mot · G7022655 · 1984-03-22 00:00:00 — Förenkling av myndigheternas föreskrifter, anvisningar och råd (prop. 1983/84:119) I regeringens proposition 1983/84:119 förordas en rad åtgärder angående förenkling av myndigheternas föreskrifter och råd. I anledning av denna proposition vill jag ta upp frågan om vikten av att myndigheternas föreskrifter och handledningar etc. verkligen återspeglar de beslut och uttalanden gjort vid ärendets avgörande. Det är nämligen av avgörande betydelse att beslut, inte bara i fråga om lagtext och anslagsbelopp, utan även vad gäller motiveringar för besluten kommer till vederbörande handläggande myndigheters kännedom genom av centrala myndigheter utfärdade anvisningar o. d. Det räcker inte med att motiveringar i propositionen i de fall genom utskottsbetänkandet vidgat eller förändrat motiveringarna för exempelvis en lagregels tillämpning och handläggning av berörda frågor. I samband med behandlingen av proposition 1983/84:119 bör enligt min mening göra ett uttalande om vikten av att innebörden av beslut kommer fram i myndigheters föreskrifter, anvisningar och råd. Som motivering till denna hemställan vill jag som exempel ta ett fall som jag själv tagit upp i i form av fråga till justitieministern. Exemplet skall inte ses som kritik mot ett speciellt ämbetsverk utan som ett återgivande av fakta utan att forska i varför en myndighet i detta fall utfärdat en handledning utan att invänta att ta hänsyn till uttalande. beslöt på lagutskottets förslag (LU 1982/83:30) att bifalla regeringens förslag i proposition 1982/83:84 om undantag från lagfartskravet beträffande vissa äldre förvärv. Lagändringen ger främst staten, kyrkan och kommunerna möjlighet att försälja egendom som de av ålder innehaft utan att ha lagfart på densamma. a. är stora delar av domänverkets fastighetsinnehav i sådan egendom. På grund av det senare berör förslaget till lagändring samiska intressen. Under utarbetandet av propositionen hade dock inga kontakter tagits med samiska organisationer utan endast med myndigheter som hade positivt intresse av införande av lagändringen. Med hänsyn härtill beslöt lagutskottet att remittera propositionen och en i anledning av den väckt motion till (), som avstyrkte att lagförslaget skulle tillämpas inom samiska områden. hemställde dock att skulle anta den föreslagna lagändringen. I betänkandet framhöll lagutskottet angelägenheten av att det sker en noggrann prövning av inskrivningsdomaren innan undantagsregeln tillämpas. Vad gäller mark inom sameallmänning framhöll lagutskottet att skattefjällsmålet gällde rättsläget beträffande fjällområden inom och att utgången av detta mål inte utesluter möjligheten att samerna kan ha äganderätt till delar av sameallmänningen i andra län. Med hänsyn härtill anförde lagutskottet att det får ankomma på inskrivningsdomaren att iaktta särskild försiktighet vid prövning av om undantagsregeln skall kunna tillämpas i fråga om inskrivningsåtgärder på sådana områden av sameallmänningarna där äganderättsfrågan inte prövats. Det var mot denna bakgrund synnerligen anmärkningsvärt att det i endast redogjordes för propositionens motiveringar medan skrivningarna i utskottsbetänkandet som ju innehöll riksdagsbeslutet inte omnämndes med ett enda ord, bortsett från att utskottsbetänkandets nummer angavs inom parentes. Avsnittet i handboken utfärdades , medan lagutskottet justerade sitt betänkande först och riksdagsbeslut fattades först . Det kan tilläggas att specialmotiveringen i propositionen ordagrant återgavs i handboken. Verkets information utfärdades alltså innan utskottsbetänkande! justerades och långt före riksdagsbeslutet och saknade uppgifter om motivering och skrivning angående tillämpningen av lagändringen och handläggningen av dessa inskrivningsärenden. () råkade uppmärksamma att uttalande inte kommit att anges i handboken. SSR skrev därför till inskrivningsmyndigheterna inom de samiska områdena och påpekade vilka uttalanden lagutskottet och därmed riksdag gjort. En kopia av skrivelsen överlämnades till , som i skrivelse till SSR dock meddelade att verket inte avsåg att lämna någon ytterligare information i ärendet och inte heller i övrigt vidta någon åtgärd i anledning av SSR:s skrivelse. tog SSR på nytt upp frågan i en skrivelse till . I skrivelsen bemöttes verkets påstående att det i handboken lämnats en redogörelse för bl. a. förarbeten till lagändringen. ställde jag i en fråga till justitieministern där jag kortfattat redovisade vad jag nu angett i denna motion samt frågade vilka åtgärder justitieministern avsåg att vidta för att berörda myndigheter inskrivningsmyndigheterna skulle få kännedom om riksdagsbeslutet gällande lagens tillämpning och handläggning av berörda inskrivningsärenden. visade det sig att ändrat inställning kanske på grund av att frågan tagits upp i . skrev nämligen till SSR och meddelade att man vid nästa ändring av handboken skulle införa ett särskilt stycke där lagutskottets uttalande skulle refereras. 1 sitt svar till mig , alltså , kunde därför justitieministern meddela att man inom verket har för avsikt att komplettera handboken med de uppgifter som efterlyser. Detta är alltså eli exempel på att myndigheter helt kan bortse från riksdagsuttalanden när de utfärdar anvisningar om hur i detta fall en lag skall tillämpas. Det är även ett exempel på att det inte alltid räcker med ett påpekande om att rättelse bör göras. 1 detta fall behövdes två skrivelser och förmodligen en fråga i . Det kanske är mer en tillfällighet att sådana här brister i handledningar uppmärksammas. Därför vågar man inte tro att detta skulle vara något enastående exempel. Kanske är det tyvärr ett exempel bland många. Med hänsyn till att sådana här brister kan uppstå finner jag det angeläget att genom ett tillkännagivande till regeringen uttalar vikten av att regeringen för myndigheterna påpekar nödvändigheten av att de vid utfärdande av föreskrifter och råd verkligen eftersträvar att redovisa beslut och inte endast propositionernas innehåll. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om nödvändigheten av att myndigheternas föreskrifter och råd verkligen överensstämmer med beslut och uttalanden.