ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G702532 · 1984-01-17 00:00:00 — och genom enskilda organisationer Det bistånd som SIDA kanaliserar genom de enskilda organisationerna har alltmer kommit att framstå som en av de mest effektiva delarna av svenskt bistånd. Uttalanden som stöder detta påstående har ofta framförts både i den allmänna debatten i massmedia och av företrädare för , , regering och riksdag. Resurserna som har ställts till förfogande för dessa organisationer har visserligen ökat kraftigt men är i absoluta tal en relativt liten summa och utgör endast av SIDA:s totala budget. Svårigheterna för bilateralt och multilateralt bistånd att nå fram till de fattigaste grupperna är allmänt omvittnade. Här har de enskilda organisationerna unika möjligheter att komplettera det viktiga bistånd som ges via de bilaterala och multilaterala kanalerna. Deras verksamhet är oftast inriktad på de mest eftersatta grupperna, de handikappade, de landlösa, de fattiga bönderna, kvinnor och barn. Man arbetar i de fattigaste länderna och har också möjlighet att nå fram till lokalbefolkningen i länder som har regimer som gör det omöjligt att ge bistånd bilateralt. Arbetet bedrivs oftast vid konkreta projekt i liten skala och med hjälp av personal med god kunskap om och stort intresse för landet och uppgiften i fråga. Mer än 500 volontärer stöds via det här anslaget. De ovannämnda faktorerna har lett till att påtagliga resultat av biståndsinsatserna har kunnat redovisas till förhållandevis ringa kostnader. De enskilda organisationer som har fått bidrag från E-sektionen uppgår till över 100. De största mottagarna är de fackliga organisationerna, handikapporganisationerna, humanitära organisationer (Rädda barnen, korset, Frikyrkan hjälper), kooperationen, kvinnoorganisationer, missionsorganisationer och volontärorganisationer (SVS, m. fl.). Bakom dessa organisationer står miljoner svenskar som medlemmar eller stödjande, och den betydelse för allmänhetens biståndsvilja som en sådan förankring har kan inte överskattas. De enskilda organisationernas biståndsverksamhet är inte av större omfattning än att den är överskådlig och hanterlig. Administrationskostnaderna kan hållas låga, och en hög flexibilitet är möjlig, vilket gör hjälparbetet effektivt. Vi anser att en ökande andel av bistånd bör kanaliseras genom de enskilda organisationerna. De begränsande faktorerna bör vara kravet på egeninsats och organisationernas kapacitet att administrera, inte brist på statliga medel. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi 1. att för sin del uttalar att inom ramen för SIDA:s budget genom omfördelning av 25 milj. kr. medelsbehovet för Sektionen för enskilda organisationer skall uppgå till 275 milj. 2. att för sin del uttalar att andelen av svenskt bistånd via Sektionen för enskilda organisationer inom en överskådlig framtid skall fortsätta att öka.
mot · G702533 · 1984-01-17 00:00:00 — m. fl. Vpk har under en rad av år kritiserat medlemskap i . Också socialdemokraterna var under de borgerliga regeringsårens tid mycket kritiska och krävde ett utträde ur banken. Efter regeringsskiftet har socialdemokraterna svängt, främst till följd av en kapitulation för svenska storkapitalets intressen av ökade vinster i . I årets budgetproposition kritiseras visserligen bankens utlåningsverksamhet men i mycket milda ordalag. Där sägs t. ex. att målet om att lånen i görligaste mån skall komma de lägre inkomstgrupperna i resp. mottagarland till del inte uppfylls i praktiken. Vidare är regeringen missnöjd med den utvärdering av IDB:s verksamhet som sker. Därefter övergår regeringen till att framhålla hur mycket svenska företag levererat till av IDB finansierade projekt och att IDB fortsättningsvis skall tillämpa mer flexibla utlåningsvillkor, underförstått att en uppmjukning skett vad gäller lånevillkoren. Den kritik vpk tidigare riktat - som i korthet innebär att IDB:s lån går till de mest reaktionära regimerna, att de ej kommer de mest behövande till godo, att de strider mot de av uppsatta biståndspolitiska målsättningarna och att de direkt förhindrar en progressiv utveckling i området - är fortfarande giltig. I vissa stycken har, på grund av Reaganadministrationens politik, de mest reaktionära dragen i bankens utlåningspolitik förstärkts. har med sin röstandel om 0,ingen möjlighet att påverka detta. Med hänsyn till ovanstående hemställs 1. att beslutar uttala sig för ett utträde ur IDB, 2. att beslutar avslå förslaget om anslag till IDB med . (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G702535 · 1984-01-18 00:00:00 — Motion 1983/84:535 m. fl. Villkoren för förvärv av svenskt medborgarskap Fortlöpande redovisas exempel på hur invandrare som blivit svenska medborgare fortfarande inte har sådana kunskaper i svenska språket att de kan förstå eller göra sig förstådda utan tolkhjälp. I ett speciellt uppmärksammat fall ansåg t. ex. en invandrare med svenskt medborgarskap att han på grund av bristande språkkunskaper inte kunde fullgöra lagstadgad värnpliktstjänstgöring. Invandrare erbjuds en omfattande hjälp för att de skall kunna inhämta nödvändiga kunskaper i svenska. För att erhålla svenskt medborgarskap ställs emellertid inte krav på att man skall redovisa tillräckliga kunskaper i svenska språket. tillämpades regeln att intyg om sådana kunskaper skulle redovisas. Sådant intyg krävs numera inte. Utomlands ställs på flera håll krav på minimikunskaper i det nya hemlandets språk. Att den enskilde invandraren vill vidmakthålla det egna språket och kulturen är i sig förståeligt och kan också vara av värde för vårt samhälle. Det bör emellertid kunna ställas krav på att svenska medborgare skall kunna hjälpligt förstå och göra sig förstådda på svenska språket. Detta bör vara huvudregeln. Om särskilda skäl föreligger, t. ex. avseende äldre invandrare, som tagits hit av sina barn, bör dispens kunna meddelas. På vilket sätt kunskaperna skall redovisas och regler för dispens bör fastställas av vederbörande myndighet. Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om krav på minimikunskaper i svenska för invandrare som önskar erhålla svenskt medborgarskap. () ()
mot · G702537 · 1984-01-18 00:00:00 — Vid införandet av ATP-pension begärde en del egna företagare undantag oftast på grund av låga inkomster och dålig lönsamhet, vilket gjorde att man ej ansåg sig orka med avgifterna som för många var relativt höga i förhållande till inkomsten. En del har senare anslutit sig till försäkringen, och många gjorde det i samband med att möjligheten togs bort att försäkra sig för inkomstbortfall på grund av sjukdom (sjukpenning). Den som har ATP-pension som ej når upp till visst belopp eller ingen ATP-pension alls erhåller ett s. k. pensionstillskott, vilket garanterar ett existensminimum. Det innebär att var och en har rätt till ett minimibelopp när man uppnår pensionsåldern. Ett undantag utgör de som inte har ATP-försäkring. De erhåller inte pensionstillskott utan endast folkpension, vilket de upplever som en orättvisa. är det personer som i ekonomiska trångmål på grund av rörelsens låga avkastning tvingats avstå från en försäkring som genom lag tillförsäkrats alla anställda. För att uppnå rättvisa bör även de som står utanför ATP erhålla pensionstillskott och tillförsäkras samma rätt som de vilka ej begärt utträde från ATP. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av pensionsreglerna i lag om allmän försäkring innebärande att alla svenska medborgare tillförsäkras samma rätt att erhålla det minimibelopp som folkpension med pensionstillskott utgör.
mot · G702538 · 1984-01-16 00:00:00 — Fördelningen av bidragen till tolktjänst F. n. är en samordnad tolktjänst för barndomsdöva, dövblinda och vuxendöva under uppbyggnad i landstingen. De flesta tolkuppdrag betalas genom landstingens försorg. Så är dock ej fallet med samtliga tolkningsuppdrag. Sedan gammalt har ett antal myndigheter, institutioner, studieförbund, organisationer m.fl. erhållit statliga bidrag för tolktjänst för döva. Denna splittring av bidragen orsakar onödiga bekymmer för både tolkanvändare och tolkcentraler. Om en döv person t. ex. vill delta i en kurs på ett studieförbund, så kan vederbörande ej göra detta utan att först försäkra sig om att just denna kursanordnare fortfarande disponerar någon del av sitt tolkanslag. Skulle detta ej vara fallet, går landstingen ej emellan. Tolkanvändaren blir beroende av om just den kursanordnare som vederbörande vill använda sig av har ytterligare ekonomiskt utrymme för tolktjänst. Denna situation synes opraktisk och oacceptabel. De dövas situation är förvisso tillräckligt komplicerad för att icke administrativt krångliga bestämmelser skall försvåra för dem - eller förhindra dem - att använda sig av önskad tolktjänst. Det torde vara effektivare att landstingen, som svarar för den samordnande tolktjänsten, också svarar för samtliga kostnader. Hur de statliga bidragen i så fall skall användas borde bli föremål för övervägande. Väsentligt är att bidragen kommer tolkanvändarna till godo och att den administrativa handläggningen blir enklaste och effektivaste möjliga. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär utredning om fördelningen av bidragen till tolktjänst.
mot · G702539 · 1984-01-17 00:00:00 — Ledighet och ersättning för vård av sjuk anhörig Samhällets insatser för äldre, sjuka och handikappade måste inriktas på att underlätta för så många som möjligt att kunna bo kvar i sin bostad . De flesta människor har också en naturlig önskan att bo kvar i det egna hemmet fast de är sjuka, gamla eller handikappade och behöver extra insatser av sjukvård eller social service i den dagliga tillvaron. från den enskildes synpunkt råder det därför knappast något tvivel om att vård i hemmet jämfört med vård på någon sjukvårds- eller vårdinrättning är mer humanitärt och eftertraktat. Intresset för vård i hemmet har ökat hos huvudmännen, inte minst för att det i allmänhet är mindre kostnadskrävande att i hemmet vårda någon som är sjuk eller handikappad än att ge någon form av institutionsvård. Det finns beräkningar och bedömningar som visar att ett ersättningssystem genom den allmänna försäkringen, för den som gör betydande vårdinsatser i hemmet, leder till samhällsekonomiska besparingar. föreslår i sitt betänkande SOU 1983:64 införandet av en lagstadgad rätt till ledighet från förvärvsarbete för den arbetstagare som önskar vårda en sjuk eller handikappad anhörig i hemmet. Vi anser att anhörigvårdskommitténs förslag om en lagfäst rätt till ledighet från förvärvsarbetet för vård av anhörig måste kompletteras med rätt till ersättning. Enligt vår mening är det särskilt otillfredsställande att inte ens vård i livets slutskede i hemmet kunnat bli föremål för ett förslag om ersättning. Vi vill erinra om att utredningen om sjukvård i livets slutskede (SOU 1979:54) bl. a. har föreslagit ett system med ersättning från den allmänna försäkringen med ersättningsbelopp motsvarande sjukpenningens storlek, jämte rätt till ledighet. Den genomsnittliga kostnaden per vårddag för vård i livets slutskede uppgår till ca . En långvårdsplats kostar ca . Även om vård i hemmet leder till uppkomsten av vissa kringkostnader i form av vårdpersonal och utrustning kommer kostnaden att vida understiga motsvarande kostnad för en plats på sjukvårdsinrättning. En del kommuner och landsting har redan inrättat sjukvårdsteam för vård i hemmet. Ersättningen till anhörigvården bör grundas på principen att den skall utgöra kompensation för utfört arbete och göras lika för alla. 1983/8*539 Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär att rätt till ledighet och ersättning för vård av anhörig införs i likhet med vad i motionen anförs.
mot · G702540 · 1984-01-18 00:00:00 — Motion 1983/84:540 Ändrade regler för vårdbidrag i vissa fall Vissa barn har så svåra handikapp att de för att kunna fullgöra sin skolplikt och för att få ut mesta möjliga av sin skolgång måste tillbringa sin skoltid på någon av statens specialskolor, t. ex. Åsbackaskolan. Denna skola tar emot elever som är multihandikappade. De är förutom hörselskadade även rörelsehindrade, utvecklingsstörda och i många fall även synskadade. När barnet skrivs in vid denna eller någon annan statlig specialskola och således får bo i internat görs vårdbidraget om till ferievårdsbidrag. Föräldrarna har då i regel haft vårdbidrag . Barnets placering i internatskola medför således stora ekonomiska förändringar till det sämre för föräldrarna trots att ett flertal kostnader kvarstår oförändrade. Att ha ett rörelsehindrat och/eller utvecklingsstört barn har för familjerna inneburit att de varit tvingade att skaffa större bostad för att kunna ha barnet hemma. Barnet kommer även hem över lov och vissa veckoslut, varför föräldrarna inte kan byta sin bostad för att få ner kostnaderna. Det finns således föräldrar som av ekonomiska skäl låter sina barn bo kvar hemma för att få behålla vårdbidraget, i stället för att sända dem till specialskola. Barnen blir således de som drabbas genom att de inte får en adekvat skolgång. De får inte möjlighet till den optimala stimulans i skolan och som en specialskola erbjuder , och hela deras framtida möjligheter kan spolieras. För att hjälpa dessa föräldrars svåra ekonomiska situation borde det utredas om inte en viss del av vårdbidraget borde kunna utgå även under skoltid för att täcka föräldrarnas merkostnader. Med anledning härav hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om vårdbidrag till föräldrar med barn på specialskolor.
mot · G702541 · 1984-01-18 00:00:00 — m. fl. Föräldrar till svårt handikappade barn uppbär vårdbidrag som är lika stort som förtidspensionen plus pensionstillskott. De har också ofta högre bostadsbidrag och eventuellt andra bidrag. I en familj där ett av barnen är svårt handikappat måste hela familjens liv anpassas efter de svårigheter som handikappet medför. Man byter bostad för att få en större och mer tillgänglig, en av föräldrarna minskar eller slutar sitt förvärvsarbete osv. Om det handikappade barnet avlider, så upphör alla bidrag. Det utfaller oftast inte heller några försäkringar, eftersom det är nästan omöjligt att få teckna livförsäkring för ett svårt handikappat barn. Familjer sorn drabbas av den stora förlusten av att mista sitt barn kan därför också drabbas mycket hårt ekonomiskt. Det tar innan familjen kan ställa om sig, kanske måste de byta bostad för att få en mindre och billigare och den av föräldrarna som varit hemma och vårdat barnet måste för sin försörjning söka sig ut på arbetsmarknaden. Ett annat liknande problem uppstår om ett barn avlider , då en av föräldrarna uppbär föräldrapenning. Även då upphör föräldrapenning att utgå. Det kan ta innan föräldern kan återgå till sitt vanliga arbete, eftersom vikarie kan ha anställts osv. Självklart är det också en stor psykologisk press att efter dödsfallet återgå till det tidigare arbetet. Föräldrapenning borde därför kunna utgå efter dödsfallet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att begär att regeringen utreder den ekonomiska situationen vid barns bortgång för föräldrar till handikappade barn med vårdbidrag och för föräldrar som uppbär ersättning från föräldraförsäkring. () ()
mot · G702542 · 1984-01-17 00:00:00 — Säkerhetsbestämmelser för medicinsk-tekniska hjälpmedel I takt med att allt fler svårt handikappade kan bo och fungera i sin hemmiljö, så har också många hjälpmedel som tidigare bara använts på sjukhus alltmer börjat användas i hemmen. Därmed har det också blivit uppenbart att det finns stora brister i gällande säkerhetsbestämmelser. har flera tragiska olyckor inträffat i takhissar i hemmen. finns inga bestämmelser om hur dessa hissanordningar skall kontrolleras. I har man nu infört att de kontrolleras en gång , några andra landsting har gjort likadant. Men det borde ändå inte vara en enskild landstingsfråga huruvida dessa hissar kontrolleras eller ej. För alla andra hiss- och lyftanordningar i samhället kontrollerar statens anläggningsprovning regelbundet att de uppfyller ställda säkerhetskrav. Men lyftanordningar i hemmen innefattas inte av dess kontroller. Det ter sig som mycket märkligt att samhället uppställer hårda säkerhetskrav på alla andra typer av lyftanordningar med undantag av takhissar i hemmen, som används av svårt handikappade människor. Det måste uppställas säkerhetsbestämmelser och genomföras regelbundna kontroller av dessa lyftanordningar. Eftersom hjälpmedelscentralerna i landstingen handhar installationerna av dessa lyftanordningar, är det möjligt att de också bör handlägga kontrollen. Däremot måste det centralt fastställas vilka säkerhetsbestämmelser som skall uppfyllas. När det gäller medicinsk-tekniska hjälpmedel som t. ex. respiratorer och dialysapparater, så är dessa undantagna från krav om S-märkning. Det beror på att utrustning som skall användas på sjukhus generellt är undantagen från kravet på S-märkning. Orsaken är bl. a. att man skall ha möjlighet att köpa in speciella artiklar och att man på sjukhusen har egen personal som kontrollerar säkerheten. har en del patienter kunnat flytta hem och vårdas hemma. Det har fått till följd att t. ex. de respiratorer och dialysapparater som hjälpmedelscentralerna installerar i hemmen inte är S-märkta. Den här situationen är alltså en följd av att utvecklingen gått snabbt. Allt fler komplicerade medicinska apparater installeras nu i hemmen - för dessa apparater finns inga fasta rutiner och säkerhetsbestämmelser att följa för hjälpmedelscentralerna. Kommer t. ex. den enskilda handläggaren på hjälpmedelscentralen att ställas till ansvar om det händer en olycka i ett hem med en icke S-märkt apparat? Med hänvisning till ovanstående hemställs att begär att regeringen verkar för att säkerhetskrav för lyftanordningar i hemmen fastställs samt att S-märkning av alla medicinsk-tekniska hjälpmedel för bruk i hemmen genomförs.
mot · G702547 · 1984-01-16 00:00:00 — och i Lokalisering till av viss högskoleutbildning 1979 beslöt riksdag att förlägga förskollärarutbildning till . Den organiserades som en egen institution och knöts till högskolan för lärarutbildning i . Initiativet hade tagits av i högskoleregion och . När utbildningen var nyinrättad kom av de studerande från . Antalet gotlänningar har successivt minskat. kom från andra län. Antalet ansökningar till förskollärarutbildning, med studiestart , har minskat i hela landet - dock mest på . Enligt uppgift har endast åtta studerande antagits via central antagning (UHÄ) för utbildning i . Vidare har utbildningsinsatser inom sektorn för vårdyrken förlagts till . I en promemoria från finns följande redovisning: - Sjuksköterskeutbildning har delvis förlagts till . Vissa teoriavsnitt har förlagts till , andra till , Så skedde fr.o.m. t.o. - Vidare har studerande i sjuksköterskeutbildning som kommer från kunnat fullgöra delar av den praktiska utbildningen på hemorten. - I en vidareutbildning av sjuksköterskor har studerande från utgjort en del av elevkvoten. har svarat för samtliga kostnader för dessa studerande. , och , har sammanlagt 30 studerande från genomgått sådan vidareutbildning. - På initiativ av bedrivs vårdlärarutbildning på distans i . Utbildningen startade och pågår under tre terminer med sex studerande. Utbildningsanordnare är vårdlärarutbildningen vid i i samarbete med högskolan för lärarutbildning i . - Introduktionskurs i omvårdnadsforskning har anordnats i länet. Extern högskoleutbildning har /78 funnits i länet. anordnas ca fem decentraliserade kurser. Dessutom har länets invånare möjligheter att söka till de distanskurser som bedrivs inom programmet för extern högskoleutbildning. Regeringen föreslog i proposition 1983/84:40 att utbildningen vid institutionen i skulle läggas ned fr. o. m. . beslöt om bordläggning till vårriksdagen 1984. Konsekvenserna av de i propositionen 1983/84:40 föreslagna nedläggningarna skulle få allvarliga följder för - ur både regionalpolitiska och utbildningsmässiga synpunkter. Dock anser vi det icke möjligt att under förhandenvarande omständigheter hävda att förskollärarutbildningen i för förlängas. I denna allvarliga situation tillsatte i en projektgrupp bestående av ledamöter från , kommunkansliet och skolkontoret, i , länsskolnämnden, , utvecklingsfonden i samt några tjänstemän från i . I direktiven för projektgruppens arbete ingår att en idépromemoria skall föreläggas vid dess sammanträde och att denna därefter skall remitteras till regionens högskolor. Projektgruppen skall undersöka och redovisa förhandenvarande möjligheter till decentraliserad högskoleutbildning till . Målsättningen skall vara att ge förslag på sådan utbildning, som kan vara av väsentlig vikt såväl ur regionalpolitiska synpunkter för som ur övergripande utbildningsmässiga synpunkter. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att uttalar det angelägna i att möjligheter skapas att förlägga viss högskoleutbildning till i enlighet med vad som i motionen anförts. () ()
mot · G702548 · 1984-01-17 00:00:00 — Lokalisering till av högskoleutbildning i fastighets- och bostadsförvaltning Ett utredningsarbete pågår f. n. om högskoleutbildning i fastighets- och bostadsförvaltning. UHÄ utarbetar förslag till utbildningens innehåll, organisation, dimensionering och lokalisering. Vi finner lämpligt som utbildningsort, och har även aktualiserats från flera andra håll. Utbildningen bör knytas till i (SIB). har låtit framta material som SIB utarbetat tillsammans med /. I regionen finns ett stort intresse för denna lokalisering. Eftersom SIB bedriver en stor del av den forskning som finns inom bostadsförvaltningsområdet kan utbildning i också få erforderlig forskningsanknytning. Från länshåll framhålls följande: - tillhör f. n. vad avser befolkningsutveckling, arbetsmarknadsläge m. m. de två-tre hårdast drabbade länen i landet. Det är därför från regionalpolitisk synpunkt utomordentligt angeläget att alla möjligheter till stimulans av utvecklingen i regionen tillvaratas. - Högskolan och dess utveckling är långsiktigt av stor betydelse för länet. En ny utbildningslinje med inriktning på bostads- och fastighetsförvaltning innebär ett väsentligt steg i högskolans utbyggnad. -1 samband med utlokaliseringen av de statliga verken framhöll statsmakterna att den offentliga servicen måste ges en större betydelse inom regionalpolitiken. Inte endast därför att den växer ut snabbt, utan också därför att en lokalisering av offentlig service till en ny ort tillför denna kvalificerad arbetskraft. Detta tillskott kan i sin tur ge andra goda effekter på . En fastighetsförvaltarutbildning till innebär att man tillvaratar möjligheterna till spridningseffekter kring de statliga verken i . - har i behandling av frågor om decentralisering av statlig verksamhet framhållit att man bör försöka lägga nya statliga verksamheter utanför . Med hänvisning till ovanstående hemställs 1.att hos regeringen begär att högskoleutbildning enligt ovan för läggs till , 2. att hos regeringen begär att utredningen inom UHÄ får i uppdrag att utarbeta förslag om lokalisering till .