mot · G802162 · 1984-11-20 00:00:00 — Bosparande för ungdomar och andra sparfrågor (prop. 1984/85:51) I propositionen föreslås bl. a. att sparande inom ramen för allemanssparande! skall ge upphov till en lånerätt för ungdomars bosättningsändamål eller anskaffande av bostad. Ungdomar mellan skall ges rätt till s. k. bosparlån på det sparade beloppet om detta överstiger . av den bank som förmedlar allemanssparande fr. o. m. Förslaget är i stort sett detsamma som presenterats i en departementspromemoria (Ds Fi 1984:11). Promemorian har remissbehandlats, och väsentlig kritik av förslaget har därvid framkommit. Propositionen har före motionstidens utgång blivit fullständig i och med att ett exemplar av bilagorna överlämnats till partikanslierna. ledamöter har emellertid inte haft tillgång till de nämnda bilagorna, som bl. innehåller en sammanställning av remissinstansernas synpunkter på departementspromemorian. delar regeringens uppfattning att det är viktigt att stimulera ungdomars regelbundna sparande för bostadsändamål liksom för andra syften. Därigenom grundläggs goda sparvanor, som beredskapen att möta större utgifter ökar. Denna uppfattning delas också av alla remissinstanser. Även med ett regelbundet sparande kan det emellertid vara svårt att finansiera vissa större utgifter, t. ex. för bostadsanskaffning eller bosättningsändamål, och därför behövs kompletterande lånemöjligheter. Sådana lånemöjligheter existerar och flera remissinstanser anser att det aktuella förslaget inte erbjuder någon förbättring. De flesta banker har i själva verket system för spara/låna till bostad som ger kunderna möjlighet att vid köp av bostad låna ett betydligt större belopp än i förslaget. skriver t. ex.: Redan existerande sparlån och bosparformer erbjuder ofta likvärdiga eller bättre villkor än de som erbjuds i det nya bosparandet. Nästan alla kreditmarknadsinstitutioner som yttrat sig kommer till samma slutsats. finnér sålunda att de nuvarande lånemöjligheterna för ungdomar är väsentligt bättre i det redan existerande bosparsystemet och drar slutsatsen att förslaget mot den bakgrunden mäste bedömas som helt obehövligt. påpekar också att man har rekommenderat sparbankerna att ge även ungdomar som allemanssparar lånemöjligheter med utgångspunkt i deras allemanssparande. Enligt vår uppfattning är ett bättre sätt att stimulera ungdomars sparan de för bostadsändamål att införa skattefrihet även för avkastningen på ungdomars sparande i bank för bostadsändamål. Då vinner man samma fördelar som med det aktuella förslaget men undviker nackdelarna. En sådan skattefrihet kan i övrigt utformas med samma beloppsgränser som gäller för allemanssparande!. I nuvarande spara/låna-system stannar de sparade medlen kvar i bankerna och utgör därmed grunden för utlåningen. Vi anser att ett sådant kundförhållande är väsentligt att behållas. I regeringens förslag bryts denna kundrelation, eftersom bankerna inte får behålla allemanssparande! utan detta genast slussas vidare till för att finansiera statens budgetunderskott. Indirekt erkänner regeringen också att ett sådant kundförhållande bör utgöra grunden för lånemöjligheterna i och med att en särskild regel föreslås för allemanssparande i HSB:s sparkassa. Den särbehandling som där föreslås innebär just att sparmedlen skall stanna kvar hos HSB i motsats till vad som gäller för bankerna. Vi anser att en sådan särbehandling är oförenlig med kravet på konkurrensneutralitet. Även om i övrigt skulle bifalla förslaget bör särbehandlingen av HSB avvisas. En konsekvens av att sparmedlen inte stannar kvar i bankerna är att den föreslagna lånerätten" inkräktar på kreditmöjligheterna till vanliga banksparare, detta trots att det blir sparmedel som används och utgör grunden för bospararnas lånebehov. Förslaget innebär därigenom ett tvång för en bank att i sin utlåning prioritera vissa personer till nackdel för trogna sparkunders berättigade lånebehov, eller enligt TCO man tvingar bankerna att låna ut pengar till ungdomar". En ytterligare nackdel med förslaget är att lånevillkoren kan riskera att bli mycket likartade mellan olika banker. Det normala och önskvärda är emellertid att varje bank får tillfälle att utveckla konkurrenskraftiga produkter för att möta konkurrens från andra banker. Därigenom befrämjas produktutveckling och valfrihet för kunderna. Förslaget är i lagtexten utformat så att bank skall lämna bosparlån (8 a §) och "en sparare som har fyllt har rätt att få bosparlån" (26 §). Detta kan ge upphov till missförstånd. Ungdomarna bibringas naturligtvis uppfattningen att de faktiskt får en "rätt att låna, vilket strider mot bankernas skyldigheter att alltid pröva låntagarens kreditvärdighet/ återbetalningsförmåga. Därtill kommer troliga övergångsproblem vid 28-årsgränsen. Eftersom "lånerätten" enligt förslaget skall upphöra , kan de flesta sparare väntas utnyttja den innan det blir , även om lånet egentligen inte behövs . Departementschefen skriver: "Någon egentlig ändamålsprövning skall inte behöva ske på annat sätt än att bankerna i rimlig utsträckning förvissar sig om att lånet skall användas för bosättning och inte för t. ex. bilköp. Självfallet är det helt omöjligt för en bank att kontrollera detta. Även om kvitton eller köpekontrakt uppvisas vilket på andra grunder är tvivelaktigt kan banken inte kontrollera om köpet redan är finansierat genom lån t. ex. på annat håll. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi 1. att avslår förslaget till lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande, 3 §, 8 a § samt 24 28 §§, 2. att avslår förslaget att till Information om allemanssparande på tilläggsbudget I till statsbudgeten för /85 under sjunde huvudtiteln anvisa ett reservationsanslag av 2 milj. 3. att hos regeringen begär förslag om skattefrihet för ungdomars bosparande enligt vad som anförs i motionen.