mot · G7021321 · 1984-01-24 00:00:00 — stödområdesplacering, m. m. 1960-talets regionalpolitiska satsningar gick förbi. I när landets näringsliv kraftigt utvecklades avvecklades mycket på . - i synnerhet den senare delen - medförde en vändning till det bättre, dels genom att fick del av stödområdets förmåner, dels genom förbättrade villkor för jordbruket, vilket är av avgörande betydelse för . Regeringsskiftet 1982 medförde tyvärr ett brott i den positiva trenden för . Redan i fjolårets budgetproposition skisserade industriministern en framtidsbild, där endast de tre storstadslänen samt , och län kan räkna med folkökning . Dessa län skall öka sin folkmängd med 80 000 människor då landets totala folkmängd beräknas öka med endast 40000 människor. Det betyder att övriga delar måste avstå en betydande del av sin nuvarande befolkning. Det sades också rakt ut att den stabilitet som präglade glesbygdslänens befolkningsutveckling inte kommer att kunna behållas. Arbetsmarknadsministern sade att människorna måste acceptera en betydligt ökad pendling om arbetslösheten skall pressas ned. Även om formuleringarna i årets budgetproposition inte är lika klara finns ingenting som tyder på att regeringen ändrat uppfattning om politikens inriktning. Den förändrade syn på svensk jordbrukspolitik som regeringen på olika sätt givit uttryck för ökar tvärtom oron för vidkommande, i all synnerhet som vi väl känner igen dem från tidigare socialdemokratiska regeringars politik. När den dåvarande socialdemokratiska regeringen lade fram sina befolkningsramar framgick det att man var beredd att låta befolkning minska till 52 000 . Det krävs ingen livligare fantasi för att föreställa sig vad som skulle ha blivit följden av den samhällsutveckling socialdemokraterna då stod för. Eftersom socialdemokraterna tydligen ingenting lärt måste gotlänningarna nu åter samfällt gå till attack för att slå vakt om en befolkningsutveckling som räddar samhällelig och kommersiell service och ger jobb åt alla som vill bo och arbeta på . i framhåller i sin länsrapport att det föreligger ett stort behov av kraftfulla och samlade regionalpolitiska satsningar på . Näringslivsutvecklingen innebär, enligt framtagna prognoser, stagnation eller nedgång inom de flesta näringsgrenar. Med hänsyn till beräknad befolknings- och sysselsättningsut veckling torde bristen på arbetstillfällen uppgå till ca 2 000, varav bristen är 1500. Den begränsade regionala arbetsmarknaden i kombination med den begränsade industrisektorn förstärker ytterligare problemen på arbetsmarknaden. Denna beskrivning från sida visar att dagens förhållandevis gynnsamma befolkningssituation på snabbt kan förbytas i sin motsats. Arbetsmarknadsministerns rekommendation att öka rörligheten genom pendling är inte tillämplig på . I varje fall är ett arbete utanför liktydigt med avflyttning från länet. Därför är positiva regionalpolitiska åtgärder en absolut nödvändighet om skall kunna behålla sitt invånareantal. Mot denna bakgrund var det olyckligt att inte följde förslaget att dela i två områden när den nuvarande stödområdesindelningen beslöts . ligger hela i det lägst prioriterade området. Den placeringen kan accepteras vad gäller det mellersta området, där med sin förhållandevis goda arbetsmarknad bär upp underlaget. De norra och södra områdena är dock utsatta för en utarmning av människor och sysselsättningstillfällen som gör det nödvändigt att ge dessa områden en bättre stimulans. Nya sysselsättningstillfällen måste här tillkomma inom en rad olika branscher för att åstadkomma ett mera differentierat näringsliv. Härför krävs att de södra och norra områdena tillförs stödområde B. Årets riksdag bör fatta ett sådant beslut. För att nå detta mål krävs också att jord- och skogsbrukets framtid tryggas. Den hittillsvarande jordbrukspolitiken med sin inriktning på att all brukningsvärd jord skall odlas och att familjejordbruket skall vara den dominerande företagsformen är ett absolut villkor för att näringsliv skall kunna vidmakthållas och stärkas. När nu kravet på att nå balans mellan produktion och konsumtion inom den svenska jordbruksnäringen så starkt hävdas från regeringshåll och skall uppnås genom produktionsbegränsande åtgärder så får detta förödande konsekvenser för hela det gotländska samhället om inte särskilda åtgärder vidtas. Detta framgår klart av den utredning som , och länets jordbruksorganisationer låtit göra. Den visar att nästan hälften av yrkesverksamma befolkning är beroende av att även har ett jordbruk av minst nuvarande omfattning. Med tanke på att jordbruket är den dominerande näringen på och industrisektorn liten finns det heller inga möjligheter att i nämnvärd omfattning sysselsätta dem som friställs från jordbruket och dess på omfattande förädlingsindustri. En av jordbrukets viktigaste förädlingsindustrier på är sockerbruk. har i olika sammanhang sockernäringens framtid diskuterats. När sockerbrukets existens var allvarligt hotad genom den dåvarande socialdemokratiska regeringens jordbrukspolitik lyckades en nedläggning förhindras genom en utredning som visade sockerbetsodlingens utomordentligt stora betydelse för det gotländska näringslivet. En garanti skapades också för fortsatt odling på . Odlingens och brukets betydelse är om möjligt ännu större än 1966. Därför måste odling och förädling på i minst samma omfattning som garanteras. I annat sammanhang har jag framfört förslag om ett rättvist transportstöd till kommunikationerna mellan och fastlandet. Även detta är ett viktigt inslag i den helhetsbild som måste formas för att alla som vill bo och arbeta på skall kunna göra det. Med hänvisning till vad som här anförts hemställs 1. att beslutar att inplacera de norra och södra delarna av i stödområde B (enligt bilaga), 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande behov och inriktning av de regionalpolitiska stödinsatserna för näringslivets utveckling i . 1983/84:1321 14 \Tin9»»dc LO|»t« Si6"9oS Ly«