnomsorg måste ordnas i anslutning till bostadsområdena. Den ökade flexibilitet i barnomsorgen som pläderar för är därvid nödvändig. En väl fungerande kollektivtrafik måste finnas. I partimotion om trafikpolitiken har detta understrukits. Vid planering av nya och upprustning av äldre bostadsområden skall möjligheterna att integrera arbetsplatser, t. ex. småindustri, hantverks- och serviceverksamhet alltid utnyttjas. Barn och ungdomar får därmed naturliga kontakter med yrkeslivet och med vuxna i alla åldrar. Även utrymmen för fritidsaktiviteter skall finnas i bostadsområdena. Sådana, väl fungerande, lokalsamhällen ger de bästa förutsättningarna för jämställdhet, oavsett hur man i olika familjer fördelar sin tid mellan förvärvsarbete och familjeliv. Samhällsplaneringen måste vidare, om jämställdhet skall uppnås, syfta till en balanserad utveckling inom landet som helhet, inom olika regioner och inom de enskilda kommunerna. En kraftfull regionalpolitik är därför ett viktigt medel för jämställdhet. Koncentrationen till storstadsområdena måste motverkas och människor i alla delar av landet ges sysselsättningsmöjligheter, goda kommunikationer och tillfredsställande service. I det förslag till ny plan- och bygglag som regeringen nu remitterat till lagrådet finns i lagtexten inte klart uttryckt att en av utgångspunkterna för samhällsplaneringen skall vara att skapa förutsättningar för jämställdhet". Vi vill redan nu föreslå att så sker. All utbildning, såväl i förskola, grundskola och gymnasium som i högskola och vuxenutbildning spelar en nyckelroll när det gäller att förändra de traditionella könsrollsmönstren. Värderingarna om vad som är kvinnligt och manligt formas . Åtgärder i förskola och grundskola måste därför prioriteras. Därför är det nödvändigt att jämställdhetsfrågorna betonas i all lärarutbildning. En hel del har hänt . Skollagen föreskriver skyldighet för kommuns skolstyrelse och för landstingsutbildningsnämnd att verka för jämställdhet mellan kvinnor och män. Likaså åläggs skolchef i en kommun i fråga om utbildningens innehåll att verka för jämställdhet mellan kvinnor och män. I den nya läroplanen för , Lgr 80, som tillämpas fr. o. m. /83 står inskrivet att skolans mål bl. a. är att verka för jämställdhet mellan kvinnor och män. Vidare bör enligt läroplanen lärostoffet grupperas så att jämställdhetsfrågor belyses i samverkan mellan flera ämnen. Dessutom bör det i arbetsplan finnas en planering av frågor som är gemensamma för flera ämnen som t. ex. könsrollsfrågor. Teknik är obligatoriskt ämne för både pojkar och flickor, vilket är av stor betydelse när det gäller att stimulera flickor att söka sig till tekniska yrken. Hemkunskapen som är gemensam för pojkar och flickor börjar redan på lågstadiet. Vid utformningen- av gymnasieskolan har man också eftersträvat jämställdhet. På den ekonomiska linjen har den nya timplanen, som tillämpas fr. o. m. /83, konstruerats så att pojk- och flickbetonade linjeval minskar betydligt. Sökande som väljer för sitt kön otraditionella linjer erhåller en halv extrapoäng. I proposition 1981/82:15 om studie- och yrkesorientering framhölls att de som sysslar med studie- och yrkesorientering inom skolan bör beredas tillfälle att praktisera i arbetslivet inom för resp. kön otraditionella arbetsområden. Vidare skall eleverna få tillfälle att pröva på verksamhetsområden som traditionellt väljs av andra könet, både inom undervisningen och i den praktiska yrkeslivsorienteringen. beslöt med anledning av propositionen om skolforskning och personalutveckling att jämställdhetsfrågorna skall ingå i fortbildningen för lokalt utvecklingsarbete i . Däremot är könsrolls-/jämställdhetsfrågorna ännu inte obligatoriska i lärarnas grundutbildning. Visserligen ingår könsrollsfrågor i den centralt fastställda utbildningsplanen, men det är linjenämnderna vid de olika högskoleenheterna som har ansvaret för den närmare planeringen och genomförandet av utbildningen. På lokal nivå fastställs således innehåll samt de lärarresurser m. m. som skall avsättas för kursen. En gjord undersökning visar också mycket riktigt att dessa frågor vid flertalet lärarhögskolor behandlades slentrianmässigt för att inte säga omedvetet. Vi anser därför att könsrolls-/jämställdhetsfrågorna skall bli obligatoriska i all lärarutbildning och ges särskilda undervisningstimmar. I undervisningen bör ingå metodiken för hur jämställdhetsfrågorna skall kunna integreras i alla ämnen. I UHÄ:s handlingsprogram för jämställdhet inom högre utbildning och forskning sägs att UHÄ i samarbete med skall ge ut en handbok i könsrollsfrågor för bl. a. grundutbildningen av lärare och annan högskoleutbildning. Beslutet om detta läromedel togs , men ännu har inget hänt. Vi anser det angeläget att arbetet med att få fram en i jämställdhetsfrågor påbörjas av UHÄ. Som framgår av ovanstående har skolan fått ett omfattande ansvar att driva jämställdhetsfrågorna genom olika bestämmelser. Hur dessa omsätts i verkligheten är det emellertid svårt att få ett begrepp om. Vid länsskolnämnderna är i regel någon huvudansvarig för jämställdhetsfrågor. Vi föreslår att länsskolnämnderna begär rapporter över hur de olika skolstyrelserna tacklat jämställdhetsfrågorna, t. ex. i undervisningen genom studiedagar eller projekt. På detta sätt kan goda uppslag samlas och föras ut till skolstyrelserna för att stimulera dem till nya insatser. Regeringens proposition (1981/82:106) om forskning m.m. innehöll ett särskilt avsnitt om jämställdhetsforskning. I propositionen, som antogs av vårriksdagen 1982, föreslogs att jämställdhetsforskning skall vara ett prioriterat område, vilket är av stor betydelse när det gäller att långsiktigt förbättra jämställdheten och när det gäller tillgång och fördelning av forskningsmedel etc. Den delegation för samordning och stimulans av jämställdhetsforskning som aviserades i nämnda proposition har också inrättats. Linje- och yrkesvalet är fortfarande starkt könstraditionellt. Såväl SÖ som jämställdhetskommittén fick i uppdrag och särskilda medel för kampanjer i syfte att påverka till ett mer otraditionellt linjeval. fick också som speciellt uppdrag att genom en informationskampanj söka komma fram till användbara metoder för att påverka ungdomarna och framför allt flickorna att göra otraditionella yrkesval. Också nuvarande regering har anslagit medel för pilotprojekt i detta syfte. Vissa förändringar har skett. Således var bland de behöriga förstahandssökandena till gymnasieskolans 4-åriga tekniska linje 16,flickor, en ökning med . Ökningen har fortsatt och var andelen flickor på denna linje 20,. SS A-råden har viktiga uppgifter när det gäller ungdomarnas yrkesval. Genom att de är partssammansatta har könssammansättningen kommit att bli mycket sned. Procentandelen kvinnor är mycket låg. har i sina anvisningar och kommentarer framhållit att en jämn könsfördelning i SS A-rådet bör eftersträvas. Vi tror att skolstyrelserna skulle ha bättre möjligheter att genomföra detta om en bestämmelse om detta tas in i skolförordningen. De skulle då kanske ha lättare att övertala de nominerande organisationerna att föreslå kvinnor som ledamöter. Rätten till arbete är grundläggande för jämställdhet mellan kvinnor och män. Förvärvsarbete är inte bara en förutsättning för egen försörjning. Det har också ett egenvärde genom att det är en väg till sociala kontakter, gemenskap och till personlig utveckling. De praktiska förvärvshinder som finns måste undanröjas. Attityder och värderingar är också av betydelse när det gäller kvinnors och mäns lika möjligheter till arbete och utbildning. Ansvaret för att förändra attityder på arbetsplatsen och arbeta bort fördomar ligger såväl hos den enskilde som hos arbetsgivaren och de fackliga organisationerna. Jämställdhet innebär bl. a. att kvinnor och män skall kunna förvärvsarbeta på lika villkor. De skall ha samma lönevillkor och möjligheter till utveckling och befordran i arbetet. Grundläggande för jämställdhet är också att kvinnor och män kan kombinera förvärvsarbetet med det praktiska arbetet och ansvaret för barnen. Det förtjänar dock att påpekas att de flesta har detta vårdansvar endast i livet. Allt fler kvinnor förvärvsarbetar. 1976 fanns av alla kvinnor mellan i arbetskraften. (tredje kvartalet) var motsvarande siffra Nära 300000 kvinnor kom in på arbetsmarknaden. hängde ökningen av antalet kvinnor i arbetskraften samman med högkonjunkturen och den därmed sammanhängande stora efterfrågan på arbetskraft. har kvinnornas inmarsch på arbetsmarknaden fortsatt trots vikande konjunkturer. Ökningen har fortsatt också om också i långsammare takt. Arbetslösheten är dock något högre för kvinnor än för män. Speciellt allvarligt är att mer än hälften av alla långtidsarbetslösa är kvinnor. av alla sysselsatta kvinnor arbetar deltid mot av männen. Men det totala antalet förvärvsarbetande kvinnor på heltid har ej minskat. Kvinnornas arbetsmarknad är dock till stor del en annan än männens, och de arbetar i stor utsträckning i vård-, service- och kontorsyrken. Kvinnornas yrken är genomgående lägre betalda än männens, och ofta ger de också mindre möjligheter att påverka och fatta beslut i arbetsorganisationen. Som tidigare nämnts är regionalpolitiken ett viktigt jämstäildhetsinstrument. Skillnaderna i kvinnors förvärvsfrekvens mellan storstadsområdena och glesbygder är stora. kamp för regional balans, bl. a. genom en aktiv regionalpolitik, är ett viktigt led i jämställdhetsarbetet. avvisar nu som tidigare flyttningsstimulerande förslag och föreslår i stället ytterligare satsning på regionalpolitiska åtgärder. Det förtjänar nämnas att av totalt ca 6300 nya arbeten som tillkom genom lokaliseringspolitiskt stöd under budgetåren 1979/80 och 1981/82 är närmare 2 700 kvinnor. Detta är bl. a. ett resultat av det villkor som ställs för att erhålla lokaliseringsstöd, nämligen att av de nytillkomna arbetsplatserna skall gå till underrepresenterat kön, vilket oftast är kvinnor. Det händer tyvärr alltför ofta att företag beviljas dispens från detta villkor bl. a. med motiveringen att inga utbildade kvinnor finns att tillgå. Det måste vara ett ansvar för arbetsmarknadsmyndigheterna att genom utbildningsinsatser se till att det skälet inte kan åberopas. kommer att innebära stora förändringar på arbetsmarknaden inom de flesta sektorer. Den offentliga sektorn som sugit upp en stor andel av den kvinnliga arbetskraften beräknas inte öka lika mycket i fortsättningen. Den snabba tekniska utvecklingen, med bl. a. datorisering och robotar, tränger nu in på områden som industri, kontor, banker och handel och övertar arbetsuppgifter. Det är viktigt att samhället har en beredskap för denna utveckling och att de anställda själva får delta i beslutsprocesserna på detta område. Datoriseringens inverkan på kvinnornas arbetsmarknad togs upp i propositionen (1981/82:123) om samordnad datapolitik. Regeringen gav senare dataeffektutredningen i uppdrag att studera vilka effekter, såväl risker som fördelar, datoriseringen kan ha för kvinnor i arbetslivet och att lämna förslag till åtgärder för att möta utvecklingen. Vidare skulle utredningen studera elektronikindustrin och undersöka hur rekryteringen av kvinnor dit kunde ökas. Utredningen skulle också belysa konsekvenserna av s. k. hemterminaler. har i en särskild studie diskuterat dessa frågor. Förslag till lösningar har aviserats till slutbetänkandet. JämO har också studerat databranschen och funnit att datasystem ofta installeras utan överväganden eller planering när det gäller den redan anställda personalen. Över huvud taget synes beredskapen för datasamhället vara dålig, inte minst på utbildningsområdet. Vi vill hänvisa till centermotion om breddutbildning i datafrågor väckt, till årets . Många saknar ekonomiskt stöd vid arbetslöshet. Framför allt står många kvinnor utan det skydd som arbetslöshetsförsäkringen ger. håller fast vid sin principiella inställning att en allmän arbetslöshetsförsäkring bör införas. 1 dagens ekonomiska läge avstår vi dock från att lägga fram förslag. Vi anser emellertid att en uppdatering bör göras av den tidigare utredningen i frågan så att bl. a. de ekonomiska konsekvenserna i dagens situation blir belysta. Det är viktigt att kvinnor och män får samma möjligheter att delta i fackligt och politiskt arbete. Kvinnor och män har olika erfarenheter att utgå ifrån och bidra med i samhällsarbetet. Det är detta som gör det så angeläget att både kvinnor och män är representerade i beslutande församlingar. En ökning av kvinnorepresentationen är därför nödvändig. En strävan bör vara att kvinnor och män är representerade i beslutande församlingar i förhållande till sin andel av valmanskåren. Det hör till de politiska partiernas ansvarsområde att arbeta i denna riktning. Så länge kvinnor och män inte har likvärdiga möjligheter att påverka de politiska besluten föreligger en allvarlig brist i vår demokrati. har haft den högsta kvinnorepresentationen i . F. n. uppgår den till något . Också i kommuner och landsting har en relativt sett hög kvinnorepresentation. Att ett målmedvetet arbete från partiorganisationer nas sida ger resultat visar på. Den består nu av kvinnor och män. Det politiska livets villkor försvårar kvinnors möjligheter att delta i samhällsarbetet. Främst är det småbarnsföräldrar som möter svårigheter att delta i det politiska arbetet. Småbarnsföräldrarnas erfarenheter kan dock inte undvaras, när beslut skall fattas, varför olika former för att förbättra villkoren för politiskt arbete måste prövas. Sammanträden på tider som passar barnfamiljer, tidsbegränsade möten och möjligheter till barnpassning är grundläggande krav om kvinnor och män skall få samma möjligheter att delta i samhällsarbetet. Detta är i första hand kommunala frågor. Kvinnoförbunden har en viktig roll när det gäller att stimulera och stödja kvinnor som är intresserade av politiskt arbete och skola dem för olika uppdrag. Det ekonomiska bidrag till kvinnoorganisationerna som förra regeringen genomförde bör ha stor betydelse för deras fortsatta möjligheter att arbeta. Kvinnor är dock fortfarande i liten utsträckning representerade i styrelser för statliga företag eller myndigheter liksom i statliga kommittéer. Regeringen har uppmanat organisationer och myndigheter att föreslå två namn, en kvinna och en man, till uppdrag i statliga styrelser, kommittéer m. m. som tillsätts av regeringen. Vi anser att denna praxis bör fortsätta. Enligt den redovisning över antal kvinnor i statliga utredningar som införs i Kommittéberättelsen har exempelvis andelen kvinnliga kommittéordförande minskat med och utgör bara 10,av samtliga. Också andelen sekreterare har minskat, medan andelen ledamöter och sakkunniga ökat något. 1 detta avseende såväl som i många andra är det ett ihärdigt och uthålligt opinionsbildningsarbete som behövs. Kvinnomisshandel och sexuella övergrepp har ägnats stor uppmärksamhet. Betecknande för denna typ av misshandel är att den oftast utövas i hemmet och av en levnadspartner eller f. d. levnadspartner. Vid våld med dödlig utgång utgörs kvinnornas andel av . regel att kvinnorna själva skulle ange misshandeln ledde till att kvinnorna underlät att anmäla eller tog tillbaka gjord anmälan. har denna regel om åtalsangivelse tagits bort, och denna form av misshandel faller nu under allmänt åtal. Troligen är mörkertalet mycket stort då det gäller kvinnomisshandel. Detsamma gäller våldtäktsbrotten. En skattning som gjorts tyder på att antalet begångna våldtäkter skulle röra sig om mer än 10 000 , där i majoriteten av fall brotten riktas mot gärningsmannen närstående kvinnor. I har frågan om stöd och hjälp till misshandlade kvinnor varit föremål för överväganden av en arbetsgrupp tillsatt av förra regeringen. Gruppen lade fram förslag till åtgärder. Vissa av dessa förslag har tagits upp i budgeten. Statsrådet meddelar att erhållit medel för utbildning och information och för viss försöksverksamhet. Det är bra. Vi återkommer till dessa frågor i samband med den proposition, med anledning av sexualbrottskommittés betänkande, som regeringen aviserar senare i vår. Kvinnohusen och olika former av joursystem ger hjälp mestadels på frivillig basis till kvinnor som misshandlats och/eller blivit utsatta för sexuella övergrepp. Det är en värdefull verksamhet som ökat . Den som begår våldshandlingar behöver också hjälp att förändra sin situation. Opinionsarbetet måste inriktas på att förändra de traditionella könsroller -som leder till våld och övergrepp. Familjepolitiken måste som ett av sina mål ha att underlätta för föräldrarna att förena förvärvsarbete med barn och familjeliv. Barnfamiljerna måste så långt möjligt kunna välja hur de vill fördela tiden mellan förvärvsarbete och vård av barn på det sätt som bäst passar familjen. Det innebär att utbyggnaden av samhällets barnomsorg måste fortsätta. Det betyder också att arbetet med vård av små barn måste värderas oavsett var det utförs. Därför måste vårdnadsersättning utgå till familjer med små barn. Genom att göra denna arbetsersättning beskattad och ATP-grundande ger den också trygghet för framtiden. har i en partimotion närmare utvecklat sin syn på dessa för jämställdheten så viktiga frågor, och vi avstår från att här upprepa de aktuella kraven. Delat ansvar i hemmet mellan föräldrar är en grundförutsättning för jämställdhet. På detta område händer det väldigt litet. Jämställdhetsministern säger i budgetpropositionen att männens könsrollsmönster i vissa avseenden ändrats . Hon anför som exempel att av nyblivna fäder nu utnyttjar någon del av sin rätt till föräldraledighet. En färsk undersökning från visar att kvinnor använder dubbelt så för hem och barn som män. Detta gäller samboende () med barn. Trots att kvinnorna förvärvsarbetade 20 tim. mot männens 33 tim. blev kvinnornas veckoarbetstid 6 tim. längre än männens. Och är männens arbete med bil och underhåll inräknat. Nästan ännu värre är att deras barn deltar väldigt litet i hemarbetet, men flickorna gör det mer än pojkarna, 3 tim./vecka mot 2 tim. för pojkarna. Också här är det traditionella mönster och grundläggande värderingar som måste ändras. Inte minst viktigt är det att männen får del av information och inbjuds att delta i diskussioner. Männen har som klart framgår av ovanstående inte tagit sin del av ansvar och arbete i hemmet i takt med att kvinnorna ökat sin förvärvsinsats. För männen innebär ökad jämställdhet tillgång till arbetsområden som traditionellt varit reserverade för det motsatta könet, ökade resurser för att klara vardagsbestyr och personlig grundservice, ökade möjligheter att bli delaktiga i glädjeämnen och problem med barnen, och en ökad möjlighet att tillsammans i familjen lösa alla uppkommande problem. Den traditionella mansrollen ger ofta dåligt utrymme för känslomässigt engagemang och känsloyttringar. Arbetslivets skiljande från hem och boendemiljö försvårar männens möjligheter att på traditionella domäner umgås med sina barn. Mot denna bakgrund är det nödvändigt att det fortsatta jämställdhetsarbetet också syftar till att i ökad utsträckning utveckla männens möjligheter till ansvar för vardagsbestyren, engagemang i hela familjelivet och möjlighet till känslomässig tillfredsställelse. För att detta skall kunna ske måste en lång rad tabuföreställningar brytas. Jämställdhet innebär inte att man eliminerar varje arbetsfördelning i hemmet. En arbetsfördelning kan vara rationell i hemmet likväl som i arbetslivet. Men ofta är det så att gemenskapen i familjen ökar om man gör arbetsuppgifterna tillsammans. Och framför allt är det så att bra relationer inom familjen ofta underlättas om ingen är helt beroende av den andra i någon del av de vardagsbestyr som skall utföras. Vi vill också understryka att en utveckling för männen i jämställdhetsavseende i många avseenden minskar deras sociala och ekonomiska sårbarhet. hamnar många män i socialt och ekonomiskt omöjliga situationer därför att de inte kan reda sig med de enklaste vardagsbestyr såsom matlagning, klädvård, städning osv.