mot · G7022588 · 1984-03-20 00:00:00 — Per m. fl. Gäststuderande i högskolan (prop. 1983/84:115) I proposition 1983/84:115 föreslås vissa åtgärder beträffande utomnordiska gäststuderande. Dessa skall enligt propositionen i fortsättningen antas till såväl preparandutbildning i svenska som till grundläggande högskoleutbildning före inresan till . Studerandeutbytet med andra länder är ett viktigt led i den internationalisering av högre utbildning som allmänt anses som angelägen i en värld med krympande gränser. Åtgärder har vidtagits och bör vidtas i än större utsträckning för att underlätta svenska högskolestuderandes möjlighet att tillbringa en del av sin studietid utomlands. F. n. studerar enligt uppgift ca 3 000 svenskar vid högskolor och universitet i andra länder, varav ca I 500 med studiemedel och ca 500 med utbytesstipendier. Betydligt färre gäststuderande från andra länder söker sig till . uppgår antalet till ca 200. Orsakerna till att blivit mindre attraktivt är flera. Den spärrade högskoleutbildningen leder till osäkerhet om vederbörande verkligen kan beredas önskad plats. Den obligatoriska kursen i svenska är för kort och ger inte de nödvändiga förutsättningarna för vidare studier. Därtill kommer en omfattande byråkratisering vad gäller uppehållstillstånd m. m. Kraven på försörjningsgaranti är också så högt ställda att många saknar möjlighet att leva upp till dem. Regeringens förslag syftar uppenbarligen till att undanröja åtminstone en del av problemen för de gäststuderande. Det kan emellertid ifrågasättas, om den avsedda dimensioneringen är rimlig. Regeringen förordar att preparandutbildningen dimensioneras för 300 studerande . Det skulle innebära att var berett att ta emot motsvarande en tiondel av det antal svenska studerande som söker sig utanför landets gränser. har den s. k. gäststuderandekommittén föreslagit en dimensionering på 615 platser, vilket motsvarar den genomsnittliga tillströmningen . 300 utomnordiska gäststuderande förefaller mot denna bakgrund vara en alltför låg siffra. Vi föreslår därför att bemyndigar regeringen att fatta beslut om preparandutbildningens dimensionering. Den bör fastställas till att omfatta lägst 300 platser. En nödvändig flexibilitet kan därmed säkerställas. Regeringen gör i propositionen en markerad åtskillnad mellan gäststuderande och invandrarstuderande. De senare sägs ha för avsikt att bosätta sig i landet. Det kan, men behöver inte, vara riktigt. Många och särskilt flyktingar avser att återvända till sina hemländer, om och när möjlighet ges. Det är också tveksamt om det är rimligt att blanda dessa med andra invandrare i sfi-utbildning. Denna ger inte den önskvärda träningen för akademiska studier. I propositionen förutsätts att invandrarstuderande skall beredas plats i etapp 2 av den tilltänkta preparandutbildningen under förutsättning att platserna inte fylls av de gäststuderande. Vi ifrågasätter, om det inte vore lämpligt att direkt och utan förbehåll slussa in dessa studerande i etapp 2. Då emellertid en proposition om den framtida sfi-utbildningen aviserats och det uttryckligen sägs att svenskundervisningen för invandrare med eftergymnasial utbildning kommer att behandlas i detta sammanhang, avstår vi nu från att ta en bestämd ställning till de aktualiserade problemen. Vi förbehåller oss möjligheten att återkomma i denna fråga i anslutning till den förutskickade propositionen. I propositionen föreslås vidare att preparandutbildningen skall lokaliseras till fyra universitetsorter, nämligen , , och . Som motiv anges att antalet undervisningsgrupper inte bör vara för lågt. Vi har svårt att acceptera ett sådant argument. Preparandutbildningen kräver inte fasta resurser i någon större omfattning. Undervisningskompetens och t. ex. språklaboratorier finns vid samtliga universitet. Vi vill därför föreslå att preparandutbildning skall anordnas vid samtliga sex universitet, dvs. I propositionen (s. 11) relateras UHÄ:s uppfattning, att de olika högskoleenheterna liksom nu även i fortsättningen skall kunna ta emot studerande från andra länder till både reguljär utbildning och till skräddarsydda kurser, ofta i anslutning till kontrakt om utbyte av studerande, som slutits med utländska universitet. Ett exempel på sådan utbildning är de s. k. Scandinavian Studies vid i , som också propositionen omnämner (s. 4). Dessa utbyteskurser på 1 2 terminer ges dock inte på engelska, som felaktigt uppges, utan på svenska, vilket förutsätter omfattande svenskkunskaper hos de studerande. Därigenom har det också blivit möjligt att samla såväl engelskspråkiga som tysk- och franskspråkiga studerande tillsammans med svenskar i samma utbildning. Utbildningsministern kommenterar inte i det följande explicit UHÄ:s påpekande att man förutsätter att sådan utbildning även fortsättningsvis skall ges vid sidan av den förutsatta utbildningen för de utomnordiska gäststuderande. Vi utgår emellertid från att detta också är regeringens avsikt. Under hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att beslutar fastställa dimensioneringen av preparandutbildningen till lägst 300 platser, 2. att beslutar att preparandundervisning skall erbjudas i , , , , och . () () () ()