mot · G702911 · 1984-01-19 00:00:00 — Den socialdemokratiska politiken innebär stora risker för att vi får ett fortsatt stort beroende av importerad energi. Olja och kol är importerade bränslen som kräver relativt små arbetsinsatser vid hanteringen inom landet. Import av olja och kol är således en import av arbetslöshet eftersom vi då inte kan utnyttja våra inhemska energitillgångar och därmed ge många människor arbete. Tillgången på inhemska bränslen är som ovan framgått mycket god. Det finns dock stora avsättningsproblem. En fungerande marknad för inhems ka bränslen måste byggas upp. Det är stora problem att finna avsättning för all tillgänglig bränsleflis för energiändamål. I producentledet kan pellets/briketter av växande råvara (biomassa) samt torv och sopor tillverkas till kostnader som är konkurrenskraftiga gentemot olja. En intensiv forskning och produktutveckling har skett vad gäller system för utrustning som rör förbränning av biobränsle inklusive briketter, pellets och pulver. Brännare och pannor torde nu vara utvecklade till godtagbara prestanda. Enligt vår mening har staten, landstingen och kommunerna ett ansvar för att pröva olika lösningar i syfte att få till stånd ökad användning av förädlade skogsbränslen. Den stora elproduktionskapacitet som f. n. finns och den intensiva marknadsföringen av prispressad elström i syfte att få till stånd omfattande eluppvärmning av fastigheter är ett hot mot våra möjligheter att avveckla kärnkraften i enlighet med folkomröstningens beslut. Enligt vår mening bör en höjning av bidragsprocenten från för investeringar i eldningsanläggningar för fasta inhemska bränslen ske så att dessa kan utnyttjas på ett optimalt sätt. En ökad användning av skogsråvara för energiändamål kan även öka tillgången på råvara för industrin, vilket presenterade utredningar från SIND och ger belägg för. Socialdemokratins föreställning om att skogsråvaror för energiändamål resp. för skogsindustrin är helt utbytbara storheter är därför mycket förvånande. Det senaste exemplet på denna föreställning är de särskilda virkesterminaler för separering av industriråvaror och bränsleråvaror som enligt regeringens mening bör komma till stånd. Ett stimulansbidrag på av investeringen har därför införts. Vi vill från sida inte utesluta att det kan finnas ett framtida behov av terminaler för uppsamling av skogsråvara. Inrättande av terminaler måste enligt vår uppfattning bygga på frivillig medverkan av de enskilda skogsägarna och inom ramen för det nu fungerande leveranssystemet för skogsråvaror. I annat fall riskeras att systemet med direktleveranser från de enskilda skogsägarna till skogsägarföreningarna, vilka separerar industri och bränsleråvaror, slås sönder. Ett omfattande terminalsystem av den typ som förespråkas av regeringen torde vidare leda till en trögrörlig och administrativt tungrodd organisation med krav på väl utbyggda kontrollmöjligheter gentemot skogsproducenterna. Enligt vår uppfattning kan dessa terminaler avsevärt försvåra möjligheterna att bygga upp en sund och fungerande marknad för inhemska fasta bränslen, eftersom en sådan aldrig kan skapas genom ett centralt administrerat och tvångsinriktat terminalsystem. Den primära uppgiften är om en fungerande marknad för inhemska fasta bränslen skall kunna byggas upp att få till stånd eldningsanläggningar i första hand baserade på skogsbränslen och torv. En sund marknad måste bygga på en frivillig samverkan mellan berörda intressenter och kan inte uppstå genom tvångsåtgärder. Något stöd till investeringar i terminaler för separering av industriråvara och bränsleråvara av den typ som riksdagsbeslutet förutsätter, bör därför enligt vår mening ej utgå. Energiinvesteringar inom skogsbruket kan således ge betydande sysselsättningsmöjligheter. Även jordbruket kan på flera sätt bidra till att förbättra energiförsörjning och sysselsättningsläge. Exempelvis kan ökad odling av kvävebindande grödor, odling av energigrödor, metanjäsning m. m. ge icke obetydliga tillskott till energiförsörjning. En sådan satsning på energiproduktion inom jordbruket skulle ge ett betydande sysselsättningstillskott. Det mest påtagliga bidraget på kort sikt till landets energiförsörjning kan omfattande odling av energigrödor ge. I första hand gäller det spannmål och odling av sockerbetor för etanoltillverkning och raps för tillverkning av rapsolja för motorbränsle. Både etanol och rapsolja i väl avvägd inblandning kan användas i betydande kvantiteter utan nämnvärda förändringar av motorer och distributionssystem. Satsningen på inhemska bränslen får dessutom även stora regionalpolitiska effekter. Nytillkommande arbetstillfällen lokaliseras i mycket stor utsträckning till regioner med en sviktande arbetsmarknad. Huvuddelen av tillkommande arbetstillfällen skulle komma skogslänen till godo. Satsningar på energiinvesteringar är också svensk industris största möjlighet att få nya marknadsandelar. Bortsett från kärnkraftsområdet torde export av energiutrustning och energiteknik kunna ge stora fördelar för svensk industri om man bestämmer sig för att satsa på utveckling av teknik för utnyttjande av alternativa energikällor. Det är enligt vår mening en nödvändighet att såväl skatter och avgifter som stödvillkor för energiinvesteringar är så utformade att anläggningar som utnyttjar inhemska bränslen, värmepumpar, solvärme eller spillvärme prioriteras och att användningen av importerade och miljöpåverkande energi skall minimeras. bör därför enligt vår uppfattning i ett särskilt uttalande slå fast att användning av kol får ske först när några möjligheter att utnyttja inhemsk energi inte står till buds. En sådan inriktning är även nödvändig om nya energikällor optimalt skall utnyttjas för värmeförsörjning. All värmeförsörjning kräver omfattande investeringar. När investeringarna är gjorda övergår de till att vara en fast kostnad, och nya uppvärmningsalternativ har att konkurrera mot den kvarvarande rörliga kostnadsdelen. Solenergin kommer med dessa förutsättningar att i första hand vara intressant som basenergi eftersom en fördelaktig fördelning av kapital Solenergin kommer alltså att konkurrera med kolet. Investeringar som låser fast oss i ett alltför omfattande kolberoende kommer i hög grad att försena utvecklingen av teknik för billig solenergi avsedd för uppvärmning, då den kommer att i hög grad få konkurrera enbart med kolets bränslekostnad. kan många och lönsamma investeringar göras i värmepumpsteknik, låga driftstemperaturer och energihushållning. Detta främjar bl. a. satsning på billig solenergi och måste därför prioriteras framför satsning på koleldning. Det måste ur bl. a. dessa synpunkter vara en självklarhet att kolet skall jämställas med oljan i skattehänseende. En djärv framtidssatsning på solenergi med en inriktning som tar till vara möjligheterna att med hjälp av svensk teknik och svensk produktion främja användningen av solenergi kan ge ett försprång i kunskap och produktionsteknik med en stärkt ekonomi och ökad sysselsättning som följd. Den elspecifika användningen av el kan beräknas uppgå till ca inkl. normala överföringsförluster. Övrig tillgänglig elenergi måste således avsättas på annat sätt. De möjligheter som står till buds är i huvudsak export, elvärme och processenergi. I det längre perspektivet kan den el som behövs för den elspecifika användningen mycket väl produceras med vattenkraft, vindkraft och kraftvärme/mottryckskraft. En omfattande användning av el för uppvärmning kommer att kräva byggande av kolkondenskraftverk. När kärnkraften skall avvecklas måste möjligheten att producera värme på de mest fördelaktiga sätten finnas kvar och inte vara låst till det både dyra och miljökrävande systemet att göra detta via el från kolkondenskraft. Det borde t. ex. vara en självklarhet att inte bygga en elproduktionskapacitet för toppeffekter, vilket ger en mycket liten oljeersättning. För att utnyttja elkapaciteten optimalt och ersätta så mycket olja som möjligt måste ett jämnare utnyttjande av elströmmen ske. En användning av el för att tillgodose stora kortvariga effektbehov måste undvikas. Av denna anledning är det av största vikt att den nu delvis prisdumpade elströmmen inte får ta den del av värmemarknaden som är mest lämpad för skogsbränsle. En del av kärnkraftens kostnader är att förbereda avvecklingen. Ett viktigt led i denna förberedelse är att skapa rätt struktur på värmemarknaden. Kostnaden för det tidigare föreslagna höjda bidraget till eldningsanläggningar för fasta inhemska bränslen bör belasta kärnkraften. Kärnkraftens kostnadsandel för energiforskningen bör också öka. Vi föreslår därför att nuvarande avgift på kärnkraftsel på höjs till /kWh. För att på bästa sätt tillvarata den värdefulla tillgång som vår inhemska vattenkraft är föreslår vi vidare en avgift på /kWh för importerad vattenkraft. Vi vill också i detta sammanhang påpeka vikten av att exportmöjligheterna för el utnyttjas så långt som det är ekonomiskt möjligt. Framför allt bör export väljas före inhemsk konsumtion som kräver omfattande och på lång sikt bindande investeringar. Vi har från sida understrukit att utbyggnad av flexibla fjärrvärmenät, anpassade till låga driftstemperaturer, i därför lämpade tätortsområden är en riktig framtidsinvestering och ger möjligheter till en effektiv användning av tillgänglig energi. Tillkommande fjärrvärmeanläggningar måste därför redan från början ges en utformning så att de passar för utnyttjande av alternativa energikällor. Målsättningen med fjärrvärmeutbyggnaden måste vara att öka handlingsfriheten och möjligheterna att använda billig miljövänlig energi. Fjärrvärmenät som inte fyller kraven på anpassbarhet till nya energiformer kommer sannolikt inte att kunna konkurrera med fastighetsanknutna uppvärmningsalternativ och kommer därför av den enskilde fastighetsägaren att upplevas som en låsning till ett alltför dyrt uppvärmningsalternativ med åtföljande konflikter och besvärande dubbelinvesteringar som följd. Stöd till fjärrvärmeutbyggnad genom s. k. fjärrvärmelån, särskilda anslutningsbidrag eller på annat sätt bör därför enligt vår mening villkoras med att anläggningen ges en sådan utformning att den kan få en samordnande funktion och ökar möjligheterna att välja mellan olika energislag och produktionssätt. Uppfylls inte dessa villkor bör inget stöd till fjärrvärmeutbyggnad utgå. Vattenkraften är tillsammans med skogsråvara och torv de energikällor som sannolikt kan ge de största bidragen till vår energiförsörjning förutsatt att vi tar hänsyn till kraven som en god miljö ställer. Den fortsatta utbyggnaden av vattenkraften måste vara försiktig och miljöanpassad. Det är viktigt att ta till vara de tillskott de små vattenkraftverken och vad effektiviseringar och utbyggnad i redan exploaterade vattendrag kan ge. kan inte acceptera en exploatering av de fyra outbyggda, stora älvarna och förutsätter att de riktlinjer som beslutats för vattenkraften ligger fast i den proposition som aviseras. Försöksverksamheten med de två stora vindkraftsprototyperna i Maglarp resp. har utfallit mycket väl. Det är dock enligt vår mening väsentligt att satsningen på åtgärder för att utnyttja vinden för energiproduktion inte avstannar i avvaktan på den utvärdering som skall ske. Förberedelser bör därför sättas i gång för att gå vidare med vindkraftsprogrammet i ett nästa steg. En sådan fortsättning bör innebära att man planerar för byggande av en demonstrationsgrupp av stora vindkraftverk som förberedelse för serieproduktion. Byggande av små vindkraftverk bör även stimuleras i syfte att bibehålla en fortlöpande forskning och utveckling. Enligt vår mening bör därför stöd till investeringar i små vindkraftverk ges enligt samma grunder som för små vattenkraftverk. Användningen av energikällor som kol, olja och kärnkraft innebär stora risker ur olika synpunkter. Utnyttjande av kärnenergi är ett fruktansvärt hot mot människor och miljö. Användning av fossila fasta bränslen innebär påfrestningar för såväl naturmiljö som ekonomi. Samhällets åtgärder bör som ovan framhållits inriktas på att stödja introduktion och användning av inhemsk energi, ny energiteknik, sparande etc., inte användning av importerade energislag såsom t. ex. kol. Förbränning av fossila bränslen såsom kol och olja innebär en mycket kraftig påverkan av naturmiljön genom den ökande försurningen. Denna förbränning innebär vidare att koldioxidhalten i luften successivt ökar, vilket på någon sikt kan utvecklas till det allra största miljöproblemet. Den ökande koldioxidhalten medför temperaturökningar, vilka efter hand på ett drastiskt sätt förändrar vårt klimat och därmed förutsättningarna för allt mänskligt liv. Koldioxidproblemet är en global företeelse, och det är nödvändigt att varje land bidrar till att minska förbränningen av fossila bränslen. En övergång från olja till kol har i dessa hänseenden en negativ betydelse. Förbränning av skogsbränslen ger inte motsvarande effekter på den omgivande naturmiljön. Lika mycket koldioxid binds vid återväxten som frigörs vid förbränningen, förutsatt att avverkning och tillväxt balanseras. Ur miljösynpunkt är således den bästa åtgärden att minimera kolanvändningen. Såsom vi föreslagit i annat sammanhang bör kraftigt skärpta miljökrav införas för anläggningar som eldas eller avses eldas med kol. 1 de beslut som fattat ligger enligt vår mening implicit att importerade energislag skall utnyttjas först när några andra möjligheter inte står till buds. Ovan har redovisats att nedgången i oljeanvändningen har gått betydligt snabbare än vad som förutsattes energipolitiska beslut. Något behov att ersätta olja med kol för att uppnå sparmålen finns därför inte. Kol är ett importerat bränsle och ger därför ingen ökad försörjningstrygghet. En introduktion av kol i stor skala skulle dessutom rycka undan marknaden för inhemska bränslen såsom skogsbränslen och torv. Det är svårigheter att få avsättning för t. ex. flis. Med en krympande värmemarknad finns inget utrymme för användning 1 * 1983/84. 3 sami Nr 911 915 av både kol och inhemska fasta bränslen. Kolanvändning innebär jämfört med utnyttjande av inhemska bränslen även ett betydligt mindre antal sysselsättningstillfällen inom landet. De ekonomiska påfrestningarna på landets ekonomi blir sannolikt betydande vid en omfattande koianvändning, eftersom kolpriset på den internationella marknaden kan förväntas stiga kraftigt . Enligt vår mening bör kol såsom ett miljöstörande och importerat bränsle beskattas energilikformigt med olja. Skatten på olja uppgår f. n. till /m3. Detta innebär att skatten på kol för energiändamål bör sättas till /ton från . En sådan prissättning på kol är i linje med de långsiktiga målsättningarna för energipolitiken och medför att inhemsk energi gynnas i förhållande till importerad energi. 1 budgetpropositionen föreslås vidare att medel anvisas för kolmiljöinvesteringar under /85, avsedda att tas i anspråk i de två följande budgetarna, utöver tillgängliga medel i kolmiljöfonden. Med regeringens förordade satsning på kol är det naturligt att kolet belastas med avgifter motsvarande dem som tas ut på olja för att tillgodose miljöinvesteringar m. m. Skatter och avgifter på kol bör då totalt uppgå till /ton vid en med olja energilikformig belastning. Enligt vår mening bör man dock avvakta med investeringar i koleldade anläggningar eftersom något behov att ersätta olja med kol inte föreligger för att uppfylla uppsatta sparmål. Då föreligger inte heller något behov av en utökad beslutsram för kolmiljöinvesteringar utöver tillgängliga medel i kolmiljöfonden. Något bemyndigande för regeringen att ikläda staten förpliktelser i samband med stöd till kolmiljöinvesteringar utöver tillgängliga medel i kolmiljöfonden för budgetåren 1985/86 och 1986/87 om sammanlagt 95 milj. kr. bör därför inte ges. Detta innebär med gällande regler en budgetförstärkning på ca 50 milj. kr. Nuvarande lagstiftning innebär att energiskatten på bränslen restitueras om dessa används för produktion av el. Det kan ifrågasättas från energipolitiska utgångspunkter om denna restitution bör finnas för kol. Om kolskatten restitueras vid elproduktion riskerar bl. a. en framtida mottrycksproduktion med inhemska bränslen och vindkraft att konkurreras ut av koleldade anläggningar. Ett borttagande av restitueringen av kolskatten skulle inte drabba någon elproduktion nämnvärt, men få en stark långsiktig styreffekt för byggande av mottrycksanläggningar baserade på inhemska bränslen, ny vattenkraft och vindkraft. Enligt vår mening bör hos regeringen begära förslag om förändringar i lagen om allmän energiskatt med ovan förordade inriktning. Det är en nödvändighet att användningen av olja av både ekonomiska och miljöskäl kraftigt minskas. Nedgången i användningen av olja har varit mycket betydande som en följd av bl. a. de åtgärder som vidtagits i regeringsställning samt den internationella prisutvecklingen. Oljeanvändningen förväntas som ovan redovisats stanna vid knappt . Detta innebär att kravet på de kvantiteter olja som behövs för att ha en tillräcklig beredskap minskar. Enligt vår mening bör inköpen av olja för beredskapslagring minskas med , vilket innebär budgetbesparing på 240 milj. kr. Enligt mening borde det ha varit möjligt att med en målmedveten politik avveckla kärnkraften om avvecklingen inletts tidigare och innan beroendet blev alltför stort. Av miljöoch säkerhetsskäl borde politiken ha inriktats för detta. De energipolitiska åtgärderna för att säkerställa kärnkraftens avveckling måste utgå ifrån att inga bindningar, utöver dem som folkomröstningsutslaget föranleder, skall ske till kärnkraft. Med denna utgångspunkt har den antagna lagen om kärnteknisk verksamhet klara brister och är dessutom ofullständig. Enligt vår uppfattning måste lagstiftning på kärnenergiområdet innehålla stränga krav och regler för alla led i kärnbränslecykeln. Lagstiftningen måste också reglera verksamheter som inte är ett direkt led i denna utan mera en konsekvens av att kärnkraft utnyttjas för energiproduktion. Utformningen av lagstiftningen måste stå i överensstämmelse med innebörden av folkomröstningens resultat. Lagstiftningen måste vidare utgå från sambandet mellan civil och militär användning av kärnenergi och de särskilda risker för miljö och människor som hanteringen av kärnkraften och dess avfall innebär. Enligt folkomröstningens utslag och beslut skall i den nya lagstiftningen uttryckligen anges att högst tolv reaktorer får byggas och användas. Detta innebär bl. a. förbud mot att bygga kärnvärme, t. ex. Secure och bridreaktorer. Det alltmer uppenbara sambandet mellan civilt och militärt utnyttjande av kärnkraft kräver enligt vår mening att någon imhemsk utanbrytning inte skall tillåtas och slutförvaring av det utbrända kärnbränslet sker utan föregående upparbetning. Vidare att export av kärnreaktorer och reaktorkomponenter, kärnteknisk utrustning och kärnkraftsteknologi förbjuds. Vi förutsätter att regeringen med beaktande av redan ingångna upparbetningsavtal utarbetar övergångsbestämmelser och upprättar en plan för återtagande av redan utskeppat, ej upparbetat avfall. Lagstiftningen måste vidare innehålla mycket starka krav på reaktorinnehavarna att bedriva forskningsverksamhet i syfte att presentera en helt säker metod för slutförvaring av det utbrända kärnbränslet. Reaktorinnehavarna måste vidare åläggas att visa att föreslagna lösningar faktiskt fungerar. En förutsättning för att drifttillstånd inte skall återkallas är att reaktorinnehavaren bedriver nödvändig forsknings- och utvecklingsverksamhet och avsätter tillräckliga medel för kärnkraftens avveckling. 15 § 2 3 mom. bör därför utformas enligt atomlagstiftningskommitténs förslag till skäl för återkallelse av tillstånd. Forskningsprogrammen skall vara rullande och omprövas av regeringen med täta intervaller. De lokala säkerhetsnämnderna måste ges en stark ställning och omfatta samtliga kärntekniska anläggningar. Detta innebär att nämnder även bör inrättas i och . Vi vill även i detta sammanhang understryka att den kommunala vetorätten enligt p. 136 a byggnadslagen vid lokalisering av anläggningar avsedda för verksamheter i kärnbränslecykeln måste omfatta alla led i kärnbränslecykeln. bör därför enligt vår mening hos regeringen begära förslag om en reviderad lag om kärnteknisk verksamhet i enlighet med de riktlinjer som ovan redovisats. Slutförvaring av det utbrända högaktiva avfallet I de riktlinjer som lades fast understryks bl. a. att andra lösningar för slutförvaringen av det utbrända kärnbränslet än de s. k. KBS-metoderna seriöst måste studeras. Detta för att bl. a. vidga den kunskap som erfordras för att göra det möjligt att fatta ett definitivt beslut om val av hanterings- och förvaringsmetoder. använt kärnbränsle (NAK) har bl. a. till uppgift att följa utvecklingen på kärnenergiområdet, särskilt vad gäller använt kärnbränsle, avveckling och rivning av reaktoranläggningar m. m. Nämnden har vidare till uppgift att lämna förslag till de avgifter som reaktorinnehavarna skall betala för att finansiera den framtida avvecklingen och rivningen av kärnkraftsreaktorerna. Nämnden har föreslagit att avgiften sätts till /kWh. Regeringen har utan särskild motivering föreslagit avgiften till /kWh. Enligt vår mening bör NAK:s förslag följas och avgiften sättas till /kWh för att inte de ekonomiska resurserna för hantering av det utbrända kärnbränslet och rivning av kärnkraftverken skall urholkas. har ansvaret för att det forsknings- och utvecklingsarbete bedrivs som är nödvändigt för att trygga säkerheten i beslutade kärnkraftsanläggningar. Verksamheten finansieras med avgifter från kraftföretagen. SKI beräknar kostnaderna för /85 till 42,7 miljoner vilket innebär en uppräkning med 4,1 milj. kr. Föredraganden medger endast en uppräkning med knappt 1,7 milj. kr. Anslaget tas upp i budgeten med ett formellt belopp på . Det finns enligt vår mening ingen anledning att frångå de bedömningar som SK.I gjort angå ende kostnaderna för att trygga en nödvändig kärnsäkerhetsforskning, och en uppräkning med 4,1 milj. kr. Ersättning för försenad idrifttagning av kärnreaktorer 1 budgetpropositionen anvisas 290 milj. kr. för försenad idrifttagning av kärnkraftsreaktorer. Enligt överenskommelse mellan staten och vattenfallsverket skall staten ersätta och för försenad idrifttagning av kärnreaktorerna. har godkänt detta avtal. reserverade sig mot detta beslut. Vi anser fortfarande att någon ersättningsberättigad förseningskostnad inte föreligger och hemställer därför att beslutar att nu anvisa föreslagna medel. Naturgas är ett importerat bränsle, men har avsevärda miljöfördelar. Det är väsentligt att de planerade större projekten för användning av naturgas inte utsätts för än större ekonomiska påfrestningar. Det kan därför finnas skäl att rabattera användningen av naturgas mera än vad som föreslås i propositionen. Med tanke på naturgasens miljöfördelar bör beskattningen därför enligt vår mening inte utgöra mer än hälften av skatten per energienhet för olja dvs. /l 000 m'. Vi vill inledningsvis framhålla att möjligheterna att beskatta drivmedel hårdare än f. n. är starkt begränsade beroende på att lämpliga substitut saknas. Energibeskattningen måste därför enligt vår mening stimulera forskning, introduktion och användning av alternativa drivmedel. Vidare är det av miljöskäl väsentligt att användning av blyfri bensin stimuleras med en skatterabatt. Blytillsatserna i bensin har en oktanhöjande effekt och kan därför behöva ersättas med någon annan tillsats. Blyinblandningen i motorbensin är ett stort miljö- och hälsoproblem. Det finns möjligheter att ersätta bly i bensin genom inblandning av etanol, som höjer oktantalet (i bensinen). Det är sannolikt möjligt att blanda i etanol i bensinen utan att nämnvärda förändringar av bilmotorerna behöver göras. De hälsovådliga blyutsläppen försvinner eller reduceras då kraftigt. Därigenom skapas också möjligheter för en effektivare rening av bilavgaserna genom katalysatorteknik.