mot · G7021751 · 1984-01-25 00:00:00 — Per m. fl. fastställde 1982 nya regler för statligt stöd till fristående skolor på grundskolenivå. De nya stödreglerna innebar förbättringar gentemot tidigare stödsystem. Ändå är de behäftade med allvarliga brister från principiella utgångspunkter. Den allvarligaste svagheten gäller regeln om att det statliga stödet till fristående skolor skall bero på vilken nytta regeringen bedömer att de tillför det allmänna, inte vilken nytta elever och föräldrar tillgodogör sig i form av engagemang, kunskaper och pedagogik. Vi accepterar för vår del inte de nuvarande reglernas utgångspunkt för statens förhållande till fristående skolor. Enligt vår uppfattning är sådana skolor ett omistligt inslag i ett fritt samhälle. Alla de skolor som elever och föräldrar anser uppfylla deras krav skall också erhålla statligt stöd, förutsatt att skolorna i fråga följer de grundläggande riktlinjerna i läroplanen och kan uppvisa tillräcklig stabilitet. I motion 1983/84:2016 har moderata samlingspartiet krävt nya regler för fristående skolor baserade på dessa utgångspunkter. Stödet skall dessutom enligt detta förslag höjas till i princip samma nivå som de statliga bidragen till den offentliga skolan. Kommunerna skall åläggas att stödja fristående skolor med den rörliga elevkostnaden. Med ett stödsystem av denna karaktär får de fristående skolorna en verklig möjlighet att erbjuda det alternativ som många människor efterfrågar. Valfrihet i skolan kan därmed bli en realitet för alla, inte bara för barn till välsituerade föräldrar. Att förändra statsbidragssystemet tar emellertid tid. Intill dess att nya regler kan träda i kraft bör det nuvarande regelsystemets värsta avigsidor avlägsnas. Den prövning som 1983 gjordes av skolor som då ansökt om stöd enligt de nya reglerna visar hur lätt de uppenbarligen kan brukas i annan riktning än vad som faktiskt avsetts. Såvitt vi kan förstå strider den behandling som de ansökande skolorna utsattes för mot riksdagsbeslutet i åtminstone två hänseenden: dels avskars i realiteten skolor med färre elever än 25 från en seriös prövning, dels drog regeringen in möjligheten att få bli prövad igen 1984 och 1985 i avvaktan på ett utvärderingsuppdrag som gavs till avseende de bifallna skolornas samhällsnytta. I 1983/84. 1 fråga om skolstorleken utgick regeringen vid sin prövning uppenbarligen från vad den utredning som ursprungligen föreslog nya statsbidragsregler en gång hävdade. I den proposition som sedermera förelädes förklaras det emellertid uttryckligen att någon undre elevgräns av det slag utredningen föreslog inte var nödvändig. följde i detta hänseende regeringen. När det gäller indragningen av nyprövning 1984 och 1985 är det uppenbart att förutsatt att regeringen har att pröva inkommande ansökningar . Det vittnar om nonchalans såväl mot det arbete skolorna utför som mot beslut att undanhålla varje möjlighet att erhålla det om än knappa så ändå välkomna stöd, som de nuvarande statsbidragsreglerna innebär. Genom att regeringen redan tidigare fastställt att den behöver hela 16 månader på sig för prövningen av en ansökan kan den nu iscensatta fördröjningen leda till att nytillkommande skolor i bästa fall kan påräkna stöd från /89! bör enligt vår mening ge regeringen till känna att stödet till fristående skolor skall prövas liksom att någon undre elevgräns inte skall hävdas. Ett sådant uttalande skulle vara ett värdefullt stöd inte minst för de kristna skolor som 1983 rönte en så styvmoderlig behandling vid regeringens prövning. Med hänvisning till vad som ovan framhållits hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om prövning av fristående skolor. PER () () () () () () () () ()