mot · G7022143 · 1984-01-25 00:00:00 — Ett generellt statsbidrag till kommunerna I genomsnitt utgörs en fjärdedel av kommunernas intäkter av statsbidrag. Kommunernas största intäktspost är kommunalskatten som i medeltal svarar för av de samlade intäkterna. Statsbidragen utgår dels till specifika verksamheter i proportion till den aktuella verksamhetens omfattning, dels som skatteutjämningsbidrag baserat på kommunernas skattekraft, geografiska läge och befolkningsstruktur. Skatteutjämningsbidraget fungerar i huvudsak väl utifrån målsättningen att utjämna kommunernas resurser och öka möjligheterna för skattesvaga kommuner att ge en godtagbar service. De specialdestinerade statsbidragen uppvisar däremot en helt motsatt effekt. Största spridningen visar statsbidragen till barnomsorgen, där t. ex. storstäderna får större statsbidrag räknat per barn i åldern än de mindre landsortskommunerna. De specialdestinerade statsbidragen har blivit något av ett bakvänt regionalpolitiskt stöd. Det är de redan ekonomiskt starka som tilldelas extra resurser. Statsbidragen har i ett flertal fall haft som mål att stimulera en utbyggnad av verksamheten. De rika kommunerna har haft resurser nog för att utan problem satsa sin del av den tillkommande verksamhetens kostnader, medan resursknappheten i ekonomiskt svaga kommuner har begränsat utbyggnaden med mindre bidrag som följd. En annan orsak till den sneda fördelningen av de specialdestinerade statsbidragen kan vara att de detaljrika regler som har ställts upp för att verksamheten skall vara bidragsberättigad ofta har utgått enbart från de stora kommunernas förutsättningar. Det är inte bara rättviseskäl som talar för att de specialdestinerade statsbidragen måste ses över. Det finns ett trängade behov av att minska statens kostnader. Skall kommunerna ha en ärlig chans att vidmakthålla en god service om statsbidragen minskar eller stagnerar, krävs en effektivisering av den kommunala verksamheten som måste få ske utifrån varje kommuns lokala förutsättningar och utan bindningar till regler för specialdestinerade statsbidrag. Hur skall ett generellt statsbidrag utformas? Det är inte lätt att hitta formerna för ett generellt statsbidrag, som inte ger betydande övergångsproblem. Detta beror självklart på att nuvarande specialdestinerade bidrag är så uppenbart orättvist och felstyrande. ingreppen i vissa kommuners ekonomi kan bli betydande får detta inte avhålla oss från att försöka få ett bättre fungerande och rättvisare statsbidrag. Problemen har diskuterats i en expertgrupp som redovisar många intressanta synpunkter i Ds Fi 1983:26. Någon odiskutabel lösning serverar de dock inte. Danskarna har arbetat med att successivt gå över till generella bidrag. Problemen har varit i huvudsak sådana som kan förutses även vid en motsvarande omläggning i . Målsättningen måste vara enkelhet och att ge kommunerna möjlighet att på så lika villkor som möjligt erbjuda sina innevånare en god service. De kommuner som vill ha en service utöver genomsnittet bör åstadkomma detta genom en effektivare verksamhet eller vara beredda att ta ut en högre skatt och inte genom att i högre grad utnyttja statsbidrag. Prioriteringar av verksamheter bör göras utifrån innevånarnas behov och önskemål och inte på grund av statsbidragsmöjligheter. Skatteutjämningsbidraget som fungerat väl bör bibehållas och beräknas i huvudsak på samma sätt som . De specialdestinerade statsbidragen exkl. investeringsbidrag och något mindre udda driftsbidrag ersätts med generella statsbidrag baserade på kommunens befolkningstal och ålderssammansättning. Med utgångspunkt års specialdestinerade statsbidrag kan en procentuell fördelning göras på bidragsområdet. Inom området erhåller kommunen bidrag grundat på befolkningsstrukturen. 15,Barnomsorg Antal barn x fastställt belopp = bidrag 48,Antal barn x fastställt belopp = bidrag Gymnasieskolan Antal ungd. x fastställt belopp = bidrag 5,Äldreomsorgen Antal pers. 65- år x fastställt belopp = bidrag 18,Övriga bidrag Antal innevånare x fastställt belopp = bidrag Kommunens totala generella bidrag 000000 Fastställt belopp per barn avseende barnomsorgen räknas fram genom att 15,av totalsumman generellt bidrag för hela landet delas med totala antalet barn i åldern . Som beräkningsunderlag bör väljas befolkningssituationen bidragsåret. Viktningen mellan olika bidragsområden kan behöva ses över kontinuerligt beroende på förändringar i befolkningsstrukturen. Antalet skolbarn kommer att minska som andelen ökar. Detta måste successivt avspeglas i procenttalen. Summan av skatteutjämningsbidrag och det nya generella bidraget kommer för de flesta kommuner att innebära ett förändrat bidrag. Om totalnivån på bidraget bibehålls så kommer flertalet kommuner att få ett ökat bidrag och ett mindre antal sänkt bidrag. Dessa avvikelser måste jämkas. Basår bör vara med nu gällande bidragsbestämmelser. Avvikelsen mellan det nya och gamla systemet räknas fram per innevånare. År nr 1 bör av detta belopp utgå som extra bidrag eller avdrag på det generella statsbidraget. År 2 minskar justeringen till och år . Detta belopp ligger sedan kvar oförändrat. Genom att det inte räknas upp med inflationen, kommer det efter hand att minska i betydelse och efter en tioårsperiod bör det prövas om det kan bakas in i det generella bidraget eller slopas. Om en kommun får minskat bidrag med /inv. utgår första året ett extra bidrag med . och tredje året och i fortsättningen . Motsvarande avdrag görs för den som får ökat bidrag. Vilka effekter kan förväntas? Det generella statsbidraget kommer att underlätta för kommunerna att erbjuda en likvärdig service. Servicenivån och prioriteringar mellan olika slags service kommer i högre grad att bero på det politiska trycket i kommunen och hur effektiv verksamheten kan göras i stället för styreffekten av lämnade statsbidrag. Det kommunala självstyret förstärks. Statens möjligheter att styra minskar. Vi kommer på detta sätt att skapa nya olikheter mellan kommunerna, men dessa olikheter kommer att bero på skillnader i lokala förutsättningar och kommuninnevånarnas egna värderingar. De lokala politikernas ansvar blir större. Det går inte längre att krypa bakom farbror staten och på det sättet klara lokala missnöjesyttringar. Det generella statsbidraget måste följas upp med en storstädning i de statliga reglerna för verksamhet. Vissa grundläggande målsättningar måste vara gemensamma för alla, men i övrigt måste kommunerna ha stor frihet under väljarnas demokratiska överinseende. Motiv nummer två för att avskaffa de specialdestinerade statsbidragen var att genom större frihet och ökad effektivitet kunna minska statens kostnader, utan att servicen försämrades på väsentliga områden. 1982 erhöll kommunerna 27,3 miljarder i driftsbidrag (specialdestinerade bidrag), 1,15 miljarder i investeringsbidrag och 5,66 miljarder i skatteutjämningsbidrag. Totalt 34,11 miljarder. Om man antar att kommunerna genom större frihet kan åstadkomma en årlig rationalisering av verksamheten . Statsbidrag utgör av intäkterna. En tvåprocentig rationalisering av hela verksamheten motsvarar av statsbidragsdelen. Om staten får tillgodoräkna sig av detta i minskad uppräkning av statsbidragen, innebär det en kostnadsminskning på i storleksordningen 35 miljarder. Till detta skall för statens del läggas räntekostnaden för att låna dessa 35 miljarder om reduceringen inte kan göras. Totala budgeteffekten blir ca 45 miljarder. Denna besparing borde inte vara omöjlig att göra utan någon försämring av den kommunala servicen. - Skatteutjämningsbidraget har i huvudsak fungerat väl men bör stegvis utökas i takt med att specialbidragen avvecklas. - De specialdestinerade statsbidragen har en tendens att fungera som bakvänt regionalpolitisk stöd. Redan ekonomiskt starka kommuner får mest. Strävan efter maximalt statsbidrag har ibland lett till felaktiga prioriteringar. - Ett generellt statsbidrag och stegvis utökat skatteutjämningsbidrag ökar kommunernas möjligheter att ge en likvärdig service. Vill man öka servicenivån eller kvaliteten så krävs ökad effektivitet eller höjd skatt. - Det kommunala självstyret förstärks. De lokala politikernas ansvar inför väljarna ökar. Det går inte att gömma sig bakom farbror staten. - Den ökade friheten bör kommunerna kunna utnyttja till att öka effektiviteten i verksamheten. - Kan kommunerna åstadkomma en årlig rationalisering på avseende hela verksamheten och staten får tillgodoräkna sig 3/4 av detta i minskad uppräkning av statsbidragen innebär detta ett förbättrat budgetsaldo på i storleksordningen 45 miljarder. - Mycket betydande administrativa resurser frigörs såväl centralt som lokalt med minskade kostnader och byråkrati som följd. Med hänvisning till vad som ovan har anförts hemställs 1.att hos regeringen anhåller om förslag till generella statsbidrag enligt de riktlinjer som angivits i motionen, 2. att hos regeringen anhåller om förslag om drastiskt minskad statlig styrning av den kommunala verksamheten.