mot · G7022677 · 1984-03-27 00:00:00 — Per m. fl. Fristående skolor på gymnasial nivå (prop. 1983/84:118) Regeringen föreslår i proposition 1983/84:118 vissa förändringar när det gäller statsbidragsmöjligheterna för s. k. fristående skolor på gymnasial nivå. Vi finner regeringens förslag oacceptabla såväl principiellt som när det gäller den praktiska tillämpningen. Den senare frågan diskuterar vi i en särskild motion. Vår utgångspunkt är att skolor med annan huvudman än det offentliga utgör ett omistligt inslag i ett skolväsende där alla elever ges möjlighet att utveckla särskilda anlag och intressen. 1 vår partimotion 1983/84:2016 framhålls: Enligt vår mening är fristående skolor en positiv del av utbildningssystemet och ett oumbärligt inslag i ett samhälle som vill kallas fritt. Från principiella utgångspunkter är det viktigt att det existerar alternativ till den av stat och kommuner erbjudna utbildningen. Alternativ skapar mångfald och därmed utrymme för experiment och utveckling i banor skilda från det etablerade och konforma. För fristående skolor på grundskolenivå infördes nya statsbidragsregler 1982. Statsbidrag skall enligt dessa regler utgå till fristående skolor som är till nytta för det allmänna skolväsendet genom att de i ett eller annat hänseende kompletterar den undervisning som detta erbjuder. Vi accepterar inte en grundsyn som utgår från att en fristående skola för att erhålla statligt stöd först och främst skall tvingas visa sitt värde för statsmakten. En nyttoprövning av det slag reglerna på grundskolenivån förutsätter innebär att de fristående skolorna kan fortleva på rimliga ekonomiska villkor endast på den offentliga maktens nåder. Den tillämpning av statsbidragsreglerna som regeringen stadfäst har bekräftat de farhågor vi hyste redan då dessa infördes. Den nu föreliggande propositionen om statsbidrag för skolor på den gymnasiala nivån bygger på samma grundsyn som de nu gällande reglerna för . 1 proposition 1983/84:118, s. 6 anför regeringen: En grundläggande utgångspunkt bör dock liksom vara att det vid sidan av det allmänna skolväsendet inte får växa fram ett antal statsunderstödda fristående skolor i en sådan omfattning att de grundläggande principerna i skolväsendets uppbyggnad förändras. Ett generellt villkor för att statsbidrag skall kunna utgå till fristående skola på gymnasial nivå bör därför enligt min mening vara att utbildningen där i någon form utgör ett önskvärt komplement till utbildningen inom det allmänna skolväsendet. Det bör därför i utbildningen vid en sådan fristående skola finnas något värde för samhället och det allmänna skolväsendet som tillgodoser behov som eljest inte kan uppfyllas. Propositionens grundsyn är alltså påfallande tydlig. Fristående gymnasieskolor skall aldrig kunna bli någonting annat än udda komplement till den dominerande offentliga skolan. Vi vill starkt ifrågasätta huruvida den skolideologi propositionen ger uttryck för står i överensstämmelse med de förpliktelser vårt land internationellt har påtagit sig i fråga om ungdomars rätt att välja skolform. Det kan visserligen som regeringen gör anföras att den formella rätten att välja skola inte utgör någon rätt att få välja skola med statsunderstöd. Innebörden av ett sådant konstaterande är emellertid att valfriheten blir illusorisk för alla de familjer som inte kan betala de höga terminsavgifter som avsaknaden av statsbidrag framtvingar. Regeringens utgångspunkt i fråga om vilka skolor som skall tillförsäkras statsbidrag bör enligt vår uppfattning avvisa. I stället för den av regeringen förordade nyttoprövningen av vilka skolor på gymnasial nivå som skall kunna tillförsäkras statligt stöd bör fastställa följande riktlinjer: Rätten att välja skola måste tillförsäkras alla elever på såväl grundskolesom gymnasienivå. Fristående skola på gymnasial nivå skall erhålla statsbidrag om den har en verksamhet som är jämförbar med den som bedrivs inom den allmänna gymnasieskolan. En gymnasieskola skall för att kunna bli berättigad till stöd kunna visa på en sådan stabilitet i fråga om personal, lokaler etc. som är nödvändig för att undervisningen skall kunna bedrivas på ett sätt som uppfyller kvalitetskraven. Några inskränkningar i övrigt bör inte sättas upp för de fristående gymnasieskolornas möjlighet att erhålla statsbidrag till sin verksamhet. Utanför den kategori skolor som med dessa riktlinjer bör komma i fråga för stöd faller skolor som är knutna till företag och organisationer och som har sin verksamhet inriktad först och främst på intern- och vidareutbildning. Sådan utbildning är det företagens/organisationernas sak att svara för. Ett system på denna grund är till sin karaktär mer generellt än det regeringen nu presenterar. I det system vi föreslår är det inte rimligt att vare sig direkt eller indirekt fattar beslut om varje enskild skola. Tvärtom är den riksdagsprövning av varje skola för sig som propositionen de facto innebär ett uttryck för den snåla och snäva attityd gentemot de fristående skolorna som regeringens hela politik präglas av. Beslut om stöd till fristående skola bör därför fattas av regeringen eller av den myndighet regeringen bestämmer med utgångspunkt från de rikt linjer som vi ovan angivit. Något undantag för internatskolor finner vi inte erforderligt. Stödets storlek och konstruktion Regeringens proposition söker först och främst i ny form reglera förutsättningarna för de skolor som uppbär statligt stöd eller eljest står under statlig tillsyn. I fråga om eventuellt nytillkommande skolor anför regeringen: Det kan inte uteslutas (vår understrykning) att det också kan uppkomma utbildningsbehov som inte utan vidare kan tillgodoses inom ramen för det allmänna skolväsendet och där en fristående skola med statligt stöd kan vara en lämplig lösning. Vår strävan är att ett nytt mer generellt statsbidragssystem skall stimulera tillkomsten av nya fristående skolor på gymnasial nivå. En enhetlig reglering av statsbidragsreglerna till alla fristående skolor på gymnasial nivå framstår i detta perspektiv som angelägen. Den särskillnad propositionen gör mellan skolor som av tradition har statligt reglerade tjänster och andra fristående skolor bör successivt ersättas med ett gemensamt regelsystem. Övergången bör ske på ett sådant sätt att inga skolor drabbas. Statsbidragets storlek i ett enhetligt system bör utgå från det statliga stödet till den allmänna skolan. Statsbidraget till fristående skolor bör vara likvärdigt med stödet till denna. Det innebär att staten som princip skall stå för lärarkostnaderna och kostnaderna för annan motsvarande personal också i friskolorna. Med det av oss förordade systemet kommer fler skolor att erhålla stöd. Färre skolor kan därmed antas komma i den stiuationen att de saknar möjlighet till statligt stöd men har behov av att stå under statlig tillsyn. Där sådana behov likväl är för handen förordar vi, till skillnad från propositionen, en generös hållning. Det är betydelsefullt att eleverna inte utan starkt vägande skäl undanhålls den möjlighet till studiemedel som är knuten till den statliga tillsynen. Regeringen föreslår i sin proposition att de fristående skolornas platser skall ges en särskild ram. Vi delar inte denna uppfattning. Enligt vår mening är det statens uppgift att avgöra hur många platser inom gymnasieskolan som det finns resurser nog att erbjuda. Inom denna totala ram skall såväl den offentliga skolan som fristående skolor till eleverna kunna erbjuda sina respektive utbildningstjänster. Likställdhet i arbetsvillkor mellan den offentliga skolan och friskolorna leder således logiskt till att en gemensam planeringsram bör tillämpas. Vi är medvetna om att denna planeringsprincip i en situation där ett stor antal fristående skolor erbjuder utbildning kan leda till vissa problem för den allmänna skolan. Enligt vår mening är det emellertid så långt till en situation där sådana konsekvenser kan bli aktuella att de för överblickbar framtid kan negligeras. Kommunerna har ett ansvar för att erbjuda de fristående skolorna goda arbetsmöjligheter. I fråga om fristående skolor på grundskolenivå har vi i annat sammanhang föreslagit att dessa i kommunalt stöd bör erhålla en summa motsvarande den rörliga elevkostnaden. Samma system kan inte överföras till det icke-obligatoriska skolväsendet. Kommunerna bör likväl inom ramen för de kommunala skolresurserna behandla de fristående skolorna på ett med den allmänna skolan likvärdigt sätt. De direkt elevrelaterade kostnaderna bör följa eleven. Med hänvisning till vad som ovan framhållits hemställs att med avslag på det i proposition 1983/84:118 föreslagna regelsystemet hos regeringen anhåller om ett nytt förslag utifrån de riktlinjer som angivits i motionen. PER () () () () () () () () ()