mot · G702852 · 1984-01-19 00:00:00 — m. fl. De mindre glasbrukens situation Den glasindustrin har haft stora problem. Antalet anställda i branschen har undan för undan minskat. Nedläggningar av glasbruk - ofta på små orter - har skapat lokala sysselsättningsproblem. På en tioårsperiod har antalet anställda minskat till 1 500 och antalet glasbruk från 24 till 20. har olika former av statligt stöd utgått till branschen. Det har främst gällt exportfrämjande åtgärder, konsultinsatser, investeringslån och strukturgarantier. Även om branschen utgör en mycket liten del av industrin har den stor betydelse för den region till vilken den är koncentrerad. Många av orterna i det s. k. Glasriket i och är i utomordentligt hög grad beroende av glasbruken. För regionen som helhet spelar den glasindustrin med sin särprägel av konsthantverk och brukstradition en viktig roll som bas för turismen. genomförs ett treårigt branschprogram, vilket beslutade om . Detta program tillkom genom att på socialdemokratiskt initiativ beställt en samlad plan för glasindustrin med målsättningen att bevara branschens långsiktiga konkurrenskraft och konstnärliga kvalitet, så att dåvarande sysselsättningsnivå kunde bibehållas. man arbetade med detta program fortsatte den negativa utvecklingen i branschen. Allvarliga lokala sysselsättningsproblem uppstod och enskilda människor drabbades hårt. Den borgerliga regeringen uppträdde påfallande passivt. De praktiska möjligheterna att uppnå det av fastlagda målet minskade därför undan för undan. Vid riksdagsbehandlingen avvisades socialdemokratiska förslag om bl. a. importskydd och speciella lånemedel för alternativ sysselsättning på redan drabbade orter inom regionen. Däremot bifölls förslag om översyn av utbildningsfrågorna samt om att fortbildning i första hand borde äga rum vid i . Lösningen på glasindustrins problem kan naturligtvis inte ses isolerad från de allmänna industripolitiska målsättningarna och den ekonomiska politik som förs i landet. Genom branschprogrammet och genom de åtgärder som den socialdemokratiska regeringen vidtog efter regeringsskiftet för att stärka industrins konkurrenskraft rent allmänt, har exporten blivit framgångsrik. Den uppgår enligt statens industriverks (SIND) prognos för till ca 175 milj. kr., varav de fristående glasbruken svarar för . Det är av största vikt för branschens 1 1983184. överlevnad, att exportansträngningarna inte mattas av. Många drar dock lätt slutsatsen att glasindustrin är någon krisbransch och att statens insatser därmed skulle kunna avslutas helt. Den slutsatsen innebär dock, enligt vår uppfattning, en generalisering som inte svarar mot läget hos ett flertal bruk. Att något eller några företag är mycket lönsamma innebär inte att faran är över för glasbranschen som helhet. Det finns bl. a. ett antal små fristående bruk som arbetar med överlevnadsproblem. När det gäller exportfrämjande insatser är det en uppenbar risk att de fristående glasbrukens situation kraftigt försämras om de branschgemensamma aktiviteterna upphör. Här måste uppmärksammas att de fristående bruken är starkt beroende av de två stora glasbrukens draghjälp. Det finns ett gott gehör från samtliga företag för samverkansprojekt. Branschen i sin helhet är också beroende av att de i industriverkets regi planerade branschgemensamma exportprojekten hinner genomföras och under en övergångstid överföras till branschens egen ledning. SIND:s insatser tillsammans med företagen och de fackliga organisationerna för den centrala mängstationen i har varit framgångsrika och genom Glasmas tillkomst har branschens största arbetsmiljöproblem lösts. SIND håller fortfarande sin hand över Glasma och det skulle vara olyckligt att avbryta den insatsen utan en övergångsperiod, eftersom det fortfarande återstår en del problem att lösa. På grund av rådande konkurrensförhållande mellan de två stora bruken är det av stor vikt att SIND som neutral part får möjlighet att medverka till att leda detta företag under ytterligare en övergångstid. SIND leder också några projekt som syftar till gemensamma inköp inom andra områden än råvaror. Man kan med fog hävda att SIND:s verksamhet när det gäller den glasindustrin numera är inriktad på branschsamverkan och inte på individuellt stöd. Genom detta har man levt upp till grundprincipen att den statliga stödverksamheten skall inriktas på branschgemensamma insatser där så är möjligt. Det är då av största vikt att den verksamheten får avslutas för att inte vunna framgångar och förbättringar av branschens situation skall raseras. Anslagen för investeringsstöd i form av s. k. avskrivningslån har tillsammans med företagens egna insatser inneburit en arbetsmiljöförbättring och produktionshöjande effekt som måste tas till vara på bästa sätt. Fortsatta exportsatsningar är därför som tidigare nämnts av stor vikt. När det gäller insatser för att förbättra den yttre miljön har viss del av de s. k. avskrivningslånen använts för detta ändamål. Här återstår fortfarande ett behov av åtgärder framför allt på de mindre företagen. Anslaget för räntebefrielse vid särskild strukturgaranti har på grund av ett flertal bruks finansiellt svaga ställning icke kunnat utnyttjas i mer än ett fall. SIND:s handläggning av stödprogrammet har skett i nära samarbete med de fackliga organisationerna och det är uppenbart att de administrativa resurser som SIND ställt till branschens förfogande haft stor betydelse. De har i många avseenden haft möjligheter att samla branschen i gemensamma satsningar och kunnat överbrygga interna konkurrensförhållanden och därmed haft stor betydelse för branschen i sin helhet både och även . pågår ett organiserat samarbete inom turismen i Glasriket. Berörda kommuner; , , och samt samtliga glasbruk har finansierat utredningar och tagit fram utvecklingsprogram. Arbetet fortsätter med gemensamma satsningar på produktutveckling och marknadsföring. Ett mycket lyckat exempel var deltagandet vid årets . En del av satsningen finansierades av det statliga glasstödet. För att kunna fortsätta utveckla samarbetet behövs fortsatt stöd. Detta gagnar svenskt glas på exportmarknaden. Att marknadsföra Glasriket på internationella marknader fordrar stora resurser, men innebär det en fin PR för hela landet. Fortsatt stöd kommer förutom att det gynnar svensk glasindustri också att medverka till en positiv utveckling inom turistnäringen. Det är utomordentligt angeläget att sysselsättningsminskningen inom den glasindustrin nu hejdas. Sysselsättningen i branschen kan enligt vår uppfattning inte gå ned mer utan att detta medför allvarliga problem för rekryteringen av arbetskraft. Om inte den sysselsättningsmässiga basen är tillräckligt stor, blir det naturligtvis svårt att förmå ungdomar att satsa på den långa utbildning som en kvalificerad glasarbetare behöver. Översyn pågår som tidigare nämnts beträffande utbildningen. Det är vår förhoppning att denna översyn möjligt blir klar, då insatser på utbildningssidan är ett viktigt sätt att stödja branschen. Det är också av vikt att glasproduktionen kan behålla sin hantverkskaraktär och att brukskaraktären bibehålls, både med tanke på brukens regionalpolitiska betydelse och det arbete som pågår inom glasbrukskommunerna för att utveckla turismen i området. Vår uppfattning är att vissa begränsade åtgärder är erforderliga från statens sida för att inte rasera vunna framgångar och förbättringar av branschens situation. Det vore därför bra om ytterligare överväganden görs beträffande möjligheterna att genom personellt stöd från statens sida eller på annat sätt stödja speciellt de små glasbruken. Med hänvisning till ovanstående föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om de mindre glasbrukens situation. () () ()