ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G7021554 · 1984-01-24 00:00:00 — I motion 1982/83:554 redovisades relativt utförligt hur frågan om att befria i bosatta balter från ett av dem icke önskat sovjetiskt medborgarskap i motioner och interpellationer aktualiserats i den svenska . Motionen, som utmynnade i ett krav på att regeringen på nytt skall ta upp förhandlingar med i denna fråga, avslogs av . anförde i sitt betänkande 1982/83:18 att några påvisbara problem av praktisk natur inte synes ha uppstått till följd av här ifrågavarande personers dubbla medborgarskap. Detta är endast delvis rätt. Många praktiska problem har uteblivit främst genom att personer med dubbelt medborgarskap drar sig för - eller är rädda för att företa resor till exempelvis , och , då de ej vet vilka konsekvenser en sådan resa skulle kunna få. Det dubbla medborgarskapet är naturligtvis i första hand en principfråga och upplevs av personer med baltiskt ursprung som påtvingat och icke önskvärt. Det var därför glädjande att utrikesutskottets ordförande i riksdagsdebatten bl. a. anförde att människorna upplever förhållandet som djupt kränkande. Jag vill gärna understryka på utskottets vägnar att vi utgår från att regeringen gör allt för att komma till rätta med detta problem. Innevarande månad har den s. k. öppnats. Den bör ge den ökade möjligheter till kontakter - formella och informella - med bl. Vi finner det angeläget att dessa unika möjligheter till kontinuerlig kontakt utnyttjas för att bl. a. uppnå en lösning på frågan om balternas dubbla medborgarskap. Det är ett problem, som av berörda upplevs som utomordentligt viktigt, och den bör därför fortsätta sin strävan att få det slutgiltigt löst. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att beslutar sig för att regeringen skall uppta förhandlingar med i syfte att befria i bosatta balter från dubbelt medborgarskap. () ()
mot · G7021557 · 1984-01-24 00:00:00 — Bidrag till återställande av skogstillgångarna i Återställandet av skövlad skog i och i många övriga delar av världen bör vara en huvudfråga i alla utvecklingsprogram. Överavverkningen av skogarna hotar att rycka unden grunden för en varaktig jordbruksproduktion. Den kan förorsaka klimatförändringar som ofta förvandlar potentiell jordbruksmark till ofruktbart land genom att förändra vattnets naturliga kretslopp. Huvudorsaken till skövlingen av skogarna är det stora behovet av brännved. I exempelvis var brännvedskonsumtionen uppskattad till . beräknas tillväxten till . Detta i sin tur innebär att inte mindre än 400000 ha skog försvinner i landet . Den knapphet på brännved som börjar råda i många områden tvingar dessutom många bybor att använda gödselrester för att klara sin energifråga. Importen av oljeprodukter som svarar för av landets totala energibehov har förorsakat stora ekonomiska problem i och med de kraftiga oljeprishöjningarna. av exportinkomsterna används för att importera oljeprodukter. Brännveden däremot svarar för av landets totala energibehov och av invånarna i är helt beroende av brännveden som sin huvudsakliga energikälla. Skogsskövlingen är därför huvudproblem när det gäller energi. Mycket stora ansträngningar måste komma till stånd för att råda bot på detta problem. Minst 200000 ha skogsmark måste planteras. Uder har i själva verket endast en 20-del av detta, nämligen 10000 ha, planterats. I i , som har liknande problem som vi hittat i och övriga , satsar man nu 500 milj. kr. för att starta en utveckling mot återställande av skogstillgångarna. I satsas f. n. inte tiondelen av denna summa. Övriga satsningar för att utveckla kan visa sig meningslösa om denna fråga inte kan lösas. Ett program för att stoppa skogsskövlingen måste innehålla: En kraftig ökning av planteringsansträngningarna. Ett skydd av ungskogarna och ett säkerställande av den framtida skötseln av dem. En mobilisering av folket för att medverka att lösa problemen. Stimulanser måste skapas i skogsskötseln, exempelvis genom äganderättsreformer. 1 1983184.3 sami. Användandet av brännved måste effektiviseras i hushållen genom att utnyttja rationella spisar. Detta kan minska vedförbrukningen med upp till två tredjedelar. En kraftig satsning på inhemsk elkraft för att ersätta en del av energiåtgången och minska trycket på skogarna betydligt. Kraftfulla svenska biståndsansträngningar på detta område kan visa sig betydligt mer effektiva än t. ex. industristöd. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär program för bidrag till utvecklingen av skogstillgångarna i våra programländer i .
mot · G7021559 · 1984-01-25 00:00:00 — och vid övningar inom försvaret kunde vi i pressen läsa om en värpliktig man, som när han inkallades till repetitionsövning hade tvingats ta med sitt barn till regementet. Han hade inte fått någon hjälp med barntillsynen och inte heller uppskov. Fallet illustrerar tydligt och konkret de problem vi tog upp i vår motion om hänsyn till föräldrarnas barnomsorg vid övningar inom försvaret. Eftersom vi inom både värnar om jämställdheten och är optimistiska återkommer vi med våra krav i denna fråga. Vi anser inte minst med hänsyn till barnen att problemen måste lösas. Vårdnad om små barn är nämligen något som som ännu inte beaktats på ett rimligt sätt vid myndigheternas beslut om anstånd för repetitionsutbildning inom försvarsmakten och för övningar inom civilvörsvaret. Inga egentliga bestämmelser finns på området. Praxis tycks vara att anstånd beviljas för den som är föräldraledig - alltså upp men att omvårdnad av barn efter detta inte ger anstånd. Problemet finns även inom försvarsmaktens grundutbildning. Det finns många vittnesbörd om att enskilda kommer i kläm vid nuvarande praxis. Klagomål till den numera nedlagda jämställdhetskommittén, uppgifter i massmedia och erfarenheter från personalvårdskonsulenter visar tilltagande problem på området. Om två föräldrar båda är förvärvsarbetande och delar barnomsorgen uppstår ofta stora problem vid repetitionsövning. Fall har redovisats där kvinnan då ensam får ansvaret för hela barnomsorgen. För att klara detta måste hon begära tjänstledigt - i sådana yrken där hon inte kan få deltid. Vid sådan tjänstledighet utgår ingen ersättning. Från personalvårdshåll har framförts att denna situation borde ge rätt till ersättning på motsvarande sätt som systemets regler för vård av sjukt barn. I andra fall har anmälts att problemen kan lösas om kommunen kan gå in med barnomsorg - men anstånd på repetitionsövning bör då beviljas i de fall där kommunen inte kan erbjuda barnomsorg vid den aktuella tidpunkten. Allmänt kan sägas att problemen blir svårare ju senare den enskilde får besked om tjänstgöring inom försvarsmakten eller civilförsvaret. Ju för att förbereda andra former av barnomsorg desto lättare bör det vara att finna lösningar i det enskilda fallet. En förälder med hela eller huvuddelen av barnomsorgen har självfallet de största svårigheterna. I sådana fall bör anstånd kunna beviljas vid upprepade tillfällen, om inte alternativ för barnomsorgen kan ordnas inför de aktuella Att ta med småbarn till kasernerna kan inte rimligen vara samhällets råd till den övningsskyldige. Med hänvisning till ovanstående hemställs att i skrivelse till regeringen begär sådana regler i fråga om övningar inom försvarsmakten och civilförsvaret att bättre hänsyn än kan tas till föräldrars barnomsorg.
mot · G7021562 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. En bättre sammansättning av försvarets aktiva befäl Det militära försvaret, särskilt armén, har en ofördelaktig åldersstruktur för det aktiva befälet. Man får ett ökat problem genom att för stor del av befälskåren utgörs av personal i åldern . Inom givna personalramar blir det då svårt att täcka behovet av yngre personal, både för den fredstida trupputbildningen och för krigsorganisationen. I efterhand har konstaterats att pensionsåldershöjningen för personal ledde till en rad nackdelar. Dessa var inte förutsedda när beslutet togs, bl. a. därför att fanns ett betydligt större antal tjänster inom förvaltnings- och stabstjänst, både centralt och ute på förbanden. En strävan har ju varit att söka reducera de administrativa funktionerna inom försvaret. Till en del bör det vara möjligt att använda yrkesbefäl i utbildningsuppgifter än man tidigare ansåg normalt. Äldre befäl har en erfarenhet som bör kunna utnyttjas i värnpliktsutbildningen, även om dessa äldre befäl kanske inte bör åläggas att tjänstgöra ute i fält lika mycket som de yngre. Arbesmarknadsläget har gjort att avgångarna från militär tjänst till civil inte är så stora som man tidigare varit van vid. Detta förstärker tendensen till förgubbning inom befälskårerna. I samband med nedläggning av förband har tillämpats ett system med s. k. årlig ersättning. Det innebär att den som har eller mindre kvar till pensionsåldern vid nedläggningen ges möjlighet att lämna tjänsten och få en ersättning motsvarande pension. Syftet har främst varit att visa social hänsyn till individen, altså att vederbörande inte skall behöva flytta till annan ort därför att förbandet upphör. Metoden med årlig ersättning bör dock kunna användas även när motivet främst är att förbättra åldersläget för befälskåren. Möjlighet till avgång från bör därför erbjudas som en generell möjlighet för försvarets befäl. Det är alltså inget som skulle kunna påtvingas den enskilde, utan det skulle ses som ett erbjudande. Det är naturligtvis i och för sig möjligt att inskränka erbjudandet till försvarsgren, truppslag eller region, men i första hand bör erbjudandet riktas till hela den militära personalen. Kunde man denna väg förena enskildas önskemål med en märkbar minskning av antalet äldre befäl bland de anställda vore det till klar fördel för försvaret. Det bör observeras att för krigsorganisationen innebär detta klara fördelar. Man får ju denna väg fler yngre yrkesbeväl att krigsplacera. kan de befäl som avgått ur tjänst med årlig ersättning naturligtvis stå kvar i sina krigsbefattningar och genomföra repetionsövningar med sina krigsförband. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag om möjlighet för försvarets befäl att avgå ur aktiv tjänst med årlig ersättning . () ()
mot · G7021564 · 1984-01-24 00:00:00 — m. fl. Hemvärnet spelar en viktig roll i vårt försvar. Redan den omständigheten att över 100 000 medborgare tagit på sig denna frivilliga försvarsuppgift är i sig ett exempel på en stark folklig försvarsvilja. I ett krigsfall som berör vårt land ställs hemvärnet inför svåra arbetsuppgifter. Mobiliseringsförråd, hamnar, flygplatser, gränsövergångar och andra för vårt totalförsvar viktiga anläggningar skall skyddas och försvaras. Hemvärnet skall med andra ord kunna ta den första stöten mot en vältränad och välutbildad motståndare. Det är därför av största betydelse att hemvärnet i detta initialskede förfogar över en tillräckligt modern och effektiv vapenutrustning för att på ett tillfredsställande sätt lösa sin uppgift. Tyvärr är bristerna betydande. En stor del av beväpningen utgörs fortfarande av mausergevär M/96, dvs. samma beväpning som hemvärnet disponerade . Även om M/96 är ett fullt användbart vapen är dock hemvärnets stridsuppgifter så krävande, att modernare handeldvapen med större eldkraft är en nödvändighet. Denna målinriktning har också funnits . planerades att hemvärnet successivt skulle tillföras lätta kulsprutor och automatkarbiner. Ombeväpningen fortlöper emellertid långsamt och det är uppenbart att den nu måste påskyndas. Vi vill starkt understryka att effektiviteten inom hemvärnet ökar i samma mån som utrustningen förbättras, men till detta måste läggas den psykologiska betydelse som modern beväpning har för stridsmoral och tilltro till uppgiften. Vi ser inga möjligheter att öka den totala kostnadsramen för försvaret, men anser det vara möjligt att inom nuvarande ram prioritera en snabbare modernisering av hemvärnets beväpning. Hemvärnets materielanslag inryms under Fjärde huvudtiteln , Arméförband, Materielanskaffning, som i årets budgetproposition är upptagen till totalt . Av detta belopp bör, utöver plan, ytterligare 40 milj. kr. avsättas för hemvärnets materielbehov. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en snabbare modernisering av hemvärnets beväpning. () ()
mot · G7021565 · 1984-01-25 00:00:00 — och av tänkbara nödbostäder I vår beredskap att klara civilbefolkningens skydd i krig eller krigsfara ingår byggandet av skyddsrum i tätbefolkade områden. Detta utesluter inte nödvändigheten att göra utrymningar till mindre utsatta områden på landsbygden. 1972 väcktes en motion, 1972:1610, i vilken föreslogs att ödegårdar med högt återstående boendevärde skulle rustas upp för att i krig eller krigsfara användas som utrymningsbostäder och i fredstid för ett hyggligt pris upplåtas som fritidshus för dem som inte har möjlighet att skaffa sig fritidshus. Vikten av tillgång till vedeldade reservbostäder framhölls också. fanns det god tillgång på ödegårdar som inte blivit föremål för spekulation. kan det antas att många hus är tillgängliga för insatser från samhället som avsågs i motion 1610. Detta oaktat bör det vara intressant att ta vara på de möjligheter som finns att rusta upp lediga ödegårdar, för att öka vår beredskap. Det stora strömavbrottet veckan gav oss en påminnelse om hur sårbart vårt samhälle är. Det är viktigt att ha en god beredskap för större störningar i vår elförsörjning. Vid en krigssituation blir det svåraste problemet, enligt uttalande från en civilförsvarschef, att få uppvärmning i våra bostäder och skydd åt människor i högriskområden. Det är även en betydande trygghetsfaktor att kunna evakueras till lugnare områden. Det är viktigt att vi har en god tillgång till bostäder som inte är beroende av el för sin uppvärmning. Detta gäller även i fredstid, som vi skall hoppas blir bestående. Ett underhåll av reservbostäder skulle också ge många arbetstillfällen. Det finns fortfarande en god hantverkstradition som kan tas till vara för meningsfulla uppgifter. Med det anförda föreslås att beslutar att hos regeringen av beredskapsskäl begära en inventering av bostäder som inte är beroende av elström för sin uppvärmning och som kan utgöra en reserv för användning i händelse av krig, långa elavbrott i fred och andra katastrofer.
mot · G7021566 · 1984-01-19 00:00:00 — Per m. fl. I proposition 1983/84:100, bil.6 föreslås en förändring av den monopolställning som det statliga bevakningsföretaget har när det gäller bevakning av totalförsvarsobjekt. Den liberalisering som föreslås innebär att ABAB:s monopolställning begränsas till att gälla högviktiga skyddsföremål. Ytligt sett kan detta ställningstagande synas logiskt. F. n. bevakas emellertid ett flertal högviktiga skyddsföremål av andra bevakningsföretag än ABAB utan att det kan påvisas att det skulle vara till nackdel för objektens ägare, snarare tvärtom. Varken ur personalkontrollsynpunkt eller vad gäller kvaliteten i utbildning och utrustning finns skäl att bibehålla ABAB:s särställning. Enligt ett remissyttrande från , som anlitat såväl ABAB som fristående vaktbolag, visar erfarenheten "att konkurrensen, utöver ett lägre pris, ger en bevakning med större lyhördhet för anläggningsägarens krav. Till detta kan läggas att ABAB:s priser på den skyddade marknaden syns ligga betydligt över marknadsmässig prissättning. De skäl som anförs för ett bibehållande (och i vissa fall utvidgande) av ABAB:s särställning i fråga om vissa skyddsföremål, nämligen att utlänningar inte skall ges insyn i försvarsviktiga anläggningar och att staten bör ha en god insyn i bevakningsföretagen, kan utan svårighet uppfyllas även av andra bevakningsföretag än ABAB. Redan den gällande lagen om bevakningsföretag reglerar den statliga insynen och kontrollen. Skulle så anses nödvändigt, kan en skärpning av denna lag ske. Principiellt bör därför ABAB:s särställning slopas. Skulle synnerliga skäl föreligga att bibehålla särställning för vissa få anläggningar, bör vid anbudsgivning detta kunna särskilt motiveras och kretsen av anbudsgivare begränsas. Mot bakgrund härav hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett slopande av ABAB:s särställning i fråga om bevakning av totalförsvarsobjekt. () () () () ()
mot · G7021567 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Rommehedslägret i var en gång landets äldsta indelta regementes lägerplats. Lägret var i reguljär användning , då Dalregementet flyttade till . Genom tiderna har lägerplatsen spelat en mycket central roll i dalfolkets liv. Med sitt 40-tal byggnader utgör lägret en unik kulturhistorisk miljö, väl värd att bevara. Till denna slutsats kom också i sitt beslut . Riksdagsbeslutet grundade sig på FöU:s betänkande 1974:27, vari konstateras att kostnaderna för underhållet av lägret är orimligt höga, och att det är i hög grad motiverat att försöka bevara lägret för framtiden. Samstämmiga remissinstanser förordar ett bevarande och nyttiggörande av lägret. I yttrande framhålls det mycket stora kulturhistoriska värdet såväl med hänsyn till helhetsmiljön som till huvudparten av de enskilda byggnaderna. Chefen för armén bedömer Rommehedslägret vara unikt från byggnadssynpunkt och anser att det inte bör förfaras. kommun finner det självklart att lägret måste bevaras. De av utskottet förordade diskussionerna med tänkbara intressenter har genomförts av i . 1980 överlämnade till regeringen ett förslag vari kommun och i stiftelseform på vissa villkor förklarar sig beredda att överta lägret. Försvarsministern har dock i proposition 1984/85:100 bedömt kostnaden för denna lösning som alltför kostsam för försvaret. De militär- och kulturhistoriska motiven för att bevara Rommehedslägret kvarstår. I takt med att situationen på byggarbetsmarknaden i länet försämrats, framstår dock de arbetsmarknadspolitiska skälen för en upprustning som alltmer centrala. Trots statsmakternas massiva satsningar för att motverka byggarbetslösheten i länet, ter sig framtiden utomordentligt dyster. Byggarbetsmarknadens parter har aktivt verkat för en minskning av byggnadsarbetarkåren, trots detta är 1 040 byggnadsarbetare arbetslösa . Vid områdesvis inventering av det framtida byggandet i länet framstår den möjliga byggvolymen som klart otillräcklig, även efter en nedbantning av byggnadsarbetarkåren till en långsiktigt riktig storlek. För att upprätthålla en acceptabel byggvolym krävs bl. a. omfattande statliga tidigarelägganden. De senaste årens tidigareläggningar har tärt hårt på objektsreserven. därför angeläget att finansieringen av Rommehedslägrets bevarande aktualiseras i detta sammanhang. Flera faktorer talar alltså för att en upprustning av lägret kommer till stånd. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen sägs om att upprustning av Rommehedslägret enligt tidigare riksdagsbeslut kommer till stånd. () () () ()
mot · G7021568 · 1984-01-25 00:00:00 — Det svenska försvarets styrka bygger på förutsättningen att omedelbara hot mot oss kommer att avspeglas i förändringar i det säkerhetspolitiska läget, på ett sådant sätt att vår krigsorganisation hinner mobiliseras. Det finns tecken som tyder på att denna förutsättning genom utvecklingen i vårt närområde inte längre äger samma giltighet som . kan av denna utveckling tvingas till långtgående åtgärder för att kompensera svagheterna i vårt mobiliseringssystem. Åtgärder av denna art kan vara att ÖB har rätt att snabbinkalla repetitionsutbildningsförband och en spridning i tiden av repetitionsövningarna. En höjning av hemvärnets insatsberedskap vid överraskande anfall kan ingå som en delåtgärd. Hemvärnet har tilldelats bättre och modernare vapenutrustning för att klara uppgifter av denna art. Däremot saknas fordon, som kan vara avgörande för rimlig framkomlighet vid överraskande anfall och kuppförsvar. De fordon1 som friställs vid nedläggning av förband och vid ti lldelning av modernare fordon försäljs genom FMV:s försorg efter genomgång. Priset är ofta mycket lågt. Om dessa terränglastfordon i stället kunde tillföras hemvärnet i områden där behov föreligger skulle detta väsentligt öka hemvärnets förmåga att bekämpa luftlandsatt trupp i ett första skede och vara en tillgång vid incidentberedskap och kuppförsvar. Möjligheten att klara underhållet av dessa fordon med hemvärnsförbandens egna resurser bör utredas. Tilldelandet av terrängfordon för tjänst inom hemvärnskretsarna skulle betyda en avsevärd effektivitetshöjning. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om ett system för tilldelning av terrängfordon till hemvärnet. 'Terränglastfordon: TGB938 med dubbellavettage för kulspruta, TGB939 och TGB903.
mot · G7021569 · 1984-01-25 00:00:00 — Yrkesofficerslinjerna i försvaret har i stor utsträckning öppnats för kvinnor. Vissa utbildningslinjer är emellertid undantagna. I armén gäller det utbildning till befattningar inom infanteriet, kavalleriet och pansartrupperna och all reservofficersutbildning. I marinen gäller undantagen ubåtslinjen vid flottan och kustjägarlinjen vid kustartilleriet och viss reservofficersutbildning. I flygvapnet gäller undantaget officerslinjer med flygtjänst. Enligt vår mening finns det i dagens samhälle ingen anledning att stänga viss utbildning för kvinnor. Försvarsmakten torde vara betjänt av den kvalitetsförbättring en utökad rekryteringsbas kan innebära. Intagningsmetoderna bör vara uppbyggda på ett sådant sätt att fysisk lämplighet att utföra viss tjänst klarläggs redan vid uttagningen till utbildningen. Med hänvisning till vad vi anfört hemställs att hos regeringen begär åtgärder för att öppna fler linjer för utbildning av kvinnor till officerare. () () minab/gotab 1984 77723
mot · G7021570 · 1984-01-25 00:00:00 — 1983/84 1570-1579 m. fl. Användning i fred av reservkraftverk inom försvaret Genom den senaste tidens omfattande strömavbrott har vi påmints om sårbarheten i vårt kraftförsörjningssystem. För lantbrukare med animalieproduktion har de långvariga elavbrotten inneburit avsevärda problem. Det gäller vattenförsörjningen åt djurbesättningarna, värmekällor åt smådjuren m. m. Särskilt stora svårigheter uppkommer givetvis för mjölkproducenterna. När strömavbrott uppstår, saknar de flesta möjlighet att klara mjölkningen, vilket innebär stora hälsorisker för högproducerande kor. Även om mjölkningen kan genomföras, saknas möjlighet att kyla mjölken, vilket kan leda till att stora kvantiteter förstörs. Vid tillfällen med längre strömavbrott skulle det vara till stor hjälp för många lantbrukare, om möjlighet fanns att låna eller hyra reservkraftverk av försvaret. Av allt att döma finns den teoretiska möjligheten. I Förordning om ändring i kungörelsen (1969:85) om militär räddningstjänst m. m. föreskrivs 1 § Är militär hjälp nödvändig för att vid brand, oljeutflöde, ras, översvämning eller annat nödläge avvärja överhängande fara för liv eller hälsa, för omfattande förstörelse av egendom eller för avsevärd skada i miljön, skall sådan hjälp lämnas på begäran av generaltullstyrelsen, länsstyrelse, chef för tullregions bevakningskontor, polischef eller brandchef, om ej särskilda militära förhållanden hindrar det. I Förordning om militär medverkan i civil verksamhet, utfärdad , föreskrivs 8 § Försvarsmaktens myndighet får upplåta fast egendom till nyttjande samt hyra ut, låna eller sälja lös egendom, om det kan ske utan olägenhet. Som ytterligare förutsättning gäller i fråga om upplåtelser till andra än myndigheter att åtgärden skall främja försvarsmakten eller ett allmänt samhällsintresse eller att det annars föreligger särskilda skäl. Någon organisation för hur en utlåningsverksamhet i praktiken skall ske saknas. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen begär att en beredskapsplan upprättas i 1 1983184.3 sami. samverkan med jordbrukets organisationer för hur en utlåning försvarets reservkraftsaggregat till jordbruket kan ske. () () () () () () () ()