mot · G7022641 · 1984-03-21 00:00:00 — m. fl. Industriell tillväxt och förnyelse (prop. 1983/84:135) genomfördes ett mycket omfattande strukturarbete för att få goda förutsättningar för svensk industri. Det gällde såväl omstruktureringar och marknadsanpassningar av stora branscher som offensiva framtidssatsningar för ny teknik och forskning. Det är mot denna bakgrund glädjande att regeringen framhåller att de strukturella förutsättningarna för industriutveckling i är mycket goda. Särskilt glädjande är det eftersom regeringspartiet i oppositionsställning aktivt motarbetade merparten av de åtgärder man nu framhåller. Vi noterar att socialdemokraterna i opposition var motståndare till: den offensiva elektroniksatsning som representerar (KrU 1981/82:27) den offensiva teknikupphandling som representerar (FöU 1981/82:18) en nödvändig omstrukturering av varvsnäringen och därmed de nya möjligheter till tung industri som skapats ur de gamla varven (NU 1980/81:63) en nödvändig omstrukturering av skogsindustrin (NU 1980/81:54) att skapa en ny grund för stålindustrins utveckling i (NU 1980/81:44 och 51, NU 1981/82:13) att skapa realistiska framtidsförutsättningar för tekoindustrin (NU 1980/81:47) Vi kan nu konstatera att det är just dessa åtgärder som är den praktiska bakgrunden till att svensk industri i strukturellt avseende nu står hyggligt . Till detta kommer också den mera offensiva småföretagspolitiken, bl. a. manifesterad i skapandet av de regionala utvecklingsfonderna och en kraftig minskning i beskattningen av arbetande kapital. Det är förvånande att regeringen i så hög grad försöker orientera politiken mot centralt administrerade program på skilda sektorer. Erfarenheten visar att en decentralistisk och marknadsekonomisk inriktning bättre mobiliserar resurser och förutsättningar i övrigt för individer och företag i alla delar av landet. Företagens miljö och företagandets villkor Om man i positiv mening vill skapa en industriell tillväxt och förnyelse kan aldrig ett centralt administrerat program ersätta goda grundläggande förutsättningar vad gäller företagens miljö och företagandets villkor. I dessa avseenden har regeringens politik präglats av åtgärder som långsiktigt har en negativ och nedbrytande effekt. De tillfälligt positiva effekter som devalveringen inneburit elimineras successivt genom en otillräcklig ekonomisk politik och felriktad näringspolitik. Beslutet om kollektiva löntagarfonder skadar framtidstro och riskvilja i näringslivet . Det visar hur socialisterna i tror att det är möjligt att ersätta strategiska beslut grundade på kompetens i de enskilda företagen med centralt fattade beslut grundade på önsketänkande. Så snart de parlamentariska förutsättningarna härför föreligger skall de kollektiva löntagarfonderna avvecklas. Beskattningen av företagen särskilt småföretagen har skärpts. Möjligheterna till lagernedskrivning har minskat. Arvs- och gåvoskatten har skärpts vilket allvarligt försvårar generationsskiften. Förmögenhetsbeskattningen har höjts vilket drabbar det arbetande kapitalet i företagen. Preliminärskatten för inkomsttagare med B-skatt har höjts till . En tillfällig löneavgift om infördes. Forskningsavdraget, denna till det enskilda företaget riktade stimulansen för initiativ till förnyelse och utveckling, slopas. har protesterat mot denna företagsnegativa skattepolitik. Vi har därutöver krävt en råd åtgärder för att förbättra förutsättningarna från skattesynpunkt för expansivt företagande och nyföretagande. Här bör särskilt framhållas kravet om nedsättning av sjukförsäkringsavgiften för småföretag och egenföretagare för de 15 först anställda och möjligheten att genom privata investeringskonton spara skattefritt till startkapitalet vid nyföretagande (mot. 1983/84:343, 1129, 1190, 1363 och 1364). Ett tredje avgörande område som måste åtgärdas gäller att begränsa byråkrati och krångel. Om man på ett avgörande sätt skall komma till rätta med dessa problem måste en bättre tillgänglighet, en ökad närhet och mera utrymme för sunt förnuft prägla samhällskontakterna med företagen och regelsystemet om förhållandena inom företaget. Den inriktning mot mera centralt inriktade program, som propositionen representerar, riskerar att innebära en utveckling där byråkrati och krångel upplevs öka i stället för minska. har i särskilda motioner påtalat hur reglerna inom den arbetsrättsliga lagstiftningen, arbetsmiljölagstiftningen m. m. bör utvecklas för att väl tillgodose sina grundläggande syften och intentioner men på ett mindre byråkratiskt sätt. Inte heller nu tar regeringen några positiva och offensiva grepp i regionalpolitiken. Ursäkten om en sittande utredning representerar i praktiken en värdering att den industriella förnyelsen och tillväxten inte i första hand är avsedd för regioner där den industriella basen och sysselsättningen är svag. förslag om ett förstärkt generellt regionalpolitisk! stöd lägre arbetsgivaravgifter i inland samt förslag till kraftig ökning av det regionalpolitiska länsanslaget representerar i detta avseende en helt annan inriktning och grundsyn (mot. 1983/84:567 och 568). I en modern marknadsekonomi av vår typ har samhället en viktig och central uppgift för att stimulera teknisk utveckling och för att ge goda förutsättningar för produktion och marknadsföring. Från skilda utgångspunkter måste samhället medverka till omstrukturering, förnyelse och utveckling av företagen. Samhället skall stödja och medverka till en offensiv framtidsinriktning. Om statsmakten eller andra centrala organ överger sin övergripande förutsättningsskapande roll och vill detaljstyra näringsliv och företagande kommer politiken att resultera i felsatsningar, fel industristruktur och i värsta fall tillbakagång. Exemplen är många, t. ex. 80, och kärnkraftssatsningen. Vi delar således regeringens syn att industripolitiken skall ha en offensiv och framtidsinriktad prägel. Vi vill också framhålla småföretagsamhetens strategiska betydelse i en sådan utveckling. Men när regeringen vill åstadkomma detta genom satsning på centrala program och utvecklingsformer som går småföretagsamheten förbi, har en motsatt uppfattning. Enligt vår mening bör styrelsen för teknisk utveckling (STU) och de regionala utvecklingsfonderna ges en mer omfattande roll i industripolitiken. Härigenom åstadkoms en mera decentralistisk och småföretagsinriktad inriktning av politiken. Ansvarsfördelningen mellan industriverket (S1ND) och STU blir klarare. Det framstår som angeläget att en bättre arbetsfördelning mellan SIND och STU kan åstadkommas. Förslaget om inrättande av en småföretagsfond är ett försök av regeringen att inför de mindre företagen skaffa sig ett alibi för löntagarfonderna. Förslaget skall ses mot bakgrund av att de kollektiva löntagarfonderna systematiskt för över stora resurser från småföretag till storföretag och från utsatta regioner till regioner med egen expansionskraft. Propositionens förslag är att småföretagsfonden knyts till investeringsbanken med uppgift att i första hand placera 100 milj. kr. i investment- och utvecklingsbolag, vilka är inriktade mot småföretagssektorn. Propositionen innehåller emellertid ingen analys av att det föreligger kreditförsörjningsproblem beträffande riskkapital kanaliserade i dessa former. Tvärtom innehåller förslaget en brasklapp om att en förutsättning är att investment- och utvecklingsbolagen är intresserade av ett samarbete med småföretagsfonden. Propositionen saknar dessutom en analys av huruvida kapital via denna typ av bolag bäst främjar en mångsidig småföretagsstruktur. Vad vi har kunnat finna söker sig redan nu riskkapitalet i hög utsträckning till just den form av bolag, som här är i fråga. Något nytt offensivt tillskott, som täcker ett identifierbart behov, representerar således inte förslaget. Också på denna grund finns skäl att avvisa förslaget. De medel som är avsedda för småföretagsfonden bör, i avvaktan på löntagarfondernas avveckling, förvaltas inom det ordinarie AP-fondssystemet. Teknikutveckling är STU:s ansvar I propositionen föreslås nya anslag till SIND riktade för särskilt angelägna teknikutvecklingsområden. För spridning av flexibla tillverkningssystem föreslås 15 milj. kr. Medlen avser i huvudsak att användas för demonstrationsanläggningar i företagen beträffande robotisering. STU har redan sådana demonstrationsanläggningar. Enligt vår mening talar övertygande skäl för att STU bör ha huvudansvar för denna verksamhet också fortsättningsvis. a. ökar detta förutsättningarna att för demonstrationsändamål ta vara på teknikutvecklingen och också anpassa dem för de mindre företagens behov. I propositionen föreslås också att 20 milj. kr. anvisas till SIND för havsindustriell kompetensutveckling. Detta är ett fullföljande av förslag i proposition 1983/84:10 om svensk havsresursverksamhet. Såvitt vi kan finna avser programmet i all huvudsak främjande av teknikutveckling och blir därmed överlappande när det gäller STU:s verksamhet inom samma område. bör därför, för att åstadkomma ett effektivare resursutnyttjande, uppdra till regeringen att samordna resurserna till STU:s ansvarsområde. Enligt vår mening bör såväl för spridning av flexibla tillverkningssystem som för havsindustriell kompetensutveckling anvisa medel per budgetår på sedvanligt sätt. Vi har inte funnit något skäl biträda att för nästkommande budgetår anvisa medel som skall förbrukas under de tre kommande budgetåren. småföretagsproposition innebar ett radikalt nytänkande såväl när det gällde att värdera småföretagens kompetens och utvecklingsmöjligheter, som när det gällde samhällets instrument för att främja en sådan utveckling. Överförandet av betydande resurser till de regionala utveck lingsfonderna skapade helt nya och förbättrade förutsättningar att i samverkan med företag och banker stödja små företag och nyföretagande. Det är viktigt att nu bygga vidare på den grund som lagts. Även om regeringen erkänner de regionala utvecklingsfondernas stora värde förbehåller man SIND att centralt sköta betydande uppgifter för att stimulera småföretagsamhet och nyföretagande. Enligt vår bestämda uppfattning har ett centralt statligt verk, som SIND, sämre förutsättningar att effektivt stödja nyetableringar, utbildning av företagare, service till företagen och även strategiska insatser för företagsutveckling än vad de regionala utvecklingsfonderna har. Vi vågar t. o. m. påstå att regeringen genom denna centralistiska inställning riskerar undergräva utvecklingsfondernas ställning och skapar kompetenstvister mellan fonderna och SIND. Inriktningen måste vara att tillgängliga resurser så långt möjligt fördelas till fonderna. Detta gäller också det särskilda anslaget för industridesign. Också detta anslag bör inordnas i anslaget för småföretagsutveckling och beräknas per budgetår inte ett anslag nu som avser tre kommande budgetår. I propositionen föreslås 20 milj. kr. bli anvisade för att genom forskningsbidrag stödja teknikutvecklingen i småföretag. Bidrag skall inte lämnas till börsföretag eller företag med mer än 500 anställda. Enligt vår mening finns goda skäl som talar för en sådan stimulansmöjlighet. Det bör ge möjlighet att förstärka den avancerade tekniska profil som präglar allt fler små och medelstora företag. Vi vill emellertid erinra om att regeringen genom att slopa det särskilda forskningsavdraget tidigare särskilt drabbat just denna företagstyp. Förslaget återställer inte de resurser som en ökad beskattning fråntog företagen.Med vårt förslag att återinföra forskningsavdraget bör emellertid ett forskningsbidrag bli ett viktigt komplement i företag som genom sin vinstsituation inte kan utnyttja ett avdrag. Regeringen föreslår att sammanlagt 600 milj. kr. anvisas till Industrifonden . 200 milj. kr. avsätts för /85. Dessa medel avser i första hand att komplettera STU:s stödverksamhet, där större projekt inte kan finna utrymme. Enligt vår mening har emellertid avvägningen mellan STU:s resurser och industrifonden gjorts på ett sådant sätt att storföretagen får ökade möjligheter till stöd medan STU och stödet till mindre företag och projekt får ett realt minskat stöd med . Enligt vår mening bör 50 milj. kr. ytterligare tillföras STU och anslaget till Industrifonden i motsvarande mån minska. Industrifondens framgångsrika verksamhet bör ändå få ett tillräckligt utrymme för expansion och om så inte är fallet får frågan om tilläggsanslag prövas i särskild ordning. 1** Riskdagen 1983/84. Investeringsbanken har fyllt viktiga uppgifter när det gällt att dels medverka till nödvändiga omstruktureringar av svenska företag, dels som samverkanspart till de regionala utvecklingsfonderna. Som framgår också av propositionen har näringslivets behov av lånefinansiering väsentligt förändrats banken verkat. Också propositionen ger i hög utsträckning intryck av att Investeringsbanken mera söker sin egen uppgift än att den är ett offensivt instrument för en framtidsinriktad industripolitik. Av vad som kan utläsas ur propositionen kommer Investeringsbanken i hög utsträckning att utvecklas till något av affärsverkens och kommunernas bankkontakt då dessa vill ta upp lån. Vi vill för vår del inte utesluta att staten också kan komma att behöva medverka i omfattande strukturförändringar av svenskt näringsliv genom insatser från en egen bank. Vi kan konstatera att de insatser i detta avseende som gjorts i väsentlig utsträckning bidragit till en omstrukturering i ordnade former och med bevarande av livskraftiga industristrukturer. Utan insatserna från bl. a. Investeringsbanken hade förutsättningarna för svensk industriproduktion nu varit sämre. Men som framgår av propositionen kommer också omstruktureringsarbetet nu in i en ny fas där det statliga engagemanget rimligen inte kan vara lika omfattande som då flera av de tyngsta industrigrenarna var i gungning och ingen ny expansionskraft fanns i någon annan del av näringslivet. Mot bakgrund av de förändrade förutsättningar som uppstått under de år Investeringsbanken verkat och den förändrade statliga rollen i omstruktureringar som bl. a. beskrivs i propositionen finns enligt vår mening skäl att från grunden pröva förutsättningarna för och inriktningen av Investeringsbanken fortsatta arbete. Samhället har en egen roll I ett samhälle med en så betydande offentlig sektor har den ekonomiska aktiviteten och inriktningen där en avgörande betydelse för industrins framtidsinriktning. Industriell utveckling är i många fall ett resultat av ett samspel mellan offentlig upphandling och industriell teknikutveckling och kompetens. Tele-X och JAS-projekten är, som tidigare framhållits, två stora aktuella exempel i detta avseende. Enligt vår mening är det viktigt att staten, kommuner och landsting i sin roll som upphandlare av teknik medverkar till att svensk industri i viktiga avseenden kan bibehålla sin framskjutna position. I propositionen föreslås att 26 milj. kr. anvisas för främjande av teknikupphandling och underleveranstörsutveckling. Bortsett från 2 milj. kr., vilka går till TEMU-bolagen, avser anslaget att finansiera verksamheten vid en arbetsgrupp i industridepartementet. arbete skall medlen användas för att delfinansiera förstudier och utredningsarbete. Enligt vår mening är det knappast möjligt att, genom en i särskild ordning tillsatt arbetsgrupp, centralt från på ett rimligt sätt stimulera teknikupphandling och underleverantörsutveckling ute i de enskilda små och medelstora företagen. Centrala åtgärder av betydelse är de faktiska besluten om teknikupphandling, exempelvis och . Enligt vår mening kan man bättre främja teknisk utveckling om man ger de regionala utvecklingsfonderna möjlighet att stödja FoU-verksamhet och också ta initiativ på det lokala planet i upphandlingsfrågor. Detta är i hög utsträckning en fråga om att klargöra att fonderna har kunskap och kompetens inom detta område. Enligt vår mening bör uttala att de 24 milj. kr., som är avsedda för arbetsgruppen i , överförs till de regionala utvecklingsfonderna i särskild ordning. Medlen skall användas för stöd till FoU och för främjande av teknikupphandling och underleverantörsutveckling. Med stöd av det anförda hemställs 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om inriktningen av industripolitiken vad gäller decentralisering, teknisk förnyelse och småföretagsamhet, 2. att beslutar att hos regeringen begära en översyn av arbetsfördelningen mellan SIND och STU för att bättre tillgodose teknikutveckling anpassad efter de mindre företagens behov i enlighet med det anförda, 3. att beslutar att avslå förslaget om inrättande av en småföretagsfond i enlighet med vad som anförts i motionen, 4. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om STU:s ansvar för spridning av flexibla tillverkningssystem, 5. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om STU:s ansvar för havsindustriell kompetensutveckling, 6. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om ansvarsfördelningen mellan SIND och de regionala utvecklingsfonderna, samt att till Småföretagsutveckling anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med 5 milj. kr. 7. att beslutar att i händelse av bifall till yrkandet om ökade resurser till småföretagsutveckling avvisa regeringens förslag om nytt anslag för industridesign, 8. att beslutar att till Stöd till industriellt utvecklingsarbete, med överförande av 50 milj. kr. till STU, för /85 anvisa ett reservationsanslag av , 9. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts beträffande översyn av Investeringsbankens framtida verksamhet, 10. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om utnyttjandet av anslaget för teknikupphandling och underleverantörsutveckling inom ramen för de regionala utvecklingsfondernas verksamhet. () () () . ÅSLING (c) () . () () () () i () () () () () () ()