ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G7021147 · 1984-01-23 00:00:00 — Motion 1983/84:1147 Planerade kriminalvårdsanstalter i och kriminalvårdsorganisation har två slutna lokalanstalter i och i . Båda anstalterna ingår i den serie anstalter som byggdes i . I samband med kriminalvårdsreform uttalade att de gamla 1850-årsanstalterna skulle läggas ned och ersättas med nya där platsbehov föreligger. har vid behandlingen av budgetproposition godkänt en principplan för förändringar i lokalanstaltsorganisationen (prop. 1979/80:100 bil. 5 s. 68-72). Ny lokalanstalt i kommun Anstalten i uppfördes 1847. Den fungerar sedan reformen 1973 som sluten lokalanstalt med 40 platser. Anstalten har f. n. Anstalten är gammal, i relativt dåligt skick och kan knappast sägas motsvara nutidens krav på god arbetsmiljö för personalen eller livsmiljö för de intagna. planerades ombyggnads- och renoveringsarbeten till en kostnad av 2 milj. kr. Dessa arbeten kom ej till stånd under hänvisning till principbeslut om att anstalten skall bytas. Enligt den ursprungliga planen skulle en ny lokalanstalt kunna tas i bruk i . , yrkesinspektion som brandmyndigheter har uttalat kritiska synpunkter mot anstalten. En ny lokalanstalt har projekterats och ingår i investeringsreserv. Anstaltens tomt är belägen i Källöområdet, Bomhus utmed . Anstalten skall ha 42 platser för män och kvinnor. Regionen saknar platser för kvinnor. Justitieministern har i årets budgetproposition uttalat att anstalten bör byggas så snart tidigareläggning av statliga byggnadsprojekt behövs i regionen. Byggtid: 15 månader Kostnad: 29,6 miljoner Tidsplan: vid byggstart färdig Byggarbeten: 230 manmånader Antal tjänster: 33 tjänster tillkommer medan 32,5 dras in F. n. byggs anstalter i , och . Dessa tre projekt låg efter i den ursprungliga tidsplanen. Anstalten i uppfördes 1968. Den fungerar som sluten lokalanstalt med 26 platser. Anstalten har f. n. tillstånd kan den liknas vid Gävles. Ny anstalt om 42 platser planeras. Enligt ursprunglig plan skulle den vara färdig 1985. Tomtfrågan är klar men projektering har icke börjat. Ny anstalt i skulle innebära ett välkommet platstillskott (16 platser) för regionen samt elva nya tjänster. En projektering borde enligt vår mening starta . Med ledning av vad som anförts hemställs 1. att beslutar anslå medel för byggande av ny lokalanstalt i kommun, 2. att hos regeringen anhåller att projektering påbörjas för ny lokalanstalt i .
mot · G7021150 · 1984-01-23 00:00:00 — i Ökat anslag till domstolsväsendet De allmänna domstolarnas arbetsläge har varit ansträngt på grund av att antalet mål och ärenden fortlöpande har ökat. Ökningen var särskilt markant i hovrätterna. Den ökade arbetsmängden har i stort kunnat mötas genom rationalisering och omfördelning av tillgängliga resurser. Det kan konstateras att anslaget i föreliggande budgetförslag för de allmänna domstolarna i realiteten även om man tar hänsyn till rationaliseringsåtgärder och beaktar minskning av engångsanvisning för tekniska hjälpmedel - minskats med 4 milj. kr. I budgetpropositionen redogör justitieministern för att det som inom polisväsendet även i fortsättningen främst skall prioriteras är kampen mot narkotikabrottsligheten och den ekonomiska brottsligheten. När det gäller narkotikabrottsligheten kommer regeringen att i annat sammanhang föreslå särskilda insatser för vilka medel har beräknats. I budgetpropositionen föreslås vidare att resurserna inom polisväsendet fördelas om så att ytterligare 50 polismän sätts in i kampen mot den ekonomiska brottsligheten. Vidare tillförs åklagarväsendet tolv nya tjänster för åklagare och fyra tjänster för revisorer. Mot bakgrund av den ökade våldsbrottsligheten förstärks resurserna med ytterligare fem åklagartjänster. Åklagarväsendet och samhällets resurser inriktas på att bekämpa narkotikabrottsligheten och den ekonomiska brottsligheten. Enligt vår uppfattning är dessa satsningar inte tillräckliga då de inte sträcker sig till att omfatta också en resursförstärkning till domstolarna. De ökade resurserna för polis- och åklagarväsendet och samhällets målsättning att bekämpa brottsligheten kommer att medföra att ett ökat antal brottmål anhängiggörs vid domstolarna. Narkotikamål och mål om ekonomisk brottslighet är ofta omfattande och svårbedömda. De allmänna domstolarnas arbetsläge är som föredraganden anför ansträngt, och några resurser för att möta en ökad måltillströmning finns inte. De förslag som framläggs i proposition 1983/84:78 angående ändringar i torde inte komma att medföra lättnader i domstolarnas arbetsförhållanden i någon påtaglig mån. Följden blir att målbalanserna okar och att det dröjer innan målen kan avgöras, vilket är till men för allmänheten och även för domstolarna. Det är i detta läge uppenbart att även domstolarna borde ha kommit i åtnjutande av den resursförstärkning som tillförs rättsväsendet i kampen mot bl. a. den ekonomiska brottsligheten. bör därför ställa ytterli gare resurser till förfogande för att verket skall kunna tillgodose de särskilda behov av exempelvis tillfällig personalförstärkning som med säkerhet kommer att uppkomma vid domstolarna. Dessa ytterligare resurser bör uppgå till 4 milj. kr. Med anledning av ovanstående hemställer jag att anslår 4 milj. kr. till utöver vad regeringen har föreslagit att användas för särskilda behov inom domstolsväsendet. HANS () i
mot · G7021151 · 1984-01-24 00:00:00 — i Ändringar i m. m. 1983/84:78) Propositionen om ändringar i innehåller ett antal förslag som huvudsakligen syftar till att förenkla processen samt underlätta domstolarnas arbete. Sådana förändringar är nödvändiga att vidta såväl med hänsyn till den ökade arbetsbelastningen på domstolarna som med hänsyn till att typen av mål som domstolarna har att handlägga tenderar att bli alltmer komplicerade. Förenklingar i processförfarandet får dock aldrig medföra att rättssäkerheten åsidosätts eller att rättsförluster orsakas parterna. Det sistnämnda menar vi är en uppenbar risk om reglerna för avvisning av ofullständiga stämningsansökningar och fullföljdsinlagor får en ny lydelse enligt föredragandens förslag. Jag menar att processordningen måste vara utformad på ett sätt som möjliggör för parterna att också i praktiken föra processen på egen hand utan biträdeshjälp. Kraven på ansökningar och inlagor får inte ställas högre än att detta är möjligt. Det ur alla aspekter mest ändamålsenliga sättet för domstolarna att avhjälpa oklarheter eller fel i processen är att domstolarna tar direkt kontakt med parterna och därvid vägleder dem. Den nonchalans som ibland visas från ombud och försvarare vad gäller att efterkomma föreläggande eller att korrespondera med domstolarna torde också från domstolarnas sida böra påpekas för och rättshjälpsnämnderna. Mina tveksamheter mot propositionen i denna del leder mig till att föreslå en ändring av regeringens förslag. Jag vill inte att reglerna, som föreslås i propositionen, skall vara obligatoriska utan endast ge vägledning för domstolarna samt ge dem awisningsrätt om de bedömer detta som nödvändigt. I de aktuella paragraferna bör därför skall utbytas mot bör. Jag motsätter mig vidare den föreslagna ändringen av hovrätternas sammansättning (2 kap. 4 § ). I likhet med vad lagrådet påpekar i sitt yttrande är hovrätterna i nästan alla mål slutinstansen varför det är angeläget att målen i hovrätten får en allsidig belysning. Detta möjliggörs enligt min uppfattning inte i praktiken med en sammansättning av endast tre ledamöter. Av dessa tre kan man nämligen förutsätta att en, kanske två, är relativt oerfarna av i vart fall mer komplicerade mål. Endast tre domare utgör därvid i förhållande till en sammansättning med fyra en allvarlig försvagning. Med ovanstående motivering hemställer jag 1. att beslutar att i förhållande till regeringens förslag i proposition 1983/84: 78 ändra ordet skall till bör i de paragrafer vilka stadgar om avvisning av ofullständiga stämningsansökningar och fullföljdsinlagor, 1 1983/84. 3 sami Nr 1151-1159 2. att avslår regeringens förslag i propositionen om ändring av 2 kap. 4 § . HANS () i
mot · G7021153 · 1984-01-24 00:00:00 — Motion 1983/84:1153 Narkotikafri miljö vid mindre kriminalvårdsanstalter Mycket talas om vad som bör göras för att på bästa sätt lösa de problem som finns inom våra kriminalvårdsanstalters murar. känns det som om debatten förs med en uppgivenhet inför bristande ekonomiska resurser, vilket givetvis inte är bra med tanke på önskat resultat av vården. Vi vet att det förekommer narkotikahantering i samband med fängelsebesök och vi vet också att många kontakter skapas och som sedan fullföljs efter permission eller frigivning. Framför allt har det visat sig att många får sin kontakt med narkotika i fängelserna. Vi får inte på något sätt minska ansträngningarna att få våra anstalter fria från narkotika. Effektiv kontroll måste tillämpas. Vi måste gå vidare och pröva nya vägar för att rädda så många vi kan av dem som av någon anledning är offer för narkotikans gissel i våra fängelser. Vid många tillfällen har uttalats och konstaterats att vi har för stora avdelningar på de flesta fängelserna i vårt land. Ofta är de mycket svårarbetade för fängelsepersonalen. En lösning borde vara betydligt mindre avdelningar med högre personaltäthet och utbildningsinsatser för att ge personalen förutsättningar för bättre kontroll, handledning i arbetet samt kontakt med de intagna. Projektet vid Österåkersanstalten bör stå som mönster för en sådan utveckling vid flera anstalter. Kostnadsmässigt kan en sådan vårdinriktning bli högre på kort sikt, men i ett längre perspektiv skulle stora mänskliga värden räddas och samhället besparas stora följdkostnader på grund av narkotikamissbruk. Med anledning av vad vi ovan anfört hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet att vidta åtgärder för mindre anstaltsenheter och för att där uppnå en narkotikafri miljö. () ()
mot · G7021154 · 1984-01-24 00:00:00 — Motion 1983/84:1154 Tvåspråkighet som merit vid antagning till polisutbildning Frågan om tvåspråkighet som merit vid anställning och utbildning har behandlats vid olika tillfällen. I betänkande Meritvärderingar vid statliga tjänstetillsättningar m. m. (Ds C 1983:16) nämns att hänsyn till språkkunskap och kulturkompetens kunde övervägas i meritvärdering vid rekrytering till bl. a. polisbefattning. Rapporten från en arbetsgrupp inom Tvåspråkighet som merit vid anställning och utbildning (Ds A 1982:9) har nämnt polisväsendet som ett exempel på områden där omfattande kontakter finns med personer som talar andra språk än svenska. I betänkandet påtalas att en generell förordning kan åstadkomma att ifrågavarande meriter beaktas. Vidare har betänkandet om 1981 års polisberedning Rekrytering och utbildning inom polisväsendet (Ds Ju 1983:15) tagit upp behovet och värdet av att poliskåren företräder ett så brett befolkningsunderlag som möjligt och kårens sammansättning på skilda nivåer även avspeglar det förhållandet att en betydande andel av landets befolkning numera har invandrarbakgrund. Man har berört kravet på svenskt medborgarskap, men departementschefen har inte varit beredd att föreslå någon ändring när det gäller det kravet. Något förslag i den inriktningen att tvåspråkighet eller invandrarbakgrund skulle vara en merit har således inte framkommit. Det tycks vara så, att ingen av remissinstanserna påtalat detta heller. Undertecknad anser att detta förhållande inte får betyda att tvåspråkigheten i samband med meritvärderingen förbigås. Tvåspråkigheten och invandrarbakgrund borde övervägas i samband med rekrytering av poliser. Med hänsyn till det anförda hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att underlätta rekryteringen av tvåspråkiga poliser.
mot · G7021156 · 1984-01-24 00:00:00 — Motion 1983/84:1156 Bestämmelserna om upphävande av omyndighetsförklaring Enligt 10 kap. 10 § får ansökan om omyndigförklaring göras förutom av den som ansökningen gäller av hans make och närmaste frände så ock av överförmyndaren samt, i fall som anges i 2 §, av förmyndaren. Det är alltså en ganska stor personkrets som är behörig att föra talan om omyndighetsförklaring. När det däremot kan bli fråga om att få omyndighetsförklaringen hävd kan anmälan enligt samma paragraf endast göras av den omyndige själv, hans förmyndare eller överförmyndare. Självklart är det rimligt att begränsa kretsen som är behörig att föra talan i fråga om omyndighetsförklaring och hävande av sådan. Däremot är det inte rimligt att ha en snävare gräns när det gäller hävande av omyndighetsförklaringen. Man måste räkna med att olika personer i den omyndigförklarades närhet kan göra skilda bedömningar av för- och nackdelar med omyndighet. Det kan dessutom vara så, att den omyndige som ju står i ett visst beroendeförhållande till förmyndaren inte själv vågar trotsa dennes bedömningar. Med hänsyn härtill bör reglerna i om vem som är behörig att ansöka om hävande av omyndigförklaring ses över. På grund av det anförda yrkar jag att hos regeringen begär förslag till ändringar i i ovan angivet syfte.
mot · G7021157 · 1984-01-23 00:00:00 — Motion 1983/84:1157 Barns rättegångskostnader i samband med tvist om underhållsbidrag Det förekommer att försäkringskassa tar initiativ till att en vårdnadshavares underhållsbidrag höjs, då det t. ex. anses vara för lågt i förhållande till SGI (sjukpenninggrundande inkomst). Vårdnadshavaren måste då ofta i barnens namn inleda tvist vid domstol. I ett aktuellt fall höjdes underhållsbidraget . i tingsrätten, medan hovrätten sänkte underhållsbidraget till . De två barnen ålades att solidariskt ersätta faderns rättegångskostnader med . Det måste vara orimligt att barn skall få kostnader för att staten skall kunna driva in högre underhållsbidrag från fadern. Denna kostnad, ofta som skuld, kan följa barnen upp till vuxen ålder. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av reglerna om rättegångskostnader i mål om underhållsbidrag så att orimliga ekonomiska konsekvenser ej uppstår för barn i sådana rättegångar.
mot · G7021158 · 1984-01-24 00:00:00 — har arbete pågått med att utforma ett ADBstöd för kronofogdarnas verksamhet. Under bedrevs försöksverksamhet med det s. k. REX-systemet inom några av de största kronofogdedistrikten. Genom riksdagsbeslut har REX-verksamheten utvidgats till att omfatta samtliga kronofogdemyndigheter samt permanentats. Systemet tas i drift hos de återstående myndigheterna. Det är glädjande att kronofogdemyndigheterna nu fått datorer till sin hjälp. Detta har ansetts vara en förutsättning för den effektivisering av verksamheten som personalen upplevt allt hårdare krav på. Det är emellertid mycket otillfredsställande att inte någon reglering i särskild lag företagits av den verksamhet som kronofogdarna nu skall bedriva med stöd av ADB. presenterade ett förslag till s. k. utsökningsregisterlag. Förslaget har remissbehandlats. Enligt vad jag har inhämtat kommer emellertid inte att föreläggas någon proposition med förslag till laglig reglering av verksamheten. Det är från rättslig synpunkt ytterst allvarligt att den nu riksomfattande verksamheten bedrivs utan stöd i lag. Härtill kommer att omfattningen och utformningen av verksamheten ändras fortlöpande utan att har fått företa någon övergripande behandling av frågorna. Vi läser i tidningarna om kronofogdar som i sin i och för sig vällovliga - tjänstenit prövar nya tekniska metoder för sin verksamhet. uppstår fortlöpande nya samordningsmöjligheter mellan kronofogderegistret och många andra register, t. ex. sådana som innehåller uppgifter om intressanta utmätningsobjekt. Härtill kommer att ju fler intressanta uppgifter som samlas i kronofogderegistren och ju lättare det blir att få tillgång till dessa, desto fler vänder sig ockå till kronofogdemyndigheterna med begäran om att få ta del av de uppgifter som finns där, t. ex. för att få tillgodose kreditupplysningsändamål. Det finns flera uppseendeväckande exempel på hur enskilda råkat illa ut därför att utsökningsregistret använts för vanlig kreditupplysningsverksamhet. Mot denna bakgrund torde det vara självklart att dessa frågor måste regleras i lag. Jag tänker då särskilt på frågorna rörande vilka uppgifter som skall få registreras, varifrån dessa skall få hämtas, utlämnandet av uppgifterna och behövligt sekretesskydd i detta sammanhang, rättelse av felaktigt registrerade uppgifter och gallring. Självfallet måste också frågorna om vilken myndighet som skall ha ansva ret för tillämpningen av reglerna bestämmas liksom frågan om kronofogdarnas register skall få användas för kreditupplysningsverksamhet på det sätt som sker. Dagens situation är från rättslig synpunkt icke försvarbar. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen begär förslag till en utsökningsregisterlag.
mot · G7021159 · 1984-01-24 00:00:00 — Motion 1983/84:1159 Fritidsboendet har blivit allt viktigare inslag i människornas tillvaro. är dock detta förenat med kostnader för den enskilde som gör att stora grupper inte har någon möjlighet att realisera något fritidsboende. För åter andra grupper har det varit möjligt att själva på upplåten mark bygga sig en enklare sommarstuga eller kolonihus. Man hyr då tomt och förhållandet blir då på basisen s. k. ofri grund. Avgifterna har varit måttliga, men har avgifterna höjts efter hand som förbättringar som brukarna själva gjort ökat värdet på området. Marken ägs av såväl samhället som enskilda och brukarna har dåligt rättsskydd i såväl avgiftshänseende som vid försäljning av området. Detta får anses otillfredsställande, eftersom brukarna ofta inte har ekonomiska möjligheter att vara kvar i sitt sommar- eller kolonihusboende. Med andra ord borde brukarna få förhandlingsmässigt förhållande till markägaren. Om vi skall ha ett socialt inriktat fritidsboende vore det riktigt att stödja grupper som löst sitt fritidsboende på detta informella sätt. Det kan t. o. m. hända att samhället skulle stimulera boende i sommarstugor och kolonilotter genom enkla lösningar som gjorde det möjligt för flera människor att lösa sitt fritidsboende på det sättet. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om åtgärder som begränsar arrendekostnaderna för fritidstomter i syfte att underlätta för flera att få tillgång till fritidsboende. () ()
mot · G7021160 · 1984-01-21 00:00:00 — Motion 1983/84:1160 Pensionärs skyldighet att betala underhåll till frånskild make I den lag om ändring i som trädde i kraft begränsades makes skyldighet att efter skilsmässa betala underhållsbidrag. Lagen anknyter till den praxis som utvecklats vid domstolarna. Utgångspunkten är att var och en av makarna efter skilsmässan skall svara för sin egen försörjning. Underhållsbidrag skall dock kunna förekomma under en övergångstid och - om det finns synnerliga skäl - även för efter skilsmässan. I 10 kap. 14 § i lagen om ändring i (SFS 1978:854) sägs följande: Efter äktenskapsskillnad svarar varje make för sin försörjning. Är make under en övergångstid i behov av bidrag till sitt underhåll har maken rätt att få underhållsbidrag av den andra maken efter vad som är skäligt efter makens förmåga och övriga omständigheter. Har make svårigheter att försöja sig själv efter upplösning av ett långvarigt äktenskap eller finns det synnerliga skäl har maken rätt till underhållsbidrag än som anges i andra stycket. Vad gäller synnerliga skäl nämns i propositionens specialmotivering (prop. 1978/79:12) bl. a. hög ålder, bristande utbildning och sjukdom. Den nya lagen synes oss förnuftigt utformad. Den ansluter till en modern syn på jämställdheten mellan könen. Vidare har den undanröjt sådana oformligheter som att maken ofta tvingades att betala ett livslångt underhåll till sin f. d. hustru. lagändring gäller av naturliga skäl inte de underhållsbidrag som fastställts före . I dessa fall förutsätter lagstiftningen att jämkningar i underhåll fastställs vid domstol i de fall där omständigheterna motiverar detta. Även denna ordning kan väl anses godtagbar dock med följande ändring. När den som är skyldig att betala underhåll uppnått pensionsåldern kan det inte anses rimligt att underhållsskyldigheten skall fortsätta. Det förefaller inte vara rimligt att den som är pensionär skall dra före detta maka inför domstol i syfte att få nytt underhåll prövat. Vi anser därför att en ändring bör komma till stånd. Staten kan exempelvis träda i den betalningsskyldiges ställe. Därmed undviks att pensionär tvingas att leva under mycket knappa omständigheter därför att vederbörande inte vill, eller kanske inte kan, genomföra förnyade prövningar av underhållsskyldigheten. En sådan ordning överensstämmer också bättre med en modernare syn på jämställdheten mellan könen som präglar nuvarande lagstiftning. Med stöd av vad sorn ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till ändring av bestämmelsen om underhållsbidrag till make. () ()
mot · G7021161 · 1984-01-20 00:00:00 — m. fl. Bestämmelserna om nykterhet till sjöss Man brukar säga att har fler fritidsbåtar per tusen invånare än något annat land i världen. Våra kuster och vårt vattenrika inland erbjuder sällsynta tillfällen till sjöliv. Kanske hundratusen öar och många tusen insjöar har gett landet särskilda företräden framför andra länder. Sjölivet underlättas också av att vi - med undantag av inte har något tidvatten att kämpa emot. Till viss del styrs båtlivet av båttillverkarna och av de reklamexperter som dessa anlitar. Opinionsbildning om livet till sjöss sker på olika sätt. Många har avsiktligt eller ofrivilligt hjälpt till att sprida uppfattningen att båtliv och alkoholförtäring hör ihop. Med statistiska uppgifter kan det visas att just de båtförare som kan minst om sjön i första hand anammat en felaktig syn på alkoholförtäring i fartyg. Påståendet gäller både för dem som vistas på sjön under fritid liksom för dem som har det som yrkesutövning. Ett par stora grundstötningar har bevisligen berott på att fartygsbefälet varit berusat. siffror pekar entydigt på att hälften av dödsolyckorna på sjön vållas av eller drabbar personer som är alkoholpåverkade. Även om onykterhet förekommer i trafiken i land, torde ingen vara okunnig om att alkohol och trafik inte hör ihop och att det är straffbart att framföra fordon med alkohol i blodet. När det gäller regler om vad som gäller till sjöss är okunnigheten stor, och regeringen bör överväga om inte undervisningen i skolan borde utökas på detta område. I en specialtidning för båtinresserade har framförts följande mening som förslag att ingå i skolans trafikundervisning: På sjön gäller lagar som delvis är annorlunda än lagarna för trafik på land. På sjön talar man om fartyg i stället för fordon och med fartyg menas t. o. m. kanoter, roddbåtar och windsurfingbrädor. Lagen på sjön gäller alltså även för de små fartygen och lagen gäller även på den minsta lilla insjö eller vattendrag. Gemensamt för trafiken på land och till sjöss är regeln att man inte får vara påverkad av alkohol eller andra liknande medel då man har en ansvarsuppgift i en båt. Ombord i en liten båt har alla en ansvarsuppgift! Det vore naturligt om liknande undervisning gavs till körkortsaspiranter och till dem som avlägger förarintyg eller skepparexamen. Det är uppseendeväckande att man i dessa sammanhang inte kräver minsta kunskap om alkoholens farlighet trots att alkoholen är den vanligaste dödsorsaken i samband med fritidsbåtar. Undervisning i alkoholfrågan i samband med förarintyg eller skepparexamen vore en billig reform att genomföra. En sådan utbildning skulle säkert förbättra olycksstatistiken. 1* 1983184. Med hänvisning till vad som anförts i motionen föreslås 1. att som sin mening ger regeringen till känna att samma regler beträffande nykterhet bör gälla vid framförande av fartyg som gäller vid framförande av fordon på land, 2. att begär att regeringen tar initiativ till en bättre undervisning om krav på nykterhet till sjöss i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()