mot · G7022113 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Bostadskonsumenternas önskemål måste enligt uppfattning vara utgångspunkten för bostadsplaneringen. har en bostadspolitik som inte tar tillräcklig hänsyn till de boendes egna önskemål och preferenser. Ett flertal opinionsundersökningar har påvisat många människors önskan att byta boendeform till bostadsrätt, villa eller radhus och att äga sin bostad. En viktig orsak till att många inte kan bo som de skulle vilja är att bostadsmarknaden snedvridits av subventioner och regleringar. Trots det för regeringen en bostadspolitik som bygger på ytterligare subventioner, regleringar och organisationsmakt vilket riskerar att ytterligare fjärma utbudet av bostäder från de boendes önskemål. Ökat enskilt ägande för ökad valfrihet eftersträvar valfrihet i boendet. De enskilda människorna måste ges ökade förutsättningar att själva ta ansvar försitt boende. a. bör ökade möligheter därför skapas för dem som önskar äga sin bostad att göra det. Lagliga möjligheter för införande av ägarlägenheter måste skapas. Även en ökad satsning på bostadsrätter är angelägen. Boende i hyreshus bör få rätt att förköpa fastigheten då ägaren vill sälja denna. Detta bör gälla oberoende av vem som är ägare till husen. De kommunala bostadsföretagen bör uppmuntras att sälja fastigheter till hyresgäster om dessa uttalat önskemål härom. Prisnivån bör vara marknadsmässig. Även om priset i vissa mindre attraktiva bostadsområden kan bli lågt är det ändå bättre om det kan leda till att bostadsområden som står tomma eller kraftigt subventioneras används för avsett ändamål. Ökad satsning på bostadsrätter Det är viktigt att öka de boendes möjligheter till inflytande över sina boendeförhållanden. Bostadsrätten är härvidlag en lämplig boendeform. Det ligger ett värde i att de boende ges möjlighet till inbördes samverkan inom sin bostadsrättsförening, där de får ta ansvar för gemensamma frågor kring boendemiljö och ekonomi. Antalet bostadsrätter har ökat, men mycket återstår att göra. har i regeringen medverkat till att fler människor givits möjlighet 1 1983184.3 sami. att välja bostadsrätten som boendeform. Tyvärr har den socialdemokratiska regeringen framlagt en del förslag som hotar att bromsa denna positiva utveckling. När på förslag av bostadsminister antog proposition om förslag till åtgärder för att främja övergång från hyresrätt till bostadsrätt stärktes rätten för de hyresgäster som önskade ombilda sina hyreslägenheter till bostadsrätter. Enligt lagen kan hyresgästerna inlämna en intresseanmälan gällande förvärv av fastigheten. Om två tredjedelar av de boende i fastigheten skriftligen har förklarat sig intresserade av en ombildning anmäls detta till inskrivningsmyndigheten för anteckning i fastighetsboken. beslut innebar att denna rätt i princip gavs till hyresgäster oberoende av ägare till fastigheten. majoritet ändrade emellertid propositionen så att bostadsrättsförening ansluten till rikskooperativ förening undantogs från två tredjedels-kravet. Vi anser fortfarande att propositionens förslag borde lagts till grund för beslut. Ett lagförslag med den nu förordade inriktningen bifogas. På förslag av den socialdemokratiska regeringen har lagen ändrats så att denna möjlighet till ombildning till bostadsrätt över huvud taget ej ges till hyresgäster i fastigheter ägda av staten, kommuner, landstingskommuner, kommunalförbund, allmännyttiga bolag eller aktiebolag. Enligt mening bör lagen ändras i enlighet med förslaget i proposition 1981/82:169. Ett lagförslag bifogas motionen. Liksom i det övriga bostadsbeståndet är det önskvärt att man på bostadsrättsmarknaden har den rörlighet som motiveras av att människor under sin livstid har skiftande hushållssituation. Den reavinstbeskattning antog på förslag av den socialdemokratiska regeringen kommer att allvarligt hämma rörligheten. Eftersom beskattningen knutits till den nominella vinsten kan man i vissa fall bli tvingad betala skatt på en real förlust. Dessutom har beskattningen av bostadsrätter inte förenats med den uppskovsrätt som finns vid försäljning av småhus. Bägge dessa förhållanden kommer bl. a. att leda till en icke önskvärd tröghet på marknaden. Ett nytt förslag bör föreläggas . Detta förslag bör bygga på och samordnas med realisationsvinstbestämmelserna på småhusområdet. I avvaktan på nytt förslag bör tidigare gällande regler återinföras. 111 a § i bostadsrättslagen finns ett förbud mot s. k. hembudstvång. Denna paragraf ger ett skydd för den enskilde i förhållande till bl. a. kommuner. Den socialdemokratiska regeringen utreder f. n. möjligheten att göra det möjligt att avskaffa förbudet mot hembud. bör uttala som sin mening att förbudet mot hembud skall kvarstå. Som en konsekvens därav bör bostadsrättskommitté befrias från detta utredningsuppdrag. bör ge regeringen denna åsikt till känna. Regeringen föreslog i proposition 1982/83:153 förändringar som innebar en särbehandling av Sveriges bostadsrättsföreningars centralorganisation vad gäller förvärvstillstånd vid förvärv av hyresfastighet. De organisationer som är befriade är HSB och . yrkade vid behandlingen i att de tre organisationerna skulle behandlas lika. Vi anser därför att de förändringar som blev förljden av proposition 1982/83:153 skall upphävas. I bilaga till denna motion har vi utarbetat lagförslag. Hyresgästers bestämmanderätt över åtgärder i den egna lägenheten beslöt att landets hyresgäster skulle ges möjlighet att få tapetsera och måla sina lägenheter samt därutöver göra vissa mindre arbeten. 1978 tillsattes den s. k. underhållsfondsutredningen. Utredningsarbetet syftade till att ge underlag till ett system där hyresgästerna genom att ta större ansvar för den egna lägenhetens underhåll skulle kunna påverka sin hyra. fattade beslut om ändring i 15 § hyreslagen (12 kap. 15 § jordabalken) så att hyresvärdens underhållsskyldighet inte skall vara tvingande om hyresavtalet innehåller förhandlingsklausul enligt hyresförhandlingslagen (1979:304) och de avvikande bestämmelserna har tagits in i en förhandlingsordning enligt denna lag. Bakgrunden till ändringen var en överenskommelse träffad mellan och om vissa riktlinjer angående bostadshyresgästens inflytande över den egna lägenheten. a. med anledning av en motion från gav regeringen till känna att möjligheten till ekonomisk kompensation vid eget underhåll av lägenheten skulle övervägas och att krav på förhandlingsordning inte borde vara en förutsättning härför. Möjlighet till ökat inflytande bör således omfatta alla hyresgäster och inte endast dem som bor i hus för vilka förhandlingsordning upprättats. Som framgått ovan pågår överväganden i denna riktning. Det program för reparation, ombyggnad och tillbyggnad som antog har tidigare kritiserats av . Vi anser att programmet tillkommit i all hast. Den arbetsgrupp inom departementet som utarbetade underlaget för förslaget har inte haft den ambitiösa utgångspunkt för stadsförnyelsearbetet som den tidigare regeringen haft. Regeringen har i alltför hög grad lagt upp programmet utifrån ett normtänkande samt förutsätter ökad statlig och styrning. De boendes önskemål kommer inte att påverka förnyelsearbetet i särskilt hög grad. Eftersom programmets genomförande fordrar nya bidrag och lån förstärks subventionssystemets inslag i bostadspolitiken. 1* 1983/84.3 sami. Det finns goda skäl att anta att den ökade sysselsättning som var ett av regeringens motiv för införande av programmet inte kommer att förverkligas. Vi avvisar beslut med anledning av proposition 1983/84:11. Programmet bör avslutas . Vid behandling av höjning av bostadsbidragen i enlighet med proposition 1983/84:40 bil. 9 yrkade avslag på vissa höjningar av bostadsbidragen till barnfamiljer. Vi yrkade avslag med hänvisning till att vi avsåg föreslå höjningar av barnbidrag och flerbarnsstöd. Vi har till årets lagt sådana förslag och vidhåller vårt yrkande. Nuvarande bostadsbidrag bör gälla 1984 och 1985. För innevarande budgetår blir besparingen 67 milj. kr. och för nästa ca 275 milj. kr. Beträffande åtgärder i bostadsområden med stort antal outhyrda lägenheter och bidrag till förbättring av boendemiljön vidhåller vi vårt förslag i motion 1983/84:34. Beträffande bidrag till vissa tillgänglighetsskapande åtgärder vidhåller vi vårt förslag i motion 1983/84:86. Före valet kritiserade socialdemokraterna de borgerliga regeringarna för att bostadsbyggandet minskade. Efter regeringsskiftet har emellertid byggandet fortsatt att minska och det ligger på den lägsta nivån sedan . Enligt preliminära uppgifter från SCB minskade antalet påbörjade lägenheter jämfört med . påbörjades 32720 lägenheter, att jämföras med 37371 lägenheter 1982. 'Preliminära uppgifter. De allmännyttiga bostadsföretagens betydelse De allmännyttiga - kommunala - bostadsföretagen har ett lägenhetsbestånd som uppgår till mer än hälften av hyresmarknaden. Genom att de allmännyttiga bostadsföretagen är hyresledande blir de kommunala hyrorna avgörande för hyresnivån i landet. Många bostadsföretag har haft svårt att täcka de höga drift- och underhållskostnaderna. Dessa kostnaders andel av de totala kostnaderna för fastighetsförvaltningen har ökat kraftigt. Regeringen förutsätter fortsatt minskat byggande . Vi avser inte att kritisera regeringen för detta. Men det finns anledning att påminna om de våldsamma löftena valrörelse om ökat byggande av nya bostäder. SABO-företagens kostnader för kapital, underhåll och drift Kostnader, kr/m2 Staten har vid ett flertal tillfällen bistått bostadsföretagen med underhållslån och hyresförlustlån. Även om dessa lån t. o. m. ibland efterskänkts har de inte annat än kortsiktigt löst några problem. Detta leder i sin tur till ytterligare behov av subventioner. Att bostadssektorn inte längre täcker de egna kostnaderna är ett allvarligt problem i dagens svenska ekonomi. När de kommunala bostadsföretagen brister i kostnadstäckningen får detta besvärande konsekvenser även för underhållet och bostadsbyggandet i den enskilda sektorn. Successiv avveckling av räntesubventioner Bostadsbidrag och räntebidrag utgör de beloppsmässigt dominerande subventionsformerna på bostadsmarknaden. Till detta kan läggas skatteeffekterna av avdrag för egnahemsägare. Bostadssubventionernas och hyreshusavgiftens utveckling 1 Innefattar såväl de statliga och de statskommunala bostadsbidragen som de kommunala bostadstilläggen till folkpension. 2 redovisas resultaten av taxeringsstatistiska undersökningar. Såväl fastigheter med överskott som fastigheter med underskott har beaktats. 3 Preliminära uppgifter. 1983/84:100 bil. Räntebidragen som är en del av det statliga bostadslånesystemet skall här behandlas närmare. Bidragens storlek bestäms i princip av skillnaden mellan den faktiska räntekostnaden för bottenlån och bostadslån och den garanterade räntan beräknad på ursprungliga belopp av dessa lån. Garanterad räntesats är f. n. av hyres- och bostadsrättshus och för egnahem av lånetiden. Den garanterade räntan höjs sedan för varje följande år. Räntebidragen har kraftigt ökat. uppgick de till ca att jämföra med ca /83 och /84. Förutom har beslutat om extra upptrappningar av de garanterade räntorna. Första gången var , då extra upptrappningar beslöts för vissa egnahem och bostadsrättshus. Extra upptrappningar beslutades även avseende vissa hyreshus. Riksdagsbeslutet innebär för hyreshusens och bostadsrättshusens del extra upptrappningar av de garanterade räntorna för i huvudsak årgångarna 1958 till 1974. Vidare är de extra upptrappningarna genomgående högre för bostadsrättshus än för motsvarande årgång av hyreshus. Motiveringen till detta har varit att det på hyreshussidan sker en viss utjämning av kostnaderna mellan olika årgångar av bostäder. Sålunda fördelas de höga kostnaderna i nyproduktionen åtminstone till viss del på både äldre och nya hus. Alla hus finansieras via lån till marknadsräntan . Skillnaden mellan marknadsräntan och den garanterade räntan betalas alltså av skattebetalarna via statliga subventioner. Lånegränserna varierar mellan olika fastigheter. Allmännyttan får t. ex. subventionerad ränta på lån till av låneunderlaget, motsvarande den godkända produktionskostnaden, vilken i princip skall motsvara den faktiska. Fastigheter med bostadsrätt får lån till av låneunderlaget, småhus till och privata hyreshus till . Fastigheter som saknar statliga lån saknar helt räntesubventioner. I dessa fall får bostadsägarna dra av räntorna på lånen sedan ränteutgifterna minskats med den skattepliktiga intäkten på bostäderna. har en markant förskjutning ägt rum mellan de olika subventionsformerna på bostadsmarknaden. var bostadsbidraget den största subventionsformen och uppgick till av totalt subventionsbelopp. hade denna andel sjunkit till under en fjärdedel. Räntebidragen och skattesubventionen ökade kraftigt . Att man från regeringshåll är medveten om problemen med den ökande subventioneringen av bostadsmarknaden framgår av direktiven till bostadskommittén. En fortsatt real ökning av subventionerna är inte samhällsekonomiskt godtagbar och inte heller bostadspolitiskt önskvärd. Delar av subventionerna - jag tänker främst på de generella subventionerna - bidrar till en bostadsstandard som är så hög att den inte bör stödjas ytterligare framför annan konsumtion. Enligt min mening är det ett grundläggande problem, att utvecklingen av bostadssubventionerna inte har styrts av bostadspolitiska mål inom ramen för givna samhällsekonomiska resurser. Det är angeläget att komma ifrån dagens starkt subventionerade och reglerade bostadsmarknad. Övergången till en friare marknad kan innebära vissa problem, men dessa är överkomliga och av mindre omfattning än de som finns på bostadsmarknaden. I stället för att nya subventioner införs bör åtgärder vidtas för att minska och avveckla dem. En sådan avveckling måste dock kombineras med tillskapandet av nya låneformer som bättre fördelar kapitalkostnaderna över tiden. Genom någon typ av reallån som avlöser utestående lån, när subventionerna avvecklas, begränsas ökningen av boendekostnaderna. Reallån innebär att en viss del av räntebetalningarna ersätts med en skulduppräkning. Enligt vår mening bör räntesubventionerna fr. o. m. 1985 minskas med ca . bör uppdra åt regeringen att framlägga förslag så att de minskande bidragen inte får någon omedelbar effekt på hyran. Regeringen har själv i sin proposition 1983/84:40 vid borttagandet av räntetilläggen visat på en metod att åstadkomma denna effekt. bör lägga förslag om sådana nya låneformer. Den av regeringen aviserade fastighetsskatten förutsätts ingå som en komponent i strävan efter att åstadkomma en utjämning av kostnaderna över tiden. Det är dock en utomordentligt dålig metod och löser inte de problem den är avsedd att lösa. Mot denna bakgrund och med hänsyn till att vi är motståndare till höjning av det totala skattetrycket kommer vi att avvisa regeringens förslag. Försöksverksamhet med fri hyresmarknad När bruksvärdesystemet infördes var avsikten att detta inte skulle verka begränsande för en fri hyressättning utan fungera tillsammans med den fria marknaden. Att systemet ändå fått en hyresreglerande inriktning kan till stor del förklaras med den bostadsbrist som rådde ännu . En avveckling då hade inneburit kraftiga hyreshöjningar. Men är bostadsmarknaden i stort sett mättad. är världens mest bostadstäta land med drygt 445 lägenheter per 1000 invånare. De 40000 tomma lägenheterna som finns runt om i landet visar att det finns ett kraftigt utbudsöverskott i de flesta kommuner. Därför skulle en avveckling av bruksvärdesystemet med största sannolikhet inte innebära någon större ändring av hyresnivån. Såväl smärre höjningar som sänkningar av hyresnivån skulle bli följden. De särskilda omständigheterna på bostadsmarknaden med bl. a. krav på besittningsskydd förutsätter någon form av konfliktlösningsmodell. Således skall avregleringen kombineras med ett bibehållet starkt besittningsskydd. Ett steg på vägen mot en friare hyresmarknad skulle vara att på försök avveckla bruksvärdesystemet i några kommuner. Försöksverksamheten bör noggrant och vetenskapligt utvärderas, innan man går vidare. Organisationerna utgör en viktig del av vårt samhällsliv. Fria och livskraftiga organisationer är en förutsättning för en bra demokrati. Statsmakterna har uppmuntrat framväxten och bibehållandet av ett rikt och varierat föreningsliv. Ett samhälle med mycket starka organisationer är emellertid inte problemfritt. Särintressen gynnas lätt på bekostnad av helhetens intressen. Även den enskilde individen kan också komma i kläm i den stora organisationen. Intresseorganisationerna har fått alltmer myndighetsliknande uppgifter, och uppgörelser mellan staten och organisationerna blir allt vanligare. Organisationernas roll på bostadssektorn är särskilt omfattande. Utöver representationen i statliga kommittéer och offentliga organ har organisationer även givits utrymme i den dömande makten. tillkom hyresnämnderna i sin nuvarande form. Hyresnämnderna var ursprungligen avsedda att fungera som medlingsinstanser. Allteftersom har emellertid hyresnämnderna erhållit prövningsrätt i allt fler frågor. En hyresnämnd består i regel av en lagfaren ordförande samt två andra ledamöter från hyresmarknadens organisationer eller resp. Talan mot hyresnämnds beslut förs hos bostadsdomstolen. Även denna instans består av en majoritet av organisationsrepresentanter dvs. tre lagfarna och fyra intresseledamöter. Det må vara att det i många fall kan synas praktiskt att hyresmarknadens parter finns representerade i den dömande instansen. Dock är det betänkligt ur rättssäkerhetssynpunkt. Människors förtroende för den dömande maktens oberoende och integritet urholkas genom intresseledamöternas delaktighet i rättstillämpningen. Inte sällan kan intresseledamöterna ställas inför mer eller mindre uttalade intressekonflikter. Det är t. ex. inte tillfredsställande att ledamöter från i hyresnämnden är med och avgör huruvida hyresgäster i en förening fristående från hyresgäströrelsen skall ges förhandlingsrätt eller inte. Den dömande makten bör i ett rättssamhälle vara opartisk. och bostadsdomstols uppgifter bör därför överföras till de allmänna domstolarna så att rättstillämpningen sker utan medverkan av intresseledamöter. Bland de myndighetsliknande funktioner som har tilldelats intresseorganisationerna kan nämnas att hyresgäströrelsens godkännande s. k. hyresgästintyg - i regel krävs för bygglov då en fastighetsägare vill bygga om sin fastighet. Det är tveksamt om sådana uppgifter skall åläggas en intresseorganisation. Ett annat aktuellt exempel kan hämtas från regeringens framlagda s. k. ROT-program. En förutsättning för att räntebidrag till underhåll skall utbetalas är att hyresgäströrelsen får ta del av fastighetsägarens ekonomiska information beträffande underhållssituationen. Hyresgäströrelsen har jämfört med andra organisationer på bostadsmarknaden givits en privilegierad ställning. Genom hyresförhandlingslagen har hyresgäströrelsen givits rätt att förhandla även för icke-medlemmars räkning. Ytterst få hyresgäster har lyckats att i från hyresgäströrelsen fristående föreningar själva erhålla förhandlingsrätt. Detta är otillfredsställande. Hyresgästernas fristående föreningar måste stärkas och möjligheter skapas för hyresgäster som så önskar att få egen förhandlingsrätt. Hyresgäströrelsen särskiljer sig även ekonomiskt från andra organisationer på bostadsmarknaden. erlägger hyresgäster i allmännyttan - dvs. såväl medlemmar som icke-medlemmar - speciella avgifter via bostadsföretagen direkt till hyresgäströrelsen. Avgifterna - vid sidan av förhandlingsersättningen benämnda boinflytandeersättning och ersättning för fritidsverksamhet - betalas in av hyresgästen som del av hyran. Enligt hyresgäströrelsens egna beräkningar erhöll de olika hyresgästföreningarna 1982 52,2 milj. kr. Ersättningen för boinflytande uppgick till 33,5 milj. kr. Beloppen-en viss procent av totalhyran - uttas av hyresgästen med stöd av avtal mellan och resp. och bostadsföretaget. Till skillnad från förhandlingsersättningen Rättelse-, S. 12, hemställan 4 Står: 1982/83 Rättat till: 1983/84 finns emellertid inte något direkt lagstöd för uttaget av avgifterna för fritidsverksamhet och boinflytande. Fritidsverksamhet kan till nöds möjligen sägas komma samtliga hyresgäster till del, om denna verksamhet är öppen och kan brukas av samtliga hyresgäster men detta gäller inte i fråga om boinflytandet. Denna verksamhet kommer inte alla boende till del. Endast medlemmar i får här möjlighet att delta. Utgångspunkten för bruksvärdesystemet var enligt bostadspolitiska beslut och 1974 att de allmännyttiga företagen skulle ta ut sådana hyror som täckte deras kostnader - den s. k. självkostnadsprincipen. Att betrakta ersättningen till som del av företagens självkostnader är orimligt. Någon rätt för de allmännyttiga bostadsföretagen att av hyresgästen utta annan avgift än hyra - dvs. vederlag för nyttjanderätt av hus eller del av hus föreligger inte. Nämnda avgifter för fritidsverksamhet och boinflytande bör således fortsättningsvis inte betraktas som hyra. Vår lagstiftning har fått allt större inslag av ramlagstiftning. Konkreta svar på vilka krav samhället ställer på den enskilde går därmed inte att utläsa ur lagtexten. Den enskilde måste ha möjlighet att i förväg kunna utläsa huruvida en handling strider mot lagen eller ej. Det må vara att lagtexten inte kan täcka in samtliga handlingsmönster eller att syftet med vida formuleringar är gott priset blir dock ökad rättsosäkerhet. Ramlagstiftningen överlåter den närmare uttolkningen åt myndigheterna. Trots att en förutsättning för myndigheternas egen normutfyllnad är att inga nya ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden får beslutas blir resultatet i praktiken ofta annorlunda. Regelverket föder sig självt. Det kan bli så detaljerat att de väsentliga regleringarna skyms i regeldjungeln. Svensk byggnorm kan här tas som ett exempel. En byggnormreglering av kraven på säkerhet och hälsa är nödvändig. Byggnormer för energiåtgång eller handikapptillgänglighet kan också anses önskvärda. Men med den väsentliga regleringen har även oförklarliga byråkratiska regler tillkommit. Ingen är betjänt av att regleringar och rekommendationer till slut nonchaleras genom att få förmår att tränga igenom normfloran. Frågan är om sådana typer av regleringar och myndighetsrekommendationer egentligen behövs. Även kostnadsaspekten är ytterst väsentlig i sammanhanget. Såväl myndigheternas förvaltningsapparat kring tillskapandet som tillämpningen av regelverket medför icke oväsentliga kostnader. Problemen har bl. a. studerats av i rapporten Besparingar genom avregleringar (RRV 1982:999). I rapporten dras följande slutsatser: har ramlagstiftningen och de statliga myndigheternas reglerande verksamhet kraftigt ökat i omfattning. Syftet med regleringarna har varit att komma till rätta med säkerhetsproblem, miljöproblem och andra missförhållanden i samhället. Regleringarna har vanligen inneburit stora fördelar för medborgarna, men även ökade kostnader. Anslagen i statsbudgeten för myndigheternas reglerande verksamhet beräknas /76-1979/80 ha mer än fördubblats. Framför allt har regleringarna medfört ökade kostnader för kommuner och företag. Totalkalkyler över regleringarnas kostnadsmässiga konsekvenser saknas. Av de olika delstudier som gjorts kan man dra slutsatsen att regleringar varit en viktig förklaring till de senaste årens höjningar av kommunalskatterna och av priserna på olika varor. Härtill kommer att regleringar kan innebära begränsningar i det kommunala självstyret och hinder mot innovationer och teknisk utveckling. Regleringar kan även påverka konkurrensförhållandena till nackdel för konsumenterna. Vid utarbetandet av nya regler har kostnaderna och de negativa effekterna i övrigt ofta kommit i bakgrunden i förhållande till de intressen som skall främjas. Detta gäller i synnerhet den samlade belastningen av regelverken.