mot · G702792 · 1984-01-19 00:00:00 — och kulturskola för barn och ungdom Barnen, den växande generationen, är ett lands, ett folks största kapital, större än det ekonomiska. Det land, som vanvårdar, som förödar det kapitalet, det går undergången till mötes. Det land, som vårdar, som skyddar den uppväxande generationen, det går en rikare framtid till mötes. (Riksdagsutlåtande .) Barnkulturen spänner över ett vitt fält och omfattar både kultur för barn och den kultur barn själva skapar. Det är angeläget att särskilda åtgärder vidtas för att skapa bättre kulturmiljöer för barn och ungdom och att kulturlivet görs mera tillgängligt för dessa grupper. Framför allt måste barns egna spontana kulturuttryck och skapande aktiviteter gynnas. Barn är särskilt utsatta genom alltmer kommersialiserade miljöer och kulturprodukter, som skickligt utnyttjar barns legitima behov av gemenskap, spänning, aktivitet och känslor. Dessa kulturer pläderar ofta för uppfattningar och livsstilar, som står i direkt motsättning till vårt samhälles grundläggande värderingar. Det krävs därför ett intensivt arbete för att begränsa och motverka denna typ av skräpkultur. Målen för den statliga kulturpolitiken fastställdes av , och där sägs bl. a. att kulturpolitiken skall: - ge människor möjligheter till egen skapande aktivitet och främja kontakt mellan människor, - motverka kommersialismens negativa verkningar inom kulturområdet, - utformas med hänsyn till eftersatta gruppers erfarenheter och behov, - möjliggöra konstnärlig och kulturell förnyelse, - garantera att äldre tiders kultur tas till vara och levandegörs. Propositionen om barn och kultur (prop. 1978/79:143) som antogs i sina huvuddrag av anger därutöver vissa speciella utgångspunkter och riktlinjer för insatser på barnkulturområdet som kan anses komplettera de kulturpolitiska målen: - strävan att ge barn tillgång till all kultur - inte bara till en särskild barnkultur, - insatserna skall i största möjliga utsträckning sättas in i de miljöer där barn redan vistas, - barns egen skapande verksamhet måste främjas, - de eftersatta grupperna bland barn måste uppmärksammas särskilt. Det är lätt att instämma i ovanstående fina målsättningar. motsvarar verkligheten inte på något sätt det som sägs där, i varje fall inte om man med kultur menar något som uttrycker människornas behov, erfarenheter och upplevelser, om man ser kulturen som ett redskap med vilket man kan utforska verkligheten, gestalta den och förändra den. Alla människor har en skapande förmåga. Det gäller att ta fram och utveckla den. Musiken t. ex. utvecklar barnen känslomässigt och socialt, sången är ovärderlig för små barns språkutveckling, och möjligheten att utöva musik eller dansa tillsammans utvecklar glädje och social gemenskap. Därför är det nödvändigt att ge alla barn dessa möjligheter. Vpk skulle gärna se en utvidgning av till en kulturskola där eleverna erbjöds möjlighet att utveckla sin skapande förmåga. Utbudet skulle anpassas efter lokala förutsättningar, och som exempel på kreativa ämnen kan nämnas, förutom musik och sång, dramatik, dans och rytmik, bild- och ordskapande, olika konsthantverk - keramik, målning, batik, textilkonst, smide eller kombinationer av flera ämnen, t. ex. musikteater. Den kulturella verksamheten skulle kunna bli bredare och nå fler. En kulturskola skulle kunna bidra till en ökad humanism i skolan med kreativitet och fantasi som ledstjärnor för verksamheten. Det är inte ett fåtals möjligheter utan allas förmåga som skall tas till vara. Det handlar om en verksamhet, där den egna glädje- och fantasifyllda aktiviteten med ord, klanger, färger, former och rörelser får vara medel till personlig frigörelse. Det handlar också om rätten till konstnärliga upplevelser och behovet att bearbeta dem - att inte bara passivt konsumera ett hårt styrt kulturutbud. Det handlar slutligen också om att levandegöra ett kulturarv så att barnen och ungdomarna får hjälp att finna sin identitet genom förankring i sin egen miljö och dess traditioner. I en intervju i nr 5/1983 säger kultur- och grundskoleminister : Kulturen får inte bara komma in i skolan som en muntration, utan måste vara ett naturligt inslag i skolarbetet. Barnen måste få ta del av vårt kulturarv; möta konst, musik, teater, litteratur ... i skolan, bl. a. därför att så många barn går genom livet utan att få kontakt med allt det här. - Min övertygelse är att om våra barn får nära kontakt med det levande kulturlivet, som ger dem trygghet i tillvaron, då kan de också ta del av all den okultur som väller över dem utan att ta skada till kropp och själ. I årets budgetproposition finns ett särskilt avsnitt om Kultur i skolan där vikten av den levande kulturen betonas. Regeringen anslår extra resurser till de s. k. tre R-en: Rikskonserter, Riksutställningar och , som skall stimulera ett arbete vad avser dessa ändamål. Där betonas också vikten av idéspridning och experimentverksamhet. En sådan har föreslagits i kommun där den kommunala firar femtonårsjubileum. För att underlätta en dylik försöksverksamhet, av värde inte minst inför det internationella , föreslår vi att ett särskilt anslag utgår för denna typ av verksamhet , varvid kommun särskilt bör beaktas. Mot bakgrund av ovanstående hemställs att hemställer hos regeringen om att lägga fram förslag om en försöksverksamhet med kulturskola för barn och ungdom. (vpk) (vpk)