mot · G7022382 · 1984-01-25 00:00:00 — Arbetet för jämställdhet mellan män och kvinnor har bedrivits på många områden, såväl politiskt som inom arbetslivet. har arbetet intensifierats och en lång rad reformer har genomförts mestadels under stor politisk enighet. inrättades 1976 och jämställdhetsnämnd kom till. I strävan att förändra attityder och få bort fördomar om vad som passar sig för män och kvinnor får man räkna med ett mödosamt arbete och en avsevärd tidsåtgång. Det krävs ett växelspel mellan attitydpåverkan och praktiska reformer. Det har därför varit av ett utomordentligt värde, att reformförslag som förelagts och som arbetats fram för t. ex. skola och arbetsmarknad kommit till i stor politisk enighet, i en politiskt sammansatt kommitté med representanter från samtliga riksdagspartier. Den socialdemokratiska regeringen valde att lägga ned jämställdhetskommittén för att inom departementet arbeta fram förslag till reformer som sedan testas på ett jämställdhetsråd. Detta råd är inte ett arbetande råd utan en testgrupp, bestående av 45 personer inkl. ordinarie och ersättare. Rådet har sammanträtt ett fåtal gånger och arbetet inom rådet kan knappast sägas vara rationellt. kan man knappast säga, att jämställdhetsarbetet drivits framåt genom den nya organisationen. /82 genomförde jämställdhetskommittén ett omfattande arbete i form av informationskampanjer och möten i skolor. Det avlämnades två betänkanden med konkreta åtgärder och förslag, som inte tycks tilldra sig statsrådets intresse. En rad yttranden avgavs och en undersökning om mäns inställning till jämställdhet gjordes och överlämnades . Ett omfattande opinionsarbete bedrevs bl. a. genom tidskriften men också på annat sätt. Partirepresentanterna i kommittén var starkt pådrivande vad gäller aktiviteter och opinionsbildning. Man nådde också stora grupper av människor, både unga och gamla. De förslag som togs fram i kommitténs betänkanden var förankrade hos de politiska partierna, som också därigenom påtog sig en viktig, påverkande uppgift och ett ansvar. Kommittén var det naturliga centrat för information från och till kommittén. har informationsarbetet och jämställdhetsinsatserna splittrats på många instanser, vilket är förvillande och ineffektivt, särskilt för allmänheten, som måste uppfatta den nya ordningen som innebärande en sämre service. Det ligger en stor skillnad i den tidigare organisationen jämfört med den nuvarande. Framför allt gäller detta att idéer till utredningar och kampan jer nu initieras från ett sekretariat och inte i tankeutbyte mellan politiker från olika partier. Förankring av förändringsidéer och förslag behövs under pågående arbete. Det är både mindre önskvärt och svårare att i efterhand förankra förändringar. Den kvinnliga andelen politiker är viktig för samhällsarbetet. Den andelen påverkas av hur jämställdhetsarbetet utvecklas och av det gehör de politiska representanterna får inom de egna leden. Eftersom detta i sin tur är beroende av hur delaktig och informerad resp. politiker är blir slutsatsen: En förutsättning för framsteg i jämställdhetsarbetet är ett direkt engagemang i arbetet. I den nuvarande arbetsformen ges inte , folkets valda ombud, tillräckliga möjligheter att på beredningsstadium påverka utvecklingen, och den politiska oppositionens kunskaper tas inte tillvara tillräckligt. Jämställdhetsarbetet är inte någon politisk stridsfråga även om uppfattningen om lämpliga metoder för att förändra kan skilja sig mellan partierna. Parlamentarikernas kunskaper och engagemang bör bättre tas till vara än vad som är möjligt i nuvarande organisation. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående parlamentarikernas direkta inflytande på jämställdhetsarbetet.