mot · G80250 · 1984-10-17 00:00:00 — Motion 1984/85:50 m. fl. Justitieombudsmännens ämbetsberättelse (redoR. 1984/85:1) 1 JO:s ämbetsberättelse 1984/85 finns ett par uppseendeväckande fall av militärt ingripande mot enskilda personer. Det första gäller upplösning av en sammankomst som värnpliktiga anordnat på I 19 i . Det andra gäller gripande och kvarhållande i förvar av en civil person i samband med ubåtsjakterna i Törefjärden. I båda dessa fall är det tydligt och klart att militära chefer i överdrivet tjänstenit gått utanför sina befogenheter, visat dåligt omdöme och allvarligt hotat den rättssäkerhet som varje enskild medborgare i skall äga. Värnpliktigas rätt att ordna möten på sina förband har alltid motarbetats av det militära etablissemanget. De demokratiska rättigheterna som gällt i samhället i övrigt har mycket sent lyckats ta sig igenom kaserngrindarna. De förbättringar som skett har också åstadkommits genom aktioner från de värnpliktiga själva och deras organisationer och genom politiska beslut. Det militära systemet i sig självt har inte tagit några initiativ eller beslut i en sådan riktning utan pliktskyldigast ställt upp på minimikraven. De åtgärder som vidtagits utöver detta har oftast varit inriktade på att omgärda mötesverksamheten med så många restriktioner och bestämmelser som möjligt. Denna inställning färgar också av sig på lägre chefers handlande i olika situationer. Speciellt unga och energiska befäl ser det ofta som en plikt att arbeta så att soldatlivet skall handla om militär utbildning och ingenting därutöver. Då hjälper det inte att en aldrig så välmenande högre chef framhåller att bestämmelser måste följas och att det finns utrymme för tolerans. I det aktuella fallet på 1 19 är det helt klart att dagbefälet handlat felaktigt. Även om mötet formellt inte "upplöstes" kvarstår faktum att fortsatt sammankomst omöjliggjorts efter det ingripande som skedde, och det måste betraktas som en allvarlig inskränkning av mötesrätten. JO konstaterar att ett fel begåtts men anser inte att några ytterligare åtgärder bör vidtas. Det är en alltför lättsinnig handläggning. För att demokratibegreppet skall tränga igenom på de militära förbanden behövs kraftigare åtgärder. Det kan ske genom att chefer som uppträder olämpligt tilldelas en varning och också genom att händelser av den här karaktären genom dagorder eller andra meddelanden ges en allmän spridning så att upprepningar kan undvikas. Det andra fallet är av betydligt allvarligare karaktär. kommunisterna har uttalat att det militära agerandet i samband med ubåtskränkningarna måste tas som ett allvarligt tecken på att det saknas klara bestämmelser om var gränsen för civilt och militärt ansvar går i kritiska situationer. Det finns och måste finnas beredskapslagar, vaktinstruktioner och andra dylika bestämmelser att ta i bruk i extraordinära lägen. Men det får aldrig bli så att initiativen och besluten okontrollerat glider över till militära beslutsfattare. Enligt vpk:s mening är det just vad som skett i samband med ubåtshändelserna i , och på andra ställen. Det är civila myndigheter, i sista hand regeringen, som skall ha kontroll över läget, fatta de viktiga besluten och göra de uttalanden av politisk, militär och annan art som kan bli aktuella. Det aktuella fallet i är ett typexempel på vilka effekter oklara militära order, osäkerhet om ansvarsområdet civilt/militärt och en uppjagad stämning bland lägre befäl och soldater kan leda till. Här inträffar att en civil person, medförande ett barn, tas i förvar av en officer, under vapenhot med skarpladdat vapen beordras ur sin bil och förs till förhör utan att det civila samhällets organ först ges tillfälle att ingripa. Det vore illa nog om personen i fråga gjort något brottsligt. Men han var helt oskyldig, troddes" vara någon annan, som i och för sig inte heller begått något brott, och bedömdes av en ung militär chef som en säkerhetsrisk. Detta sker i i fredstid utan att några beredskapslagar satts i kraft och med militär vetskap om att "den nuvarande lagstiftningen är svårbemästrad", som MB ÖN själv uttrycker saken. JO anser att officerens handlande var dåligt underbyggt men att det måste ses mot bakgrunden av de speciella omständigheterna. MB ÖN:s ordergivning var oklar och JO bedömer detta som otillfredsställande. JO hänvisar också till den utredning som f. n. arbetar. Ytterligare åtgärder vidtas inte. Det är emellertid av största vikt att vid granskningen av detta fall skärper bedömningen, sätter in handlingssättet i det större sammanhang som samtliga militära åtgärder vid ubåtsincidenterna visat och klart fastslår att det är den civila statsmakten, civila myndigheter och civila chefer som har det grundläggande ansvaret och att den militära organisationen är underordnad dem. Det militära agerandet i samtliga fall visar alarmistiska och militaristiska tendenser och en ambition att ta för sig ansvar och rätt till beslut på ett sätt som vi inte tolererar i . Mot bakgrund av ovanstående yrkas att uttalar sig i enlighet med vad som anförts i motionen. (vpk) (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)