mot · G7021989 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. expansionsperiod dominerades byggmarknaden helt av nybyggnadsverksamhet. Storskalig byggteknik utvecklades och nya byggmaterial introducerades. Ny teknik och nya material utvecklades, medan kunskapen och erfarenheten om äldre tiders material och byggteknik sjönk tillbaka. Med expansionens överdåd följde tendenser till ökad omsättning. Det äldre bostadsbeståndet skulle snabbt bytas ut genom omfattande nybyggnadsprogram eller ombyggnad med modern teknik till moderna bostäder i aktuell standard. Gamla material med uthållighet i sin grundstruktur skulle ersättas med nytt material präglat av snabb utbytbarhet och hög omsättning. Marknadsekonomin skulle råda och begreppet slit och släng präglade byggsektorn som mycket annat under expansionsåren. En konsekvens av denna inriktning blev att de yrkesmän som fram till nu utbildats inom den allmänna skolans ram i mycket ringa omfattning meddelats kunskaper och färdigheter i konsten att reparera och underhålla moderna bostäder. Och, då det gäller det äldre bostads- och byggnadsbeståndet, har utbildningen nästan helt försummats. Detta står i en stark kontrast till utbildning och forskning inom de områden som expansionsårens behov inriktades på. På området modern byggteknisk utbildning liksom modern materialkunskap ligger svensk standard mycket högt vid en internationell jämförelse. I den ekonomiska stagnation som präglat ekonomin inom och som accentuerats sedan vårt lands s. k. miljonprogram inom byggsektorn avslutades är ett omfattande nybyggande inte längre aktuellt. I stället har den nuvarande regeringens s. k. ROT-program (proposition 1983/84:40) aktualiserat ett omfattande upprustnings- och vårdinitiativ inom ramen för det befintliga bostads- och byggnadsbeståndet. Expansionen av ROT-verksamheten under resten av 1980-talet och in kommer huvudsakligen att beröra efterkrigstidens och äldre bebyggelse. Som vi berört kommer då framgångslinjerna under expansion och stagnation att omfattas av attitydmotsättningar. Utbytbarhet och snabb omsättning i materialsammanhang med dess betydelse för byggteknik och utbildning-forskning kommer att efterträdas av vård, verksamhet och hushållning byggd på uthållighet. Kunskap och erfarenhet på det senare området saknas eller har starkt uttunnats och måste återerövras om ROT-programmet skall kunna genomföras med framgång. Till omfånget är den äldre bebyggelsen tillsammans med den del av byggnadsbeståndet som färdigställts under efterkrigsexpansionen av betydande omfattning. Redan den del av det befintliga beståndet som byggts i traditionell teknik och med traditionellt och uthålligt byggmaterial beräknas uppgå till av det befintliga byggnadsbeståndet. I detta bestånd kan man inte utan vidare använda nybyggnadsmetoder vid underhåll och vård. Å andra sidan är det inte heller lämpligt och praktiskt-ekonomiskt försvarbart att tillämpa äldre byggteknik så som skedde en gång då dessa byggnader uppfördes. Man måste finna en dialektisk utvecklingslinje som går över sammanvävningar av gammal teknik med ny, av äldre material med nyare, men där kunskapen om äldre teknik och material återvinnes och utvecklas. Detta kräver forskning vid högskola och universitet och forskningsanknytning liksom tillämpning nedåt i vidareutbildningen av yrkesverksamma över hela byggfältet. Ett sådant utvecklingsprogram måste också omfatta uppvärmningsteknik med aktuell energihushållning lämpligt avpassad att tillämpa i ett restaurerat äldre bostadsbestånd. Inte heller på detta område finns någon utan vidare tillämplig kunskap och erfarenhet. Den utbildning av betydelse som bedrivits inom området tillämpad byggteknik i produktionen har gällt omskolningsverksamhet bland friställda. Sådan omskolning har utvecklats och skett vid en del av våra AMU-centra. Däremot har praktiskt taget området inte alls uppmärksammats inom ramen för det reguljära utbildningsväsendets grund- och vidareutbildning vid yrkestekniska linjer. AMU-verksamheten håller således på att utvecklas till en resurs som kan tillgodogöras ROT-programmet. Här finns redan en början till en exklusiv resurs på området praktisk ombyggnads- och restaureringsteknik. Vad denna resurs behöver för att kunna vidareutvecklas är kontakt med forskningsanknuteri utbildning i den mån sådan skapas eller aktualiseras vid våra tekniska högskolor. Det är möjligt att det akuta behovet av praktisk-teoretisk utbildning av vidareutbildningskaraktär kan byggas upp mest ekonomiskt genom en satsning på den resurs som börjat anläggas vid våra AMU-centra. Dessa har ju också en hygglig regional spridning över landet. En annan resurs för utvinnande av erfarenheter och försöksverksamhet som kan föra framåt är de statliga och kommunala fastighetsförvaltningarna. Med stöd av dessa kan förebildliga former för byggnadsvård utvecklas, såväl tillämpliga för ROT-programmets allmänna byggnadsvård som för kulturhistoriskt värdefulla byggnader inom ramen för det kulturpolitiska bevarandemålet. Vi hävdar i denna motion att en attitydförändring har skett inom byggbranschen från 1950- och 1960-talens expansionsdecennier till vad som kommer att bli mer varsamhets- och hushållningsinriktade decennier och att detta redan satt sina spår, bl. a. genom regeringens av antagna ROT-program. Vi hävdar också att detta kräver ett omfattande nytänkande med krav på forskningsuppgifter vid universitet och tekniska högskolor för att dels aktualisera kunskaper om hur äldre materiel och metoder kan sammanbindas med nya till fördel för en inom bransch och samhälle större öppenhet. Vi menar också att därigenom vunna kunskaper snabbt måste föras ut till de yrkesverksamma över hela byggfältet och att detta lämpligen kan ske genom ett utvecklat samarbete mellan forskningsanknuten utbildning vid tekniska högskolor och AMU-centra där behovet av byggnadsvårdande kunskaper redan uppmärksammats. Vid AMU-centra uppmärksammas behovet av utbildning i byggnadsvård och restaureringsteknik främst genom omskolningsarbete i samband med hjälp åt utslagna från arbetsmarknaden. Vid en mer reguljär sådan omskolning-utbildning bör denna lämpligen omfatta även andra grupper yrkesverksamma inom byggbranschen från byggnadsarbetare till arbetsledare och projektorer. De senare grupperna har ju ofta en nyckelställning, dels som handläggare av den vidareutbildning som ständigt pågår direkt i produktionen efter grundutbildningen, dels som i hög grad ansvariga för öppenhet i samband med nödvändiga attitydförändringar. Vid utvecklingen av nya erfarenheter och kunskaper i sammansmältningen med äldre har vi också sökt uppmärksamma behovet av energihushållning genom tillämpning av en varsam ny teknik, möjlig att anpassa till äldre byggande i samband med renovering/ombyggnad. Även på kultursidan påvisas behovet av en ny varsamhet redan i proposition 1974:28 (Den statliga kulturpolitiken). På s. 301 säger departementschefen därvid följande: Den snabba förändringstakt som i synnerhet präglar våra tätorter utsätter den fysiska kulturmiljön för ett mycket hårt tryck. Högt ställda krav på funktionsduglighet och effektivitet hotar att göra vår arbets- och boendemiljö steril och traditionsfattig. När den enskilda människan på så vis berövas sin anknytning bakåt i tiden tilltar hennes känsla för otrygghet och främlingskap. Med stöd av ovanstående hemställer vi 1. att beslutar att hos regeringen begära att en översyn görs för möjligheten att snabbt föra ut nyare forskningsrön inom området byggnadsvård genom samverkan mellan högskola och AMU, 2. att beslutar att hos regeringen begära att ersättningsreglerna för instruktörer i byggnadsvård och ombyggnadsteknik ses över så att yrkesverksamma med väl vitsordade yrkeskunskaper men utan fomrell kompetens kan användas i uppbyggnadsskedet, 3. att beslutar att hos regeringen begära att , fortifikationsförvaltningen och inom ramen för beviljade anslag ges rätt att disponera medel för objektsbunden utbildnings- och försöksverksamhet i samverkan med arbetsmarknadens parter och utbildnings-/forskningsinstitutioner. () ()