mot · G7021783 · 1984-01-25 00:00:00 — Länet har som bekant påverkats av strukturproblemen inom de tre krisbranscherna järn, stål och teko. Därtill kommer att den höga andelen metallvaruindustri inom Eskilstunaområdet redan lett till en betydande sysselsättningsminskning inom regionen, och också byggnadsämnesindustrin och träindustrin har drabbats av stora påfrestningar . Strukturproblemen accentueras ytterligare av den rådande lågkonjunkturen som lett till ständigt ökande arbetslöshetssiffror. Detta är förvisso problem som vi delar med andra regioner i landet men situationen i vårt län förbättras sannerligen inte av den splittrade bild som de regionala och interregionala kommunikationerna uppvisar. Här nedan skall några av de mest akuta problemen redovisas. har fatt vidkännas svåra arbetsmarknadsproblem. Strukturomvandlingen inom näringslivet har genom den struktur som industrin i uppvisar drabbat orten hårt. Genom pendling till näraliggande orter kan en tillfällig svacka i sysselsättningen på den egna orten överbryggas och det ofta sämre alternativet flyttning undvikas. Därför är regionens förbindelser gentemot orter med alternativa arbetsmarknader av stort intresse. Förbindelserna med är ur arbetsmarknadssynpunkt de kanske intressantaste. erbjuder landets i särklass största utbud av arbetstillfällen inom en och samma geografiskt avgränsade region. Tillgång till denna arbetsmarknad får därför sägas vara av stor betydelse för en ort som med en vikande efterfrågan på arbetskraft i den egna regionen. Järnvägsförbindelserna mellan och är av relativt låg standard om man tar hänsyn till sådana faktorer som avståndet mellan orterna och deras relativa storlek. Vad gäller och den framtida utvecklingen av persontrafiken på denna, bör framför allt uppmärksammas vilka effekter den kommande ombyggnaden av får för tågtrafiken till och från . En annan viktig faktor för del är de långsiktiga effekterna på trafikunderlaget av nedläggningen av persontrafiken mellan och . roll i en eventuell framtida pendeltågstrafik runt bör också studeras. Trosa-Vagnhäradsområdet i är också i hög grad beroende av möjligheterna till arbetspendling gentemot . har en glädjande övergång skett från enskilt bilåkande till kollektivt resande. Detta innebär att en växande andel av det mycket omfattande pendelresandet mellan bostad och arbetsplats sker med kollektiva färdmedel, företrädesvis med buss. En fortsatt positiv utveckling för kollektivresandet och motsvarande minskning av bilismen är angelägen ur flera synpunkter. För att förbättra resemöjligheterna borde den spårbundna trafiken utnyttjas i mycket högre grad än vad som är fallet. Möjligheterna bör finnas att utnyttja SJ:s reguljära trafik genom exempelvis ett tågstopp i , eller att utvidga den av lokaltrafik bedrivna pendeltågstrafiken till dessa delar av . Sådana åtgärder kräver dock ett intensivt samarbete mellan samtliga berörda parter. Med tanke på den ökande arbetspendling som råder mellan de båda orterna är det mycket viktigt att tågförbindelserna förblir frekventa och helst ökar i omfattning. gällande tågplaner innebär i stället en försämring i jämförelse med tidigare. är ett av de få kommuncentra som inte har tillgäng till någon spårbunden trafik trots att järnvägen passerar genom samhället. F. n. bor ca 6000 människor i tätorten, och till detta kommer ett betydande omland med bl. a. en stor fritidsbebyggelse som också skapar behov av goda kommunikationer. Befolkningstalet i har varit stabilt och den betydande tekoindustrin som finns på orten, har till skillnad från den i andra regioner i landet, kunnat hävda sig väl i konkurrensen från lågprisländerna. Mot denna bakgrund tycker vi att kommunens begäran om ett fåtal förbindelser i ömse riktningar är att anse som välbefogad. Med stöd av vad som anförts hemställs att begär att regeringen uppdrar åt SJ att skapa förutsättningar för en bättre spårbunden kollektivtrafik i . () ()