ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G7022341 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Inlösen av fjällnära urskogar har blivit färdigt med inventeringen av de värdefullaste fjällnära skogarna av urskogskaraktär. I den inventeringen redovisas 150 000 ha produktiv skogsmark i högsta värdeklass. Av dessa bedöms ca 40 000 ha ha ett värde för skogsbruket. De fjällnära urskogarna har ett stort värde ur vetenskaplig synpunkt men de är också värdefulla för rennäringen. Det är därför angeläget att bevarandeaspekterna kan tillgodoses på bästa möjliga sätt. Ett beslut om de skogar som skall skyddas bör om möjligt tas i ett sammanhang. Det kan inte vara meningsfullt att får ett visst anslag för att lösa in dessa fjällnära skogar. Detta gäller i all synnerhet som huvuddelen av de marker det gäller redan tillhör staten genom domänverket. Eftersom skogsmarken skall skyddas som urskog gör skyddsaspekten på dem att den mark som skall undantas från skogsbruk bör skyddas . Värderingen av dessa marker är svår. Skogen finns till stor del ovanför den gräns som tidigare ansetts vara gräns för ett ekonomiskt skogsbruk. Ändrade bidragsregler för skogsvård har i viss utsträckning flyttat den gränsen. Eftersom markerna ligger nära den ekonomiska nollzonen är lönsamheten starkt konjunkturkänslig. En relativt liten prisförändring på virket gör att stora arealer inte blir lönsamma för skogsbruk, alternativt att andra arealer förs in i det område där ekonomiskt skogsbruk är möjligt. En objektiv värdering av de fjällnära urskogar som placerats i högsta värdeklass bör komma till stånd. Det är vid denna värdering av vikt att prisförändringar belyses. Vid denna värdering kan det inte vara riktigt att de ytterst gynnsamma statsbidragsmöjligheterna för skogsvård gottskrives markägaren. Genom bidragsmöjligheterna höjer staten, om så skulle vara fallet, värdet högst avsevärt. Som tidigare framhållits äger staten redan huvuddelen av de marker som ansetts skyddsvärda. Att anslå medel över statsbudgeten för överföring av mark från domänverket till ter sig inte meningsfullt. En naturlig och riktig väg för den stora och samlade överföring det här är fråga om bör i stället vara att domänverkets stamkapital nedskrives med värdet av de skogar som överföres till naturreservat. Vissa av de marker det här är fråga om finns i enskild eller bolags ägo. För dessa marker bör staten lämna ersättningsmark genom domänverket. Om man förfar på så sätt kan hela avsättningen av skydd för de fjällnära urskogarna ske genom nedsättning av domänverkets stamkapital. Med stöd av vad som ovan anförts hemställer vi att vid behandling av proposition 1983/84:100 bil. 11 H 4 för naturvård som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående inlösen av fjällnära urskogar. () () () ()
mot · G7022343 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Förslag till ändring i lagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmark (prop. 1983/84:96) 1 propositionen föreslås att en allmän regel om hänsyn till naturvårdens intressen vid bedrivande av jordbruk införs i lagen om skötsel av jordbruksmark. Hänsynstagande till naturvård, kulturminnesvård och annan miljövård måste vara en naturlig del av alla verksamheter som utnyttjar naturresurserna. Jordbruket måste för att långsiktigt kunna utnyttja marken som resurs sköta den på ett sådant sätt att den kan ge god produktion också för framtida generationer. Kulturlandskapet är en viktig del i det som vi uppfattar som en god miljö. Även om jordbruk innebär ingrepp i en naturlig miljö, skapar den en landskapsbild som vi alla värdesätter. Vi delar föredragandens uppfattning att det är angeläget att naturvård och kulturminneshänsyn tas. Men vi anser att naturvårdslagen ger en grund för tillvaratagande av naturvårdshänsyn i jordbruket. Den föreslagna lagstiftningen skapar inte ett bättre skydd för de intressen som både föredraganden och vi är angelägna om att bevara. Eftersom den föreslagna lagen är en ramlag är det svårt att bedöma konsekvenserna av den. Begreppet pågående markanvändning får ej avsevärt försvåras är i viss mån oklart till sin innebörd och dessutom kommer tolkningen av den att variera över tiden. Avgörande för lagens tillämpning kommer också att vara hur förordningen med anledning av lagen kommer att gestalta sig. Med hänsyn till oklarheter i lagstiftningen och att vi har en lag, naturvårdslagen, för dessa skyddsintressen, föreslår vi att avvisar regeringsförslaget. Vi anser däremot att man bör se över hur samarbetet mellan lantbruksnämnderna och länsstyrelserna i dessa frågor skall kunna effektiviseras, så att naturvårdens intressen skall kunna tillgodoses med tillsyn enligt naturvårdslagen. En arbetsgrupp har på uppdrag av dåvarande regering tagit fram förslag på åtgärder hur en förbättrad samordning kan ske av verksamheterna inom jordbruk, naturvård och kulturminnesvård. Av rapporten framgår att detta inte åstadkoms genom en ändrad lagstiftning utan genom en samverkan mellan olika myndigheter samt information och utbildning. Regeringen bör mot denna bakgrund återkomma med förslag om en förbättrad samordning av dessa tre verksamheter. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi 1. att avslår propositionen med förslag till ändring av lagen om skötsel av jordbruksmark, 2. att begär att regeringen återkommer med förslag om samordning mellan olika myndigheter samt om information och utbildning, enligt vad i motionen anförts. () () () ()
mot · G7022344 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Sockerproduktionen m. m. beslöt 1983 i enlighet med proposition 1982/83:162 att sockerbetsarealen skulle minskas med 500 ha med sikte på en areal 1985 på högst 51 500 ha. Man motiverade minskningen av arealen, som moderata samlingspartiet motsatte sig, med att den inhemska skörden såväl 1981 som 1982 översteg konsumtionen. Det måste då konstateras att skördarna dessa år var klart större än normalskörden. utfall blev sämre än väntat. Det är enligt vår uppfattning synnerligen tveksamt om en neddragning av sockerbetsarealen skall ske med hänvisning till skördeår utöver de normala. Det är än mer tveksamt om en minskad areal och minskad sockerproduktion i skall bli följden av det åtagande regeringen gjorde vid i om att importera 10 av konsumtionsbehovet för att underlätta , tidigare främst , export. Den ökade importen och minskade sockerbetsarealen kan komma att äventyra driften vid bl. a. Karpalunds Sockerbruk. Vi menar att det inte redovisats några rimliga motiv för att importera sådant socker som kan produceras här. föreslog för sin del att sockerbetsarealen skulle ökas till 54 400 ha. Vid en normalskörd skulle därvid samtliga sockerbruk kunna bevaras och självförsörjningsgraden uppgå till . Ett visst importutrymme skulle således finnas. Mot denna bakgrund hemställer vi 1. att beslutar uttala sig för att sockerbetsarealen skall vara minst 53 000 ha och högst 54 400 ha, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att åtagande beträffande importutrymme för socker bör vara högst . () ()
mot · G7022346 · 1984-01-25 00:00:00 — Det s. k. Norrlandsstödet utgår till jordbrukare i norra i form av pristillägg på produkterna. Motivet för stödet är att kompensera Norrlandsjordbruket för de högre kostnader och sämre betingelser detta har på grund av främst klimat och transportavstånd. För att uppnå inkomstmålet även för jordbrukarna i norra är stödet absolut nödvändigt. Grunderna för nuvarande stöd lades fast 1977. I den motion (1983/84:283) som vi bl. a. väckte i anledning av proposition 1983/84:76 yrkade vi dels att stödet i motsats till regeringens förslag skulle utgå av budgetmedel även i fortsättningen, dels att det skulle räknas upp fr. o. m. med hänsyn till prisutvecklingen . Genom att inte årliga uppräkningar sker uppstår lätt eftersläpning för Norrlandsjordbrukarna. I denna motion vill vi ta upp frågan om automatisk uppräkning av Norrlandsstödet för att undvika att eftersläpningar uppstår även . Enligt hittillsvarande jordbruksprisreglering kompenseras jordbruket för kostnadsfördyringar på dess produktionsmedel m. m. För att jordbrukarna i norra skall få kompensation även för sina extra höga kostnader vilka stiger ungefär som motsvarande övriga kostnader bör Norrlandsstödets värde säkras genom årliga uppräkningar. En utebliven kompensation minskar jordbrukarnas arbetsersättning och skapar problem särskilt för nyetablerade jordbrukare. För att för framtiden undanröja den osäkerhet som rått om Norrlandsstödet och dess uppräkning anser vi att skall göra ett uttalande om att det skall räknas upp med hänsyn till prisutvecklingen. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar sig för att det s. k. Norrlandsstödet skall värdesäkras genom årliga uppräkningar med hänsyn till kostnadsutvecklingen. () ()
mot · G7022347 · 1984-01-25 00:00:00 — 1983/84 2347-2353 och mot viss skogsgödsling Försurningen och den därav orsakade skogsdöden ser ut att leda till en miljökatastrof av förut oanade dimensioner. Om skogens tillväxt och föryngringsmöjligheter hotas är en av grundvalarna för vårt lands sysselsättning och ekonomi i fara. Skogsdöd på grund av försurning är konstaterad på flera ställen i och eftersom inga verkningsfulla åtgärder mot försurningen ännu kunnat sättas in torde skogsdöden breda ut sig norrut i vårt land. Försurningen orsakas av många olika faktorer. Även om en stor del av orsakerna är luftföroreningar från andra länder måste vi självklart i vårt land göra allt för att dels begränsa utsläpp m. m. som kan bidra till försurningen, dels vidta åtgärder för att höja pH-värdet i mark och vatten. Vissa bidrag till försurning lämnar även det skogsbruket i form av gödsling med försurande gödselmedel och den ensidiga satsningen på granskogar. Eftersom det vid skogsgödsling mest använda gödselmedlet, ammoniumnitrat, har försurande effekter, som måste anses väl dokumenterade och vetenskapligt fastställda, borde åtgärder vidtas för att stoppa användning av sådan skogsgödsel. Flera kommuner i samt någon enskild skogsägare i har genom hänvändelse till länsstyrelse resp. skogsvårdsstyrelse försökt stoppa skogsgödsling med försurande gödselmedel, vilket åtminstone inte lyckats för dem. Det är därför och eftersom den nuvarande lagstiftningen eventuellt inte möjliggör ett stopp viktigt att regeringen skyndsamt vidtar åtgärder för att förhindra fortsatt skogsgödsling med försurande gödselmedel. Det kan nämnas att det i marknaden förekommer kalkammonsalpeter som inte verkar försurande, men som i stället är dyrare än det vanligtvis använda och försurningsbidragande ammoniumnitratet. Med hänsyn till försurningsprocessens enormt farliga verkningar för vårt land i allmänhet och för skogsbruket i synnerhet får inte kortsiktiga ekonomiska vinster medföra att vi medvetet använder medel som ytterligare bidrar till försurningen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behov av skyndsamma åtgärder för att stoppa skogsgödsling med försurande gödselmedel. () () 1 1983/84.
mot · G7022351 · 1984-01-25 00:00:00 — Tankar finns från regeringens sida på att flytta havsfiskelaboratoriet i till annan ort på . Skälet skulle vara att det svenska fisket i allt högre grad försiggår i , vilket skulle kunna motivera en omdisponering av samhällets resurser för forskning och fiskeriundersökning. anser vi att fisket i har en mycket stor betydelse inom det svenska fisket och tror också att det kommer att så förbli . Någon förskjutning av det svenska fisket i sådan stor omfattning till att laboratoriet av den orsaken behöver flyttas finns inte. Vi kan inte se några fördelar med en sådan tänkt förflyttning. Däremot finns det klara skäl till att den bör ligga kvar i ur fiskets synpunkter, marinbiologiska skäl samt av arbetsmarknadshänsyn. Ett eventuellt samarbete med på borde kunna tas upp för vidare diskussion . Med hänvisning till vad som anförts yrkar vi 1. att beslutar uttala sig för att i även i fortsättningen skall kvarligga i , 2. att beslutar uttala sig för att ett samarbete för framtiden med bör undersökas.
mot · G7022353 · 1984-01-25 00:00:00 — och av närsaltutflödet vid vattendragen Stora insatser har gjorts för att eliminera tätorters och industriers förorening av våra sjöar och vattendrag. Tillförseln av närsalter från tätorterna har kraftigt reducerats . I rakt motsatt riktning har det gått med jordbruksområdenas läckage av närsalterna kväve och fosfor till vattendragen. Vid undersökning som gjorts av i visar det sig att avloppsvattenutsläppen, från åns utlopp ur sjön till inloppet i sjön , 19671970 svarade för av fosfortillskottet, medan det 1982 var 13,. För jordbrukets del har det gått i motsatt riktning och var 19691970 , 1982 . Motsvarande tillskott av kväve var från avloppsvatten och dagvatten 1969 1970 och 1982 . Från jordbruksmark var det 1969 1970 och 1982 . De resultat av mätningar som redovisas ovan ger besked om att insatser som gjorts för att komma till rätta med utsläpp från tätorter har gett resultat. Men det ger anledning till stor oro vad det gäller tillförsel till våra vattendrag av närsalter från jordbruksmark, speciellt för vattendrag som flyter fram, som , genom intensiv jordbruksmark sträckan SommenRoxen. Skall vattendrag av denna typ som är livsviktiga för människor som bor där leva vidare, måste snabba åtgärder till, för att eliminera jordbrukets gödning av dem. I utredningen (SOU 1983:10) Användning av växtnäring föreslås resursförstärkningar för ökad rådgivning från lantbruksnämnderna och ökade resurser till länsstyrelserna naturvårdsenheter för tillsyn med stöd av naturvårdslagen. Utredningen avser att insatser är särskilt angelägna i , och . Enligt vår uppfattning är det lika viktigt att med den intensiva jordbruksdrift som bedrivs på tillförs resurser i samma omfattning som föreslås i SOU 1983:10 för jordbrukslänen i . Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om åtgärder mot närsaltsutflöde i vattendrag.
mot · G7022355 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Utvecklingen av industristrukturen i malmfälten De senaste årens djupa kris för gruvhantering i malmfälten visar på ett mycket brutalt sätt hur utomordentligt beroende de båda malmkommunerna, och , är av denna enda dominerande industri. Varje sådan krisperiod innebär stora påfrestningar både för samhället i stort och för kommunerna och de anställda i företaget. Den senaste krisen ser nu ut att vara över, men har betydligt färre anställda än före krisen och malmfältsungdomarnas möjligheter att kunna ägna sig åt gruvarbete minskar i oroväckande grad. Genom beslut, bl. a. genom den s. k. Norrbottenspropositionen, har stora insatser gjorts för att konsolidera och för att därigenom säkra förutsättningarna för en framtida gruvbrytning. Erfarenheterna genom det s. k. och nu alla berörda inför kravet om snabba och effektiva åtgärder, för att fortast möjligt minska effekterna av beroendet av gruvhanteringen. Samhällets skilda instrument i form av speciella stöd, Utvecklingsfond, Norrlandsfond m. m., är ytterst värdefulla inslag i samhällets beredskap för effektiva åtgärder. Men det räcker inte till. som företag representerar en resurs som, i långt större omfattning än vad som varit fallet, måste mobiliseras i ansträngningarna att skapa nya arbetstillfällen i malmfälten. Erfarenheterna genom det s. k. och visar tydligt på effektiviteten av att samordna stora ekonomiska, tekniska och administrativa kunnande med kommunernas egna resurser. Tyvärr var detta samarbete löst grundat och egentligen bara ett inslag i företagets ansträngningar att utnyttja då övertalig personal. Ett sådant samarbete i fasta organiserade former i ett intimt samarbete med centrala och regionala organ bör vara en modell väl värd att pröva. Enbart denna organisation räcker emellertid inte till. Det måste även ställas tillräckliga medel till förfogande för att resultat skall kunna uppnås. 1961 bildades Norrlandsfonden med uppgift att främja näringslivets utveckling i . Denna fond fick sina medel genom avsättning av viss del av vinst. Denna vinstavsättning har numera upphört och man bör därför kunna pröva denna metod för att ge och berörda malmkommuner de ekonomiska resurser som behövs för att omsätta seriösa projekt i praktisk verksamhet. En sådan form för det nödvändiga kapitalet skulle bl. medföra att gruvarbetarna själva, som genom sitt arbete medverkar till företagets vinst, skulle få känna att de direkt medverkar i tillskapandet av de för framtiden så nödvändiga nya jobben. Det skulle även medföra möjlighet att med minimal byråkrati och med nära kontakt med själva verksamheten steg för steg bygga upp en ny och från gruvhanteringen fristående industristruktur i malmfälten. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar begära att regeringen prövar möjligheterna att genom vinstavsättning i ekonomiskt stödja utvecklingen av industristrukturen i malmfälten. () () () () ()
mot · G7022356 · 1984-01-25 00:00:00 — Ett utvecklingscentrum i för industriell elektronik Samarbetsgruppen angående åtgärder för industrins rekrytering i framhåller i en rapport vikten av att få ett regionalt utvecklingscentrum för verkstadsteknik och elektronik i länet. Styrelsen för teknisk utveckling och har av regeringen fått i uppdrag att undersöka förutsättningarna för ett sådant centrum i , och visst utvecklingsarbete har bedrivits. Genom forskning, utveckling, utbildning, konsultverksamhet, prototyptillverkning m. m. kan kunskaper inom elektronikens område föras över till länets mindre och medelstora företag. 1 projektet samverkar , Metall, kommun, , utvecklingsfonden samt högskolan i /. Eftersom ett elektronikcentrum skulle kunna komma hela länets industri till godo och inte minst de mindre och medelstora företagen, så är det viktigt att det kommer till stånd. Ett utvecklingscentrum för industriell elektronik skulle vara en tillgång för hela Bergslagsregionen, där det inte finns tillgång till kvalificerad service på området verkstadsteknik och elektronik. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär åtgärder för att fullfölja etablering av ett regionalt utvecklingscentrum för industriell elektronik. () ()
mot · G7022357 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:2357 Ett centrum på för produktutveckling och uppfinnarverksamhet Industrins utveckling har stor betydelse för möjligheterna att skapa nya sysselsättningstillfällen på och annorstädes. Det är synnerligen väsentligt att de idéer och förslag till produkter som enskilda innovatörer presenterar kan utvärderas på ett seriöst sätt. En tänkbar väg är att ett särskilt centrum för produktutveckling och uppfinnarverksamhet inrättas, där möjligheter ges att starta en viss försöksverksamhet i syfte att pröva bärkraften i en viss idé eller produkt. Finansieringen under ett sådant experimentår bör då avlyftas innovatören så långt möjligt är och riskerna bäras av samhällets organ eller den ordinarie kreditmarknaden. bör därför hos regeringen begära förslag om inrättande av ett centrum för produktutveckling och uppfinnarverksamhet, lokaliserat till . Regeringen bör därvid presentera förslag om formerna för finansieringen av en inledande försöksverksamhet i syfte att utvärdera en viss idé eller produkt, som innebär att de ekonomiska riskerna för innovatören minimeras. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om inrättande av ett centrum för produktutveckling och uppfinnarverksamhet m. m. i enlighet med vad som anförs i motionen.
mot · G7022358 · 1984-01-25 00:00:00 — Enligt såväl 1977 som försvarsbeslut skall det ekonomiska försvarets resurser bl. a. inriktas på att klara en tillfredsställande försörjning av beklädnadsvaror. Beredskapsarbetet har varit en av hörnstenarna i den statliga tekopolitiken ett argument som mött respekt och förståelse i omvärlden. har överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF) till regeringen överlämnat ett förslag till s. k. krisstandard på beklädnadsområdet, vilket innebär kraftiga prutningar på produktionsbehoven och kristilldelningen av kläder till allmänheten. Förslaget från ÖEF till ny s. k. krisgarderob innebär en betydande sänkning av möjligheterna att upprätthålla en tillfredsställande försörjning av beklädnadsvaror under en längre avspärrning. Det innebär att en betydande del av marknaden för en redan hårt drabbad industribransch i ett slag rycks undan. Enligt vår mening är den krisgarderob som ÖEF föreslår helt otillfredsställande för att tillgodose de behov som kan förväntas uppkomma under en längre avspärrningssituation. I ett sådant läge kan behoven av beklädnadsvaror knappast tillgodoses med import, vilket ÖEF till viss del tycks förutsätta. Ett neutralt land som måste i en krissituation självt kunna tillgodose de mest elementära beklädnadsbehoven. Den gällande s. k. krisstandarden på beklädnadsområdet bör enligt vår mening ligga fast och ÖEF:s förslag inte föranleda någon regeringens åtgärd. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen beträffande försörjningsberedskapen på beklädnadsområdet. () ()
mot · G7022359 · 1984-01-25 00:00:00 — Tillfällig utförsel av metallskrot för bearbetning Genom nutida koncentration och stordrift inom vissa industrigrenar har i flera branscher ett eller två företag skaffat sig nära nog monopolställning på specialområden en inte oväntad utveckling i ett så litet land som . I en monopolsituation kan man skaffa sig fördelar, bl. a. vad gäller prissättning på sina tjänster. Om konkurrens från utländska företag genom olika former av lagstiftning och handelshinder försvåras kan en naturlig inhemsk prisnivå få uppenbara nackdelar för de svenska företag som måste anlita dessa monopoljättar för olika tjänster. I lagstiftning från dagar, tillkommen bl. a. av beredskapsskäl, stadgas om exportförbud av metallskrot. Även kan finnas skäl att behålla metallskrot i landet. Tillämpningen av lagstiftningen får emellertid absurda konsekvenser då den används för att hindra industriföretag i metallbranschen att tillfälligt utföra metallskrot avsett att efter upparbetning återtas för återanvändning i tillverkningen. Som exempel kan nämnas ett småländskt företag i armaturbranschen som genom att förvägras tillstånd att utomlands låta upparbeta mässingsskrot åsamkas en 15-procentig kostnadshöjning. Det svenska företag som i stället måste anlitas kan genom sin monopolställning tillämpa en godtycklig prissättning. I ett litet land som är konkurrensen inom specialbranschen ibland otillräcklig eller obefintlig, vilket bidrar till att ytterligare höja vårt kostnadsläge. För detta företag betyder kostnadshöjningen ett omöjliggörande av en planerad nyinvestering för utökning av driften och nyanställning. En motion till föregående med hemställan om att måtte begära ändring i den kungörelse där kristidsbestämmelserna lever kvar har väntan på behandling avslagits med motiveringen att kommerskollegium sedan motionen väckts fått i uppdrag att se över frågan. har ett medelstort armaturföretag med 200 anställda på en liten ort där inga andra arbetstillfällen bjuds gått i konkurs en bidragande faktor kan ha varit onödig fördyring av skrotupparbetning. Enbart i armaturbranschen berörs totalt uppskattningsvis 2 500 sysselsatta av en onödig påfrestning på lönsamhet och överlevnadsmöjlighet enbart på grund av en onödig fördyring av bearbetningen av mässingsavfall. Ett upphävande av exportförbudet i det speciella avseende som det här gäller alltså för bearbetning och återanvändning i den egna tillverkningen vore en rimlig utökning av företagens möjligheter att på ekonomiskt bästa sätt få sina behov tillgodosedda. Det behöver inte ens betyda att all sådan bearbetning gör svenska företag förbi det kanske kan betyda att de anpassar priset på sina tjänster till den nivå som en sund konkurrens innebär. Frågan bör skyndsamt lösas. Med anledning av det anförda hemställer jag att hos regeringen begär ändring i kungörelsen om allmänt exportförbud, 1950:324, på sådant sätt att företag i tillverkningsindustrin medges tillfällig utförsel för bearbetning av metallskrot avsett för återtagning och återanvändning i den egna tillverkningen.