mot · G702939 · 1984-01-23 00:00:00 — m. fl. Åtgärder för att begränsa svenska företagsinvesteringar i utlandet De svenska företagens investeringar i utlandet har fortsatt den dramatiska ökning som ägt rum . , har utlandsinvesteringarna mer än tredubblats. , har de nästan fördubblats. har industriinvesteringarna i fortsatt att minska. Enbart uppgick minskningen till enligt den senaste finansplanen. En allt större andel av de svenskägda företagens sysselsättning och produktion har förlagts utanför gränser. Det finns ett direkt samband mellan denna process och de ekonomiska problemen i vårt land. De stora utlandsinvesteringarna försvårar ansträngningarna att öka investeringarna och sysselsättningen inom . De försvårar den nödvändiga utvecklingen av den svenska industrin. Därför krävs åtgärder för att begränsa de svenska företagens investeringar i utlandet. Utvecklingen av de svenska företagens investeringar i utlandet framgår delvis av statistiken över av lämnade tillstånd till svenska direkta investeringar i utlandet (): 1970 1975 1980 1981 1982 1983 1 093 2 303 3 796 6 540 8 668 11 902 Till dessa siffror bör emellertid anmärkas att utnyttjandet av de lämnade tillstånden inte är fullständigt. För 19801982 har utnyttjandegraden legat . Vidare sker en viss avveckling av tidigare direktinvesteringar i utlandet. Å andra sidan registeras inte utlandsföretagens återinvesterade vinstmedel i betalningsbalansen. Svenska företag får vidare tillstånd att ställa borgen/garanti för utländska dotterbolags upplåning för belopp som varit större än t. o. m. de lämnade tillstånden till direktinvesteringar i utlandet. Dessa omständigheter försvårar att fastställa ett exakt belopp för de totala investeringar som görs i svenska dotterbolag i utlandet. Helt klart är emelletid att denna summa är av en synnerligen avsevärd storleksordning och att den starkt ökat . Det är också svårt att göra en helt rättvisande jämförelse mellan de svenska investeringarna utomlands och inom landet. Helt klart är emellertid att medan de förra ökat under en rad av år, så har de senare minskat. När krav tidigare ställts bl. a. i vpk-motioner om åtgärder för att begränsa svenska företags investeringar i utlandet har hänvisat till direktinvesteringskommmitténs slutbetänkande och till att detta varit un Det har sagts att denna inte borde föregripas. När denna motion kommer upp till behandling i vederbörande utskott och i kammaren borde rimligen remissbehandlingen av direktinvesteringskommitténs betänkande vara avslutad, varför detta argument mot ett ställningstagande torde ha bortfallit. har framlagt ett omfattande material som resultat av sina undersökningar. Även om kommittén vid jämförelse med ett hypotetiskt alternativ, där inga utlandsinvesteringar hade förekommit och i beaktande av att är ett litet land, med en liten hemmamarknad, som vill ha en internationellt sett hög levnadsstandard, kommer till slutsatsen att direktinvesteringarna haft övervägande positiva effekter för den ekonomiska tillväxten, anför den själv en rad omständigheter som innebär att denna slutsats är kringgärdad med många och mycket stora reservationer. Kommittén pekar bl. a. på att den internationella strukturomvandlingen, vari direktinvesteringarna är ett viktigt inslag, innebär att företagskoncentrationen okar, varmed också riskerna för negativa effekter som följd av monopolisering ökar. understryker också (SOU 1983:17) att de positiva effekterna av utlandsinvesteringar avtar när andelen utlandsproduktion blir mycket stor och försvinner helt om centrala företagsfunktioner flyttas från till utlandet. Tecken på en begynnande tyngdpunktsförskjutning kan enligt kommittén också skönjas. Sålunda hade 24 företag av sin produktion utomlands jämfört med 10 företag , och ett ökande antal företag har mer än hälften av sina anställda utanför . Den andel av utlandsförsäljningen som också produceras utomlands har ökat från 42 %år 1970 till 52 %år 1978. Utlandsproduktion är således nu viktigare än export för försörjning av utländska marknader för de multinationella företagen, konkluderar direktinvesteringskommittén. Kommitténs slutsatser grundas i huvudsak på utvecklingen fram t. o. m. Andra undersökningar visar att en rad tendenser förstärkts . Det gäller bl. a. direktinvesteringarnas omfattning såsom framgår av den ovan redovisade sammanställningen. Följande tendenser i de svenska storföretagens utlandssatsningar, som utgör ett direkt hot mot industrisysselsättningen i , brukar i övrigt framhållas: De svenskägda dotterbolagens verksamhet har börjat ändra karaktär. De tenderar att ta exportandelar från moderbolaget i genom en markant ökning av exporten till tredje land. Importen från svenskägda dotterbolag i utlandet till ökar i snabb takt, vilket är den ena sidan av den växande företagsinterna handeln. Försäljningen från svenskägda dotterbolag utomlands tenderar att alltmera konkurrera med produktionen i . Den snabba utflyttningen av de svenska exportföretagens forskningsoch utvecklingsdelar bekräftar att utlandsinvesteringarna blir allt viktigare En allt större del av FOU-verksamheten inom svenska storföretag förläggs utomlands. Det förefaller helt klart att de svenska storföretagens nuvarande politik innebär ett allvarligt hinder för strävandena att expandera den industriella sektorn i , vilket tillsammans med en planmässig utbyggnad av de samhällsekonomiskt och socialt viktiga delarna av den offentliga sektorn är en nödvändig förutsättning för fortsatt utveckling. Utlandsinvesteringarna, som i realiteten innebär en export av arbetstillfällen från , måste starkt begränsas. Detta skulle bäst kunna ske inom ramen för en planering av produktionen och av styrning av investeringarna. Viktiga resultat borde emellertid kunna uppnås . Åtgärderna bör vara av två slag. Dels bör valutalagstiftningen skärpas och tillämpas mera restriktivt. Utlandsinvesteringarna är i praktiken fria. prövades direktinvesteringarna inom ramen för valutaregleringen utifrån effekten på bytesbalansen. Detta avskaffades på de borgerliga regeringarnas tid (1981), vilket starkt kritiserades både av socialdemokraterna och vpk. Ett minimikrav måste vara att denna prövning återinförs. Prövningen bör emellertid inte enbart vara inriktad på den enskilda investeringen utan avse hela den aktuella koncernens verksamhet. Prövningen av utlandsinvesteringarna borde emellertid gå längre. Utlandsinvesteringar bör endast godkännas om det kan påvisas att de utgör ett ömsesidigt samhällsekonomiskt intresse för de berörda länderna. Detta är alltså en prövning som går längre än enbart effekten på bytesbalansen och som bör avse verkningar för sysselsättning och allmän ekonomisk och social utveckling i och i investeringslandet. Dels bör också möjligheterna för de anställda inom berörda företag och koncerner att påverka utlandsinvesteringar kraftigt utvidgas. De anställda bör ges vetorätt. Utlandsinvesteringar förutsätter sålunda de anställdas godkännande. En sådan regel bör inskrivas i valutalagstiftningen. Med hänvisning till det anförda yrkas 1. att utalar sig för att omprövar sitt beslut att inte längre pröva svenska direktinvesteringar i utlandet ur bytesbalanssynpunkt, 2. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i valutaförfattningarna att utlandsinvesteringar endast skall godkännas om det kan påvisas att de utgör ett ömsesidigt samhällsekonomiskt intresse, 3. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i valutaföfattningarna att de i ett företag/en koncern anställdas godkännande krävs för utlandsinvesteringar. (vpk) (vpk) C.-H. (vpk) HANS (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk)