mot · G702483 · 1984-01-16 00:00:00 — Kontrolluppgifter rörande traktamentsersättning m. m. Samma motion väcktes 1980/81, men då inga konkreta ändringar ännu vidtagits, ser vi oss nödsakade att återkomma. Visserligen finns nu ett utredningsförslag, som i viss mån tillgodoser några av våra förslag, men då remissbehandling och propositionsarbete återstår, finner vi det angeläget att understryka vikten av ändringar i den riktning vi föreslår. Privata arbetsgivare måste för sina anställda lämna uppgifter om uppburna traktamenten samt under hur stort antal dygn dylika traktamenten uppburits. Man skall även specificera huruvida traktamentena avser s. k. korttids-, långtids- eller endagsförrättningar. Dessa uppgifter är av avgörande betydelse för att taxeringsnämnderna skall kunna bilda sig en uppfattning om huruvida avdragsrätt skall föreligga för de uppburna traktamentena eller ej. Man skall även redovisa utbetalda ersättningar. Statliga och kommunala arbetsgivare är däremot befriade från att lämna angivna uppgifter beträffande traktamenten m. m. Bakgrunden till denna befrielse är naturligtvis att man har utgått från att statliga och kommunala myndigheter inte skulle utbetala traktamenten som var högre än som erfordrades för att täcka normala merkostnader i samband med den aktuella tjänstgöringen utanför hemorten. utfärdar numera ganska ingående anvisningar om vilka traktamentsbelopp som anses kunna motsvara merkostnader vid såväl korttids-, långtids- som endagsförrättningar. Det är också så att dylika traktamenten är avdragsgilla endast i den mån arbetet har varit förlagt utanför den egentliga verksamhetsorten. Samma gäller avdragsmöjligheter för uppburna reseersättningar. har det emellertid efter hand visat sig att allt fler fackföreningar träffar avtal med arbetsgivarna om att s. k. traktamenten skall uppbäras även vid arbete på den ordinarie verksamhetsorten. I de fall taxeringsnämnderna observerar detta förhållande så förvägras regelmässigt dylika avdrag, vilket innebär att de uppburna traktamentena blir beskattade såsom vanlig inkomst. Efter liknande avtal betalas i vissa fall ut reseersättningar efter schablon, oavsett om resor i tjänsten förekommit eller ej. Dylika taxeringsmål blir efter hand allt vanligare inom såväl taxeringsnämnder som olika överordnade prövningsinstanser såsom exempelvis länsskatterätterna. Låt oss återge vad en skattskyldig anförde när han blev föremål för eftertaxering, eftersom de ersättningar han uppburit inte var traktamenten i skattelagstiftningens mening. Jag har förlitat mig på att träffade överenskommelser mellan min arbetsgivare och elektrikerförbundets avd. avseende reseersättningar legat i samklang med skattemyndigheternas bestämmelser. Avdrag har därför gjorts med samma belopp som utbetalats av arbetsgivaren för resor till och från anställningsorten. Jag vill nu yrka avdrag för faktiska resor som förekommit. Mot denna bakgrund finner vi det angeläget att nuvarande redovisningsrutiner beträffande upprättande av kontrolluppgift - oavsett om det gäller privata, statliga eller kommunala arbetsgivare - ändras på sådant sätt, att man såsom traktamenten resp. reseersättningar bara får uppta belopp som uppburits enligt de grunder som finns angivna i RSV:s anvisningar. Eventuellt överskjutande belopp - eller på annat sätt beräknade sådana skall tas upp såsom Övriga ersättningar, helst med angivande av grunderna för hur ifrågavarande ersättning beräknats. Det är också väl känt att dylika skatterättsligt icke avdragsgilla traktamenten och reseersättningar blir allt vanligare även inom statliga och kommunala organ och företag. Men eftersom dessa arbetsgivare inte lämnar kontrolluppgift om de uppburna traktamentena är det heller inte möjligt för taxeringsorganen att pröva dessa frågor på samma sätt som sker för andra skattskyldiga. Den situationen uppkommer därför ofta att skatteeffekterna blir olika för den anställde om han utför ett och samma arbete i egenskap av anställd inom ett kommunalt eller statligt företag eller såsom anställd vid ett entreprenörföretag som utför arbetet åt stat eller kommun. Enligt vårt förmenande kan det inte i längden vara rimligt att dylika skatteorättvisor skall få bestå. Det kan heller inte vara svårare för en statlig och myndighet att lämna uppgift om uppburna traktamenten m.m. än för privata arbetsgivare. Mot denna bakgrund anser vi att även statliga och kommunala arbetsgivare senast fr. o. m. måste åläggas att redovisa uppburna traktamenten m. m. på samma sätt som andra arbetsgivare får göra. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att åtgärder vidtas i enlighet med vad i motionen anförts för att åstadkomma en rättvisare beskattning av uppburna traktamenten, reseersättningar m.m.