ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G7021811 · 1984-01-25 00:00:00 — och för godstrafik på vissa järnvägssträckor Vid prövning av fortsatt persontrafik på vissa järnvägslinjer innebär gällande handläggningsordning att godstrafiken inte skall beröras i den samhällsekonomiska jämförelse som transportrådet har att göra mellan tågresp. I stället förutsätts att godstrafik kan bibehållas trots att denna då ensamt får bära den bankostnad som kvarstår även efter det persontrafiken lagts ner. För vår del tror vi att detta är en felkalkylering. De ytterligare höjda kostnaderna för att frakta godset på järnväg kommer att driva ut ytterligare godstransporter på våra redan nu hårt belastade vägar. Detta kommer i sin tur att leda till att ytterligare gods försvinner från järnvägen, priserna höjs igen etc. Slutresultatet blir en helt nedlagd järnväg. Detta är en mycket olycklig utveckling både ur samhällsekonomisk, regionalpolitisk, energi- och trafiksäkerhetsmässig synvinkel. Enligt vår uppfattning bör godstrafiken och kostnaden för denna efter en eventuellt nedlagd persontrafik utredas i samband med prövningen av fortsatt persontrafik för att få en samhällsekonomisk helhetsbild. Med anledning av ovanstående hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om kostnaderna för godstrafik på vissa järnvägssträckor. () P.-O. () minab/gotab 1984 77750
mot · G7021812 · 1984-01-25 00:00:00 — Förbud mot anläggande av väg-gupp Regler och förbud kan i vissa situationer vara befogade, men man måste alltid använda sådana med försiktighet. På trafikområdet har tvångs- och förbudslagstiftningen gått alldeles för långt. Ett exempel är försöken att hindra bilisterna genom att anlägga s. k. väg-gupp. Sådana väg-gupp är jämförbara med kraftiga tjälskador och bilister riskerar skador på bilarna redan i låg fart. Eftersom bilen följer vägens alla gropar och höjningar vid låg hastighet så riskeras de allvarligaste skadorna på bilarna på grund av dessa väg-gupp vid relativt låga hastigheter. Vid höga hastigheter torde studsen och därmed skaderisken bli mindre eftersom bilen då inte följer vägbanan ned i gropen efter guppet utan liksom flyger över. Då har syftet med guppet, nämligen att få ned höga hastigheter, misslyckats och det är de som kör relativt sakta som råkar värst ut. Eller, hemska tanke, var det ett annat syfte - att bilisterna skulle trakasseras och bilarna få skador? En betydligt bättre och dessutom ofarlig metod för att få ned hastigheten är att måla upprepade längsgående strek över vägbanan. De förorsakar en lätt skakning i bilen, men torde f. ö. vara helt ofarliga. Metoden används på flera ställen. Att anlägga dyrbara och dessutom farliga trafikhinder i form av gupp är däremot helt förkastligt och måste förbjudas. En motion med samma yrkande lämnas till föregående års riksdag. Eftersom utskottet och då inte visade på vad det är för fel med mitt alternativ - målade streck - eller kunde visa att min argumentering angående väg-guppen skulle vara fel, så återkommer jag med förslaget . Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förbud mot anläggande av väg-gupp. 1 1983/84.
mot · G7021813 · 1984-01-24 00:00:00 — De generella hastighetsbegränsningarna på vägar utanför tätorterna är alltför stelt och byråkratiskt utformade. En hastighet, som på ett vägavsnitt kan vara fullt befogad , kan vara helt orealistisk beroende på trafikintensiteten. En smal och krokig väg är olämplig att köra fort på, och där kan hastighetsbegränsningens tillåtna högsta fart kanske vara i överkant, medan samma väg en bit längre fram kan ha ett rakt och tämligen brett avsnitt där en betydligt högre fart utan nämnvärda risker borde vara tillåten. Men samma begränsning gäller även på det avsnittet. Det är delvis en följd av att antalet skyltar skulle bli enormt om man skulle skylta om för varje vägavsnitt. Men det leder till att trafikanterna inte uppfattar hastighetsbegränsningarna som ens tillnärmelsevis motiverade på vissa sträckor. Det leder också till att den stora majoriteten bilister överträder hastighetsbestämmelsema. Det är därför lämpligt att alla hastighetsbegränsningar utanför tätorter, utom där hastigheten är nedsatt eller lägre på grund av särskilda skäl, skall vara rekommenderade hastigheter som kan överskridas. Sådana överskridanden skall dock kunna leda till att de beivras i de fall en olycka hänt. En sådan ordning skulle skapa en jämnare trafikrytm på vägarna. Trafikanterna skulle inte behöva sitta och kontrollera hastighetsmätaren så ofta som , utan mer kunna ägna sig åt själva körningen. Mycken onödig irritation i trafiken skulle därmed också undvikas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att alla generella hastighetsbegränsningar som visar mer än som högsta tillägna hastighet och på vägar utanför tätorter skall omvandlas till rekommenderade hastigheter.
mot · G7021814 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:1814 Information om lokala trafikföreskrifter Svårigheterna för den enskilde bilisten att kunna ta del av de lokala trafikföreskrifterna har påtalats vid många tillfällen. Trots det har tydligen ingen förbättring inträffat. De lokala trafikföreskrifterna har blivit allt flera, alltmer svårtillgängliga och allt dyrare för den enskilde att skaffa sig. När man kommit i ett läge där de lokala trafikföreskrifterna kan vara på flera tusen sidor och kosta att skaffa sig komplett, då är det hög tid att göra något åt saken. Enligt uppgift lär t. o. m. en kommun sagt sig inte ha resurser till att kunna mångfaldiga sina trafikföreskrifter. Då är läget helt ohållbart när man begär att den enskilde trafikanten ska veta vad som står i trafikföreskrifterna. Det har t. o. m. påståtts att det finns kommuner där man inte har sina föreskrifter samlade någonstans. I detta ohållbara läge måste riksdag och regering ingripa. De lokala trafikföreskrifterna måste bringas ned till så liten volym att de kan tillhandahållas den som så önskar i broschyrer eller häften till ett för alla överkomligt pris. Dessutom bör de lokala trafikföreskrifterna samordnas så att minsta möjliga skillnader skall behöva finnas mellan kommuner som gränsar till varandra. För att ta ett exempel så kan den som färdas mellan , och ibland vara osäker om i vilken kommun han befinner sig. När då lokala trafikföreskrifter är olika så kan det förorsaka problem. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen hemställer om åtgärder syftande till att lokala trafikföreskrifter kan tillhandahållas den enskilde i lättöverskådligt skick och till ett rimligt pris, samt att lokala trafikföreskrifter samordnas kommunerna emellan i största möjliga utsträckning.
mot · G7021818 · 1984-01-25 00:00:00 — i m. fl. I proposition 1983/84:40, bil. 7, Åtgärder inom område behandlas frågan livsmedelssubventionernas storlek. Regeringen föreslog då en minskning av de totala livsmedelssubventionerna 3800 milj. kr. med 850 milj. kr. räknat innebärande en besparing om 500 milj. kr. för innevarande budgetår. I motion med anledning av proposition 1983/84:40 utvecklades principiella synpunkter på livsmedelssubventionerna från moderata samlingspartiets sida. I detta sammanhang ställde vi krav på vilket belopp som bör utgå till livsmedelssubventioner. Med hänvisning till de motiveringar som anfördes från vår sida i denna motion återupprepar vi vårt tidigare krav och anser att livsmedelssubventionerna bör minskas med 1035 milj. kr. en ytterligare besparing om 185 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att beslutar att anslå ett i förhållande till regeringens förslag i budgetpropositionen 1984/85:100 minskat anslag med 185 milj. kr. L. () i HANS () () BO () () () () () () () () ()
mot · G7021820 · 1984-01-24 00:00:00 — i m. fl. Förslag till ädellövskogslag, m. m. 1983/84:94) I propositionen föreslås en ny lag som avses ge skydd åt ädellövskog och som skall ersätta nuvarande lag om bevarande av bokskog. Ädellövskogen är en viktig naturresurs och ett omistligt inslag i det svenska landskapet. Grundläggande för ett bevarande av denna tillgång är ett aktivt ädellövskogsbruk. För detta krävs en god efterfrågan på virke från de ädla lövträden, en acceptabel lönsamhet och goda kunskaper i lövskogsskötsel. Det finns vägande skäl för att samhället ger ekonomiskt stöd för vissa åtgärder vid ädellövskogsskötsel, t. ex. beståndsanläggning och röjning samt för en aktiv skötselrådgivning. Något behov av den i propositionen föreslagna speciallagen finns emellertid inte. Vi vill bestämt ta avstånd från den övertro på detaljreglerande lagstiftning som det aktuella förslaget är ett exempel på. Vi vill också peka på de negativa erfarenheterna från tillämpningen av bokskogslagen. Två myndigheter (skogsvårdsorganisationen resp. naturvårdsmyndigheten) och två lagar (bokskogslag resp. skogsvårdslag) reglerar bokskogsskötseln. Resultatet har blivit en stelbent och byråkratisk handläggning samt ett minskat ansvar för markägaren, vilket i sin tur leder till minskad motivation för en aktiv skogsskötsel. Enligt vår mening kommer den nu föreslagna lagen att leda till liknande resultat för hela ädellövskogsbruket. Det kan finnas motiv för samhället, att genom en ändamålsenlig utformning av lagstiftningen, skapa möjligheter till ingripande om uppenbara naturvärden står på spel. Beträffande bevarande av ädellövskog är det emellertid fullt tillräckligt med en komplettering av skogsvårdslagen och en tillämpning av samrådsförfarandet enligt naturvårdslagen i vissa fall. Det bör understrykas att , den skogliga fackmyndigheten, bestämt har förordat denna lösning. För att undvika onödig byråkrati är det viktigt att ansvaret läggs på en myndighet. I detta fall bör skogsvårdsorganisationen vara den självskrivna tillsynsmyndigheten då den säkraste garantin för ett bevarande utgörs av ett aktivt ädellövskogsbruk. Slutligen vänder vi oss med skärpa mot vad som anförs i propositionen beträffande markägares rätt till ersättning. Det är oacceptabelt att markägare, utan ersättning från samhället, skall kunna hindras att välja en lönsammare driftsinriktning i sitt skogsbruk. Det finns inga rimliga motiv varför en viss kategori företagare tvångsvis och utan ersättning skall åläggas betydande inskränkningar i sin näringsutövning för att tillgodose andra Förslag härom bör framtas av regeringen. Det ankommer på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att avslår regeringens proposition 1983/84:94 angående förslag till ädellövskogslag, 2. att beslutar upphäva lagen om bevarande av bokskog, 3. att beslutar komplettera skogsvårdslagen med regler som syftar till förbättrat skydd av ädellövskog, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen i övrigt anförts om bevarande av ädellövskog. L. () i HANS () () BO () () () () () () () ()
mot · G7021822 · 1984-01-23 00:00:00 — m. fl. Skyldighet att uppsätta stängsel vid torvtäkts- och dikningsföretag rapporteras om ett stort antal rådjur och älgar som återfunnits döda i mossdiken och torvgravar. förekommer sådana rapporter under mycket torra somrar. I sitt sökande efter vatten går djuren ned i sanka diken och torvgravar där det kan finnas vattensamlingar kvar. På grund av att dikes- och gravbottnarna täcks av gyttjelager - ofta - samt att dikes- och gravkanterna är branta och inte ger något fotfäste för djuren blir det mycket svårt för dem att komma loss från dessa platser. De som inte kommer upp går troligen en långsam och kvalfull död till mötes. Genom att djuren i regel hittats efter det att de dött är dessa dödsfällor väl kända av ortsbefolkningen. Det finns också möjligheter att genom olika åtgärder minska riskerna för att djur skall förolyckas på sådana ställen. Sådana åtgärder har också genom jägarnas och markägarnas försorg vidtagits. Alltför ofta kräver emellertid åtgärderna kostnader eller arbete i en storleksordning som avsevärt försvårar deras genomförande på privat initiativ. Förbättrade möjligheter bör tillskapas att med utnyttjande av miljövårdsmedel minska riskerna för att djur skall omkomma i sanka mossdiken och torvgravar. Diknings- och torvtäktsföretag som meddelas tillstånd till sådan verksamhet bör också åläggas att vidta erforderliga åtgärder för att inga nya dödsfällor för djur därigenom tillskapas. finns ett stort antal öppna gruvhål i vilka djur omkommer under sina försök att komma åt vatten. Inventeringar av sådana gruvor har gjorts i flera län. De kan alltså antas vara kända. Åtgärder för att hägna in eller på annat sätt minska riskerna för djurtragedier i dessa gruvor har dock inte vidtagits i erforderlig omfattning. I den mån inhägnad tidigare skett har underhållet därefter varit eftersatt och många sådana stängsel är i bristfälligt skick. Med anledning av det ovan anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande behovet av inhägnad vid gruvor och större diken vid torvtäkts- och dikningsföretag. () ()
mot · G7021825 · 1984-01-24 00:00:00 — m. fl. Ökat anslag till mark för naturvård Vid en internationell jämförelse ligger väldigt illa till vad gäller skyddet av urskogarna. finns det bara små rester kvar av dessa skogar. Därför är det nödvändigt med snabba åtgärder om ytterligare areal skall kunna bevaras för eftervärlden. Det föreslagna anslaget räcker inte långt för det behov som finns. Enligt innebär detta att många områden inte kommer att kunna skyddas. Ett skogsland som bör, enligt vår mening, ha råd att avsätta skogsmark som är av betydelse såväl för den vetenskapliga naturvården som för andra intressen, t. ex. friluftslivet. Med tanke på det stora medelsbehov som finns på detta område skulle det behövas en mycket stor höjning av anslaget. Vi är medvetna om att detta f. n. inte är möjligt. Därför föreslår vi en höjning av anslaget med 20 milj. kr. Med hänvisning till det anförda föreslås att med ändring i proposition 1983/84:100 under bil. 11, 4. för naturvård beslutar anvisa ett med . (vpk) (vpk)
mot · G7021829 · 1984-01-25 00:00:00 — Försurningen av mark och vatten är troligen den allvarligaste miljöförstöringen som f. n. pågår i . Genom att försurningen ger lägre skördar, skadar våra skogar, försurar sjöarna och förorsakar korrosionsskador på konstruktioner och byggnader uppgår de direkta och indirekta ekonomiska förlusterna till stora belopp . Skadornas omfattning ökar dessutom år . Försurningen orsakas framför allt av den omfattande förbränningen av fossila bränslen som olja och kol. Denna ger upphov till utsläpp vilka leder till försurande nedfall. Utsläppen innehåller även andra förorenande ämnen vilka negativt påverkar naturmiljön och som kanske även kan rubba balansen i atmosfären. Skadornas omfattning och breda spektrum gör att enkla motåtgärder, exempelvis kalkning, endast får en bromsande effekt. Kalkning kan därför mera betraktas som uppehållande försvar än som ett verksamt motmedel. Rapporter från utlandet, men även från , visar att luftföroreningarna och dess verkningar är långt allvarligare än vad som varit känt. Stora arealer skog i är skadade. Likartade iakttagelser, fast i långt mindre omfattning, har observerats i vårt land. Det är inte säkert att det endast är försurningen som ligger bakom upptäckta skador på skogsbeståndet. En rad andra orsaker var för sig eller i kombination gör att försurningseffekterna får tidigare okända verkningar. Kunskaperna om dessa samband är bristfälliga. För att exempelvis hejda skogsdöden måste insatser göras snabbt. Det effektivaste är självfallet att omdedelbart stoppa alla skadliga utsläpp. Av många skäl är detta omöjligt. Angeläget är dock att med olika medel och metoder bringa ner de förorenade utsläppen, både inom landet och ute i . En annan åtgärd som också är viktig är att en bred dokumentation över skadornas omfattning görs samt att en intensifierad forskning igångsätts. Kunskaperna om orsak och verkan är i många hänseenden otillräckliga. Var är skadorna störst? Finns det något mönster geografiskt, jordartsmässigt eller beroende på odlingsinriktning och trädslagsfördelning? Kan vissa odlingstekniker minska skadorna? Ger kombinationen av olika slags utsläpp svårare skador än andra och hur kan dessa elimineras? Dessa och andra frågor bör skyndsamt tas upp och försöka besvaras. En stor forskningsinsats behövs snabbt därför att med nuvarande skadeutveckling kommer mycket snart en ytterst allvarlig situation att inträffa. Som ett resultat av den här föreslagna ökade forskningen kan nya metoder och ny teknik efter hand behöva prövas. Lämpligt vore att detta gjordes inom ett begränsat geografiskt område. Vi föreslår att sydöstra , , och län blir ett försöksområde för inventering, dokumentation och försök av nya metoder. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen sägs om dokumentation av försurningens verkningar och om en intensifierad forskning på försurningsområdet, 2. att begär att regeringen utser , och län som försökslän i dessa hänseenden. () ()
mot · G7021830 · 1984-01-24 00:00:00 — Våra sjöfåglar drabbas hårt av både oljeutsläpp och andra miljögifter. Vi får rapporter om stora mängder skadade fåglar runt om våra kuster. Det sätts ofta in omfattande åtgärder för att försöka rädda oljeskadade fåglar. Detta är behjärtansvärt men det behövs också insatser för att kartlägga i vad mån miljögifter långsiktigt skadar och hotar våra sjöfågelarter. Samordning och uppföljning av dödligheten kopplat till all påverkan, t. ex. oljeskador, parasiter och miljögifter, är önskvärda. Parallellt med att man såväl i som i de länder där fåglarna häckar bör bedriva forskning bör åtgärder insättas för att kunna bedriva undersökning av skadade fåglar i samband med större oljekatastrofer. Med hänvisning till ovnstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts vad beträffar oljeskadad sjöfågel. () () minab/gotab 1984 77707
mot · G7021832 · 1984-01-25 00:00:00 — har , statliga myndigheter och utredningar sökt förbättra kontrollen av importerade trädgårdsprodukter med avseende på rester av bekämpningsmedel. förordade trädgårdsnäringsutredningen en förstärkning av ansvariga svenska myndigheters insyn i andra länders odlingsförhållanden. Detta för att utröna hur odling sker, vilka bekämpningsmedel som används och vilka bestämmelser som gäller för användningen. På detta sätt skulle man effektivisera ifrågavarande pesticidkontroll och få bättre underlag för att ytterligare rikta undersökningarna av bekämpningsmedel till de importerade trädgårdsprodukter som kommer från vissa problemområden. Trots det ovan anförda aviserar budgetpropositionen inget förslag om ökad och effektiviserad kontroll av importerade trädgårdsprodukter. har i stället med hänvisning till att avgifter upptas för kontroll av importerade trädgårdsprodukter ansett att sådana avgifter också bör tas ut på de produkter som odlas inom landet. Jorbruksministern har anmält att han har samma åsikt och att kontrollen bör bekostas av trädgårdsnäringen kollektivt. Avsikten är att 1 milj. kr. av de medel från trädgårdsnäringen som flyter in i form av handelsgördselmedel skall överföras till livsmedelsverket. Den kontroll som på detta område genomförs har visat att de produkter som odlas i endast i enstaka fall överskridit fastställda gränsvärden. överskred endast två prov av över 1 000 dessa värden. De importerade vegetabilierna har i väsentligt större omfattning överskridit gränsvärdena. Förklaringen till detta är att vi i har mycket restriktiva bestämmelser när det gäller användningen av bekämpningsmedel, karenstider och vilka preparat som får användas, medan många andra länder har betydligt mindre restriktiva bestämmelser. Med de klara skillnader i tillåten användning av bekämpningsmedel, vilket missgynnar den svenska odlingen och gynnar den utländska, är det inkonsekvent att tala om att importerade och svenska produkter skall behandlas lika. En stor del av de medel som används av utländska odlare är totalförbjudna i . Att kräva att de svenska odlarna skall betala för en omfattande kontroll för att de följer de svenska bestämmelserna framstår inte som rimligt. Den svenska trädgårdsnäringen kommer ju också att belastas av den avgift på bekämpningsmedel som fattat principbeslut om. Att då dessutom överföra 1 milj. kr. av trädgårdsnäringens handelsgödselmedel till livsmedelsverkets kontrollverksamhet anser vi inte vara skäligt. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1.att avslår regeringens förslag att trädgårdsnäringens handelsgödselavgifter skall tas i anspråk för livsmedelsverkets pesticidkontroll, 2. att beslutar uttala sig för att kostnaderna för denna kontroll skall täckas inom ramen för livsmedelsverkets anslag, 3. att beslutar uttala sig för att förslag till effektiviserad kontroll av importerade trädgårdsprodukter skall framläggas. ()'- ()
mot · G7021833 · 1984-01-24 00:00:00 — Nuvarande skördeskadeskydd infördes . Jordbruksföretagen skulle därigenom få ett skäligt skydd mot ekonomiska förluster orsakade av skördeskador. Det finns dock en rad grödor som ej ingår i skyddet såsom matärtor, bruna bönor, konservärtor, åkerbönor och grönsaker. Dessa grödor har stor betydelse i vissa områden av vårt land. Missnöje råder på olika håll i landet över skyddets nuvarande utformning. Det står klart att skördeskadeskyddet har betydande brister. Trots ibland omfattande skador utgår ingen ersättning, och ibland då ersättning utgår sker det på ett sätt som odlare uppfattar som orättvist. Röster höjs t. o. m. för ett avskaffande av skyddet. I utredningsbetänkandet SOU 1979:53, Nytt skördeskadeskydd, anvisas två olika alternativa förslag till skördeskadeskydd. Ett kombinerat låne- och bidragssystem och ett system bestående av nuvarande områdesskydd med vissa individuella kompletteringar. Utredningen var även positiv till att skyddet framöver skulle kunna omfatta matärtor och bruna bönor. Lösningar beträffande konservärtor anvisades också. När det gäller övriga utanför skyddet stående grödor tog man inte ställning. Grödor, betydelsefulla för odlarna, skulle dock framöver kunna ingå i skyddet. Svenskt jordbruk står inför en situation där det är mycket angeläget att intresset för alternativa grödor ökar. Den aktuella överskottssituationen av vissa jordbruksprodukter gör frågan än mer betydelsefull. Protein och energigrödor kan mycket väl få en framskjuten ställning inom svenskt jordbruk. Riskerna för de odlare som framsynt vågar satsa på alternativa grödor, vilka ej är med i skördeskadeskyddet, måste minskas. De två viktiga grödorna åkerböna och kokärt borde med i skyddet. Det har antytts att annan huvudman än staten kan tänkas för skördeskadeskyddet. Skördeskadefonden, som byggts upp av medel från både staten och jordbruket, har avsatts i syfte att användas just till hjälp vid skördeskador. Oavsett vem som blir huvudman för skördeskadeskyddet så bör faststlå att de för skyddet fonderade medlen även framöver används för avsett ändamål. 1983 inträffade åter svåra bakslag i vissa fältmässiga grönsaksodlingar. Drabbade odlare har framfört krav på katastrofhjälp, och det inträffade understryker än en gång hur angeläget det är att någon form av odlarskydd individuellt eller för trädgårdsnäringen gemensamt övervägs. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs 1.att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts angående nytt skördeskadeskydd och skördeskadefond för framtida användning, 2. att hos regeringen begär förslag om någon form av katastrofskydd för den fältmässiga grönsaksodlingen.