mot · G8021782 · 1984-01-23 00:00:00 — Motion 1984/85:1782 Den infekterade frågan om riskerna med amalgamfyllningar i tänder håller nu på att omvärderas. De som tidigare vamat för faran främst av kvicksilverskador böljar nu att tas på allvar. Detta framkom på ett symposium på i . - De tidigare bedömningarna att risken var ytterst liten bygger på statistiska mätningar, hävdade ordföranden för symposiet professor från . - Det är först vi böljat förstå att tandfyllningarna påverkas av olika funktioner i munnen, t. ex. tuggning och annan belastning på fyllningarna. I sin fortsatta framställning slog professor fast att kvicksilverrisken från tandfyllningar sannolikt är större än vad någon har räknat med. Tandläkarprofessor från rapporterade att tandgnissling som många lider av kan medföra att kvicksilverånga frigörs från amalgamfyllningar. Den norske docenten är den som främst påvisat effekterna av tuggning och annan belastning på tandfyllningar. Han har bl. a. mätt kvicksilverutsöndring efter tuggning och fått belägg för att vid varje tuggning frigörs kvicksilver i munnen. Han har också visat på stora skillnader i metylkvicksilverhalter i blodet hos tandvårdspersonal jämfört med andra yrkesgrupper. Deras halter kan vara fyra-fem gånger högre. Docent har också kunnat spåra liknande variationer i blodet mellan personer med amalgamfyllningar och dem som inte har tandfyllningar. Under ett par års tid har en grupp läkare och tandläkare i och undersökt det som ibland kallas oral galvanism, dvs. tungmetaller som frigörs från amalgamfyllningar genom korrosion. Vid symposiet i redogjorde från för de första resultaten av undersökningen. Han har bl. a. undersökt en grupp patienter som lider av den mängd olika symptom som brukar kopplas samman med oral galvanism. - Det mest utmärkande för patienterna är att de har en ökad benägenhet att få inflammationer av olika slag, allergiska reaktioner och olika neurologiska symptom, berättade . Samtliga patienter hade tidigare undersökts mycket noga, utan att man kunnat hitta någon orsak till deras mycket svåra problem. Analyser av dessa patienter, bl. a. komplicerade och dyrbara blodcellsundersökningar, visar nu att de har en ofta svår obalans av olika spårämnen, framför allt i blodcellerna. Ett genomgående drag är att kvicksilvernivåerna är tämligen höga, men även de flesta spårämnena förekommer. Det mest intressanta fyndet är dock att halterna av spårämnet selen oftast är mycket låga. Selen är ett känt botemedel mot just kvicksilver. Forskargruppen har också behandlat dessa patienter med tillskott av selen och ibland även B6-vitamin och i vissa fall fått förbättringar av deras sjukdom. Leg. tandläkare har i en undersökning Undersökning av amalgam och tuggfunktionens effekt på dess kvicksilveravgivande klart dokumenterat farorna med att använda amalgam som tandlagningsmaterial. Undersökningen stöder sig på en rad framstående internationella forskares rön och erfarenheter. konstaterar att det är ansvarslöst att bortse från Hg:s och metaller som kadmium, bly, krom, silver, kobolt, aluminium och nickel skadliga verkan, när de brukas inom tandvården. vävnadsvänliga material som fyller de krav man kan ställa på implantat var de än kommer till användning i organismen. Odontologin bör inte fortsätta som en teknisk specialitet utan tillräckligt biologiskt hänsynstagande. Att så många människor klarar sig till synes utan påverkan från amalgam i munhålan får tillskrivas kroppens förmåga att utsöndra Hg i mängder som klart överskrider alla WHO-gränsvärden. Så har t. ex. i urin uppmätts upp till /dygn hos till synes symptomfria personer. När utsöndringsapparaten inte längre fungerar optimalt eller vid uttalad selenbrist förändras emellertid situationen till det sämre." 1 sin sammanfattning konstaterar följande: Så länge munhålan behandlas med material som ej fyller fordringar för implantat, måste den betraktas som ett tänkt focus för sjukliga förändringar med verkningar i hela organismen. Amalgam fyller inte sådana krav det avger kvicksilver - bevisen för kvicksilvers skadlighet är otvivelaktiga. Tandvården får inte bli ett självändamål. Tandhälsan får ej äventyra patienters hälsotillstånd. Kvicksilvers avdunstning ur amalgam är mikroskopiskt klarlagd, mätningar in vivo i utandningsluft och analyser av extraherad vävnad talar sitt tydliga språk. Det är inte heller enbart patienter som utsätts för kvicksilvret i amalgam utan även tandvårdspersonal som i sitt dagliga arbete ständigt kommer i kontakt med detta tandlagningsmaterial. Det kan innebära sänkt livskvalitet, ökat vårdbehov och onödigt lidande. När nu allt fler läkare och tandläkare omvärderar amalgamet som tandlagningsmaterial och vetenskapligt bedrivna forskningar påvisar utläckage av kvicksilver, borde det vara att amalgam förbjuds som tandlagningsmaterial om ej dess ofarlighet eller kvicksilvrets nyttighet på ett övertygande sätt bevisas. Med stöd av det anförda hemställer jag att hos regeringen begär en utredning om riskerna med amalgam som tandiagningsmaterial samt, därest utredningen skulle visa att amalgam avger kvicksilver i munhålan, framlägger förslag med förbud om dess användning.