mot · G7021245 · 1984-01-23 00:00:00 — och påbyggnadsutbildning inom somatisk långtidssjukvård Långvårdsmedicin är en relativt ny specialitet inom medicinen. Antalet äldre i kommer att öka påtagligt, och med dét följer ett ökat antal människor med behov av medicinskt omhändertagande i och med att krafter och ork avtar med stigande ålder. Inom den somatiska långvården vårdas många gamla, de flesta specialiteter är representerade. De flesta patienter har dessutom någon form av handikapp som berör synen, hörseln, talet eller rörelseförmågan. I det tillståndet kan små förändringar ha en mycket stor betydelse för den enskilde individen. Förmågan att ställa rätt diagnos på patienter som lider av något av dessa handikapp kan försvåras. Brister i talförmågan kan feltolkas och patienten isoleras. Läkemedelsdoseringen ställer speciella krav i denna vårdform. Det krävs dessutom ett mycket nära samarbete med öppen och sluten vård på alla nivåer samt inte minst med . De allra flesta åldersdementa patienterna kommer att vårdas inom långvården. Detta är ett eftersatt område genom bristande kunskapsnivå hos samtliga personalkategorier, varför inte alltid de mest elementära behoven tillgodoses. Detta har framkommit i en doktorsavhandling av . vet man att om utbildningskvaliteten hos personalen höjs så blir vården bättre och ofta billigare. Under barndomen och under åldrandet finns speciella behov och reaktionsmönster. Inom barnavården finns påbyggnadskurser för att förstärka kunskapen inom det vårdområdet. När det gäller äldrevården saknas den påbyggnadsmöjligheten för sjuksköterskor. I ett vårdlag är det nödvändigt att någon har mera kunskaper än andra och som då kan handleda andra personalgrupper. Det måste finnas någon som drar slutsatser och utvecklar arbetet. En sjuksköterska inom långvården skall dessutom verka som konsult i korttidssjukvård och primärvård och behöver därför extra kunskaper inom detta område. Vid en jämförelse mellan sjukskötersketäthet inom olika specialiteter finner man att det inom långvården är lägre bemanning. Den status det har att arbeta inom långvården medförde också länge brister på dessa tjänster. Få avsåg att utveckla sin kunskap och bli kvar inom denna vårdgren. För att höja kunskapsnivån och ge möjligheter till en bättre insikt i vårdområdet, med de funktioner det skulle medföra, finns ett starkt behov av en påbyggnadsutbildning inom specialiteten långvårdsmedicin för sjuksköterskor. WHO uttalar i sitt program när det gäller vård av äldre att påbyggnadskurser för sjuksköterskor som skall arbeta inom detta område skall utarbetas. Denna påbyggnadsutbildning kan innehålla förslagsvis: - Förebyggande vård för äldre - Gerontologi och geriatrik ur medicinsk, psykologisk och social synpunkt - Vård av åldersdementa personer - Samhällets service för äldre och långtidssjuka - Rehabilitering och aktivering - Speciell pedagogik och psykologi vid anhörigkontakter Utbildningen inom högskolan skall bygga på vetenskaplig grund, vilket innebär att omvårdnaden skall baseras på vetenskaplig metodik och prövning. Omvårdnadsaspekterna är speciellt påtagliga inom långtidssjukvården, och de behöver uppmärksammas mera om långtidssjukvårdens kvalitet skall förbättras. Endast om det ges möjligheter för sjuksköterskor att vidareutveckla sig och sin specialitet genom fortsatta studier kan omvårdnaden inom långtidssjukvården förbättras. Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande behovet av påbyggnadsutbildning av sjuksköterskor inom somatisk långtidssjukvård.