mot · G7021816 · 1984-01-24 00:00:00 — i m. fl. En god miljö är en av de viktigaste förutsättningarna för ett rikt mänskligt liv. Våra insatser för att värna miljön är inte minst inriktade på kommande släktled. Genom okunnighet och försummelser har viktiga miljö- och naturvärden kommit att hotas i och i andra länder. Medvetenheten om miljöns betydelse har emellertid starkt förbättrats . Framstegen inom miljövården har varit stora. Det finns därför skäl att se optimistiskt på möjligheterna att slå vakt om viktiga miljövärden. De globala miljöproblemen är allvarliga. Ett av de allvarligaste är den skogsskövling, som pågår i stora delar av världen. Överavverkningen av skogarna hotar att rycka undan grunden för en varaktig jordbruksproduktion. Den kan förorsaka klimatförändringar, med minskande nederbörd, som ofta förvandlar potentiell jordbruksmark till ofruktbart land. Huvudorsakerna till skövlingen av skogarna är det stora behovet av brännved i den tredje världen. Skogsbestånden globalt minskar med . Vid den avslutade värdsenergikonferensen i i ställde den tredje världens länder kravet på de avancerade industriländerna att bygga ut kärnkraften. Detta skulle minska efterfrågan på övriga energitillgångar och friställa delar av dem för tredje världens behov. Långsiktigt skulle detta kunna vara ett viktigt bidrag att förbättra den globala miljön. Fri marknadsekonomi - god miljövård Enligt moderata samlingspartiets mening erbjuder den fria marknadsekonomin det överlägsna systemet för att effektivt åstadkomma förbättringar på miljöområdet, om marknadsekonomin förses med styrmedel så att miljökostnaden räknas in i produktionen. Miljökostnaden får oftast bäras av någon annan än producenten eller konsumenten. Ett exempel kan ges på energiområdet. Den ideala energiproduktionen ur ekonomisk synpunkt skulle i en fri marknadsekonomi etableras genom marknadens reaktion på de olika energislagens priser. En sådan energiproduktion skulle inte ta hänsyn till de skador som förorsakas på miljön. Föra att rätta till marknadsekonomins felfunktion kan man gå olika vägar. Samhället kan förbjuda viss energiproduktion, samhället kan ge koncession med vissa bestämda villkor om luftföroreningar, om säkerhetsbestämmelser m. m. och samhället kan belägga energiframställningen med vissa avgifter, som står i proportion till den skada verksamheten åstadkommer. Vi har i huvudsakligen valt koncessionsvägen och kompletterat med avgifter, som sagts vara av miljökaraktär. Dessa avgifter har dock aldrig haft någon styreffekt i miljövårdsarbetet utan mera fått skattestatus. För att stimulera miljövårdsarbetet och åstadkomma större miljövårdssatsningar än vad som förutsätts i givna koncessioner, borde avgifter införas som står i relation till utsläppen, t. ex. av surgörande ämnen. Om energiföretaget genom olika åtgärder minskar utsläppen, minskar också avgifterna. En stimulans till förbättringar utöver dem som är fastställda i koncessionen erhålls genom ett sådant system. Ett exempel: Ett kraftvärmeverk som använder kol har en reningsanläggning som begränsar utsläppen till s/MJ motsvarande eldningsolja med 0,S. Anläggningen släpper ut svavel och kräveoxider. Vid en avgiftsnivå på 6000 kr.1 per ton svavel och . per ton kräveoxider belastas produktionen med en årskostnad på 9,6 milj. kr. Genom ytterligare reningsanordningar kan utsläppen minskas för en årskostnad på 2,0 milj. kr. Detta bör vara lönsamt då avgiften minskas med 2,4 milj. kr. Ett alternativ till detta system skulle kunna vara att en restitution på erlagda avgifter, som ju till en del kan betraktas som milj obetingade, kunde ske om reningsåtgärder vidtas som går utöver vad som är fastställt i koncessioner. Restitutionens storlek skall vara proportionell mot miljöförbättringen. Ett genomfört system av denna typ borde öka de svenska möjligheterna att i förhandlingar med våra grannländer i kräva liknande åtaganden från deras sida för att därigenom minska problemen med de gränsöverskridande luftföroreningarna. Miljön och vårt ekonomiska läge Vårt lands ekonomiska problem är stora. Det statliga budgetunderskottet och underskottet i våra affärer med utlandet visar våra allvarliga balansbrister och är ett latent hot mot vår välfärd. 'Motsvarar avgiftsnivån enligt ett lagförslag i , . Att återställa den ekonomiska balansen måste ha högsta prioritet. Om denna prioritering inte kommer till stånd innebär det bl. a. en risk för att viktiga miljöinsatser inte kan utföras helt enkelt därför att våra resurser successivt urholkas. Om vi däremot lyckas i våra ansträngningar att åter skapa ekonomisk balans och ekonomisk tillväxt ökar våra möjligheter att sätta in stora resurser för en god miljövård. En god ekonomi är enligt vår mening nyckeln till en god miljövård. I baserar vi vårt energibehov främst på förbränning - av olja, kol och olika inhemska bränslen. Förbränningen ger alltid luftföroreningar. Vilka föroreningar det blir beror på valet av bränsle, i vilken anläggning det används och hur förbränningsutrustningen ser ut. Reningsåtgärder spelar stor roll. Jämförelser av olika bränslen ur miljösynpunkt kan därför vara svåra att göra och kräver bl. a. att man tar hänsyn till det energiutbyte förbränningen ger. Utsläppen i luften utgörs av rökgaser och stoft. Luftföroreningarna kan delas in i olika kategorier beroende på vilka miljöeffekter de ger upphov till. Vissa ämnen är akut hälsovådliga för människor och djur, andra kan påverka miljön på lång sikt. Rökgaserna består bl. a. av olika oxider som t. ex. svaveloxid, kväveoxider, koldioxid och kolmonoxid. I rökgaserna finns också en del kolväten och tungmetaller i gas- eller partikelform. Stoftet består av partiklar av olika slag och sammansättning, bl. a. aska och oförbränt kol. De små partiklarna är svåra att avskilja från rökgaser och sprids lätt över stora områden. På stoftpartiklarna hamnar en stor andel av lättflyktiga ämnen, bl. a. cancerframkallande polyaromatiska kolväten och en del tungmetaller. Utsläppen av tungmetaller är vid sidan av försurningen av mark och vatten ett särskilt allvarligt problem. Olja innehåller t. ex. vanadin och nickel, medan kol kan innehålla varierande mängder av bl. a. bly, kadmium, krom, zink, kvicksilver och koppar. Metallhalterna är låga, men eftersom det är mycket stora mängder, främst olja, som förbränns, kan totalutsläppen bli avsevärda. Tungmetaller i gasform eller på stoftpartiklar kan spridas på mycket stora avstånd. I sur miljö ökar riskerna för påverkan på människor och natur. Utsläpp från ett värmeverk utan rökgasrening i ton per producerad och till konsumenten levererad TWh (motsvarande eldningsolja) 0,006-0,01 0,1-0,3 Luftföroreningarna åstadkommer även skador på byggnader och kulturföremål. De ökar även rostangreppen på metaller. All fossil förbränning ökar koldioxidhalten i atmosfären. Det finns mätdata som tyder på att den globalt sett långsamt ökar. Detta kan ge klimatförändringar genom temperaturökningar. Den pågående skogsskövlingen i många av tredje världens länder kan möjligen minska jordens motståndskraft mot den pågående förändringen. Kväveoxiderna angriper jordens oxonskikt och ökar den utravioletta instrålningen. Inom FN:s miljövårdsprogram diskuteras möjligheterna att få till stånd en global konvention för skydd av ozonlagret. Ett av våra allvarligaste miljöproblem är försurningen av mark och vatten. Den orsakas framför allt av utsläpp till atmosfären av försurande ämnen (svaveloxider, kväveoxider) från förbränning av huvudsakligen olja och kol från vissa industriprocesser och från bilavgaser. Svaveloxiderna kan transporteras långa sträckor med luftströmmarna. Knappt en tredjedel av det svavel som deponeras i härrör från svenska källor. Resten kommer i första hand från europeiska länder. I gengäld transporteras våra egna utsläpp på motsvarande sätt till våra grannländer. Utsläppen är i hög grad relaterade till vår energianvändning, vilket framgår av nedanstående tabeller. Utsläpp av svaveldioxid i Utsläpp (1000-tal ton/år) (SNV bedömning) Förbränning av kol och koks a) Siffran grundar sig på kända nedläggningar samt på åtaganden från industrin och beslut av som syftar till att begränsa utsläppen. b) Underlaget är hämtat ur SNV PM 1491. Förbrukningen av ångkol förväntas 1990 bli ca 6,2 M ton. Eo 2-5 7,2 Mm3, Eo 1 och diesel 10 Mm3. Utsläppen av svaveldioxid i samband med förbränning av flis, torv och sopor uppskattas till . För koleldade anläggningar antas att svavelutsläppen begränsas till /MJ för de anläggningar som släpper ut svavel . Det beslutade programmet för nedtrappning av svavelhalten i olja och kol fullföljs. Det innebär bl. a. att svavelhalten i tung eldningsolja begränsas till högst i hela landet . Den globala utvecklingen av svaveldioxidutsläppen framgår av nedanstående diagram Under de senaste tjugo iren har utsläppen au svaveldioxid fördubblats. met visar förändringarna av det ärliga utsläppet av svaveldioxid . Värdena är relaterade till kol' och o(jekonsumäonsn II) har kväveföreningar bidragit alltmer till försurningen. Kväveföreningarna har sannolikt en kortare uppehållstid i atmosfären än svavlet, vilket kan betyda att den relativa andelen av svenskt kväve i nedfallen över vårt land är större än motsvarande andel svavel. Utsläpp av kväveoxider i - 1980 Utsläpp (1000-tal ton/år) (SNV bedömning) Övrigt (industriprocesser, förbränning av kol m. c) Utgående från befintliga bestämmelser och rimliga antaganden om trafikvolym och energiförbrukning kan man förvänta sig i stort sett oförändrade kväveoxidutsläpp . Försurningsproblemet uppmärksammades först i . Man kunde konstatera att sjöarna blev allt surare. I vissa områden sjönk pH-värdet till en så låg nivå att fisken inte kunde överleva. vet vi att omkring 20 000 sjöar i vårt land är försurade eller hotade av försurning under någon del av året. De områden som drabbats värst är , , delar av , , och . Även i och i vissa delar av finns försurade sjöar. I dessa har omfattande skador och förändringar hos växt- och djurlivet inträffat. Känsliga fiskarter, som lax, och mört, dör ofta ut helt. Detsamma kan drabba andra djurarter som kräftor, dagsländor och musslor. Även fågellivet påverkas när fisken försvinner. Skräk och lorn kan inte livnära sig i starkt försurade sjöar. Med sjunkande pH ökar vattnets förmåga att lösa ut metaller. Detta leder till förhöjda halter av aluminium, kadmium, manga, zink och bly i försurade sjöar. I dessa sjöar innehåller gäddorna höga kvicksilverhalter. Enligt kan 400 000 människor beröras eller komma att beröras av den pågående försurningen. Deras hälsa kan komma i farozonen genom att giftiga metaller, t. ex. kadmium och aluminium, genom utfällning i sura vatten påverkar dricksvattnet. Grundvattnet har i vissa vattentäkter nått så låga pH-värden att det blivit aggressivt mot koppar, som löses ut ur ledningssystemet. beslutade om en femårig försöksverksamhet med kalkning av sjöar och vattendrag för att samla erfarenheter om effekterna av kalkning på växt- och djurliv. Dessa erfarenheter är positiva. försurning har kunnat hejdas och kemiska och biologiska förändringar motverkas. Kalkningen måste dock betraktas som ett uppehållande försvar. En fortlöpande utvärdering som redovisas för av effekterna är nu nödvändig, då betydande anslag förs till denna verksamhet. Huvudinriktningen måste ändå vara att minska utsläppen vid källan. I har försurningen förorsakat en omfattande skogsdöd, framför allt i delstaterna i , där nära hälften av skogsarealen är skadad. Inventeringarna för enbart visade skador på några tiotusentals ha. avslöjades att 2,5 miljoner ha skog eller en tredjedel av totala skogsareal var påverkad. Man är också allvarligt oroad över försurningens långsiktiga effekter på växter och djur. I betraktar man nu mer allmänt detta som en miljökatastrof. Kraven på kraftfulla motåtgärder ökar. Händelserna i har skärpt uppmärksamheten på skogsskador på grund av försurningen även i vårt land. Skogen är ju en av våra mest värdefulla naturtillgångar. Vi är mer än de flesta länder beroende av att skogsmiljön är sund och ger goda tillväxtbetingelser. Det är viktigt att nu tar tillfället i akt och utnyttjar den medvetenhet om luftföroreningsproblematiken som skogsdöden i medfört genom att framföra ökade krav på rening. har redan utarbetat förslag om en 60-procentig reduktion av svavelutsläppen till 1995 jämfört med utsläppsnivå. Detta förslag kommer med all sannolikhet att möta politiskt motstånd inom EG. Förslaget går också längre än vad de nordiska länderna krävt, nämligen en 30-procentig minskning . Tiden är nu mogen att framföra miljövårdskrav på detta område minst i nivå med förslag. har varit medvetet om riskerna med luftföroreningar och vi har successivt skärpt kraven på rening vid förbränning och industriprocesser. En betydande förbättring skedde under de borgerliga regeringarna . Förbrukningen av eldningsoljor minskade med över eller genom energisparande, genom övergång till alternativa bränslen, genom satsning på värmepumpar och genom en god tillgång på elström, bl. a. på grund av tillkomsten av nya kärnkraftverk. Utsläppen av svaveldioxid minskade genom detta med över . Trots våra motåtgärder tyder nya undersökningar om skogsskador på grund av försurningen, initierade av larmrapporterna från , på att problemet även i är större än vi tidigare anat. sammanställer f. n. resultaten från en enkätundersökning från de tio sydligaste länen samt , och län. Preliminära bedömingar visar en skadebild som är allvarligare än vad som kunnat förutses. På räknar man med att skogsskadorna ger ett årligt produktionsbortfall på . Vi anser det vara av stor vikt att en vetenskaplig dokumentation och analys sker snabbt av de registrerade skador, som konstaterats i aktuella undersökningar och att en mera systematisk undersökning med utgångspunkt från riksskogstaxeringens material utförs för att ytterligare få korrekt information om tillståndet i våra skogar vad gäller försurningsskador. Medel till dessa undersökningar bör tas ur anslaget till kalkning av sjöar. forskningskompetens på området försurningsskador i skog bör förstärkas. Forskningsinsatserna här bör prioriteras. Samverkan med andra länder med forskningstradition på området bör etableras. De skogsskador som konstaterats vid översiktliga inventering aktualiserar frågan om en eventuell kompensation till den enskilde skogsägaren. När det gäller att minska trycket på miljön, som åstadkoms genom framför allt fossil eldning, intar värmepumpen en unik ställning. Den ger drygt mer energi än den tillförs i form av elenergi. Den utnyttjar magasinerad solvärme och värme från processer i jordens inre. Energin kan hämtas från nedgrävda slingor i ytjorden, från sjö- eller havsvatten, från spillvärme i reningsverk, från uteluft m. m. Värmepumpen förvandlar energi med låg temperatur till energi med högre temperatur. Värmepumpsanläggningar är ur miljösynpunkt vida överlägsna fossileldade system. De två tredjedelar av energin, som kommer från vatten, mark eller luft åstadkommer ingen känd miljöpåverkan av betydelse. Den tredjedel av energin som tillförs i form av elström kommer normalt från vattenkraft eller kärnkraft med mycket liten miljöpåverkan. Kärnkraften ger en miljövänlig energiproduktion, som möjliggör väsentliga förbättringar vad gäller luftföroreningar och utsläpp av surgörande ämnen. Om den och tillkommande kärnenergin hypotetiskt används för att driva värmepumpar kan den ersätta importerad eldningsolja för ca 9000 milj. kr. och minska luftföroreningarna med svaveldioxid och kväveoxider. Detta skulle ge en betydande miljöpolitisk . Vår satsning på kärnkraft kommer att ge åtskilliga miljömässigt positiva effekter på resten av och . De säkerhetsproblem som är förenade med kärnkraftens fredliga användning bedöms som mindre än bara . Den säkerhetsdiskussion som framför allt förts under de borgerliga regeringsåren har tvingat fram mycket långtgående säkerhetskrav på kärnkraften. Hanteringen av det högaktiva avfallet, dvs. det använda kärnbränslet, är så viktig att den har betraktats sorn en avgörande fråga för användningen av kärnkraften över huvud taget. Den presenterade (KBS, kärnbränslesäkerhet) visar en metod för slutförvaring, som skall ge en betryggande säkerhet . Metoden går ut på att det högaktiva avfallet, direkt eller efter upparbetning, innesluts i kopparkapsel, som formas under högt tryck. Kapseln är mycket motståndskraftig mot korrosion. Under mycket gynnsamma förhållanden kan frätningen uppgå på en miljon år. Kapseln förvaras innesluten i bentonit, ett lermaterial av vulkaniskt ursprung, i stabilt urberg . Bentoniten har egenskapen att svälla när den blir fuktig, t. ex. av inträngande grundvatten. Den kommer då att fylla varje tomrum på deponeringsplatsen och genom sin täthet minskar den effektivt vandring av vatten och vattenlösliga salter. Genom att bentonitleran är elastisk skyddas kapseln för de rörelser i berget som eventuellt kan uppstå. Även vid extra pessimistiska antaganden, t. ex. att kapslarna skadas på något sätt nere i berget och att grundvattenströmningen är mycket större än beräknat, uppkommer inte någon märkbar ökning av strålningsnivån i naturen. är f. n. ute på en mycket bred remiss i och utomlands. Synpunkterna från denna remiss bör kunna göra slutförvaringsmetoderna ännu säkrare. Därmed borde ett viktigt säkerhetskrav vara uppfyllt. har en omvärdering av vad som skulle kunna hända vid mycket osannolika stora kärnkraftshaverier ägt rum. På grund av erfarenheterna från haveriet på Three kan man nu beräkna att effekterna av en mycket stor reaktorolycka, en sådan som kan inträffa högst en gång på några miljoner reaktorår, kommer att begränsas jämfört med tidigare antagande. Utsläppen av radioaktiva ämnen vid en sådan svår olycka har varit ofullständigt kända. Med den ökade kunskapen som växer fram kan vi konstatera att några risker inte längre tycks föreligga för akuta dödsfall och att riskerna för långvarig markbeläggning i stort har försvunnit. En utveckling sker också inom reaktorteknologin. Asea-Atom har tagit fram reaktorer för såväl el- som värmeproduktion med extremt hög säkerhet (typ Secure). Säkerheten ligger här i själva konstruktionen. Med utgångspunkt från de enklaste naturlagar skall reaktorn kunna stänga av sig själv och klara kylningen av reaktorhärden under minst . Långvariga elavbrott, grova manöverfel, jordbävning och sabotage skall kunna med denna konstruktion. Dessa reaktorer kan byggas i storlekar som möjliggör en ökad decentralisering av energiproduktion och uppfylla mycket högt ställda miljökrav. Elström från vattenkraft ger den miljömässigt överlägsna energiproduktionen vad gäller luftföroreningar eller försurande utsläpp. har slagit fast att vattenkraften bör bidra med ca till vår elförsörjning . ger vattenkraften drygt . Den parlamentariska vattenkraftberedningen har enats om ett gemensamt förslag om en utbyggad på . De fyra stora Norrlandsälvarna ingår ej i utbyggnadsförslaget. Trots att utbyggnaden är relativt liten kommer den sannolikt att möta ett hårt politiskt motstånd på många håll. Om kärnkraften avvecklas kommer en utbyggnad av vattenkraften att behövas. Den omistliga naturtillgång som de stora orörda Norrlandsälvarna utgör måste då med säkerhet exploateras. Enligt proposition 1980/81:90 föreslås en försiktig kolintroduktion i . ångkol skall kunna utnyttjas , motsvarande 2,olja. I är kolet den dominerande energikällan. Kolet ger också de största miljöproblemen. tillsatte regeringen en utredning, , som skulle redovisa hälso- och miljöproblem vid kolanvändning för energiändamål och ge förslag till motåtgärder. Utredningens slutrapport publicerades och remissbehandlas f. n. Användning av kol utan åtgärder för rökgasrening ger mycket betydande miljöproblem. Den tekniska utvecklingen för att råda bot på dessa problem går mycket snabbt. Ut utredningen , Hälsa, Miljö, KHM: Tekniken med fluidiserade bäddar ger goda möjligheter att binda bränslets svavel till bäddmaterialet under förbränningen och därmed minska svavelutsläppen. av svavlet är möjligt att avskilja. Bland flertalet rökgasavsvavlingsmetoder är den våta tekniken med kalk och kalksten den internationellt sett mest utbredda. Den våt-torra metoden har kommersialiserats och flera anläggningar har tagits i drift eller är underbyggnad. Goda avsvavlingsresultat, ned till ett utsläpp av 0,05 S/MJ, är möjliga att uppnå med båda metoderna vid eldning av de kol som är aktuella för import till . Installation av utrustning för rökgasavsvavling reducerar även emissionen av stoft, flyktiga spårelement samt klor- och fluorvätesyror. Avskiljning av kväveoxider ur rökgas, denitrifiering, har demonstrerats vid några kommersiella, koleldade anläggningar i . Med den s. k. selektivt katalytiska metoden går det att minska utsläppet av NOx till under NOx/MJ. Denitrifiering är en flerfaldigt dyrare metod för NOx-begränsning än förbränningstekniska åtgärder. Emissionsmätningar har genomförts på KHM:s uppdrag vid olje- och koleldade anläggningar. Det specifika utsläppet (mängd per tillförd värmeeffekt) av stoft, spårelement och organiska föreningar kan hållas i nivå med eller i vissa fall lägre än från motsvarande anläggningar eldade med olja, torv eller ved. Kvicksilver utgör här ett undantag för kol och torv. Utsläppen av svavel- och kväveoxider kan begränsas genom olika åtgärder i förbrännings- eller rökgasreningssteget. Korttidsmätningar av emissioner ger en god uppfattning om anläggningens miljöpåverkan under normala förhållanden. Ökat utsläpp kan inträffa vid driftsstörningar och vid intermittenta förhållanden. Kontinuerliga emissionsmätningar, utförda , ger vid handen att störningar är få och endast inverkar i begränsad utsträckning på medelutsläppet. Bibehållande av låg utsläppsnivå från en anläggning fordrar, utöver installation av lämplig utrustning, även omsorgsfull skötsel och upprepade kontroller. Deponering av kol enligt KHM Torra upplag bör lokaliseras till s. k. inströmningsområden, där infiltrerad nederbörd bildar grundvatten. Våta upplag bör, bl. a. med hänsyn till det större läckaget under ett inledningsskede (uppskattningsvis ), förläggas nära havet eller andra större recipienter som kan tåla belastningen. Vid små förbränningsanläggningar kan deponering även ske på separat plats inom ett kommunalt avfallsupplag. I princip kan man ej förhindra att lakvatten läcker ut ur ett avfallsupplag. Lakvattnet kommer att innehålla spårelement i halter som i vissa fall kan störa naturmiljön ellr vara för höga för vattentäkter. Därför är det nödvändigt att dels i största möjliga mån reducera nederbördsinfiltrationen, dels på naturlig väg erhålla en tillräckligt stor utspädning innan vattnet når biosfären eller människan. I normala fall bedöms detta kunna uppfyllas genom att avfallets överyta tätas genom noggrann packning och täcks med ett väldränerande skikt av grus. För att motverka erosion och ge möjlighet till snabb och naturlig beväxning med skog etc. bör detta dränskikt i sin tur täckas med ett skikt av morän. Det bedöms av KHM vara lämpligt med ett skyddsavstånd för vattentäkter omkring upplaget. Innanför detta avstånd får inga vattentäkter anläggas och området bör markeras på alla officiella grundkartor. Storleken av skyddsavståndet bör anpassas till de lokala förutsättningarna i varje enskilt fall. I allmänhet rör det sig om ett avstånd från upplaget på något eller några . Upplag kan normalt lokaliseras och tekniskt utformas så att grundvattnet utanför skyddsavståndet kan användas som dricksvatten utan risker för hälsoeffekter. Lakvattnets påverkan på närliggande ytvatten bedöms inte vara av sådan omfattning att skador på fisk eller andra vattenlevande organismer kan uppkomma. KHM har granskat grunderna för internationellt och i existerande och föreslagna gränsvärden för svavel- och kväveoxider.