mot · G7021051 · 1984-01-18 00:00:00 — m. fl. Kvinnorna och arbetslivets datorisering har antalet yrkesverksamma kvinnor ökat. tillfördes arbetsmarknaden 642000 kvinnor, en ökning med 46,. Det innebar att de förvärvsarbetande kvinnornas andel i förhållande till alla kvinnor ökade från 49,till 66,. har näringsstrukturen förändrats kraftigt. 1963 fanns tonvikten på de traditionella näringarna jord-skogsbruk, tillverkningsindustri och byggnadsindustri medan den förskjutits till bank, försäkring och offentlig sektor. Inom den offentliga sektorn arbetade 1963 var tredje kvinna, 1982 varannan. Det var främst som kvinnorna fick ett fotfäste på arbetsmarknaden genom utbyggnaden av den offentliga sektorn. Antalet arbetade timmar har emellertid inte motsvarat sysselsättningsuppgången räknat i antalet personer. Det innebär att antalet arbetade timmar per person kraftigt minskat. Om antalet arbetade timmar per person 1982 skulle ha varit lika högt som 1970 så skulle vi inte fått en ökning av antalet sysselsatta med 378 000 utan en minskning med 230000. Det beror på att produktionsutvecklingen varit medan produktiviteten varit större. Den totala arbetskraftsefterfrågan minskar då. Deltidssysselsättningen förhindrade denna minskade arbetskraftsefterfrågan att slå igenom i form av arbetslöshet. Att denna utveckling i sin tur bl. a. måste relatera till teknikens utveckling är helt klart. Det var framför allt tillkomsten av mikroprocessen som drev upp produktiviteten. Eftersom det finns ett klart samband mellan produktionsvolym, produktivitet och arbetslöshet ställer vi oss frågan: Hur påverkas arbetslösheten av en teknisk utveckling med åtföljande produktivitetsökning i en stillastående eller krympande produktionsvolym? I en ökande produktionsvolym men med ett ökat arbetskraftsutbud? Medför tekniken en sådan utveckling att den långsiktiga arbetslösheten ökar? Det finns i detta sammanhang stor anledning att särskilt beakta kvinnornas situation. Flera internationella undersökningar och också en som dataeffektutredningen gjort visar att kvinnor har sämre förutsättningar att klara den anpassningsprocess som datoriseringen innebär. Skälen till detta är flera: - Kvinnor är koncentrerade till ett begränsat antal yrken. 1* 1983/84.3 sami Nr 1050-1057 - Dessa yrken har rutinbetonade arbetsuppgifter. - Mikroelektroniken kommer att introduceras i dessa yrken först. - Kvinnor har till följd av sin lägre fackliga och politiska aktivitet sämre möjlighet att påverka hur datatekniken införs och utformas samt hur Om vi hade en arbetsmarknad där kvinnors och mäns arbetskraftsdeltagande och medelarbetstid vore lika stora och där kvinnor och män vore jämnt fördelade över näringsgrenar, yrken och positioner i samhället, skulle det vara obehövligt att speciellt analysera effekterna för kvinnorna som grupp. På en sådan arbetsmarknad skulle kvinnor och män beröras lika av den nya tekniken. är det inte så, och i många olika sammanhang och utifrån skilda aspekter framförs det angelägna i att söka åstadkomma en bättre balans mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden. Det är alltså inte i första hand tekniken i sig som hotar kvinnors sysselsättning. Det egentliga hotet är i stället den tudelade arbetsmarknaden. Utan att underskatta datoriseringens övriga effekter på människa och samhälle menar vi att kraftfulla åtgärder hellre bör vidtas för att minska könssegregeringen än att hindra eller begränsa datoriseringen. För att genomföra detta krävs mer än välvilligt tal. Vi tror att man genom en regelrätt kvotering till vissa utbildningsinstanser måste hjälpa utvecklingen på väg. Eftersom våra attityder och värderingar är så djupt rotade i ett könssegregerat samhälle, tar det alltför att med upplysning och påverkan styra samhällsutvecklingen dit vi vill. kommer tiotusentals kvinnor att hamna utanför arbetsmarknaden. Samhället har emellertid också ett ansvar för de kvinnor som arbetar i de s.k. riskyrkena. Här framstår framför allt två områden som viktiga: kontorsarbetarnas och industriarbetarnas. Kontorsarbetet har till skillnad från tillverkning och jordbruksarbete varit arbetskraftsintensivt. Hjälpmedlen har varit skrivmaskinen, den mekaniska räknemaskinen och telefonen. Dessa hjälpmedel introducerades i början av detta århundrade och har utvecklats mycket långsamt. Som ett mått på detta kan nämnas att den genomsnittliga kontorsarbetarens kapitalutrustning uppgår till ett värde av ca . medan fabriksarbetarens är 15-20 gånger större och jordbruksarbetarens ännu större. En del bedömare anser att kontorsarbetaren kommer att använda databaserade kontorsmaskiner vars värde är fem gånger större än dagens och detta trots att man antar att priset på datakraft kommer att minska . Denna utveckling kan bara bli lönsam om man minskar den mänskliga arbetskraften, dvs. När det gäller det traditionella industriarbetets rationalisering kan man befara att kvinnorna befinner sig i ett sämre läge än männen. Kvinnorna har här arbetsuppgifter med lägre kvalifikationskrav, dvs. och monotona arbetsuppgifterna. Inom t. ex. den svenska verkstadsindustrin svarade kvinnorna för av det totala antalet utförda arbetstimmar , men för de mest rutinbetonade arbetsuppgifterna svarade kvinnorna för över utförda arbetstimmar. Det är just dessa arbetsuppgifter som reduceras eller försvinner helt till följd av datorstödd och robotiserad tillverkningsteknik. Inom främst montering och kvalitetskontroll kommer utvecklingen att gå snabbt. Inom en typisk tillverkningsindustri som bilindustrin har robotiseringen ansetts ha en rationaliseringspotential på 5:1, dvs. som varje ny arbetsplats skapas för tillverkning, drift och underhåll, försvinner fem arbetsplatser för varje ny robot som installeras. Om varje robot skulle ha en sådan rationaliseringspotential och under förutsättning att robotarna tillverkas inom landet, skulle en total rationaliseringspotential på 24 000-36 000 arbetsplatser kunna tas ut fram . Att detta berör en mycket stor del av de industrianställda kvinnorna ligger i sakens natur. För att inte kvinnorna skall få bära en orimligt stor börda i den omställningsprocess som vårt samhälle kommer att utsättas för måste således både kort- och långsiktiga åtgärder sättas in. Samhället måste planera för omställningen genom att fastställa ett åtgärdsprogram. Ett sådant bör innehålla: o utbildning i datafrågor (utifrån en helhetssyn) i o speciell information för att fånga flickors intresse för datafrågor o kvoterad intagning till de mest segregerade yrkesområdena o speciell satsning på kvinnor till de nya elektronik- och ADB-branscherna o riktad information till kvinnor i riskyrken o uppdrag till arbetsmarknadens parter att i samarbete med AMS utarbeta program för vidareutbildning/omskolning för personer i s.k. riskyrken o utbildning av svenska folket i frågor som rör teknikens utveckling och informationssamhället. Avslutningsvis vill vi framhålla att flera undersökningar visar att den fulla sysselsättningen, som den nu definieras med 8 timmars arbetsdag och 5 veckors semester är nära nog omöjlig med tanke på teknikens utveckling och därmed följande produktivitetsökning. Mänsklig arbetskraft kommer att behövas i allt mindre omfattning. Därför är det också utifrån denna utgångspunkt viktigt att föra in frågan om 6-timmarsdagen. Om vi menar allvar med vår tes Arbete åt alla är det enligt vårt synsätt nödvändigt med en annan arbetsorganisation. En 6-timmarsdag skulle förutom att den till viss del motverkar arbetslöshet ge en massa andra värden. Det är således en viktig fråga både ur sysselsättningspolitisk och social synvinkel. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande åtgärdsprogram för att underlätta omställningen med den tekniska utvecklingen i samhället. () ()