mot · G7022084 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Av varierande orsaker har exporten en mycket svag ställning i svensk livsmedelsindustri. Ingen annan svenska industribransch torde exportera en tillnärmelsevis så liten del av sin produktion som livsmedelsindustrin. Endast ett 30-tal av totalt ca 1 000 tillverkande livsmedelsföretag har minst en person anställd som på heltid arbetar med internationell marknadsföring. Dessa ca 30 företag svarade för av totala export av högförädlade livsmedel , dvs. till ett värde av ca av totalt ca . råvaruproducenter och förädlingsindustrier är i ett internationellt perspektiv mycket effektiva och konkurrenskraftiga. Trots detta var värdet av import av högförädlade livsmedel nästan större än exporten. Mot bakgrund av en utredning gjord av , , och , som presenterades för dåvarande jordbruksministern och som blev föremål för mycket positiva remissvar, bildade exportråd ett särskilt livsmedelssekretariat, Promotion (SFP), i syfte att stärka exportens ställning i livsmedelsindustrin för att därigenom bl. a. öka exportens volym och lönsamhet. satsning på livsmedelsindustrin måste betraktas som unik både till sin omfattning och art. En ekonomisk ram för verksamheten med 8 milj. kr./år angavs som behövlig. SFP fick före sitt första verksamhetsår 1982/83 anvisat en total budget på 5 milj. kr., varav 2 milj. kr. från exportråd (statsanslag) och 3 milj. kr. från statens jordbruksnämnd (s. k. regleringsmedel). äskade SFP hos jordbruksnämnden om ytterligare 3 milj. kr. och Fick positivt besked om ytterligare 1 milj. kr. Den totala budgeten uppgick därmed till 6 milj. kr. /83, alltså 2 milj. kr. lägre än som ursprungligen angivits som behövligt. SFP har prioriterat uppsökande verksamhet i och undersökande verksamhet i utlandet. Utåtriktad s. k. promotionverksamhet i utlandet, t. ex. mässor, annonskampanjer, varuhuskampanjer, butiksdemontrationer etc. tar f. n. i anspråk en relativt liten andel av budgeten. Denna prioritering har gjorts i nära samråd med näringslivet och den styrgrupp med representanter för näringslivet som finns knuten till SFP. På samma sätt som tar ett totalansvar för exportfrämjandet i sin helhet, är det naturligt att jordbruksdepartemnetet tar ett särskilt delansvar för exportfrämjande! Vi anser därför att regeringen genom jordbruks- och utrikesdepartemnetet bör anvisa medlen för SFP:s finansiering över statsbudgeten. Behovet av en långsiktig planering i samband med internationell marknadsföring kan inte nog betonas. SFP måste härvidlag kunna planera med minst samma framförhållning som industrin, bl. a. för att kunna framstå som föredöme och leva som man lär. Besked om disponibla finansiella resurser före verksamhetsårets början måste betraktas som ett minimikrav. En totalbudget på 8 milj. kr./år synes oss rimlig om en nationell satsning på export av högförädlade livsmedel skall kunna anses som allvarligt menad. Vi föreslår att jordbruksnämnden får i uppdrag att omprioritera regleringsmedel till SFP. Andra länder i har i de flesta fall avsatt betydligt större summor av allmänna medel för samma ändamål. Det är inte ovanligt att enskilda, etablerade exportföretag satsar ännu större summor för en målmedveten inbrytning på en ny exportmarknad. SFP:s verksamhet är väl förankrad inom näringslivet, och industrin är allmänt positiv till de prioriteringar av olika slag som SFP gjort i nära samråd med styrgruppen. De marknadsinvesteringar som näringslivet självt står för överstiger vida den angivna ramen för SFP. De positiva, samhällsekonomiska effekterna av en ökad export av högförädlade livsmedel är odiskutabel, t. ex.: Exporten av högföräldrade livsmedel sysselsätter redan ca 4 000 personer inom förädlingsindustrin. Enbart exportökningen 1982, i volym jämfört med , innebär en räddad (alternativt ny) sysselsättning för ca 500 personer enbart inom förädlingsindustrin. Detta är således ett intressant och offensivt alternativ till andra mer traditionella sysselsättningsskapande åtgärder. Export av högförädlade livsmedel ger ca 520 gånger större intäkter per volymenhet jämfört med motsvarande export av fiske- eller jordbruksråvaror, vilket har stor betydelse med tanke på aktuella handels- och bytesbalans med omvärlden. En internationalisering av svensk livsmedelsindustri innebär på lång sikt en större motståndskraft mot import på den svenska hemmamarknaden. Dessutom finns en mängd företagsekonomiska motiv för ökad export av högförädlade livsmedel, t. ex. bättre utnyttjande av ledig produktionskapacitet och riskspridning på flera marknader. En grov bedömning ger vid handen att svensk livsmedelsindustri f. n. generellt har en ledig produktionskapacitet på . Vi anser det rimligt och naturligt att de personer, företag och organisationer som har sin vardagliga gärning inom området internationell marknadsföring och exportfrämjande också får det grundläggande ansvaret för SFP:s löpande ledning, styrning och kontroll. För att verksamheten skall få avsedd effekt, bl. a. i vad avser sysselsättningen inom förädlingsindustrin, är en koncentration och kraftsamling gentemot högförädlade livsmedel nödvändig. En utökning av varuområdet till mindre förädlade livsmedel skulle kräva betydligt större Finansiella resurser. Högförädlade livsmedel kan definieras som i industriellt förädlade livsmedel som inte kräver ytterligare förädling i utlandet. Stödet bör koncentreras till åtgärder med kostnader av initial- och/eller tröskelkaraktär. Det är främst exportoerfarna företag som har behov av ett sådant stöd. Aktiviteter av löpande promotionkaraktär, vilket är nödvändigt och aktuellt för etablerade exportföretag, är av en sådan karaktär och omfattning att SFP:s aktuella finansiella resurser måste anses vara otillräckliga. Den internationella gruppen inom 1983 års livsmedelskommitté har funnit såsom angeläget att SFP:s uppgifter och verksamhet utreds (s. 187). Vi anser att det är för tidigt med en sådan utredning verksamhet. Först verksamhet kan en utredning anses meningsfull och befogad. svarade exporten av frihandelsvaror till EFTA och EG för av den högförädlade exportens totala värde. Exporten av icke frihandelsvaror inom den högförädlade sektorn till EFTA-länder och EG utgör endast av hela den högförädlade exporten. Ovanstående citat ur internationella gruppens rapport (livsmedelskommitté, s. 180 och 182) illustrerar betydelsen av frihandel för framgångsrika, individuella företagssatsningar. Det är således inte tillräckligt med en professionell och aggressiv internationell marknadsföring från näringslivet sida. Marknadsföringen måste kombineras och samordnas med en offensiv handelspolitik. Svensk livsmedelsindustri är i exportsammanhang en ur samhällsekonomisk synvinkel nästan outnyttjad resurs. nystartade satsning på livsmedelsindustri bör på alla sätt uppmuntras och stödjas. bör behandla på likartat sätt som . Besked om framtida medel till disposition bör lämnas före varje nytt verksamhetsår. Styrningen av Promotion bör ske i nära samverkan mellan näringslivet och och ledning. Verksamheten bör koncentreras på exportoerfarna företag och högförädlade livsmedelsprodukter. Verksamheten bör utredas tidigast . Industrins aktiva marknadsföring bör samordnas med en mer offensiv handelspolitik. Med hänvisning till vad sorn ovan anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts a) om export av högförädlade livsmedelsprodukter b) om verksamheten inom det särskilda livsmedelssekretariatet (SFP) inom , 2. att hos regeringen begär förslag om omprioritering av regleringsmedel från statens jordbruksnämnd enligt vad som anförts i motionen. VIRGIN (m)