ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G7022323 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84: 2323 Försöksverksamhet med ämnet kulturkunskap i gymnasieskolan föreslås fr.o.m. /85. SÖ har i sitt förslag till utformning av ämnet utgått från gymnasieutredningens intentioner att hos alla elever väcka medvetenhet om det egna kulturmönstret för att därigenom öka förståelsen för andra kulturer och öppna vägar för internationell solidaritet. I förslaget från SÖ föreslås att ämnet skall läsas som en integrationskurs där olika humanistiska ämnen skall samverka i avsikt att studera vår egen kultur och främmande kulturer. Vissa ämnen som historia, samhällskunskap och svenska avses fungera som värdämnen varvid även markeras var tyngdpunkterna för tid och innehåll skall ligga. Vad vi reagerar mot är att man nästan helt struntar i religionskunskapsämnet. Bland de projektområden som uppräknas i förslaget finns det alltför få med anknytning till religion och livsfrågor. Förutom de perspektiv som kan anläggas i ämnet kulturkunskap utifrån historiska och samhällskunskapsmässiga synpunkter torde ämnet vara betjänt av de perspektiv på kulturutvecklingen som religionskunskapen ger. Om det inte sker genom att t. ex. religionskunskapen hålls utanför blir helhetsbilden fattigare, ensidigare och i avsaknad av tillräckligt många dimensioner. När kyrkohistorien försvann som ett särskilt moment i religionskunskapen skulle historieundervisningen i någon mån kompensera bortfallet. 1 hur hög grad detta skedde är svårt att i efterhand veta men det skulle vara olyckligt om det inslaget i den historiska väven försvann. Det är en uppgift för såväl historia som religionskunskap att förhindra att så sker. För att ytterligare stryka under vikten av att religionskunskapen får lämna sitt bidrag kan man påminna om roll i den västerländska kulturens utveckling som inspirationskälla för konst, litteratur, musik etc. Med hänvisning till ovanstående hemställs att uttalar sig för att religionskunskapen får plats som värdämne i kulturkunskapen. () ()
mot · G7022325 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:2325 och till fristående skolor Bakgrunden till den proposition om statsbidrag till fristående skolor som c-fp-regeringen tog initiativet till var ett väldokumenterat intresse från föräldrar, lärare och elever för vad som kan beskrivas som alternativa skolor av olika slag och positiva erfarenheter av de fristående skolor vi redan hade. Att driva fristående skolor hade naturligtvis varit tillåtet också tidigare. Men flertalet av dem hade kunnat existera och utvecklas endast tack vare stora uppoffringar i form av tid, arbete och pengar från lärares och föräldrars sida. Genom det statsbidrag som föreslogs och som sedan antog skapades rimligare arbetsvillkor för de fristående skolorna. Det nya statsbidragssystemet är förvisso begränsat till sin karaktär om man jämför med våra skandinaviska grannländer. Men det var ändå första gången som en sådan här bidragsmöjlighet öppnades för mer än några enstaka skolor och det har skapat en helt ny ekonomisk trygghet för många av dagens fristående skolor. Fristående skolor måste ses som ett positivt värde för vårt skolsystem som vi skall ta vara på och ge goda utvecklingsmöjligheter. En av grundtankarna bakom mittenregeringens förslag om statsbidrag till fristående skolor av olika slag var att de familjer som väljer en utbildning utanför den ordinarie skolan måste av rättviseskäl tillförsäkras ett visst stöd från samhällets sida. I årets budgetproposition framhålls att verksamheten vid de fristående skolor som fått statsbidrag skall utvärderas till och att inga ytterligare skolor skall få bidrag i avvaktan på utvärderingen. Enligt vår mening bör riksdagsbeslutet gälla och ansökningar, nya eller upprepade från skolor som inte erhållit statsbidrag prövas av regeringen även då utvärdering pågår. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om prövning av fristående skolors rätt till statsbidrag även utvärdering pågår. () ()
mot · G7022326 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:2326 m. fl. Avskaffande av kårobligatoriet vid universitet och högskolor måste alla studerande på universitet och högskolor vara medlemmar i studentkåren, och i en del fall också i nation eller fakultetsförening. Detta är principiellt felaktigt av i huvudsak tre skäl: - Det strider mot varje människas rätt att själv avgöra vilka föreningar hon vill vara med i eller inte vara med i. - Systemet innebär att de studerande med obligatoriska avgifter betalar sådant som stat och kommun står för för alla andra människor. - Obligatoriet innebär att studentkårerna är reglerade i lag, och därmed innebär det en inskränkning i medlemmarnas demokratiska rätt att suveränt besluta över föreningen. Kårobligatoriet bör därför avvecklas. De uppgifter som studentkårerna svarar för kan i stället överföras till andra huvudmän på sätt som beskrivs nedan. Kommuner och landsting bör ha samma ansvar vad gäller sociala rättigheter för de studerande som för andra människor. De bör därför ta över dessa uppgifter. Detta gäller bl. a. sjukvården. Kommunerna bör också bära ansvaret för att det finns bostäder tillgängliga för de studerande. Det bör stå de kårer som så önskar fritt att behålla de studentbostäder de har eller t. o. m. att skaffa nya, men ansvaret för att det finns tillräckligt med bostäder bör vila på kommunerna. Högskolorna och universiteten bör överta ansvaret för kurativa uppgifter som t. ex. studiemedelsrådgivningen. Högskolorna bör också åläggas att ställa kansliresurser till förfogande för de studerandes fackliga arbete, representanter i högskolans organ och för val av dessa. Därmed skulle den statliga inblandningen i studentkårernas verksamhet, som obligatoriet innebär, kunna upphöra och studentkårerna kunna koncentrera sig på att tillvarata de gemensamma intressen studenterna har och i övrigt representera sina medlemmar på samma sätt som andra fackliga organisationer. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag om avskaffande av kårobligatoriet vid universitet och högskolor. (vpk) (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G7022327 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Den gymnasiala lärlingsutbildningen har funnits . Efter en trevande start har utbildningsformen kommit att utgöra ett icke oväsentligt komplement till den reguljära gymnasieskolan. Det är därför glädjande att SÖ:s utvärdering av den gymnasiala lärlingsutbildningen pekat på många positiva effekter. Regeringens förslag att permanenta utbildningen är därför bra. Den stora omfattningen av den gymnasiala lärlingsutbildningen jämfört med tidigare s.k. traditionell lärlingsutbildning har varit ett resultat av de väsentligt förbättrade statsbidrag som utgår till utbildningsgivande företag. Det är ingen tvekan om att statsbidragen på ett avgörande sätt ökat företagens intresse att ta elever i lärlingsutbildning. Eftersom lärlingsutbildningen förutsätter anställning är det även ett samhälleligt intresse att fortsätta främja denna utbildningsform då den på ett gynnsamt sätt möjliggör för ungdomar att få anställning och yrkesutbildning efter genomgången grundskola. Den gymnasiala lärlingsutbildningen består av dels en tvåårig grundutbildning. dels ett färdigutbildningsår. Utöver detta finns inom vissa branscher ytterligare ett utbildningsår som emellertid inte är statsbidragsberättigat. Antalet statsbidragsberättigade utbildningstimmar är lägre i färdigutbildningen jämfört med grundutbildningen. Det beror på att utbildningsinsatser minskar sedan lärlingen genomgått två grundutbildningsår och större vikt läggs vid färdighetsträningen. Regeringens intresse att förstärka ungdomarnas konkurrenskraft på arbetsmarknaden har även tagit sig andra uttryck, t. ex. genom uppdrag åt SÖ att främja tillkomsten av påbyggnadsutbildningar och högre specialkurser ovanpå de tvååriga grundutbildningarna. Dessa påbyggnadsutbildningar kan också företagsförläggas som inbyggd utbildning med för företagen jämförbara statsbidrag som vid lärlingsutbildning. föreslår emellertid utbildningsministern att statsbidraget för lärlingsutbildningens färdigutbildning skall avvecklas. Det torde enligt vår uppfattning vara en olycklig väg att främja företagens intresse för lärlingsutbildning. Många branscher har utvecklat system där man efter tvåårig grundutbildning i gymnasieskolan förutsätter en- till tvåårig fardigutbildning på företag. För dessa branscher skulle regeringens förslag innebära att statsbidragsmöjligheten helt undantas, vilket skulle innebär att förhållandena ånyo blev de som gällde före den gymnasiala lärlingsutbildningens införande. Vi anser att statsbidragen bör bibehållas även för färdigutbildningen för att främja företagens intresse för lärlingsutbildning och för att möjliggöra treåriga utbildningar i udda yrken. Med anledning av ovanstående hemställs att beslutar att statsbidraget skall bibehållas för den gymnasiala lärlingsutbildningens färdigutbildning. . () ()
mot · G7022328 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Ändrad sammansättning av verksstyrelse Frågan om verksstyrelse behandlas i bilaga 10 till budgetpropositionen (B I. ). Föredraganden föreslår att styrelsen skall få i princip samma sammansättning som den hade . Därför föreslås att en företrädare för vardera landsorganisationen i , Centralorganisationen /SR, och bereds plats i styrelsen. I gengäld begränsas antalet representanter för riksdagspartierna så att den politiska majoriteten och oppositionen ges vardera två företrädare. I anslutning härtill uttalar föredraganden att några av regeringen utfärdade föreskrifter om ett centralt planeringsråd vid SÖ för samverkan mellan skola och arbetsliv inte behövs, utan det bör ankomma på att avgöra formerna för samverkan på detta område. Enligt vår mening bör ha kvar den sammansättning som den fick genom reformen 1981. Genom denna ordning tillförsäkras flertalet riksdagspartier insyn och inflytande i . Detta är till fördel för erfarenhetsutbytet och gör att tillförs synpunkter från det parlamentariska systemet. För den händelse att utskottets och majoritet skulle biträda regeringens förslag om ändrad sammansättning av vill vi i andra hand föreslå att representationen för de breda samhällsintressen som föredragande statsrådet talar om bereds ökat utrymme i verksstyrelsen. Detta kan ske genom att verksstyrelsen - förutom den föreslagna företrädaren för - får representation från näringslivets organisationer inom hantverk och service, småindustri och lantbruk och skogsbruk. Dessa inte minst numerärt viktiga företagsgrupper innefattar mindre och medelstora företag med i regel ett fåtal anställda. I dessa grupper ingår även många egenföretagare och familjeföretagare, som alltså inte är arbetsgivare och därför inte heller är organiserade via . Inom näringslivssektorn företräds en dominerande del av dessa grupper av hantverks- och industriorganisation - Familjeföretagen och . Dessa organisationer är f. n. representerade i det centrala planeringsrådet, knutet till SÖ:s verksledning. Oavsett vilken ställning och tar till centrala planeringsrådets framtida uppgifter, är det angeläget att hantverk, småindustri och lantbruk och skogsbruk tillförsäkras inflytande i . Med hänvisning till det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående ändrad sammansättning av . . () ()
mot · G7022330 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:2330 I proposition 1979/80:162 föreslogs ett system som också senare följde med differentierade pristillägg inom slaktsvinsproduktionen. Det var avsett att användas vid tillfällen då pristryckande överskott förelåg och för att åstadkomma en viss styrning av svinproduktionen. Syftet var också att åstadkomma en ökad utjämning av inkomsterna mellan olika jordbrukarkategorier. De mindre producenterna familjejordbruket skulle erhålla ett större pristillägg än storproducenterna. Därigenom förväntades expansionen av fläskproduktionen kunna begränsas. hade tidigare uttalat att differentieringen borde göras trappstegsformad. Om det bedömdes mera lämpligt skulle enligt propositionen endast en gräns tillämpas i inledningsskedet. Det skulle ankomma på statens jordbruksnämnd att med utgångspunkt i de förordade riktlinjerna och efter överläggningar med nämndens konsumentdelegation och Lantbrukarnas förhandlingsdelegation fastställa differentierade pristillägg och besluta om de regler som skulle gälla. Systemet skulle ligga i fas med målet för den beslutade jordbrukspolitiken bl.a. att familjejordbruket skall utgöra en dominerande del av det svenska jordbruket. Dagssituationen är den att . utgår per slaktsvin upp till 2 500 per besättning. Storproduktionen har emellertid på annat sätt lyckats kompensera sig för det . lägre priset per svin och leverantör över de 2 500. Mot bakgrund av detta förhållande synes det vara befogat att utvärdera prisstödets hittillsvarande funktion och effekt. På goda grunder kan antas att det är tid att göra vissa förändringar i systemet. Då bör övervägas ytterligare en nivå en lägre för antalet levererade svin förslagsvis på upp till I 500 svin per besättning. Ändring av pristilläggens storlek bör också i sammanhanget övervägas. System med pristrappa är en acceptabel metod. kommer förhoppningsvis att lägga fram förslag om åtgärder men som en provisorisk åtgärd i produktionshämmande syfte och i avvaktan på resultat bör förändringar i nuvarande system kunna ske tidigare. Med hänvisning till det ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts som prisstödet till slaktsvinsproduktionen.
mot · G7022331 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:2331 och export av dräktiga kvigor Produktionsbalansen inom det svenska jordbruket är en viktig faktor i strävan att åstadkomma skäliga inkomster för de inom svensk livsmedelsproduktion sysselsatta. har överskottsproduktion från och till varit ett problem inom olika produktionsgrenar. Det är emellertid högst diskutabelt om överskotten är det stora nationella problem som man på vissa håll vill göra gällande. Tags verkligen hänsyn till hur mycket sårbarare vi är inom produktionen jämfört med tidigare kan frågan med fog ställas: Klarar vi det behov av livsmedel som finns vid allvarliga störningar, avspärrning, krig eller oro kring eller i vårt land? Har vi den beredskap som behövs? För producenterna på basplanet är dock överskottsproduktion ett problem med lägre produktpriser än om balans i produktionen råder. Betydande svårigheter föreligger att avgöra var en lämplig produktion ligger, om hänsyn tas till ett väl utnyttjande av alla produktionsresurser inom såväl jordbruket som förädlingsindustrin - inte minst arbetskraften. Även exportmöjligheterna spelar en stor roll. Inom mjölkproduktionen har i stort sett rått en god balans mellan tillgång och efterfrågan. Överskottsprodukter har kunnat avsättas till hyfsade priser. F. n. föreligger viss risk för en ökad produktion. Höstens betäckningsstatistik är hög. Det kan vara til( gagn för att bättra på säsongbalansen, men vissa farhågor föreligger om en alltför stor produktionsökning totalt sett, vad gäller mjölken. I detta läge är det angeläget att söka utnyttja och förbättra de produktionshämmande möjligheter som redan finns. Mjölkpension och försäljning av dräktiga kvigor på export är goda exempel. Försäljning av dräktiga kvigor på export är ett bra sätt att både på kort och litet begränsa produktionen. Såväl kvigan med dess förväntade produktion av mjölk som kalven är en betydande produktionsresurs som därmed bortfaller. Det är angeläget att i nuvarande situation göra detta möjligt i ökad utsträckning och få en viss begränsning av såväl mjölksom köttöverskott. En exportnivå av 1 500 dräktiga kvigor borde möjliggöras. Med hänvisning till det i motionen anförda hemställs att hos regeringen begär skyndsamma åtgärder för ökade möjligheter till export av dräktiga kvigor. () BO ()
mot · G7022332 · 1984-01-25 00:00:00 — och på fodermedel, m. m. Framtidsutsikterna för det svenska jordbruket är osäkra. Överskotten i animalieproduktionen utgör delvis på grund av det nuvarande exportstödsystemet ett växande problem. Betydande resurser är bundna dels i primärproduktionen, dels i efterföljande förädlingsled. En viktig uppgift måste vara att finna former för hur dessa resurser skulle kunna utnyttjas på ett ekonomiskt riktigt sätt även i fortsättningen. Härvidlag har en ökad export av många ansetts vara en sådan möjlighet. Förutsättningarna för en fortlöpande export torde vara goda inom fläskproduktionen. Här finns en god effektivitet i primärledet, kvalificerat avelskunnande och goda exportkontakter inom förädlingsleden. De beräkningar, som livsmedelspolitiska utredningen utfört över fläskproduktionens samhällsekonomiska kostnader, tyder också på att just fläskproduktionen är i en gynnsam position, där den samhällsekonomiska uppoffringen dessutom är ringa. De förutsättningar, under vilka export av fläsk sker, är däremot ogynnsamma. Fläskexporten kan inte, som exempelvis choklad- och konfektyrindustrin, erhålla kompensation för de höga inhemska råvarukostnaderna för den del som går på export. Kunde exempelvis det foder, som åtgår för fläskproduktionen, köpas till världsmarknadspris för den del som exporteras, skulle ekonomin i fläskproduktionen avsevärt kunna förbättras, utan att folkhushållet som sådant belastas med extra kostnader. Tankegångar som dessa har bl. a. framförts i statens industriverks yttrande livsmedelskommittés betänkande Vissa jordbrukspolitiska förtursfrågor (Ds Ju 1983:10). Mot bakgrund av behovet av en bättre balans mellan produktion och konsumtion av fläsk, önskvärdheten av förbättrade och långsiktiga exportmöjligheter och den effektivitet som finns både i primärproduktionsled och efterföljande förädlingsled, förefaller det angeläget att dessa tankegångar analyseras och konkretiseras. Vi föreslår därför att livsmedelspolitiska kommitté får i uppdrag att särskilt granska möjligheterna att genom världsmarknadsprissättning på fodermedel - spannmål och kraftfoder etc. - göra det möjligt för fläskproduktionen att på internationellt sett konkurrensneutrala villkor öka sin export. Nr 2332 -2339 Mot bakgrund av ovanstående hemställs att beslutar begära att regeringen överlämnar motionen till den livsmedelspolitiska kommittén.
mot · G7022334 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84: 2334 har skogsskadorna ökat kraftigt i . och rapporteras stora skador på skogen. Mest omfattande är skadorna på ädelgran, gran och tall. men även bok och andra lövträd rapporteras skadade. Orsakerna till skadorna på de mellaneuropeiska skogarna är inte helt utredda. Den troliga orsaken är dock en samverkan mellan naturliga faktorer och luftföroreningar. ställs ofta frågan om den mellaneuropeiska s. k. skogsdöden har kommit till också. Larmrapporterna är många och oroande. En inventering av skogsskador som gjorts i län visar att det finns skador i flera områden i länet. Skadorna är störst i de befolkningstäta delarna av länet och där det finns industrier. Detta kan tyda på att inhemska föroreningar har stor betydelse som utlösande faktor utöver de luftföroreningar från kontinenten som drabbar oss. I Tynninge utanför har ett totalskadat skogsområde avverkats. Analyser har visat att skadorna förorsakats av försurning. På många områden i pågår ett intensivt arbete för att komma till rätta med olika typer av miljöproblem. Effekterna kan dock avläsas först . De oroande rapporter och varningar som kommer från olika delar av landet visar att snabbt verkande åtgärder måste sättas in för att mildra och förhindra verkningarna av miljöskadorna i skogen. En kommitté bör därför tillsättas, med representanter för skogsbrukets företrädare, forskare, staten och kommunerna, som gemensamt och snabbt drar upp riktlinjerna för ett åtgärdsprogram mot försurningen. Kommittén bör arbeta såväl på kort som på lång sikt. bör kommittén lägga fram ett åtgärdsprogram. Därefter skall kommittén presentera förslag till långsiktiga åtgärder för att rädda den svenska skogen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående tillsättande av en kommitté som på såväl kort som lång sikt skall dra upp riktlinjerna för ett åtgärdsprogram mot försurningen. () ()
mot · G7022335 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:2335 Utsläppen av luftförorenande ämnen såsom svaveldioxid och kväveoxider såväl i som utomlands påverkar skogen dels direkt på barr och blad. dels genom förändringar i marken. Barrträden är speciellt känsliga i detta avseende. I har skadorna, speciellt på barrträd, ökat oroväckande . Skadorna har ökat mycket snabbt och många tecken tyder på att skador av samma art nu har nått . Man kan ana en utveckling mot naturkatastrof. Det är inte bara de sydligaste delarna av som har skog som skadats. I t.ex. , som var härjat av granbarkborre, rapporteras nu skador på barrskog av samma art som i . Skogen är nu en av vårt lands största tillgångar och människorna känner nu stor oro. Det skulle vara både ekologisk och ekonomisk katastrof om skogsskadorna får breda ut sig. Vi anser därför att motåtgärder som t. ex. skogskalkning behöver företas i stor omfattning. Med tanke på den snabba utbredningen av skadorna måste skyndsamma motåtgärder vidtas. För det mer långsiktiga arbetet vill vi hänvisa till motion 1983/84:21. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna behovet av skyndsamma motåtgärder för att hindra en utbredning av skogsskador genom försurning. () ()
mot · G7022337 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:2337 Tjuvjakten på fridlysta fåglar, m. m. och de övriga nordiska länderna är speciellt utsatta för tjuvjakt på fridlysta fåglar och äggplundring. Här finns några av sista vildmarker där sällsynta rovfåglar ännu lever kvar i ett fåtal. Enligt omsätter handeln med sällsynta och utrotningshotade djur, framför allt fåglar, miljardbelopp. Priserna ökar och handeln sprider sig. Jaktmetoderna blir allt hänsynslösare som t. ex. jakt från snöskoter på kungsörn och fridlysta ugglor. Det är nödvändigt att vi försöker sätta stopp för denna tjuvjakt medan tid är och innan våra mest sällsynta fåglar har hunnit utrotas. Åtgärder som kan vara lämpliga är skärpta utförselbestämmelser och längre preskriptionstid vid brott av detta slag. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär skärpta utförselbestämmelser när det gäller fridlysta fåglar och ägg samt att preskriptionstiden förlängs vid brott av detta slag.
mot · G7022339 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:2339 m. fl. Ett trygghetspaket för skogsbrukare I stort sett alla förvärvsarbetande omfattas av s. k. avtalsbundna AMFförsäkringar. För lantbrukarna ger de avtalsbundna försäkringarna ett värdefullt skydd vid arbetsskada, sjukdom, förtidspension och dödsfall. För skogsbrukarna saknas motsvarande försäkringsskydd. Bland de själv verksamma skogsbrukarna föreligger en högre olycksfallsfrekvens än bland andra yrkesgrupper. Bl.a. kan nämnas att risken för olycksfall med dödlig utgång är fem gånger högre bland självverksamma skogsbrukare än för andra yrkesverksamma i skogen. Bland de deltidsarbetande skogsbrukarna tinner man den högsta olycksfrekvensen, vilket kan bero på deras begränsade yrkeserfarenhet. Inkomsten bland skogsbrukare är i allmänhet låg. Eftersom det är nettointäkten som styr sjukpenningens storlek uppstår svåra ekonomiska följdverkningar när t. ex. en arbetsskada i skogen inträffar. Ett försäkringsskydd, motsvarande det lantbrukarna har , skulle innebära att vid en arbetsskada kan skogsbrukaren anlita en ersättare, som får fullfölja det påbörjade arbetet i skogen. Kostnaden för ersättaren betalas då genom försäkringen. Den ökade tryggheten som försäkringsskyddet innebär, för en utsatt riskgrupp, kommer även att leda till ökad självverksamhet och därmed ökad virkesproduktion. Detta har även framförts av virkesförsörjningsutredningen. anmodade regeringen att återkomma med ett förslag om trygghetspaket för skogsbrukare. Så har inte skett, och mot denna bakgrund bör ge regeringen till känna vad vi har anfört om förnyat krav på trygghetspaket. Mot denna bakgrund hemställer vi att begär att regeringen framlägger förslag om trygghetspaket för skogsbrukare. () ()