ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G702472 · 1984-01-16 00:00:00 — Förhandsgranskning av videofilmer har krävts av enskilda personer i debatten om våld i samband med video. Vi måste befria barnen från dessa våldsvideofilmer som finns att tillgå. Vi vet att det finns vissa restriktioner att uthyra film i videobutiker, men hela uthyrningsansvaret kan inte läggas på handlaren eller uthyraren. Den nuvarande provisoriska lagstiftningen är otillräcklig för att hindra barn från att se sex- och våldsfilmer på video. Man kommer dock aldrig ifrån föräldrars personliga ansvar för vad deras barn gör under sin fritid. Men de måste ha rimliga möjligheter att värja sig mot den spekulativa videofilmen, ofta sex och våld i förening. Våldsfilmerna måste göras oåtkomliga för barn, dvs. strikt lagligt sett för alla . har i sitt uttalande föreslagit att förhandsgranskning skall införas, vilket troligen är den enda åtgärd som kan skydda barnen. Vi får inte ge upp inför de hänsynslösa filmmakare som snart lyckats förstöra ett mycket bra mediums rykte. Video ger fina möjligheter till eget filmskapande, och det måste vi slå vakt om. Vi är medvetna om att yttrandefrihetsaspekter kan läggas på denna fråga. Men mot det kan sägas att det sociala ansvaret inte går att undvika från lagstiftarens sida. De bekymmer och problem som man åstadkommer genom att i vissa fall hämningslöst exploatera marknaden ger anledning till den uppstramning som en förhandsgranskning innebär. Med anledning av det anförda hemställs att beslutar i enlighet med yttrandefrihetsutredningens förslag angående förhandsgranskning av videofilmer. () ()
mot · G702473 · 1984-01-17 00:00:00 — 1983/84 473-481 typografisk utformning av utskottsbetänkanden Det skulle uderlätta arbetet i kammaren om utskottsbetänkandena gavs en enhetlig typografisk utformning avseende reservationerna. Reservationernas nummer och rubrik bör placeras fristående i halvfet stil enligt nedanstående exempel. Ett förfarande som åtskilliga utskott redan tillämpar. Lokaltågen i (mom. 1) , Per Stenmarck, och (alla m) anser Med hänvisning till det anförda hemställs att uppdrar åt talmanskonferensen att tillse att utskottsreservationer får en enhetlig typografisk utformning i enlighet med vad som anförts i motionen. 1 1983184.3 sami.
mot · G702474 · 1984-01-14 00:00:00 — och valdistriktsindelning m. m. Gällande regler för indelning i valdistrikt resp. vallokalernas öppethållande vid riksdags- m.fl. val återfinns i 3 kap. 3§ resp. 9 kap. 1§ i vallagen. Enligt vår mening finns det anledning vidta vissa ändringar av dessa bestämmelser till val. Visserligen väckte vi en i stort sett likalydande motion , men då vi anser att den behandlades alltför negativt av , ser vi oss nödsakade återkomma , eftersom ändringar måste beslutas för att kunna tillämpas vid val, något som vi ur flera synpunkter anser angeläget. Många skäl för ändringar kan anföras, men låt oss här anföra tre av dem: Väljarna poströstar i allt större omfattning. Valförrättarna bör få rimligare arbetsförhållanden. Väsentliga besparingar kan uppnås. Låt oss här redovisa hur poströstningen utvecklats vid de senaste valen: Av denna utveckling torde klart framgå att väljarna i allt högre grad uppskattar den flexibilitet som poströstningen erbjuder. Även i fortsättningen torde genomsnittligt bara högst av de röstberättigade välja att av mer eller mindre nostalgiska skäl rösta i det aktuella distriktets vallokal på valdagen. Detta bör enligt vår mening utnyttjas för att dels uppnå besparingar, dels förbättra valfunktionärernas arbetssituation. Sedan 1979 års val stängs vallokalerna mot tidigare . Men på grund av den tid det tar att klara rösträkning m. m. efter röstavgivandets slut, blir arbetsdagen för valförrättarna trots allt mycket lång och ansträngande. En viss förbättring kan ju åstadkommas, om man - som redan sker i vissa kommuner - regelmässigt förstärker de stora valdistrikten med extrapersonal, som hjälper till med rösträkning m. m. Om man använder sig av detta förfaringssätt, borde valdistrikten utan olägenhet kunna ökas till att normalt maximalt omfatta 2400 röstberättigade, nu när antalet närvaroröstande på grund av ökad poströstningsfrekvens genomsnittligt reducerats till av de röstberättigade i distriktet. Man borde även kunna reducera öppethållandet genom att stänga vallokalerna - förslagsvis mellan och 15.00 - mitt , något som ju skedde . Enligt vår uppfattning är detta en lämplig åtgärd, som skulle ge valfunktionärerna rimligare arbetsförhållanden utan att påtagligt påverka väljarnas bekvämlighet. ansåg visserligen att vallagsbestämmelserna så omprövats att det inte nu fanns anledning att ändra såsom vi föreslagit. Vi menar dock att i där alla möjligheter till besparingar och förenklingar bör eftersträvas bör man redan vid val tillvarata de möjligheter till kostnadsreduktioner och bättre förhållanden för väljare och funktionärer, som vi antyder i vår motion. Den enda ändring av här aktuella bestämmelser som vidtogs var att man 1979 avkortade öppethållandet från 21.00 till 20.00. är det verkligen att man 1985 tar nya steg mot en rationellare organisation av närvaro röstning, sammanräkning etc. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till ändrade regler för valdistriktsindelning samt ändrat öppethållande av vallokalerna på sätt som föreslagits i motionen för tillämpning vid val.
mot · G702477 · 1984-01-17 00:00:00 — Användning av allmän investeringsfond i kombination med avskrivningslån från överstyrelsen för ekonomiskt försvar Ett företag som träffar en överenskommelse med överstyrelsen för ekonomiskt försvar om ett avskrivningslån för en viss del av byggkostnaden vid en ny- eller tillbyggnad eller för anskaffning av maskiner och inventarier tillåts inte ta i anspråk sin allmänna investeringsfond för resterande del av kostnaden. Enligt de principer som och statens industriverk tillämpar avslås en sådan ansökan med hänvisning till att bolaget erhållit annat statligt stöd. Enligt vår uppfattning är det inte rimligt att en ömsesidig överenskommelse mellan ett företag och ÖEF skall utgöra ett hinder för företaget att ta i anspråk sin investeringsfond för den del av investeringen som inte finansieras med avskrivningslånet. För företaget innebär överenskommelsen en motprestation där man t. ex. förbinder sig att upprätthålla en viss produktionskapacitet eller garanterar ett förråd av reservdelar vid eventuell avspärrning. Att då företaget på grund av överenskommelsen tvingas lånefinansiera resterande del av investeringen i stället för att få använda egna medel kan inte vara riktigt. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen sägs om möjligheten att kombinera avskrivningslån från överstyrelsen för ekonomiskt försvar med ianspråktagande av investeringsfond.
mot · G702479 · 1984-01-17 00:00:00 — m. fl. Den antagna bevissäkringslagen - som äger tillämplighet inom praktiskt taget hela skatte- och avgiftsområdet - gör det formellt möjligt att med våld tränga in i en enskild persons bostad för att eftersöka bevismedel utan att det föreligger någon som helst misstanke om brottsligt förfarande. Detta intrång i den enskildes är av samma salg som husrannsakan enligt ; för företagande av sådan åtgärd krävs emellertid bl. a. att det förekommer anledning att anta att det förövats brott av viss svårighetsgrad. Eftersökning - ett förledande ord för vad åtgärden i själva verket innebär - kan också äga rum på den granskades kontor eller på kontor tillhörigt den som har uppdrag för den granskade i dennes verksamhet. Bevissäkringslagen innehåller även andra instrument för att tillgodose det allmännas skatteintresse, nämligen beslag och försegling. Ej heller här krävs misstanke om brott. I förbigående må nämnas att företagande av taxeringsrevision hos tidningsföretag ej utan vidare visat sig förenligt med grundlagsreglerna om anonymitetsskydd hos massmediaföretag samt att den situationen icke särskilt berördes vid lagens antagande, att granskningsledaren befinns ha fått tillgång till material som innebär misstanke om ett helt annat slags brott än det som kan sägas ha anknytning till själva lagen, t. ex. utpressning eller förskingring (s. k. överskottsinformation). Det är icke förenligt med rättssäkerheten att den enskilde skall kunna utsättas för en sådan allvarlig inskränkning i de grundläggande fri- och rättigheterna som bevissäkringslagen innebär (RF 2:6) utan att han ens kan tillvitas misstanke om brott. I alldeles särskilt hög grad gäller detta institutet eftersökning, som är av samma natur som husrannsakan. Eftersökning kan till och med äga rum utan den granskades vetskap. Det kan verkligen betvivlas att det förfarandet har stöd i det allmänna rättsmedvetandet, att kronofogden har rätt att bryta sig in i någon enskilds hem för att söka efter räkenskapsmaterial trots att den enskilde icke ens misstänks för brott. Än mer upprörande torde åtgärden uppfattas, om den enskilde inte förrän i efterhand får kännedom om det legala inbrottet. En motion av samma innehåll väckts vid föregående . avstyrkte denna bl. a. med den motiveringen att lagen tillämpats i mycket begränsad omfattning och att tillämpningen ej inneburit något åsidosättande av rättssäkerheten (SkU 1982/83:49). Motiveringen saknar bärkraft. Lagen är integritetskränkande i sig och bör av den Den omständigheten att lagen tillämpats i begränsad omfattning kan självfallet icke rättfärdiga lagens existens. Det förtjänar dock att framhållas att kammarrätten i i inlaga till regeringen förordat en översyn av lagarna om bevissäkring och betalsäkring under hänvisning till rättens erfarenheter av tillämpningen utav lagarna i fråga. Med det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag om ändring i bevissäkringslagen så att lagen skall tillämpas endast om skälig misstanke om brott föreligger, 2. att hos regeringen begär förslag om ändring i bevissäkringslagen så att beslut om säkringsåtgärd får fattas endast av länsrätt. () ()
mot · G702480 · 1984-01-16 00:00:00 — Slopande av skatten på arbetande kapital De mindre och medelstora företagen har haft och har stor betydelse för välfärdsutvecklingen och sysselsättningen i vårt land. De är viktiga för differentieringen och allsidigheten inom näringslivet, för möjligheten att finna nya idéer och därmed också för produktutvecklingen. De många mindre företagen utgör även en positiv faktor för ägarstrukturen och konkurrensförmågan. Åtskilliga orter har växt upp och expanderat i samband med att mindre företag etablerats och sedan utvecklats och därmed berett ytterligare arbetstillfällen. Flera kommuners och orters framtid är helt beroende av de mindre och medelstora företagens möjligheter att utvecklas och leva vidare. Det är därför helt nödvändigt att näringspolitiken utformas i positiv riktning vad gäller dessa företag och att de problem som är kännetecknande för familjeföretagen kan lösas på ett riktigt sätt. Beskattningen av det i företagen arbetande kapitalet utgör ett problem. Det är inte rimligt att enskilda företagare skall beskattas för maskiner, inventarier och tillgångar som skapar sysselsättning. De nuvarande reglerna har framtvingat många onödiga företagsförsäljningar och hämmat investeringsviljan. Denna för familjeföretagen negativa utveckling kommer att fortsätta om inte skattereglerna skyndsamt ändras. Slopandet av förmögenhetsskatten måste också gälla inom jord- och skogsbruket. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag om ändring i kapitalbeskattningen innebärande att skatten på det i företaget arbetande kapitalet slopas.
mot · G702481 · 1984-01-16 00:00:00 — Motion 1983/84:481 Skatten på ljudkassetter och videoband infördes en skatt på ljudkassetter och videoband: på ljudkassetter och på videokassetter. Utformningen var resultat av omarbetning i skatteutskottet. skatten diskuterades hade det lagrats stora mängder band runt om i landet. Delar av dessa lager finns fortfarande kvar, och detta har gjort att intäkterna inte alls blivit de förväntade. Dessutom har den totala bandförsäljningen minskat i skattens spår. På de där man börjat sätta de nya högre priserna på videoband säljs det helt enkelt ingenting. Skatten på band tas ut på två olika sätt. Importören kan dels betala direkt vid gränsen till tullen eller registrera sig hos , , och betala när lagret går vidare ut till handeln. I tilläggspropositionen, som presenterades , gjorde man en kraftig nedskrivning av de förväntade intäkterna. Beräkningarna landade här på 27 milj. kr. Ursprungligen hade intäkterna beräknats till 135 milj. kr., varav kulturen skulle få 32 milj. kr. och upphovsrätten 8 milj. kr. När beslutet togs uppskattades intäkterna till ca 100 milj. kr. Inte heller de 27 milj. kr. lyckades man nå upp till. Till var intäkterna från skatten bara 25,9 milj. kr. Av dessa hade 7,4 tagits in av tullen och 8,5 av RSV. Kvar står man alltså med ett underskott på 24 milj. kr. Det dåliga utslaget beror inte enbart på hamstring utan också på att konsumenterna inte har råd att köpa videoband. En höjning på , som blev följden på videoband, klarar marknaden inte av. En sänkning av skatten skulle förmodligen ändå ge staten mer pengar. Vad som också kommit in i bilden är en viss kriminell hantering av videoband, som består av smuggling över våra gränser för att strypa den berörda skatten. Detta oroar branschorganisationerna oerhört och måste sättas stopp för medan det ännu ligger i sin linda. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att den av beslutade uppföljningen och utvärderingen av bandskatten påbörjas för eventuell ändring av uttagningssystemet. minmb/gotab 1984 77559
mot · G702482 · 1984-01-17 00:00:00 — 1983/84 482-489 Motion 1983/84:482 Redovisningen av mervärdeskatt för hemslöjd Redovisningsskyldighet till mervärdeskatt inträder när den skattepliktiga omsättningen överstiger . En särskild grupp yrkesutövare som företrädesvis har sin verksamhet i skogslänen är hemslöjdarna. Ofta är det äldre människor som härigenom skaffar sig en värdefull delinkomst. Vad de kan få ut av sin verksamhet har mycket stor betydelse för att de skall kunna bo kvar i sin bygd, vilket ur regionalpolitisk synpunkt är värdefullt. Förutom att mervärdeskatten höjer kostnaden för varan irriterar hanteringen med redovisningen. En höjd gräns för redovisningsskyldighet till exempelvis . skulle på ett bra sätt gynna verksamheten och lyfta bort redovisningsbyråkratin för många hemslöjdare i landet. För staten innebär det ett ytterst blygsamt inkomstbortfall, men ett betydande stöd till glesbygden. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om att gränsen för redovisningsskyldighet till mervärdeskatt för hemslöjd höjs till . 1 1983184.3 sami.
mot · G702486 · 1984-01-10 00:00:00 — Motion 1983/84:486 Vårdprogram för män som dömts för våldtäkt m. m. dör en svensk kvinna av kvinnomisshandel. Antalet kvinnor som misshandlas av sina män går inte att exakt ange, men att det förekommer i en långt större utsträckning än vad man i allmänhet trott, har konstaterats i ett flertal rapporter. Kvinnojourgrupper och kvinnohus har startats på många håll i landet. F. n. finns 80 jourgrupper i gång. I har t. ex. sammanlagt 228 kvinnor med sina barn tillfälligt bott på Alla Kvinnors Hus . Kvinnor har alltså byggt upp verksamhet för att stödja varandra. Men för män som misshandlar eller våldtar kvinnor finns nästan ingen hjälp att få. De män som döms för våldtäkt eller misshandel får under sin fängelsetid ofta leva under ett hårt tryck från sina medfångar. Många vågar inte berätta om vad de sitter inne för, utan ljuger och säger något mer acceptabelt brott. Detta blir egentligen ytterligare en bestraffning - att vara utstött ur mansgruppen. De här männen behöver hjälp med att ta itu med de känslor och de mekanismer som ligger bakom våldshandlingen. Det har visat sig att många av de här männen egentligen inte anser sig ha begått något brott. Självklart efterfrågar de då inte heller någon hjälp . Enligt lagen om kriminalvård i anstalt (1974:203) skall en intagen som är i behov av medicinsk-psykologisk eller annan liknande behandling beredas sådan, omd det kan ske med hänsyn till anstaltstidens längd och den intagnes förutsättningar. Behandlingen måste i dessa fall vara frivillig. av de män som döms för våldtäkt eller våldförande överlämnas till sluten psykiatrisk vård. Vid t. ex. betraktar man det numera som en självklarhet att alla som kommer dit och som har begått sexualbrott skall gå i psykoterapi. De flesta som kommer till för sexualbrott har begått samma typ av brott tidigare. ansåg man på sjukhuset att patienten själv skulle söka terapi; man skulle inte tvinga patienten till någon terapi han inte ville ha. Men det visade sig då att det mycket sällan var någon som begärde terapi. Det betyder att det är de män som döms till sluten psykiatrisk vård och som placeras på som tvingas genomgå terapeutisk behandling. Denna behandling ges inte för de män som döms till vanligt fängelse. I praktiken betyder det här att de män som dömts för våldtäkt eller kvinnomisshandel inte får någon möjlighet att bearbeta sina aggressioner och sin kvinnosyn. Fängelsetiden får då en direkt negativ effekt: aggressionerna mot den kvinna som anmält honom eller mot kvinnor i allmänhet förstärks. Kvinnogrupperna har kontakt med många kvinnor som gått under jorden, av rädsla för hämnd från mannen när han kommer ut ur fänglset. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen hemställer om en ändring av lagstiftningen, så att män som blir fällda för våldtäkt eller kvinnomisshandel skall kunna dömas till att genomgå ett vårdprogram.
mot · G702487 · 1984-01-17 00:00:00 — Motion 1983/84:487 Viss översyn av utsökningsbalken Enligt 5 kap. 1 § utsökningsbalken får utmätning icke ske bl. a. i sådana saker som möbler, husgeråd och annan utrustning i den mån egendomen är nödvändig för ett hem och dess skötsel. Man brukar tala om gäldenärs beneficium. Antag nu att en gäldenärs möbler och husgeråd blivit stulna eller förstörts genom brand och att han utfår ersättning för förlusten från sitt försäkringsbolag. Är detta belopp - detta substitut - fredat från utmätning? Enligt ett färskt rättsfall från är så icke fallet (Ö 1357/83). Enligt min mening bör substitutet för föremål som ingår i beneficiet icke behandlas på annat sätt än vad som gäller den egendom för vilken försäkringen trätt i stället. Därav att lagtexten ej särskilt reglerar detta fall kan icke dras den slutsatsen att lagstiftaren velat undanta försäkringsersättning från beneficiet. I så fall skulle gäldenären icke ha möjlighet att återanskaffa den förlorade egendomen. Om - för att ta ett verkligt exempel förlusten avsett säng och därtill hörande utrustning, skulle gäldenären kunna bli tvungen att sovä på golvet, om försäkringsbeloppet kunde utmätas. Men inte nog härmed. Försäkringsfallet blir med hovrättens ståndpunkt till fördel för borgenären, eftersom denne ju ej kunnat tillgodogöra sig egendomen så länge den finns i behåll hos gäldenären. Borgenären vinner alltså på att egendomen stjäls eller brinner upp. Ifrågavarande lagrum har enligt min mening icke hindrat den förordade lösningen. Till stöd härför kan åberopas uttalanden i den juridiska litteraturen (, Materiell konkursrätt s.92 och Håstad, Sakrätt angående lös egendom s. 124 med där angivna källor). Som hovrätten inte funnit sådan tolkning tillåten och frågan onekligen är av praktisk betydelse återstår ej annat än att förse lagrummet med erforderligt tillägg. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till tillägg till 5 kap. 1 § utsökningsbalken av innebörd att försäkringsersättning bedöms lika som den egendom för vilken ersättningen trätt i stället.
mot · G702488 · 1984-01-17 00:00:00 — principbeslut att frysa biståndet till internationellt utvecklingssamarbete vid nuvarande nivå har föranlett en intensiv debatt. Beslutet innebär ju att frångår ett tidigare beslut att anslå av BNI till u-landsbistånd. I debatten förbises ofta att ett beslut att anslå av BNI inte är liktydigt med att motsvarande belopp också kommer omgående till godo. SIDA har sålunda ett ackumulerat, oanvänt anslag på inte mindre än ca . Denna eftersläpning tyder på brister antingen i den tekniska planeringen av biståndsprojekt eller i den finansiella planeringen. Som följd av dessa diskrepanser kommer den faktiskt genomförda biståndsverksamheten att variera . Om de 18 programländer som f. n. ingår i vår länderram finge fritt disponera anslagna medel, skulle säkerligen några outnyttjade anslag icke förekomma. Vi har emellertid inte utländsk valuta i den omfattning som detta skulle kräva. Vi har inte ens tillräckligt med valutainkomster för att klara nuvarande u-landsbistånd utan måste låna utländsk valuta. Enligt vår uppfattning bör biståndsverksamheten få bygga på de resurser vi faktiskt har. Vi skall således ge av vad vi har och inte av vad vi inte har, eftersom det sistnämnda förhållandet tvingar oss att låna upp de resurser vi saknar. Detta innebär att vårt bistånd - utöver vad vi ger till internationella och till frivilliga, nationella organisationer - bör utgöras avs. k. bundet bistånd. Det kan följaktligen omfatta alltifrån världsberömda bilar, kullager, telefoner, förpackningsmaskiner och även råvaror, halvfabrikat och mindre kända verkstadsprodukter samt livsmedel, vilka ju alla måste vara av stort värde för . Av detta erbjuder vi att köpa inom ramen för det samlade s. k. bundna biståndet. Däger vi av vad vi verkligen har och behöver inte tillgripa utländsk upplåning. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar sig för att våra biståndsinsatser för i huvudsak skall utgöras av s. k. bundet bistånd. () ()
mot · G702491 · 1984-01-12 00:00:00 — Minskat antal ledamöter i försäkringskassornas pensionsdelegationer har i sin rapport rörande tillsyn av de allmänna försäkringskassornas hantering av förtidspensioneringen framhållit angelägenheten av att det ur ekonomisk synpunkt är angeläget att tar ställning till frågan om ledamöternas antal i pensiondelegationerna. Pensionsdelegationernas sammansättning och storlek har ofta debatterats i samband med de olika förslag till utökning av antalet ledamöter som förekommit . RRV påpekar i sin rapport att man när pensionsdelegationerna tillskapades hade ifrågasatt om en beslutsgrupp om fem ledamöter skulle anses vara för stor. Vid försäkringskassorna har den erfarenheten gjorts att pensionsdelegationer om fem ledamöter (ursprungsnumerären) var en lagom stor gruppering, som på ett lätthanterligt sätt kunde behandla ärenden, som anförtroddes delegationerna. Att antalet ledamöter successivt ökats till åtta har på intet sätt förbättrat eller effektiviserat handläggning och beslut i pensionsärenden. Antalet ledamöter i pensionsdelegationerna kunde utan större olägenhet reduceras med två personer, antingen de av landstingen utsedda ledamöterna eller de av RFV utsedda representanterna för arbetsmarknadens parter. Därmed skulle som ledamöter kvarstå ordföranden och vice ordföranden (utsedda av regeringen) två av RFV utsedda läkare och två av RFV utsedda ledamöter, sorn skall ha särskild erfarenhet av arbetsförhållanden, alternativt två av utsedda ledamöter. En sådan sammansättning skulle väl svara mot de krav som rimligen kan ställas på en delegation av detta slag. Det finns f. n. ca 80 pensiondelegationer i landet. Kostnaden per ledamot beräknas till ca /år. En minskning av antalet ledamöter enligt ovan skulle således innebära en besparing med ca 1,6 milj. kr. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till minskning av antalet ledamöter i försäkringskassornas pensionsdelegationer med två ledamöter som en besparingsåtgärd.