mot · G702365 · 1984-01-11 00:00:00 — och insatser för vägnätet i län För att län skall kunna få kommunikationer som är jämförbara med andra län krävs ökade insatser både vad gäller det enskilda vägnätet och för länsvägnätet. Dels krävs det att bidragsprocenten för statsbidrag till det enskilda vägnätet höjs från . Dels måste en ökad andel av de samlade AMS-anslagen omfördelas för upprustning av vägnätet i län. Den sänkning av bidragsprocenten från för statsbidragsgivningen till det enskilda vägnätet i landet som riksdagsmajoriteten genomfört för innevarande budgetår har drabbat län mycket hårt. Det innebar ett direkt ekonomiskt bortfall för länet på ungefär 5 milj. kr. föreslår regeringen i årets budgetproposition att bidragsprocenten ytterligare skall sänkas och utgå som lägst. Det är nästan en halvering av stödet till det enskilda vägnätet . Det är djupt orättvist när regeringen på detta sätt riktar in sparåtgärderna mot att hårdast drabba de människor i glesbydgen som tvingats leva med det sämsta vägnätet. Det bidragsberättigade enskilda vägnätet i län omfattar . För ett län med en så förhållandevis stor andel enskilda vägar blir en sådan åtgärd särskilt kännbar. Det slår också hårt mot ett län som redan tidigare varit utsatt för flera försämringar på kommunikationsområdet. Under den förra socialdemokratiska regeringsepoken förlorade län av sitt järnvägsnät. Ett direkt nedläggningshot vilar just nu över tre av de sex kvarvarande järnvägssträckorna inom länet genom det beslut fattade . Det hade varit rimligt att regeringen valt att kompensera t. ex. län på vägområdet för den omfattande nedläggning som skett av järnvägar i stället för att föreslå ständigt nya försämringar. Den styrning av vägresurser från glesbygdsområdena mot storstadsregionerna och till några få stora vägbyggen som sker är ur jämlikhetssynpunkt helt oacceptabel. Såväl rättvise- corn regionalpolitiska skäl talar för att glesbygdsvägarna får en större andel av samhällets vägresurser. I glesbygderna får skattebetalarna ofta finna sig i att finansiera en ganska dyr kollektivtrafik i tätorterna och på riksnivå genom . De får nu också genom att statsbidragen minskar vara med och ta en större andel av kostnaderna för det enskilda vägnätet, som de kan drabbas av de enskilda ökade kostnader som kan följa av att ständigt tvingas anlita ett vägnät med sämre standard på grund av bristande underhåll. har folk i dessa bygder små faktiska möjligheter att använda den kraftigt subventionerade trafik de själva är med och finansierar. De har i praktiken enbart vägen att tillgå för sina kommunikationer. Just därför borde bidraget till driften av enskilda vägar m.m. för /85 räknas upp väsentligt. I län har arbetsmarknadsläget kraftigt försämrats. Antalet personer utan arbete och personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder var 7 908 , 9 983 och 11 059 . En ökning med 3 151 personer eller i det närmaste . Den öppna arbetslösheten var 3 954,4 799 resp. 4 772 personer, medan antalet beredskapsarbeten 1983 ökat från 591 till 2 342, en ökning med . Ungdomsarbetslösheten visar en stigande tendens från 1 465 till 1 525 . Inom länet finns det därför nu ett utomordentligt tillfälle att med nyttiga samhällsinvesteringar på ett eftersatt område inom länets vägnät minska den stigande arbetslösheten. Inte minst inom entreprenadbranschen i länet är arbetslösheten svår. En upprustning av såväl det enskilda vägnätet som länsvägnätet i län skulle vara en lämplig åtgärd, framför allt för att åstadkomma arbetstillfällen spridda över länet samt för att stärka det stora antal mindre företag inom denna bransch som också finns förgrenade över länet. En större andel av de arbetsmarknadspolitiska insatserna bör därför styras över till en upprustning av det enskilda vägnätet och länsvägarna i län. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som ovan anförts angående ökade insatser för vägnätet i . minab/gotab 1984 77507