mot · G7021971 · 1984-01-24 00:00:00 — och mot exekutiva försäljningar av småhus har ett allt större antal exekutiva försäljningar av statligt belånade småhus skett i län. var antalet exekutiva auktioner 37 och motsvarande tal för 15. Förhållandet torde vara likartat i landet i övrigt. Det helt övervägande antalet auktioner är lokaliserat i t. ex. län till länets norra del (Bergslagsområdet från och norrut), men antalet ökar även i länets övriga delar. Det minskade antalet arbetstillfällen i norra länsdelen har därvid spelat en stor roll liksom övergående ekonomiska problem - lång sjukskrivningsperiod - eller andra personliga problem exempelvis familjesplittring. Orsak och verkan är ibland svår att fastställa. Viljan att göra rätt för sig finns dock . Ett ekonomiskt stöd i tidigt skede skulle i många fall vara värdefullt, detta eftersom en exekutiv försäljning för en familj inte endast är en ekonomisk tragedi utan även en psykisk påfrestning som många har svårt att hämta sig från. 1 spåren följer oftast ekonomiska problem för föräldrar, andra släktingar eller vänner som tecknat borgen på topplån och blir skyldiga att betala in dessa lån. Många av fastigheterna är köpta under de år då villapriserna för såväl nya som begagnade småhus var höga. Skuldsättni igen är därför hög. Under dessa år var också förväntningarna stora på anete och reallöneökningar. Många fastigheter är inte äldri än att räntebid aget är större än annuiteten på statslånet och kcntanta pengar således betalas av staten till låntagaren. Nämnden får därför nte kännedom om låntagarens ekonomiska problem. Vid nästan alla exekutiva auk ioner i fastigheter med statliga lån förlorar kommunerna pengar. Enligt gällande bestämmelser i 1974:946 19 § ansvarar kommunen i första hand för de förluster som uppstår på det statliga lånet. Ansvaret är begränsat till av statens lånefordran vid förlusttillfället, dvs. vid exekutiv auktion. Enligt tidigare författningar gällde av belåningsunderlaget. Således en lägre procentsats. Även staten, genom länsbostadsnämnden, förlorar mer eller mindre av sin fordran. Även om förlusterna i och för sig är små i förhållande till det förvaltade .ånekapitalet är det otillfredsställande. Nämnden förvaltar f. n. lån till ett belopp av ca . Likartade belopp torde det gälla i landets övriga länsbostadsnämnder. Samarbetet mellan kreditinstituten/bankerna i länen och länsbostadsnämnderna är utomordentlig gott. En utvidgning av detta samarbete generellt i frågor som rör fastighetsägare med obetalda annuiteter är naturligtvis känsligt, men kan området begränsas till de fall där inbetalning ej skett, exempelvis efter förfallodagen, bör samarbetet kunna accepteras. Länsbostadsnämnderna har inga möjligheter att jämka betalningar av lånefordringar, endast lämna anstånd . Ett tidigt samarbete med kreditinstituten/bankerna i varje enskilt ärende för att lösa hela ekonomiproblemet vore värdefullt. Ändå bättre vore om staten (gm Lbn) hade möjlighet att ersätta annuiteten med utökat lån mot säkerhet av exempelvis ett pantbrev med läge ovan statslånet. Allt detta förutsätter naturligtvis en särskild bedömning i varje enskilt ärende. är en frivillig försäljning före en exekutiv auktion det bästa, men ofta ligger dessa fastigheter i områden där efterfrågan är liten eller ingen. Naturligtvis måste kommunen också vara med vid de uppgörelser som träffas. Kommunerna får ju oftast ta hand om de drabbade familjerna. Med stöd av ovanstående hemställs att uttalar sig för att länsbostadsnämnderna ges möjligheter att förhindra exekutiva försäljningar av statsbelånade fastigheter enligt vad som anförts i motionen.