mot · G802140 · 1984-11-01 00:00:00 — m. fl. Styrelseordförande i affärsbank (prop. 1984/85:35) I proposition 1984/85:35 föreslås att regeringen, i syfte att ytterligare stärka samhällets" inflytande över affärsbankerna, skall godkänna bankstyrelsernas val av ordförande. Godkännande skall lämnas om den av styrelsen valde kan förväntas verka för att såväl samhällets som bankens intressen kommer att tillvaratas i bankens verksamhet. Om regeringen inte godkänner den valde ordföranden skall den utse en annan ledamot inom styrelsen till ordförande. Även en av regeringen utsedd offentlig styrelseledamot kan därvid utses till ordförande. Förslaget att regeringen skall godkänna styrelseordförandena i affärsbankerna är ytterligare ett i raden som syftar till att öka statsmakternas kontroll över näringslivet. Bakgrunden till förslaget är upprepade motioner till och debatter vid socialdemokratiska partikongresser. Motionerna har i allmänhet haft mer långtgående syften, t. ex. förstatligande av kreditväsendet. Kongressmajoriteten, liksom nu regeringen, har emellertid valt att skynda långsammare. Vi delar inte den grundläggande utgångspunkten för regeringens förslag, nämligen att av staten utsedda eller godkända representanter i företagsstyrelser är en lämplig väg för statsmakterna att utöva inflytande. Det mandat som ges är i regel utomordentligt vagt vilket gör att det i praktiken inte låter sig kontrolleras. Den statliga representanten kan i vissa sammanhang också fungera som ett slags "gisslan: hans deltagande i ett beslut innebär att också statsmakterna kan anses bundna av det. Statsmakternas inflytande över näringslivet bör i stället utövas genom generella regler eller ramar som gäller lika för alla berörda företag. Inom bankväsendet finns redan instrumenten för ett sådant inflytande i form av banklagen, bankinspektionen och . Några ytterligare instrument behöver ej tillskapas. Regeringen utser offentliga styrelserepresentanter i affärsbankernas huvudstyrelser. vidgades den statliga representationen till att omfatta affärsbankernas regionala styrelser, och fick kommunerna möjligheter att utse representanter i bankernas lokalstyrelser. har av de skäl som ovan redovisats motsatt sig denna representation. Vi har heller aldrig själva nominerat ledamöter till dessa uppdrag. När den statliga representationen infördes var motiveringen att det skulle ge samhället, vilket i detta sammanhang är liktydigt med staten, bättre möjligheter att påverka beslutsfattandet i affärsbankerna såväl i fråga om finansieringsverksamhetens allmänna inriktning som enskilda kreditfrågor eller andra från det allmännas synpunkt viktiga ärenden. Någon precisering av vilka förändringar man mer konkret eftersträvade gjordes inte då och har inte heller senare redovisats. Utan någon som helst diskussion om vilken roll de offentliga styrelserepresentanterna spelat hävdar finansministern nu att systemet med offentliga representanter i affärsbankernas styrelser i stort sett har fungerat bra. Det är oklart vad han avser. Han gör inget försök att kvalificera sitt påstående. Inte heller i den departementspromemoria som ligger till grund för propositionen förs någon diskussion i ämnet. Såvitt vi förstår finns det inga belägg för påståendet - det görs bara rakt ut i luften utan något underlag. Ändå förefaller just det förhållandet att systemet anses ha fungerat väl vara ett av skälen till att regeringen nu anser att man kan gå vidare. Regeringen föreslår att de av bankstyrelserna valda ordförandena skall godkännas om den valde förväntas verka för att såväl bankens som samhällets intressen beaktas i verksamheten. Innebörden i detta är utomordentligt vag. Vad avses egentligen med samhällets intressen i detta sammanhang? Inget försök till precisering görs i propositionen eller departementspromemorian. Inte heller har man sökt visa att detta intresse skulle ha åsidosatts av bankstyrelsernas ordförande. Det ligger naturligtvis i varje affärsbanks intresse att dess ordförande i en allmän mening beaktar samhällets intressen. Det finns heller ingen anledning att ifrågasätta bankstyrelsernas förmåga att välja lämpliga ordförande. Bakom regeringens förslag måste det därför rimligen finnas mer specifika önskemål vilka inte redovisas i propositionen. Enligt lagförslaget skall regeringen inte bara bedöma den valde ordförandens vilja och förmåga att beakta detta ospecificerade samhällsintresse utan också dennes möjligheter att tillvarata bankens intresse. Regeringen skall t. o. m. enligt motivtexten garantera att personer utses som tillgodoser dessa bägge krav. I praktiken har regeringen enligt vår uppfattning inga kvalifikationer för att göra denna bedömning eller för att ställa ut några garantier av detta slag. Oklarheten om vilka krav som egentligen skall ställas på affärsbankernas styrelseordförande kommer att skapa utrymme för stort godtycke. Denna slutsats förstärks av att regeringen räknar med att i regel kunna godkänna den valde ordföranden eftersom valet skal! föregås av formlösa kontakter mellan banken och regeringen. Vad regeringen här föreslår är att man skall institutionalisera mygel" på hög nivå. Att socialdemokraterna verkigen har ambitionen att lägga sig i valen av ordförande i framgår med önskvärd tydlighet av protokollet års partikongress, vars beslut ligger till grund för det nu Vid kongressen konstaterade partistyrelsens föredragande att en av de svåraste uppgifterna för en socialdemokratisk regering blir, att till ordförande i affärsbankerna hitta personer som har sådan personlig tyngd, kunnighet och integritet att de kan fullgöra sitt arbete och skapa respekt i den omgivning där de ska arbeta. Han slår också fast att partistyrelsen ansett att om det igen blir en socialdemokratisk regering ska vi kunna leta rätt på sådana personer. Det är uppenbart att den socialdemokratiska regeringen har tänkt sig att spela en mycket aktiv roll vid val av ordförande. Den bild som växer fram är denna. Regeringen kommer att arbeta aktivt för att hitta styrelseordförande till affärsbankerna vilka anses beakta samhällets intressen. Vilka dessa intressen är avgör regeringen, dock utan att redovisa det offentligt. Genom formlösa kontakter ser man sedan till att bankstyrelserna väljer rätt personer till ordförande så att regeringen bekvämt kan godkänna valet. Skulle bankstyrelserna trilskas och välja andra än de regeringen "formlöst förordat kan regeringen utse den person man själv önskade. En allvarlig konsekvens av den föreslagna ordningen kommer att bli att många personer inom bankvärlden som kan tänkas vara aktuella för uppdrag på ordförandenivå medvetet eller omedvetet kommer att anpassa sig till den nya situationen. Ofördelaktiga uttalanden om regeringen eller den ekonomiska politiken kan tänkas bli en belastning. Det förslag som framläggs är bara ett av flera planerade steg på vägen mot ett ökat statligt inflytande över kreditväsendet. I det socialdemokratiska kongressbeslutet ges vissa indikationer om fortsättningen. a. aviseras att staten skall utse ordförande också i affärsbankernas regionala styrelser, att staten skall sätta in representanter i av affärsbankerna kontrollerade stiftelser och fonder liksom i investmenbolaget och i vissa finansbolag, att antalet offentliga representanter i affärsbankernas styrelser kan komma att utvidgas och att regeringen skall samråda mer effektivt med de offentliga styrelserepresentanterna. Det sistnämnda torde innebära att man önskar en hårdare styrning från regeringen gentemot de offentliga styrelserepresentanterna. Det bör understrykas att den nu föreslagna åtgärden - att regeringen skall godkänna ordförandena i affärsbankerna - föreslås utan andra motiveringar än en önskan att öka regeringens makt över näringslivet. Det innebär att ytterligare steg också kan tas utan annan motivering än denna. Fältet ligger öppet för en ökad statlig styrning av banker och näringslivet i övrigt om den nuvarande regeringen får råda. avvisar förslaget att regeringen skall godkänna och i praktiken utse ordförande i affärsbankerna. Vi anser också att den offentliga styrelserepresentationen på alla nivåer bör avskaffas. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi 1.att avslår proposition 1984/85:35, 2. att beslutar om sådan ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse att offentlig styrelserepresentation avskaffas. () () () ()