mot · G7021022 · 1984-01-20 00:00:00 — Motion 1983/84:1022 Per m. fl. Vissa åtgärder på animalie- och foderproduktionens område Koncentrerad animalieproduktion utan jordbruksanknytning Djuruppfödning, med syfte att slakta djuren för human konsumtion av deras kött, är en verksamhet som människan bedrivit för att säkra sig tillgång till animaliskt protein i sin föda. Djuruppfödning är givetvis ett säkrare sätt att producera kött än den tidigare jakten på vilda djur. Men uppfödning av djur för slakt är början till en väg bort från naturen. Den kan inte ostraffat drivas hur långt som helst. Drivs det selektiva avelsarbetet för långt får man fram en djurtyper som visserligen ger den avsedda högre avkastningen men som på grund av sina delvis deformerade kroppar inte mår särskilt bra. Drivs utvecklingen av djurfodret för långt, i syfte att nå snabb och hög avkastning, leder också detta till negativa verkningar. Ännu tills för sedan fanns ett samband mellan djurhållningen och dennas foderbas. Det innebar att animalieproduktionen i form av djuruppfödning var anknuten till jordbruket. Sådan produktion sker givetvis fortfarande, men också andra produktionsformer har etablerats, främst för mindre djur, där sådana hålls tätt samlade på en liten yta i s. k. djurfabriker. De djurslag som kommer i fråga för dylik animalieproduktion är slaktsvin, kycklingar och värphöns. Genom koncentrationen av många djur till en liten yta under helt och hållet artificiella förhållanden kan vissa tekniskt-ekonomiska fördelar vinnas. Tillförseln av det specialfoder som används kan datastyras. Andra tekniska skötselfunktioner, som utgödsling, kan mekaniseras. Speciella djurraser anpassade för denna massproduktion har avlats fram. Fodret är noga utprovat och anpassat för att ge den maximala kvantitativa tillväxt man vill uppnå. Alla dessa faktorer ger tillsammans en hög animalieproduktion med liten insats av mänsklig arbetskraft. Genom att på detta sätt tillämpa industriella maximerings- och optimeringsmetoder i en biologisk produktion har man uppnått en formellt hög produktivitet. Man har industrialiserat djuruppfödningen resp. äggproduktionen. Men att koncentrera produktionen av kött och ägg till dylika djurfabriker har också nackdelar. Vi anser för vår del att dessa nackdelar är så vägande att djurfabrikerna bör avvecklas i sin nuvarande form. De anläggningar som finns skall inte få utvidgas och givetvis inga nya etableras. Den animalieproduktion som sker i dessa djurfabriker bör i stället anknytas till jordbruket och därmed till den naturliga foderbasen. Anläggningarna bör vara måttligt stora och metoderna mera djurvänliga. Artificiella inslag i utfodringen måste bort. Antibiotika skall inte få användas annat än till att bota sjukdomar. Till foderfrågan återkommer vi nedan. Vi tror att en sådan omläggning skulle vara till fördel för jordbruket, särskilt i områden där jordbruket behöver tillskott för att kunna ge utkomst. Vi tror på goda grunder att en bättre kvalitet skulle uppnås på det producerade köttet resp. äggen. De något högre produktionskostnader som kan bli följden av den här förordade omläggningen kompenseras av mindre stödbehov till jordbruket, i främst skogs- och mellanbygder, och genom att landets beredskap kan uppehållas till en lägre kostnad. Tillgången till antibiotika och kemoterapeutika är betydelsefull som moderna hjälpmedel för bekämpande av sjukdomar hos människor och djur. Deras verkan beror av att de kan slå ut vissa sjukdomsframkallande mikroorganismer. Om dessa medel också framgent skall kunna fylla en sådan funktion måste de användas på ett sätt som tar hänsyn till att kemoresistenta stammar kan uppkomma mot vilka dessa medel kan bli verkningslösa. För att undvika uppkomsten av sådana resistenta och sjukdomsframkallande stammar av mikroorganismer får antibiotikan endast ges vid behandling av sjukdomar hos djuren och under kontroll av veterinär. Medlen måste sättas in mot rätt sjukdom med rätt dos och . används kemoterapeutika också på ett helt annat sätt, nämligen som tillväxtfrämjare. Sådan tillsats görs rutinmässigt till i stort sett allt färdigtillverkat slaktsvinsoch slaktkycklingsfoder. Tillsatsen uppgår i regel till /kg foder. Även de producenter som bereder sitt foder av egen spannmål och koncentrat får in tillsatsen via koncentratet från foderfabriken. Verkningssättet för de tillväxtbefrämjande medlen är inte helt klarlagt, men en väsentlig del av effekten beror på att medlen påverkar bakteriefloran i tarmen, samma effekt som man uppnår när antibiotika sätts in i sjukdomsbekämpande syfte. Denna kontinuerliga tillförsel av antibakteriella medel via fodret ger klara risker för uppkomsten av resistenta bakteriestammar som kan ha negativa verkningar. Exempelvis har det visat sig att tillsats av tillväxtbefrämjande medel i fodret till fjäderfä har ökat benägenheten för utvecklingen av salmonellabakterier i tarmen hos dessa djur. Bakteriefloran i tarmen, hos djur och människor, har visat sig ha stor betydelse för motståndskraften mot infektioner av olika slag. Användande av medel som stör sammansättningen av denna viktiga bakterieflora bör därför ske med stor försiktighet. Våra kunskaper på området är begränsade, och det är inte säkert att negativa effekter visar sig förrän . Medel som är tillåtna kan komma att bli förbjudna när kunskaperna ökat. Flera medel som varit tillåtna är sålunda förbjudna . Den fortlöpande tillförseln av kemoterapeutika i tillväxtbefrämjande syfte har, av skäl som här redogjorts för, oroat både myndigheter och konsumentföreträdare. Sålunda har LRF hemställt till statens jordbruksnämnd om en awecklingsplan för dessa tillväxtbefrämjande medel. Denna oro delas också av livsmedelsverket. Vid vårriksdag behandlade ett betänkande från jordbruksutskottet där den i denna motion aktualiserade frågan togs upp och följande skrivning vann godkännande: Antibiotika utnyttjas enligt vad utskottet erfarit i huvudsak dels som medel mot djursjukdomar m. m., dels som tillväxtbefrämjande ämne. I en av jordbruksnämnden genomförd utredning har den totala förbrukningen i landet av s. k. kemoterapeutika - till vilka bl. a. räknas nu berörda antibiotika - för /78 beräknats till varav används för lågdosfoder. Fördelningen på olika djurslag har uppskattats till för svin, för fjäderfä (liv- och slaktkyckling) och för kalv och lamm. Medlen får ej användas vid utfodring av värphöns. Riskerna med antibiotikatillförseln anses främst bestå i att den leder till utveckling och selektion av resistenta bakteriestammar hos de utfodrade djuren. Resistenta sjukdomsalstrande bakterier kan spridas från djuren till den yttre miljön. En recirkulation av sådana bakterier kan uppstå i vilken även människan innefattas. Utskottet kan i viss mån instämma i motionärernas kritiska synpunkter på användningen av antibiotika i animalieproduktionen. Med hänsyn till konkurrensförhållandena inom fodermedelsområdet och det faktum att det vid slakt och styckning inte går att skilja på djur som fått tillväxtbefrämjande fodertillsats eller ej måste en avveckling av sådana fodertillsatser ske genom att tillståndet för användande av sådana tillsatser generellt dras in. Konsumenterna kan då lita på att köttet kommer från djur som inte fått sådana tillsatser i sitt foder. Mot bakgrund av det anförda yrkar vi 1. att hos regeringen begär åtgärder för avveckling av de svenska djurfabrikerna och dessas integrering med det svenska jordbruket i enlighet med vad i motionen anförts, 2. att hos regeringen begär att tillståndet för att använda kemoterapeutika i tillväxtbefrämjande syfte i djurfoder upphör att gälla fr. o. m. . PER (vpk) (vpk) (vpk)