mot · G702849 · 1984-01-19 00:00:00 — m. fl. Åtgärder på naturvårdens område Naturvård är ett vittomfattande fält, där också gränsen mellan natur- och miljövård är svår att dra. Det ena berör det andra. När det gäller naturvården måste vi inse det nödvändiga i att helt skydda delar av naturen från exploatering och i övrigt göra naturvård till en självklar del i vårt utnyttjande av naturens resurser och produktionsverksamhet. Upprepade gånger har kortsiktiga exploateringsintressen givits företräde fastän långsiktiga bevarandeintressen vägt tyngre. Ingreppen och utnyttjandet av naturens resurser har medfört att djur, fåglar och annat levande har utrotats eller hotas av utrotning. är det redan för sent att rädda en art när de första varningssignalerna kommer om att dess livsbetingelser försämrats eller förstörts. Vi kommer även i fortsättningen att få uppleva situationer där exploateringsintressen står mot bevarandeintressen, och där vi tvingas göra avvägningar mellan dessa motstridande intressen. Samma avvägningar kommer att få göras när det gäller industriell verksamhet med dess miljöförstörande påverkan av luft och vatten. De, i flera fall smärtsamma, erfarenheter som vi vunnit och de ökade kunskaper vi har om processerna i naturen måste i största möjliga utsträckning ligga till grund för vårt handlande. Det är i sådana lägen viktigt, att verkligt gedigna underlag för beslut tas fram och att den så ofta omtalade vården av vår natur tillåts väga tungt. Det innebär att stor vikt måste läggas vid att bevara den genetiska variation som finns representerad i olika djur- och växtarter. Mycket är gjort för att skydda vår natur, det skall inte förnekas. Men vi måste ständigt följa utvecklingen och vidta de åtgärder som fordras till skydd för den. Lika viktigt är att ständigt ompröva redan vidtagna åtgärder, ställa oss frågan om dessa var tillräckliga eller måste förändras. inträffar detta, att vidtagna åtgärder inte får det resultat som avsågs när besluten fattades. I sådana fall får inte prestige eller andra hinder stå i vägen för att ompröva och ändra dessa. I det följande kommer vi att beröra en rad åtgärder, som enligt vår mening måste vidtas för att bättre skydda vår natur. I en del fall handlar det om förändrad tillämpning, eller ändringar, av beslut som ligger till grund för pågående verksamhet. Våra förslag baseras på rön från forskare, naturvårdsorganisationer, handlingsprogram samt egna undersökningar. Vissa av förslagen har vi drivit, utan gehör, men som vi fortfarande anser vara lika aktuella och angelägna. Förstärkt skydd för nationalparker Det måste finnas områden som skyddas mot all exploatering. Detta är nödvändigt både för den vetenskapliga forskningen och för människornas rekreation samt för att framtida generationer skall få tillgång till olika naturtyper som är orörda. Vi vill starkt ifrågasätta om den nuvarande naturvårdslagstiftningen verkligen ger ett tillräckligt skydd för dessa intressen. Som grund för detta tvivel ligger de erfarenheter som vunnits genom den påverkan som vissa av våra nationalparker har utsatts för. Vi har i tidigare motion bl. pekat på behandlingen av . Det finns all anledning att åter citera vad vi i en tidigare motion anfört angående denna nationalpark: Misshandeln av den står i en klass för sig; , bara efter det att våra första nationalparker skapades, startade modern svensk historias värsta manipulation av ett stycke fjällnatur, ett övergrepp som fortfarande pågår! Nationalparksgränsen flyttades för att legalisera grävskopornas och sprängskottens ommöblering av naturen, dammar byggdes, Akkajaure reglerades i omgångar tills sjöytan höjts . Vietas kraftstation uppfördes i områdets hjärta. Sjön reglerades, Sitasjauri dämdes, vilket reducerade vattentillförseln i viltrika Teusadalen. Tunnlar sprängdes, vägar och kraftledningar drogs över obrutna fjäll, ställverk och baracker uppfördes, de döda strandremsorna fick karaktär av stenbrott. Sammanlagt har påverkats av det som en gång var , plus vidsträckta områden runt omkring. Detta var väl inte andemeningen bakom beslutet att avsätta detta område till nationalpark. Det finns heller inga garantier för att vad som skett med inte kommer att hända andra sådana områden . Det kan t. ex. uppstå tillfälliga majoriteter i för ingrepp i nationalparker där konflikt finns mellan bevarande- och exploateringsintressena. Vi anser att här måste ett grundlagsskydd övervägas. Hur detta förstärkta skydd skall närmare utformas bör utredas och förslag föreläggas . Det finns åtskilliga s. k. domänreservat och privata reservat, som avsatts av markägaren på eget initiativ. De utgör en ur naturvårdssynpunkt mycket värdefull tillgång. Nackdelen med dem är att de inte har lagligt skydd och därför saknar garanti för att de skall kvarstå orörda. Därför är det angeläget att på ett eller annat sätt uppnå denna garanti. En möjlighet kan vara att upprätta kontrakt med markägaren om att inga ingrepp får göras i området, en annan att bilda naturreservat av dem. Då det gäller domänreservaten måste det ses som högst angeläget att överföra så många som möjligt av dessa till naturreservat, i en del fall kanske till nationalparker. Ett förslagspaket om en sådan överföring har i stort sett legat stilla hos regeringen , vilket måste anses som högst otillfredsställande. Regeringen borde därför överväga olika åtgärder för att påskynda behandlingen av detta förslagspaket, så att det resulterar i ett lagligt skydd för dessa reservat. Vi har i tidigare behandling av frågan om överföring av domänmark anslutit oss till principen att domänverket i likhet med andra markägare skall erhålla ersättning för mark som avsätts till skyddat område. När vi nu konstaterar att i stort sett inget har hänt i fråga om dessa domänreservat, bör man överväga om en del, särskilt skyddsvärda, reservat överförs till naturreservat utan ersättning. bör därför hemställa om skyndsam behandling av nämnda förslagspaket och proposition föreläggas med beaktande av vad som anförs i motionen. Urskogsartad skog och fjällnära skog I ett skogsland som måste det ses som självklart att de fåtal områden med urskog som finns kvar i landet skyddas för framtiden. Men vi vill också understryka, att urskogs- och naturskogsbevarande är endast en del - men en viktig del - i bevarandet av naturvärden och naturresurser med skoglig anknytning i vårt land. En annan viktig del är bevarandet av vissa skogar, som varit utsatta för bestämda ingrepp av äldre näringar, eller som har stora naturvärden utan att vara orörda. Till detta måste också läggas frågan om den s. k. fjällnära skogen som man till vissa delar planerar att avverka, trots att inga som helst säkra belägg finns för att vi kan få skog att växa där igen. Vid en internationell jämförelse av hur olika länder skyddar sina skogar ligger väldigt illa till. Detta framkom vid en arrangerad debatt av instistutionen för skoglig produktionslära vid . Av pressreferat från denna debatt framgår att bara 0,av den totala skogsarealen i är skyddad i reservat och nationalparker mot i , i , 4,i och i några av delstater. I , det land som mest av alla länder är beroende av sitt skogsbruk, skyddas alltså fem gånger så mycket skog som i . Begränsar man jämförelsen till skogsområdena ovanför skogsodlingsgränserna, skyddas i mot i , allt enligt artikel i (15/1 1984). I en annan intervjuas , docent vid vid , angående domänverkets planer att avverka ovanför den s. k. skogsodlingsgränsen. hänvisar till färska forskningsresultat som visar att det kan vara stora problem med föryngringen av skog även på hyggen som ligger nedanför denna gräns. När domänverket nu bestämt sig för att avverka skog ovanför denna gräns, gör man detta trots att vi inte vet om det kommer att finnas metoder för föryngring av fjällnära skog. Det är därför rena hasarden att avverka i de fjällområden där domänverket nu börjat och planerar att avverka skogen. I artikeln finns också en kommentar från domänverkets sida till docent kritik. Det är civiljägmästare på verket som säger, att det visserligen är riktigt att vetenskapliga rön om föryngring av fjällskog saknas, men att man ändå vet vad man gör på domänverket! Vad som framkommer i dessa två artiklar måste tas på allvar och nödvändiga åtgärder vidtas. För att börja med den urskogsartade skogen finns det bara omkring 45000 ha urskog eller urskogsartad skog kvar i landet, och fjällregionen frånräknade. Det är av den produktiva skogsmarken. De här finns på 314 olika platser. Av dem är 97 områden, sammanlagt 14000 ha, redan skyddade som nationalparker, naturreservat eller domänreservat och ägs till största delen av staten. Här vill vi åter påpeka att domänreservaten saknar lagligt skydd enligt naturvårdslagen. Områden som det ännu inte pågår något arbete med att skydda omfattar ca 20000 ha som är fördelade på ca 200 områden. Enligt vår mening måste omgående åtgärder vidtas för att skydda den urskogsartade skog som här nämnts. Regeringen bör skyndsamt till lägga förslag om skydd av dessa urskogar. Då det gäller den fjällnära skogen, måste enligt vår mening säkerhet skapas för att en återbeskogning efter kalavverkning är möjlig, annars finns risken att sådana områden blir ödelagda . Därför bör ett avverkningsstopp tills vidare beslutas mot kalavverkning ovanför den gamla skogsodlingsgränsen. Det bör också närmare undersökas om det i vissa fall kan tillåtas stamvis blädning inom dessa områden. Om det senare anses möjligt bör regeringen ta initiativ till en ändring av skogsvårdslagen (SVL) och till lägga förslag därom. Det kommer alarmerande rapporter om att, vid avvecklingen av de s. k. 5 § 3-skogarna, det inte i full utsträckning tas hänsyn till naturvårdsintressena. a. har i en skrivelse till påpekat det angelägna i att underlaget för planering av åtgärder inom 5 § 3-skogarna förbättras, så att och kan avgöra var naturvårdshänsyn är mest angelägna vid hävdande av reproduktionsplikten. I det av antagna handlingsprogrammet avser att föreslå att ändra tillämpningen av SVL och användningen av statsbidrag för skogsbruksåtgärder så att de preciserade naturvärdena inom 5 § 3-skogarna inte försvinner. , , och av har i en skrivelse till jordbruksminister översänt en studie över material från den översiktliga skogsinventeringen i . På grundval av denna studie och bakgrundsbeskrivning drar man följande slutsatser: - det finns klara motsättningar mellan målsättningarna i SVL och de praktiska åtgärder som vidtas i de sydsvenska landskapen i syfte att ta bort 5§ 3-skogarna genom omföring till barrskog, - de naturliga förutsättningarna och den starka försurningen gör att det för marken lämpligaste trädslaget inte är gran utan lövträd, gärna med björk i ett inledningsskede. Vi känner oss klart övertygade om att granskogarna här nere kommer att successivt producera mindre och mindre, - det finns klara motsättningar mellan natur- och kulturhistoriska värden och de åtgärder som vidtas enligt 5 §3. De mycket få återstående igenväxningsområdena skall inte påtvingas en förändring till det sämre, när de ofta utgör refugier för vilt och för en stor del ovanligare arter bland såväl flora som fauna, - områdena är av marginell betydelse för skogsbruket härnere, men av vital betydelse för naturligt förekommande arter. Genom konsekvent genomförande av 5 § 3 kommer landskapet ännu mer att utarmas och den stora och viktiga skogsbrynsfloran och -faunan kommer att ensidigt inriktas på anpassning till barrträd. Länsförbunden redovisar förutom dessa slutsatser förslag till åtgärder. Det som vi nu anfört styrker ännu mer det motionskrav som vi hade vid förra . Vi sade då: Enligt vår mening har 5 § 3-satsningen förfelats om statliga bidrag satsas i avverkning av bevarandevärda lövskogsområden, igenväxande hagmarker, skogsbryn och liknande. Av den anledningen föreslog vi en uppföljning och kartläggning av hur avvecklandet av de s. k. 5 § 3-skogarna sker i förhållande till naturvårdsintressena, och att, om det var påkallat, skyndsamma åtgärder skulle vidtas. Enligt vår mening är detta krav än mer aktuellt . Övriga åtgärder på naturvårdens område Som vi inledningsvis sagt, är naturvård ett vittomfattande fält, där konfliktsituationer ofta uppstår mellan exploaterings- och naturvårdsintressena. är det en stor skillnad mellan olika konfliktsituationer. Dels kan det handla om bevarandeintressen, att lämna naturen orörd, dels om tillämpningsföreskrifter för markanvändningen. Då det gäller det senare vill vi beröra följande: o Ur naturvårdens synpunkt skulle det vara mycket värdefullt om hänsyn till naturvårdsintressena togs med redan i den översiktliga skogsinventeringen samt i skogsbruksplanerna. o Kalhyggen utgör i stor utsträckning häckningsplats för skogshönsen. Vi menar, i likhet med , att föreskrifterna till SVL:s 21 § kompletteras med bestämmelser om att maskinell markberedning inte skall utföras för skogshönsens häckning. o anser också att bestämmelsen om samrådsplikt för hyggesplöjning ändras till tillståndsplikt och att prövning skall ske redan före slutavverkningen. Vi kan helt instämma i detta och anser att regeringen till bör lägga förslag om en sådan lagändring. Alla är nog medvetna om de problem som finns i avvägningen mellan naturvården och markanvändningen, men vi tror oss säkert veta att betydligt mer går att göra för att begränsa de icke önskvärda effekterna. Därför måste, enligt vår mening, en fortlöpande översyn göras av lagstiftning och tillämpningsföreskrifter vad gäller naturvården. Vi har i denna motion berört några frågor som vi anser bör bli föremål för åtgärder till gagn för naturvården. Med hänvisning till vad som anförts föreslås 1. att hos regeringen hemställer om utredning och förslag om förstärkt skydd för nationalparker, med inriktning på grundlagsskydd, 2. att hos regeringen hemställer om åtgärder för skydd av domänreservat och privata reservat samt urskogsartad skog i enlighet med vad som anförts i motionen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om avverkning ovanför den gamla skogsodlingsgränsen samt stamvis blädning, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om avvecklandet av 5 § 3-skogarna och hemställer om erforderliga åtgärder i enlighet härmed, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i övrigt i motionen anförs om naturvårdande åtgärder. (vpk) (vpk) PER (vpk) (vpk) (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)