mot · G7022537 · 1984-01-26 00:00:00 — Motion 1983/84: 2537 Kooperationens kapitalförsörjning, m. m. 1983/84:84) I proposition 1983/84:84 vill regeringen främst stimulera kooperationens försörjning med riskkapital. Som ett framträdande motiv anges att de kooperativa föreningarna skall så långt möjligt ges i jämförelse med andra företagsformer likvärdiga möjligheter. De stimulansåtgärder som samhället vidtagit för att förbättra företrädesvis börsbolagens försörjning med riskkapital, bl. a. Annell-lagstiftningen, åberopas. Trots att kooperationens finansieringsproblem så gott som helt är centrerade kring det egna kapitalets uppbyggnad - och då särskilt genom insatsbetalningar från medlemmarna - föreslår regeringen främst lättnader i fråga om kapital utifrån. Ett undantag är att dubbelbeskattningen av räntorna på insatser föreslås bli slopad. Denna reform kan emellertid inte komma lantbrukskooperationen till del eftersom denna av flera anledningar inte betalar ränta på insatskapitalet. Grundprincipen är att insatserna inte är kapitalplaceringar i vanlig mening. Den medlemsnytta de ger skall i stället bestå av produktpriser och service. Räntebärande insatser skulle dessutom ensidigt gynna de medlemmar som fullgjort större delen av eller hela sin insatsbetalning och därmed belasta nyetablerade och ofta hårt skuldbelastade lantbrukare. 1 propositionen bortses helt från lantbrukskooperationens samhälleliga insatser inom den statligt reglerade livsmedelssektorn. Lantbrukskooperationen ger lantbrukare i alla delar av landet den avsättningstrygghet i alla marknadssituationer som är själva grunden för att jordbrukspolitiken skall fungera. Den har, som nämnts, inte egen vinstmaximering som mål utan verkar för att samtliga ägare skall få de produktpriser som jordbruksavtalet medger. Alternativet till de utjämningar mellan överskotts- och underskottssituationer som sker samt det regionalpolitiska och sociala ansvar som lantbrukskooperationen iklätt sig är att samhället tar på sig betydande kostnader för att uppfylla de jordbrukspolitiska målen. Avgörande för att lantbrukskooperationen skall kunna fullgöra här nämnda uppgifter även i fortsättningen är att den fortlöpande effektiviseras. Förutsättningen för detta är en stabil ekonomisk bas. Fortsatt minskat antal lantbrukare/medlemmar och fortsatt inflation minskar emellertid insatsernas realvärde, och ett kärvt ekonomiskt klimat för lantbruksnäringen försvårar medlemmarnas möjligheter att öka insatsbetalningarna med beskattade medel. Skatteförmågan är i regel högre när medlemmen slutar sin verksamhet. Regeringen avvisar den för lanlbrukskooperationen tjänligaste - oell statsfinansiellt förmanliga - stimulansen till ökning av insatskapitalet, nämligen uppskjuten beskattning. Som principiellt motiv emot detta anför ministern att riskkapital skall byggas upp av beskattade medel. Det är anmärkningsvärt att ministern enbart ser medlemmarnas insatser som konventionella kapitalplaceringar i snävaste mening. Det borde inte minst från socialdemokratiska värderingar ligga nära till hands att denna kapitaluppbyggnad togs in i en jordbrukspolitisk/samhällsekonomisk helhetssyn. Vad ministern anlor i syfte alt bagatellisera den uppskjutna beskattningens betydelse som stimulans för ökade insatser delas inte av den berörda parten, lantbrukskooperationen. Med hänvisning till vad anförts i motionen hemställs att hos regeringen begär förslag om att 60Vc av ärlig betald insats skall undantas frän inkomstbeskattning och upptas till beskattning vid utträde ur föreningen.