mot · G702527 · 1984-01-18 00:00:00 — Lag om ideella föreningar Ideella föreningar är en viktig del av vårt samhälle. De fullgör betydelsefulla uppgifter på många olika områden, exempelvis inom facklig, politisk och humanitär verksamhet samt vid religionsutövning, vetenskaplig forskning och idrott. Många organisationer har lagstiftningsvägen kommit att få ett starkt - ja, några rent av ett dominerande - inflytande över samhällsutvecklingen. Samhället stöder också på olika sätt organisationer och föreningar av skiftande slag. Trots den betydelse som sålunda är att tillmäta olika organisationer saknas rättsliga normer av grundläggande karaktär som rör sådana elementära ämnen som den enskildes ställning i förhållande till organisationen. För associationer av annan typ är läget det motsatta. För t. ex. aktiebolag och ekonomiska föreningar föreligger noggrann reglering. Avsaknaden av regler angår sådana centrala ämnen som den enskildes rätt att inträda i, kvarstanna i eller utträda ur en förening och hans rätt att slippa bli ansluten till en förening mot sin vilja (negativ föreningsrätt, kollektivanslutning). Detsamma gäller förekomsten av s.k. organisationsklausuler av innebörd att arbetsgivaren förbinder sig att icke anställa personer som ej tillhör den avtalsslutande arbetstagarorganisationen. Ej heller finns bestämmelser om minoritetsskydd i föreningar. Slutligen är att märka avsaknaden av grundläggande regler om ekonomi och revision samt om skadeståndsskyldighet, ansvarighet för uppkomna förbindelser och om föreningens upplösning. Som ett typiskt exempel på hur oefterrättlig dagens situation kan vara för en enskild kan ett av högsta domstolen avgjort mål tjäna (NJA 1982 s. 853). En person () önskade utträda ur . Hans skriftligen gjorda framställning lämnades emellertid utan bifall. Arbetsgivaren fortsatte därför att göra avdrag på lönen för fackavgift till förbundet. Efter stämning å förbundet yrkade vid att tingsrätten måtte fastställa att han fr. o. m. en viss angiven tidpunkt icke längre var medlem i förbundet samt berättiga honom att återfå erlagd fackavgift. Förbundet yrkade att talan skulle avvisas, enär stadgarna föreskrev att tvister skulle avgöras av skiljemän i särskild ordning. Stadgarna innehåller i tillämpliga delar följande: Medlem som övergått till verksamhet, som ligger utanför förbundets eller annat till landsorganisationen anslutet förbunds verksamhetsområde, kan efter att ha betalt förfallna avgifter beviljas utträde ur förbundet. Samma gäller för den medlem beträffande vilken förbundsstyrelsen finner andra skäl föreligga som kan berättiga till utträde. Skriftlig utträdesansökan skall ställas till avdelningens styrelse som med till- eller avstyrkan överlämnar densamma till förbundsstyrelsen för avgörande. Beviljas utträde, skall anteckning göras i medlemsbeviset. Anledningen till utträdet skall anges liksom också att alla stadgeenliga förpliktelser är uppfyllda. Avslagsbeslut får överklagas i den ordning, som stadgas i § 11 mom. 5-7. Inbördes tvister mellan förbundet, avdelning, styrelse eller ledamot därav eller enskild medlem skall hänskjutas till avgörande av skiljemän i den ordning lagen om skiljemän stadgar. Skiljemännens antal skall vara fem, av vilka vardera parten utser två och de utsedda tillsammans utser den femte. Kan inte enighet nås om valet av femte ledamot, utses denne av landssekretariatet. Vad nu sagts gäller med iakttagande av bestämmelserna i § 4 mom. 5 och § 11 mom. 5-7 även beträffande tvist om inträdesvägran eller uteslutning. Ur högsta domstolens avgörande () är följande av särskilt intresse: De spörsmål som skiljemännen skulle få att pröva gäller rätten till utträde ur förbundet och med sådant utträde sammanhängande ekonomiska frågor. Stadgarnas formulering i 10 § i fråga om medlems utträde ger vid handen, att stadgarna ej förutsätter en verklig rätt för medlemmen att efter ensidig uppsägning lämna förbundet. Denna uppfattning om stadgarnas innebörd vinner också stöd av följande förhållande. Ifrågavarande bestämmelser står helt i överensstämmelse med inom (), till vilken förbundet är anslutet, 1977 upprättade normalstadgar för till LO anslutna förbund. I LO:s kommentar till dessa normalstadgar uttalas: Fackföreningsrörelsens principiella inställning till utträdesrätt för medlem ur ett fackförbund är den, att sådan rätt saknas. LO:s kommentar till normalstadgarna innehåller beträffande bestämmelsen om utseende av den femte skiljemannen följande: Denna sistnämnda bestämmelse skall ses mot bakgrunden av de krav på speciella kunskaper som krävs om den fackliga rörelsen, dess uppbyggnad och synsätt, för att skiljenämnden rätt skall kunna fullgöra sin uppgift. Det kan antas att i tvister mellan ett fackförbund inom LO och medlem i förbundet landssekretariatet och förbundet oftast har samma synsätt. Där så är förhållandet, är det mot bakgrunden av det anförda sannolikt, att vid skiljeförfarande enligt stadgarna vid oenighet mellan de partsutsedda skiljemännen till femte skiljeman kommer att utses en person som representerar LO:s och förbundets synsätt. Om så sker, uppkommer en obalans i skiljenämndens sammansättning. Jävsreglerna utgör intet skydd häremot, eftersom det förhållandet, att en skiljeman har en viss åsiktsinriktning, inte annat än i extrema fall kan göra honom jävig. Typiskt sett är därför stadgarnas bestämmelser om utseende av skiljemän ägnade att inge allvarliga betänkligheter från rättssäkerhetssynpunkt. Skiljeklausulen kan i allt fall inte godtas som rättegångshinder i förevarande tvist, där det organ som kunde komma att utse den femte skiljemannen redan från början givit uttryck för sin principiella inställning till den grundläggande tvistefrågan. På grund av det anförda bör skiljeklausulen med stöd av 36 § avtalslagen lämnas utan avseende. TR:n är således behörig att pröva tvisten. fann alltså att den klausul i stadgarna som förbundet åberopade mot den enskilde ej uppfyllde kravet på rättssäkerhet. LO:s kommentar till normalstadgarna förtjänar att upprepas: Fackföreningsrörelsens principiella inställning till utträdesrätt för medlem ur ett fackförbund är den, att sådan rätt saknas. Behövs ytterligare argument till stöd för yrkandet om lagreglering av ideella föreningar? Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till lag om ideella föreningar.