mot · G7022809 · 1984-04-12 00:00:00 — m. fl. Ändring i sekretesslagen (1980:100) m. m. 1983/84:142) Regeringen föreslår i propositionen lättnader i sekretesslagen för offentliga myndigheter. Avsikten uppges vara att underlätta bekämpandet av den organiserade och ekonomiska brottsligheten. Förslaget väcker tvivel såväl från konstitutionell synpunkt som med hänsyn till sina syften. Det är nämligen tydligt, att uppmjukningen av sekretessen går betydligt längre än vad som är nödvändigt för att tjäna det uppgivna syftet. Det föreligger också risk för att man inleder en utveckling, där myndighetsfunktionerna utvidgas till medverkan i polisiär verksamhet under alltför vidsträckta former. Enligt en demokratisk grundlagssyn är både offentlighet och sekretess till för att tjäna de medborgerliga fri- och rättigheterna. Offentligheten skall tjäna medborgarens insyn i myndigheternas arbete. Sekretessen skall i första hand tjäna skyddet av medborgarnas personliga integritet. a. av detta skäl måste det finnas sekretess inte bara gentemot andra medborgare utan också mellan myndigheter. Från sådana principiella utgångspunkter finns det skäl till stor tveksamhet gentemot de föreslagna uppmjukningarna av sekretessen. Det bör observeras att dessa uppmjukningar helt riktar sig mot det medborgerliga intresset. Principiellt tvivelaktiga sidor i propositionens förslag är främst följande: Frågan om myndighetsuppgifters tillgänglighet regleras genom grundlag och sekretesslag. Regeln är offentlighet, undantaget sekretess. I samspelet mellan dessa båda principer fastställs sekretessens utbredning. införs från sidan en helt ny princip den allmänna skyldigheten för myndigheter att delta i uppdagandet av verkliga och misstänkta brott. Detta rubbar över hela den offentliga sektorn förhållandet offentlighetsekretess. En allmän osäkerhet skapas om var gränsen skall gå. Grundlag och sekretess kan ändras enbart genom riksdagsbeslut. Med den nya generella regeln öppnas vägar för att genom en okontrollerad uppmjukning av praxis göra betydelsefulla gränsförändringar mellan offentlighet och sekretess utan hörande. Med det delvis nya synsätt propositionen gör sig till tolk för finns risk, att det i myndighetsverksamhet rent allmänt tränger sig in en ny uppgift att utföra polisiära tjänster. Detta gör det lätt att i nästa steg argumentera för t. ex. sammanställningar eller samkörningar av uppgifter ur olika register. Man skapar också ett allmänt tryck på myndigheter att öka benä 11 lie nalarlnsg irn labfieilsrhäl rbo rw/dui niib .ellubéibbyiad o esil/hav navil aqqij /r abned lsfi/6 ebbeeséq oqqu H;ri i/ilom laa ennu/l inoit aiieg beV .ny/.ni Tab ?én6[} nalarf aiesiodbam röt j;biV .mili mot! lalari alle/b .xa ,1 mO iinuv eiaaae/lei] oiad<!J/lunatus jIr timmfiiiisG Hi abrieieq/qqu r o i\si toi d Å? ÄfTIBTl (iliad .13(1 jlå tjfliv /c §nin mui^ed lo 17. ibeilrt lie 2Rl?iö't genheten att lämna ut uppgifter om medborgare. Hur detta påverkar förhållandet mellan medborgare och myndigheter inom sådana områden, där hänsyn och förtroende mellan myndighet och medborgare är särskilt betydelsefulla, är inte diskuterat i propositionen. Förslaget innebär som helhet att sekretessgränsen flyttas upp, så att även verkliga och misstänkta mindre brott skall kunna föranleda utlämnande av uppgifter. Detta är knappast motiverat med hänsyn till det påstådda syftet att bekämpa viss grövre och farligare brottslighet. Detta motiv har uppenbarligen presenterats som en skylt för att på långt bredare front kunna genombryta sekretessen. Den bristande ärligheten i motivredovisningen inger inget förtroende. Vår uppfattning är, att rådande nivå på sekretess till skydd för medborgares integritet är någorlunda tillfredsställande, ehuru reglerna kan göras mer lättöverskådliga än . Det torde vara betydligt angelägnare att begränsa den sekretess som skyddar myndigheter från allmänhetens insyn. Vad gäller kampen mot den organiserade och ekonomiska brottsligheten tjänas den bättre av andra åtgärder än att minska integritetsskyddet för medborgare i allmänhet och göra myndigheterna till polisens förlängda arm. tyngre vägar t. ex. en bättre resursfördelning inom de verksamheter som särskilt kan komma i beröring med ifrågavarande brottslighet. Om t. ex. skatteväsendet sysslade mindre med att detaljgranska och småtrakassera vanliga skattskyldiga och mer med att uppspåra systematiska skatteflyktsbeteenden, vore mycket vunnet. Detsamma gäller ifall vissa av säkerhetspolisens resurser används för uppspårande av verksamheter, som sysslar med organiserad och ekonomisk brottslighet. avser regeringen att till framlägga ett samlat program för att bekämpa narkotikabrottslighet som ekonomisk brottslighet. Detta framstår som det riktiga läget för en sammanhängande bedömning av vilka åtgärder som är behövliga. Mot bakgrund av vad som här anförts föreslås att beslutar att i avvaktan på ett samlat program för kampen mot ekonomisk borttslighet och narkotikabrott uppskjuta behandlingen av proposition 1983/84:142 såvitt avser lagförslag 1 till nästkommande . (vpk) (vpk) HANS (vpk) PER (vpk)