mot · G8028 · 1984-10-17 00:00:00 — m. fl. av regionmusiken och Rikskonserter (prop. 1984/ 85:1) I regeringens proposition 1984/85:1 föreslås en omorganisation av regionmusiken och Rikskonserter. Det är resultatet av ett regeringsuppdrag som förs fram till beslut. Att överföra det politiska ansvaret för regionmusikens och Rikskonserters regionala verksamhet till de folkvalda landstingen är av genomgripande betydelse för hela musiklivet. Det är att i praktiken tillämpa decentraliseringsmålet kulturpolitik. Ansvar och beslutsfunktioner inom kulturområdet skall spridas. En regional musikreform skall även ses i relation till den snabba mediautvecklingen. Det svenska samhället blir alltmer ett informationssamhälle med ökad användning av data och elektronik. Per invånare är vi ett av de data- och elektroniktätaste länderna i världen. Den utvecklingen är i allt väsentligt positiv men det gäller att stärka den levande kulturen. Särskilt den levande musiken har ett utsatt läge. Elektroniken vidgar människors möjligheter att lyssna och skapa. Men mötet med levande musik ger upplevelser som mötet med elektroniken inte kan förmedla. Vi ser omorganisationen som ett medel för att främja ett mångfaldigt musikutbud i hela landet och att ge människor möjligheter att lokalt möta levande musik. Några krav på en ny omorganisation Oavsett vilken organisationsform man väljer är det viktigt att den regionala musikorganisationen även får en administrativ kompetens på hög nivå. Det är t. ex. viktigt att den regionala administrationen får egna resurser för nationell och internationell turnéläggning. God kompetens på notområdet och god artistkännedom är andra viktiga delar som måste kunna finnas inom den regionala organisationens administration. Administrationen skall sålunda vara fullständig i regionerna och endast undantagsvis skall man behöva anlita tjänster utifrån eller från det nya centrala Rikskonserter. Propositionens förslag innebär att nuvarande ekonomiska resurser som finns till Rikskonserters och regionmusikens förfogande ställs till viss del till förfogande för de nya regionala huvudmännen. Det finns självfallet anledning att ha olika synpunkter på fördelningen av dessa ekonomiska resurser. Några principiella synpunkter kan dock noteras: Hänsyn bör tas till fördelningen av de ekonomiska resurserna utifrån hur samhällsstöd i övrigt är utformat till musikverksamhet eller annan kulturell verksamhet inom regionerna. Detta innebär att regioner som inte har något omfattande statligt stöd till annan musikverksamhet eller annan verksamhet inom kultursektorn bör prioriteras för att åstadkomma en jämställdhet när det gäller statens stöd till kultursektorn. En annan synpunkt är att det ekonomiska stödet inte får utformas så att det enbart kan utgå till anställda musiker. Stödet bör utgå och ställas fritt till resp. regional huvudmans förfogande. Detta så att man inom resp. region kan avgöra angelägenheten av olika musikpolitiska satsningar. Man bör kunna välja i vilken utsträckning man vill ha heltidsanställda musiker och i vilken utsträckning man vill göra andra musikpolitiska satsningar. Ett regionalt övertagande av drygt 500 musikertjänster får inte leda till att verksamhetspengarna urholkas. Friheten enligt ovanstående är därför nödvändig. Osäkerheten avseende framtida tillhörighet vad gäller arbetsgivarorganisation och löntagarorganisation gör det också nödvändigt att den nya huvudmannen får överta en flexibel resurs. Sammanfattningsvis vill vi understryka att det måste vara en väl fungerande och stark musikorganisation som de nya huvudmännen övertar. Vi ser den föreslagna reformen som ett led i en långsiktig kulturpolitisk uppbyggnad sstrategi. Genom ett samspel mellan aktörer på central och regional nivå kan åtgärder vidtas för att t. ex. lösa grundläggande avtalsfrågor för engagemang av musiker och för spridning av musik i etermedia. Av staten krävs insatser för att lösa denna typ av frågor. Statliga organ måste precisera sitt ansvar för skilda musikgenrer och musiktraditioner. Även här kan statliga insatser skapa förutsättningar för en regionalisering. Efter riksdagsbeslutet kommer ett regionaliseringsskede. Det statliga ansvaret under regionaliseringsskedet bör bl. a. innebära: - att ekonomiskt stöd ges åt det regionala utvecklingsarbetet, - att den kunskap och kompetens som finns hos berörda statliga organ, t. ex. regionmusiken, Rikskonserter och ställs till de kommande regionala huvudmännens förfogande under utvecklingsarbetet, - att förutsättningar skapas för ett ökat turnéutbyte över läns-, region- och nationsgränser inom olika musikgenrer, - att utöver de statliga resurserna till den regionala musikorganisationen om 110 milj. kr. 1983/84 särskilda rörliga medel ställs till förfogande som stöd åt utvecklingsprojekt med syfte att öka det regionala ansvaret. Dessa rörliga medel kan användas för bl. a. ökad turnéverksamhet och kan sättas in . Rörliga medel för musikregionalisering bör uppgå till 1 milj. kr. fram till dess att reformen är genomförd (enligt propositionen ). Regeringen bör beakta detta i framtida förslag till medelsanvisningar. Vi föreslår att särskilda regeringsuppdrag ges till nuvarande regionmusiken, Rikskonserter och till att på ovanstående punkter medverka i regionaliseringsarbetet i samarbete med de blivande regionala huvudmännen. Den centrala musikinstitutionens uppgifter I motionens inledning har vi berört statens ansvar för skilda musiktraditioner och musikgenrer. Det är viktigt att det musikpolitiska reformarbetet inte utelämnar någon av våra bärande musiktraditioner och genrer. Som exempel kan nämnas utveckling inom västerländsk konstmusik, körliv, biåsmusik, SOR-orkestrar, folklig musik och dans, musikteatrar och afro-amerikansk musik. Den organisationskommitté som är tillsatt för att planera reformen måste belysa det kommande statliga centrala musikorganets uppgifter och ansvar på dessa områden samt hur detta ansvar skall utövas i samspel med frivilliga organisationer, t. ex. KÖRSAM, SOR, RSAO och studieförbunden. bör även på motsvarande sätt belysa det statliga musikorganets ansvar för musikalisk förnyelse bl. a. genom engagemang av tonsättare samt för publikfrågor. Vi delar föredragande statsrådets markeringar av problemen inom frilansområdet samt behov av förstärkning av arrangörsledet. Vi vill också markera betydelsen av det centrala organets fonogramutgivning. Denna är musikpolitiskt mycket betydelsefull. Vidare vill vi framhålla den försöksverksamhet av artistförmedling via Rikskonserter som har påbörjats. bör få i uppdrag att precisera statens framtida ansvar för skilda musiktraditioner och musikalisk förnyelse. Vi vill även föreslå att organisationskommittén ser över ansvaret för och i vilka former turnerande musikteater skall bedrivas. Utbudet av musikteater är synnerligen snedfördelat över landet. På samma sätt som i fråga om musiken är det av stort värde att människor ges möjligheter att kunna möta levande musikteater. Av stor betydelse är att då ta till vara de resurser och den kompetens som finns inom regionmusiken, Rikskonserter och . Förmedlingen av utländska artister till sköts av privata företag. Vi anser att en konkurrens till denna förmedling skulle kunna ha en positiv inverkan på den snabba kostnadsutvecklingen inom detta område. Överväganden bör ske om andra organisationsformer kan främja en sådan utveckling och genom förändring av förmedlingsprovisionen nedbringa gagerna för utländska artister. Den föreslagna reformen har också till syfte att tillgodose försvarets behov av musik vad gäller såväl underhållning som ceremoniella ändamål. Det faktum att verksamheten kommer att ha civil huvudman får inte innebära att den militära musiktraditionen åsidosätts. Det gäller såväl form som innehåll. Militärmusiken utgör en del av vår kulturskatt. Det är angeläget att staten i förhandlingarna med de nya huvudmännen skapar garantier som möjliggör såväl bevarande som utveckling av denna kulturskatt. Därvid måste behovet av internationella kontakter och utbildning särskilt beaktas. Som den tidigare utredningen om regional musikpolitik och även propositionen konstaterat är det nödvändigt att lösa vissa grundläggande frågor beträffande avtal och förhandlingsorganisation om reformen skall kunna genomföras. Från sida har vi i motioner under allmänna motionstiden och innevarande år kritiserat den uppsplittrade arbetsgivarorganisationen på kulturområdet. Även har pekat på de negativa effekterna av den nuvarande ordningen för musikområdet. Detta gjordes i en skrivelse till regeringen där begärde en översyn. Några åtgärder har dock inte vidtagits inom för att främja en samlad arbetsgivarorganisation på kulturområdet. Vi finner detta anmärkningsvärt och föreslår att organisationskommittén - där de offentliga arbetsgivarna är företrädda - tar sig an arbetsgivarorganisationen på kulturområdet. Frågan löses bäst genom tilläggsdirektiv till organisationskommittén, inte med allmänna uttalanden från regeringen typ att denna fråga bör kunna behandlas bl. a. i samband med överläggningar mellan befintliga arbetsgivarorganisationer inom stat, kommuner och landsting, (propositionen s. 25). Enligt propositionen skall staten behålla ansvaret för regionmusikavdelningen samt för rikskonsertverksamheten i . Dessa båda enheter skall inordnas och samordnas i den centrala musikinstitutionen. Av praktiska skäl, främst ansvaret för den statsceremoniella musiken, godtar vi propositionens förslag. Det är dock angeläget att inte står utanför den föreslagna regionaliseringen och att utvecklingen inom det fria musiklivet främjas i vårt befolkningsmässigt största län. Som anges i propositionen är det angeläget att Även om inte kommer att ha ansvaret som huvudman för en egen regional musikorganisation har ett fortsatt ansvar för att länets musikbehov tillgodoses, att de statliga musikresurserna i länet utnyttjas för detta ändamål och att arrangörerna inom länet kan göra detta på samma villkor som kommer att gälla för landet i övrigt. Om det musikpolitiska reformarbetet skall drivas konsekvent innebär det att relativt omfattande uppgifter kommer att läggas på organisationskommittén. Det är därför viktigt att dess arbete blir väl förankrat i musiklivet så att de olika frågorna kan behandlas kvalificerat och sakkunnigt. Företrädare för folkbildning och professionellt musikliv bör delta i organisationskommitténs arbete. Kommittén bör därför breddas med olika referensgrupper som bl. a. får i uppgift att diskutera musikaliska innehållsfrågor tillsammans med regionala företrädare. Trots att det är ett stort antal frågor som måste lösas i samband med reformen är det angeläget att perioden fram till verkställighetsdatum inte blir för lång. Propositionens tidsplan som innebär genomförande bör gås igenom av organisationskommittén med sikte på en eventuell tidigareläggning och ett skyndsamt genomförande av kommitténs eget arbete. Den innebär att när den nya organisationen träder i kraft har det gått från det att regeringen gav utredningsuppdraget. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande det statliga ansvaret under regionaliseringsskedet, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande fullständig administration i regionerna, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande utformningen av en flexibel resurs, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande behov av medelsanvisning för stöd till utvecklingsprojekt i syfte att öka det regionala ansvaret, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande den centrala musikinstitutionens uppgifter och statens ansvar för skilda musiktraditioner och genrer, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande turnéverksamhet och internationell artistförmedling, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande musik inom försvaret, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande arbetsgivarorganisation på kulturområdet, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande musikfrågorna i , 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande organisationskommitténs sammansättning, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande möjligheterna till ett snabbare genomförande av reformen. () () () () () () () ()