mot · G702568 · 1984-01-17 00:00:00 — m. fl. Den socialdemokratiska regeringspolitiken har varit otillräcklig till sin omfattning och inriktning för att häva arbetslösheten. Som framgår av budgetpropositionen har arbetslösheten varit ca 15 000 personer högre än , trots att antalet sysselsatta genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder ökat. Med regeringens politik kan en ytterligare försämring enligt propositionen enbart undvikas genom att ett ökat antal personer sysselsätts genom arbetsmarknadspolitiska insatser. Kvinnorna har också i allt större utsträckning gått ut på arbetsmarknaden. Det är viktigt att arbetsmarknaden tillmötesgår krav som gör detta möjligt. Mot den bakgrunden måste regeringens förändrade, och positiva attityd, till deltidsarbete hälsas med tillfredsställelse. Regionalpolitiken försummas kraftigt. Anslagsnivån tillåts bli urholkad. Befolkningskoncentrationen tar ny fart, med dramatiska befolkningsminskningar i vissa kommuner som direkt följd. Också i denna proposition förhåller sig regeringen passiv när det gäller målsättning och insatser för att stoppa koncentrationsutveckling och utslagning. Mot denna bakgrund är det förståeligt, men inte försvarligt, att regeringen i hög utsträckning ägnar sig åt felaktig och falsk historieskrivning när man redogör för den arbetsmarknadspolitiska utvecklingen. Således är det fel att påstå att socialdemokratiska beslut på något sätt kunde hinna medverka till en förbättring av arbetsmarknadsläget detta år. I stället var det så att de resultat som då kunde konstateras i sin helhet kan relateras till mittenregeringens förslag och direktiv och förhösten 1982. Regeringen påstår (s. 14 i arbetsmarknadshuvudtiteln) att vi fått en vändning i den besvärliga arbetsmarknadsutvecklingen. Sanningen är att vi trots en väsentligt bättre internationell konjunktursituation har tvingats notera de högsta arbetslöshetstalen under just 1983. I valrörelsen framhöll socialdemokratin att bostadsbyggandet skulle vara en viktig motor i den svenska ekonomin. En noggrann studie av budgetpropositionen visar ett facit där regeringen helt misslyckats med sina avsikter. Bostadsbyggandet har minskat så kraftigt att det inte vägs upp av den ökade reparations-, ombyggnads- och tillbyggnadsverksamheten. Den totala byggnadsvolymen beräknas minska ytterligare (bilaga 14 s. 5). De icke-socialistiska regeringarna har, även enligt , rett ut anstormningen mot och påfrestningen för det svenska näringslivet i den strukturomvandling som var nödvändig. socialdemokratins regeringstillträde får ett erkännande i årets proposition. I finansplanen (s. 47) sägs: De stora framgångarna på exportmarknaderna tyder på att det svenska näringslivet är bättre anpassat, strukturellt sett, till dagens och morgondagens marknadsvillkor än de täta krisrapporterna gett intryck av. De strukturella förutsättningarna för produktionen bestäms självfallet i sin helhet av åtgärder åren innan. Den nuvarande regeringspolitiken är påfallande passiv för att inte säga defensiv när det gäller att skapa varaktiga jobb och bygga ut den svenska industrin. devalvering är praktiskt taget det enda offensiva inslaget. Den motverkas i hög grad av en allmän politisk inriktning som är för näringslivet begränsande. Exempel på socialdemokratisk politik som minskar de varaktiga jobben är bl. o Beslutet att införa kollektiva löntagarfonder. o Oförmågan att tillräckligt pressa tillbaka budgetunderskottet, vilket innebär att inflationstakten på årsbasis är högre än . o Besluten att minska stimulansen för riskvilligt sparande, o Den nya inriktningen av jordbrukspolitiken som aviseras innebär att 20000 jobb försvinner, o Regionalpolitiken och glesbygdspolitiken har praktiskt taget avstannat och utgör knappast längre något offensivt inslag mot arbetslösheten i de bygder som har den högsta arbetslösheten, o Skattehöjningar har genomförts på en lång rad områden, o Äldrestödet till tekoindustrin avvecklas utan att där finns möjligheter till alternativa jobb och utan att branschen själv har möjlighet att trygga sysselsättningen. Mot denna politik ställer en aktiv och offensiv politik för flera jobb och regional balans. I denna motion behandlar vi inriktningen av arbetsmarknadspolitiken och regionalpolitiken. I andra motioner från kommer vi att lämna förslag på industri- och småföretagsamhetens område, på åtgärder för energi- och resurshushållning, på åtgärder för en bättre miljö, på jordbrukspolitikens område och för en ekonomisk politik som bättre tillgodoser de centrala balansmålen i svensk ekonomi. Centerpolitiken bygger på den enskildes initiativ och engagemang. Dess syfte är att ge goda förutsättningar för industri och företagsamhet och att slå vakt om och rationellt utnyttja befintlig produktionskapacitet. Förutsättningarna för produktion och sysselsättning skall tas till vara i alla delar av landet. Ungdomarnas väg in på arbetsmarknaden måste underlättas. Ungdomens egna initiativ är särskilt viktiga för en framtida positiv arbetsmarknadssituation. Enligt mening är arbetsmarknadspolitiken i alltför liten utsträckning inriktad för näringslivets behov. Med den defensiva regional-, småföretags- och industripolitiken under blir en AMS-politik inriktad på den offentliga sektorn närmast förödande när det gäller att långsiktigt trygga alla människors rätt till arbete. I detta perspektiv måste det ändå ses positivt att AMS självt nu i ökad utsträckning inriktar sina ansträngningar mot att skapa arbetstillfällen i industrin. Rekryteringsstödet, som infördes , är ett exempel på detta. Den på initiativ bibehållna möjligheten till enskilda beredskapsarbeten är ett annat exempel. anser det vara nödvändigt att arbetsmarknadspolitiken i fortsättningen i väsentligt större utsträckning inriktas på arbetstillfällen som långsiktigt kan finansiera sig själva. Det gäller såväl att förbereda arbetskraften för näringslivets behov som att ge näringslivet bättre förutsättningar att ta emot det tillgängliga utbudet av arbetssökanden. Det är angeläget att de resurser som satsas på förmedlingsarbete, utbildning, beredskapsarbete, ungdomslag osv. ges en sådan inriktning, för att därigenom i likhet med de enskilda beredskapsarbetena kunna komplettera rekryteringsstödet. Det kanske mest intressanta tillskottet till den arbetsmarknadspolitiska arsenalen är beslutet om ungdomslag. Den grundläggande idén till dessa väcktes i en centermotion 1982, vilken vann bifall. Det förslag regeringen presenterade var enligt mening behäftat med flera allvarliga brister. Enligt vår mening bör verksamheten med ungdomslag avse åtta timmars arbetsdag, det bör vara en ersättningsnivå som är rimlig i förhållande till arbetsinsatsen för oerfaren arbetskraft (/tim), och arbete i ungdomslag skall också kunna anvisas inom enskild sektor och inte ensidigt inom den offentliga. Den kompromiss som träffades vid riksdagsbehandlingen av ungdomslagen tillgodoser i väsentlig utsträckning, dock inte till fullo, de synpunkter förde fram. Riksdagsbeslutet utesluter inte arbetsuppgifter genom ungdomslag hos enskilda arbetsgivare och det förutsätts att sådana arbetsuppgifter kan tillskapas med minsta möjliga byråkrati. uttalade vidare att arbete mer än i många fall kan vara angeläget och beslöt jämka lagtexten för att möjliggöra detta. Vidare uttalade att kollektivavtal för arbetslivspraktik i ungdomslag bör komma till stånd över hela arbetsmarknaden. Härigenom torde ersättningen bli mera prestationsrelaterad än f. n. bör nu inte ändra det beslut som fattades i slutet av Det är viktigt att erfarenhet nu kan vinnas av den nya verksamheten. Men enligt vår mening finns skäl understryka att de väsentliga förändringar av propositionen som riksdagsbeslutet faktiskt innebar också får en direkt motsvarighet i den praktiska tillämpningen. Det bör vara regeringens uppgift att aktivt verka för att arbete i ungdomslag också i praktiken kommer till stånd hos enskilda arbetsgivare och att arbetstiden i ungdomslagen i väsentlig utsträckning kan förlängas utöver . Vidare bör regeringen, i kontakt med parterna på arbetsmarknaden, initiera överläggningar om kollektivavtal för arbetslivspraktik i ungdomslag. Den utvärdering av ungdomslagen beslutat om och där regeringen också, i likhet med centermotionen 1982, skall ta hänsyn till möjligheterna att också få med 20-åringarna i ungdomslagsverksamheten bör särskilt redovisa effekterna av de justeringar i propositionen gjorde. På många håll i landet förekommer att ungdomar själva i okonventionella former tar initiativ till att skapa sysselsättning. Det sker ofta i samarbete med kommuner och organisationer. Det är viktigt att se till att denna verksamhet får tillräckliga resurser. Utöver särskilda medel som anvisas bör beredskapsmedel kunna användas för verksamheten. I och med att kommunernas ansvar ökar för att bereda 18-19-åringar sysselsättning ställs också krav på konkreta projekt som leder till varaktig sysselsättning. Det är inte inom den kommunala förvaltningen de nya arbetsuppgifterna i första hand står att finna. Inom servicesektorn, privata tjänster, ökar kontinuerligt efterfrågan på tjänster. De av ungdomar initierade företagen typ All-fix och Ring så springer vi avser att tillgodose denna efterfrågan på servicetjänster. Om ungdomarna skall kunna starta denna typ av verksamhet behövs utbildning kring företagande. Det gäller såväl enskilda företag som aktiebolag och kooperativt företagande. Kommunerna bör i samverkan med berörda myndigheter och intresserade organisationer ta initiativ och understödja sådana utbildnings- och sysselsättningsprojekt. Många ungdomar vill genomföra projekten tillsammans med andra ungdomar. Därför är det speciellt viktigt att understödja projekt med kooperativ inriktning. Verksamheten med ungdomslag är ett exempel på det kraftigt ökade kommunala ansvaret för de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Ett annat exempel är ungdomsplatserna. En väsentlig del av AMS utbildningsverksamhet bedrivs i skolformer med huvudman. Kommunerna står för en betydande del av antalet beredskapsarbeten. Under förutsättning att ett ökat kommunalt ansvar inte också innebär att arbetsmarknadspolitiken helt inriktas på den kommunala verksamheten anser att en fortgående decentralisering av ansvaret för arbetsmarknadspolitiska insatser är värdefull. Enligt vår mening bör den fortsatta översynen av arbetsmarknadspolitiken ta till vara möjligheterna till decentralisering samt en ökad inriktning mot det privata näringslivet av insatserna. bör få i uppdrag att beakta detta i sitt fortsatta arbete. I budgetpropositionen redovisas den gjorda utredningen om arbetsmarknadsutbildningen. Vi återkommer med våra ställningstaganden till denna utredning (KAFU) i samband med den särskilda proposition som aviseras. Vi vill emellertid redan nu påtala angelägenheten av en ökad samordning mellan arbetsmarknadsutbildning och gymnasial utbildning i regi och komvux. Väsentliga effektivitetsvinster torde stå att finna i en sådan samordning. I ett flerårsperspektiv är det viktigt uppmärksamma att ledig kapacitet i gymnasieskolan kommer att uppstå till följd av minskade elevkullar från . För att nå effektivitet är det angeläget att i hög utsträckning utnyttja den utbildningskapacitet som finns i de enskilda företagen. Det är en framgång för centerpolitiken att lärlingsutbildning, genom budgetpropositionens förslag, kommer att ses som en reguljär del av gymnasieskolans verksamhet. Det torde också vara möjligt att genom AMU köpa lärlingsutbildning i företagen. bör inför propositionsarbetet ge regeringen detta till känna. Regeringen föreslår att de 18-åringar som inte får plats i gymnasieskolan skall beredas tillträde till AMU-kurser. Enligt vår mening kan en sådan ordning skapa rättviseproblem inom ungdomsgruppen. bör avvisa detta förslag, dels med tanke på förslagen om gymnasieskolan inkl. lärlingsutbildningens dimensionering, dels i avvaktan på utvärderingen av verksamheten med ungdomslag. Den aktiva regionalpolitik som bedrevs fram till valet har förbytts till sin motsats. En effektiv politik för fler jobb måste innefatta särskilda satsningar på orter och regioner där arbetslösheten är särskilt stor. Regeringens flyttlassinriktade politik löser inga problem utan fördjupar dem som finns. En politik för regional balans är en nödvändig del i en ekonomisk politik med syfte att skapa ekonomisk utveckling och full sysselsättning. De grundläggande balansproblemen i vår ekonomi kan inte lösas om inte produktionsförutsättningar i form av mänskligt kunnande, råvaror och andra naturtillgångar samt gjorda samhällsinvesteringar kan tas till vara över hela landet. måste en aktiv regionalpolitik bidra till att människor i alla delar av landet får likvärdiga möjligheter till arbete, service och god miljö. Regionalpolitiska hänsynstaganden måste tas inom samtliga samhällsområden. För att nå framgång i detta arbete förordar bl. a. följande: o Anslaget för regionala utvecklingsinsatser (inkl. glesbygdsstödet) måste byggas ut. 150 milj. kr. ytterligare bör anvisas, o Det centrala regionalpolitiska stödet skall inte tillåtas urholkas, o Insatserna måste koncentreras till de mest utsatta regionerna i enlighet med beslut. Det innebär bl. a. att det särskilda stödet till bör koncentreras till inlandet. bör övervägas lämpliga ytterligare regionalpolitiska stödformer till inlandskommuner i övriga delar av stödområde A. En fortsatt differentiering av arbetsgivaravgiften för regionalpolitiska ändamål bör härvid prövas. (Se särskild motion.) o Jordbrukspolitiken har en central roll i en aktiv regionalpolitik. I stora delar av landet utgör jordbruket den dominerande basen för näringslivet. Jordbrukets roll i regionalpolitiken är en viktig utgångspunkt när avvisar den nya inriktning av jordbrukspolitiken som regeringen aviserar. (Se särskild motion.) o En energipolitik som leder bort från importerade bränslen och kärnkraft förutsätter en aktiv regionalpolitik. De nu sysselsättningssvaga regionerna rymmer betydande resurser för vår framtida energiförsörjning. kräver en framgångsrik energihushållning avsevärda tillskott till arbetsmarknaden över hela landet. (Se särskild motion.) o En rimlig social och teknisk service måste tillgodoses över hela landet. I politik innebär detta att slå vakt om ett rimligt vägunderhåll, inte minst för länsvägarna. Statsbidraget till enskilda vägar skall återställas till . Den planerade omfattande järnvägsnedläggningen måste stoppas. (Se särskild motion.) slår vakt om de små skolorna i glesbygden. Regionaliseringen av högskoleverksamheten får inte försummas. Centerpolitiken innebär en fortsatt prioritering av den kommunala skatteutjämningen. När det gäller att nå rättvisa mellan olika kommuner och landsdelar har knappast någon åtgärd haft större betydelse än den fyrdubbling till som skedde av skatteutjämningen . o Småföretagssatsningen måste föras vidare. Ett viktigt inslag härvidlag är en sänkning av sjukförsäkringsavgiften för de 15 första anställda från till . I denna och en rad andra motioner presenterar således en konsekvent politisk inriktning för decentralisering och regional balans. I budgetpropositionen föreslås däremot en realt sänkt ambitionsnivå för regionalpolitiken, som politiken på en rad andra områden begränsar utvecklingsmöjligheterna. I propositionen föreslås en ny anslagskonstruktion för lokaliseringsbidragen, vilken innebär en sänkt nivå . Till Regionalpolitiskt stöd: Bidragsverksamheten begär regeringen 25 milj. kr. mindre än under innevarande budgetår. Stödet avser enbart beslut fattade av central myndighet före och av länsstyrelse före . Den nya anslagsformen innebär att ett nytt reservationsanslag Regionalpolitiskt stöd: Vissa lokaliseringsbidrag m.m. på 264 milj. kr. Detta anslag skall täcka lokaliseringsbidrag där beslut fattas efter men där utbetalningen beräknas ske under en följd av år därefter. Anslaget skall fungera som en beslutsram. Årets anslag kommer i stor utsträckning att kvarstå som en reservation för att möta bidragsbehov efter den budgetperiod som är i fråga. anser inte att det finns skäl att övergå till den nya anslagskonstruktionen. Särskilt inte då hela regionalpolitiken f. n. är föremål för översyn. bör därför avslå regeringens förslag om att till Regionalpolitiskt stöd: Vissa lokaliseringsbidrag m. m. anvisa 264 milj. kr. I stället bör , i enlighet med statens industriverks förslag, till Regionalpolitiskt stöd: Bidragsverksamheten anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med 67 milj. kr. förhöjt förslagsanslag om 417 milj. kr. Ingen åtgärd behöver därmed anstå på grund av brist på medel. anser det vara särskilt allvarligt att regeringen åter försummar att bygga ut och förstärka dets. Detta har visat sig vara en effektiv anslagsform som flexibelt kan möta olika behov och som når ut till de orter och områden som har speciellt svårt att hävda sin sysselsättning. Jobb genom glesbygdsstöd, vilket är en del av länsanslaget, ger bättre trygghet för den enskilde och kan skapas till väsentligt lägre kostnad än beredskapsarbete. Genom att till Regionala utvecklingsinsatser anvisa oförändrat 298,5 milj. kr. urholkas i realiteten anslaget. Genom att omfördela 150 milj. kr. av de medel som anvisats för beredskapsarbeten till länsanslaget når man en nivå, som i stort överensstämmer med det behov länsstyrelserna bedömt nödvändigt för detta ändamål. Det blir då också möjligt höja bidragsnivån för glesbygdsstödet så att högsta nivån för avskrivningslån blir , för uthyrningsstugor , och det s. k. IKS-stödet för enskilt projekt blir . För att stödja de arbetshandikappade på arbetsmarknaden utgår stöd dels för anpassning av arbetsplatsen, dels i form av lönebidrag, vilket för enskilda företag successivt avtrappas . För dem som inte kan beredas arbete genom sådana insatser på den ordinarie arbetsmarknaden sker anställning inom . Handikappade har samma rätt som andra grupper till meningsfullt arbete. Detta måste vara en grundläggande utgångspunkt för politiken. tillgodoses de handikappades arbetsmarknadskontakter då de kan beredas tillträde till den ordinarie arbetsmarknaden. Anställning med lönebidrag omfattar f. n. drygt 36000 personer, varav drygt 10000 är anställda hos enskilda arbetsgivare. Inom Samhällsföretagsgruppen arbetar ca 25000 arbetshandikappade och 5 300 personer i övrigt. I budgetpropositionen föreslås att statsbidraget till Samhällsföretag skall vara av lönesumman för de handikappade. Lönebidragen kan högst utgå av lönesumman och avtrappas helt när anställningen avser enskild arbetsgivare. Det var bl. a. mot den bakgrunden och för att få en mera effektiv och mindre kostsam verksamhet för arbetshandikappade som 1982, bl. a. i anslutning till en centermotion, beslöt göra en översyn av stödet till de handikappade. Regeringen aviserar nu en proposition i detta ärende till vårriksdagen. Enligt vår mening är det angeläget att denna proposition visar en ökad öppenhet att utveckla anställning med lönebidrag i enskilda företag. Härigenom skulle det också vara möjligt att bättre undvika de konkurrensproblem som uppkommer mellan Samhällsföretag och enskilda företag när de skall konkurrera med samma produkter men med helt olika produktionsförutsättningar. Antalet lönebidrag för anställning i organisationerna föreslås öka med 500. Eftersom denna anställningsform för de enskilda människorna är positiv och för samhället det minst kostsamma alternativet anser vi ett tak för organisationsanställning med lönebidrag vara omotiverat. Det bör dessutom inom anslagsramen rymmas nuvarande dispensmöjlighet så att de allmännyttiga organisationerna kan få full kostnadstäckning. Enligt vår mening bör Samhällsföretagsgruppen av egna medel finansiera åtgärder för bättre arbetsmiljö och anpassning av arbetsplatserna. Detta torde närmast definitionsmässigt vara företagsgruppens uppgift och bör täckas inom ramen för ordinarie driftanslag. När det gäller den framtida organisationen av Samhällsföretag återkommer vi i samband med den särskilda propositionen i ämnet. Vi vill emellertid redan nu klargöra att vi anser det olämpligt att förstärka den centrala organisationen på de regionala organisationernas bekostnad. Det bör också vara möjligt att genom fortsatt rationaliseringsarbete i driften, främst genom lägre personaltäthet i arbetsledningen, nå en ökad besparingseffekt. Genom en minskning med 200 anställda blir det möjligt att sänka statsbidraget till av lönekostnaden och anslaget med 54 milj. kr. Ca hälften av denna summa nås om de stiftelser som har större andel direkt anställda än genomsnittet minskar sin andel till denna nivå. Med stöd av det anförda hemställs 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om ökad inriktning av arbetsmarknadspolitiken för att tillgodose näringslivets behov, 2. att beslutar att hos regeringen begära tilläggsdirektiv till för att tillgodose en ökad decentralisering av arbetsmarknadspolitiken, 3. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts beträffande ungdomslagen, 4. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om ökad samordning med kommunerna och samverkan med företagen i arbetsmarknadsutbildningen, 5. att beslutar att avslå regeringens förslag att 18-åringar skall i ökad utsträckning beredas tillträde till AMU-kurser, 6. att beslutar att till Regionalpolitiskt stöd: Bidragsverksamheten anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med 67 milj. kr. förhöjt förslagsanslag om , 7. att beslutar att avslå regeringens förslag att anvisa medel över ett nytt anslag Regionalpolitiskt stöd: Vissa lokaliseringsbidrag, 8. att beslutar att godkänna vad som i motionen anförts beträffande stödnivån för glesbygdsstödet, 9. att beslutar att till Regionala utvecklingsinsatser anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med 150 milj. kr. förhöjt reservationsanslag om , 10. att beslutar att till Sysselsättningsskapande åtgärder anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med 150 milj. kr. minskat förslagsanslag om , 11. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om effektivisering av insatserna för arbetshandikappade, 12. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts beträffande slopat tak för antalet anställda med lönebidrag i allmännyttiga organisationer samt dispensmöjligheter från 90-procentsregeln i dessa fall i enlighet med det anförda, 13. att beslutar att godkänna vad som i motionen anförts beträffande statsbidrag till Samhällsföretag samt att till Bidrag till anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med 54 milj. kr. minskat förslagsanslag av . () () () . ÅSLING (c) () () () ()