mot · G702879 · 1984-01-20 00:00:00 — Övervakningen och bevakningen av de svenska skärgårdsområdena har aktualiserats på ett helt annat sätt . Det är framför allt verkliga, möjliga eller troliga ubåtskränkningar, som har gjort att problemet uppmärksammats. Men långt fanns det anledning att intressera sig för problemet, inte bara från militär synpunkt, utan också utifrån alla andra samhällsaspekter. har det genom ubåtsaffärerna blivit så, att de militära aspekterna tyvärr kommit att dominera debatten. Som vanligt i de sammanhangen försöker man driva fram opinion om att ökade militära anslag, i det här fallet till marinen, är den enda och helt dominerande lösningen. Ett extra anslag för ubåtsbekämpning på 250 milj. kr. har också blivit resultatet av dessa ansträngningar. Det är att förvänta att nya och ökande krav kommer att presenteras av de militära myndigheterna under . Men militära anslag av aldrig så stor omfattning för övervakning och bevakning kommer aldrig att kunna ersätta de möjligheter på området som en bofast befolkning, upprätthållande och förstärkning av civila statliga myndigheters verksamhet och samordning av dessa resurser har möjlighet att ge. Det är säkerligen nödvändigt med en skärpning av marinens insatser och en förbättrad och effektiviserad användning av de stora anslag som denna redan har. Detta bör ske genom omfördelningar inom det militära försvaret. Det bör också räcka till förbättrad och modernare vapenutrustning för ubåtsjakt och andra verksamheter, som svenska folket har rätt att förvänta sig för de försvarsutgifter, som godkänns av det stora flertalet. Men marinens agerande och insatser har hitintills inte ingivit det förtroende som skulle kunna motivera ökade anslag. Helt annorlunda ställer det sig med de civila delarna av totalförsvaret och stöd till andra samhällsaktiviteter i de svenska skärgårdarna. Antalet statligt anställda med stationering längs kusterna har totalt sett minskat . Det är framför allt inom som personalinskränkningar genomförts i större omfattning. Personalen vid fyr- och lotsplatser har minskat med över 300 personer . Även inom och har den kustbaserade personalen minskat. Jämsides med detta har glesbygdsproblemen, som skärgårdarna kanske mer än andra motsvarande områden drabbats av, medfört att den bofasta befolkningen minskat i snabb takt. Den enda myndighet som haft en mer påtaglig ökning av antalet anställda längs kusterna och i skärgården är kustbevakning, som under ökat sin personalstyrka med ca 100 personer. Detta beror framför allt på utökade arbetsuppgifter inom oljebekämpningens och fisketillsynens område. Något motsvarande tillskott på materialsidan i form av nya båtar och annan utrustning har emellertid inte tillkommit i någon större omfattning. finns det utredningsförslag om en sammanslagning, eller, rättare sagt, en överföring av till . Argumentet för detta är rationaliseringsvinster genom minskning av personal och gemensamt utnyttjande av i första hand fartyg. Uppgifterna för dessa två myndigheter är dock så olikartade, att förslaget om sammanslagning bör avvisas. Det kommer endast att medföra en ytterligare utglesning av personal längs kusterna och därmed en ökad sårbarhet i våra skärgårdar. Sett ur totalförsvars- och sårbarhetssynpunkt är det viktigt, att denna utveckling stoppas och vänds till sin motsats. Som påpekades i utredningen om tillsyn av kusterna (TAK), Ds Kn 1980:2, kan det hittillsvarande systemet för bemanningsfrågor inte få bedömas isolerat av varje myndighet för sig. Det kan, säger utredningen, leda till otillfredsställande resultat samhällsekonomiskt sett. Och det är precis vad som inträffat sedan utredningen lade fram sina förslag. avbemanning av fyrar och minskning av lotspersonal har skett helt i enlighet med dess egen planering. Verket är i princip affärsdrivande och kan inte hålla större personalstyrka än intäkterna medger. En viss bemanning har behållits på några fyrplatser också efter det att fyren automatiserats, men detta hör till undantagen. Motsvarande rationaliseringar och personalminskningar har skett inom andra myndigheter, utom som nämnts ovan. Det är dags för resoluta och konkreta åtgärder av statsmakterna för att, i stället för att minska, öka antalet anställda vid de statliga civila myndigheterna i våra skärgårdar. Det kommer att kosta pengar, men det är nödvändigt ur både civil och militär synpunkt att vissa nedlagda fyr- och lotsplatser åter bemannas, att ny materiel både på fartygssidan och i övrigt tillförs och att en snabbare samordning av hela samhällets resurser åstadkoms. Sådana insatser ger större totalförsvarseffekt och minskar sårbarheten mer än vad extra pengar till marinen gör. Med hänvisning till det ovan anförda föreslås* 1. att hos regeringen hemställer om åtgärder för att hindra en fortsatt minskning av personal som är stationerad längs kusterna av civila statliga myndigheter, 2. att uttalar att den av statskontoret föreslagna sammanslagningen av och inte bör genomföras. (vpk) C.-H. * Se även motion 1983/84:2451.