mot · G702336 · 1984-01-11 00:00:00 — m. fl. Införande av allmän humanparagraf i lagstiftningen Föreliggande motion föreslår, att man inför en speciell humanparagraf i svensk lagstiftning. Paragrafen skall motverka sådana beslut och procedurer, vilka medför mänskligt stötande följder. Den skall främja ett gentemot medborgarna humant betraktelsesätt från myndigheters sida. Paragrafen skall gälla all offentlig förvaltning med särskilt sikte på administrativa procedurer och administrativ rättskipning. Godtycke, formalism och brist på humanitet är i nutida svensk myndighetsutövning i och för sig inte mer framträdande . Myndigheterna var för 20 eller på intet sätt mindre överhetsbetonade än . På ett flertal områden har påtagliga humaniseringar skett. Likväl är risken för inhumana eller eljest orimliga följder för medborgarna ett avsevärt problem i det nutida samhällets administration. Orsaken härtill kan sannolikt sökas i samhällets och de offentliga institutionernas allmänt mer komplicerade karaktär. Resultaten av dessa mer komplicerade processer och strukturer visar sig i en rad företeelser. Några exempel är följande: Variationerna i sociala mönster har blivit större och de sociala utvecklingsprocesserna snabbare. Lagar och förordningar blir då mindre entydiga och minde säkra som vägledare. Ett utrymme för subjektivism skapas. Risken för inadekvata och formalistiska beslut ökar. Själva lagstiftningen har oftare fått karaktär av allmän ram. Praxis tenderar då lätt att avslägsna sig från lagstiftarens ursprungliga avsikter. Detta visar sig - exempelvis på et socialpolitiska planet - ge upphov till starkt olikartade värderingar och beslut både inom samma ärendeslag och mellan olika sorters myndigheter. På vissa områden -1, ex. byggnads-, hyres-, och skatteområdet - har praxis blivit så komplicerad, att förutsebarheten är låg och förståeligheten från lekmannasynpunkt ofta ringa. Besparingssträvandena inom den offentliga sektorn får på dubbla vägar negativa följder för rättssäkerheten. Ovidkommande ekonomiska argument smyger sig in i sociala och juridiska bedömningar. Proceduren hotar bli mer summarisk och medborgarna får svårare att hävda sina rättigheter. Decentraliseringen av beslut, kanske speciellt till kommunnivå, försvårar kontroll och insyn och leder till inkonsekvens i praxis. Härtill medverkar också att överklagningsmöjligheter inskränks. Även uppenbara felaktigheter blir i många fall omöjliga att rätta till. Datoriseringen inom förvaltningen har i hög grad fått ske utan hänsyn till det medborgerliga intresset. De automatiserade procedurerna leder till mekaniska resultat och fastlåsta rutiner. Obenägenheten att då ändra eller jämka i de individuella fallen vållar stötande och orimliga beslut. Att inför denna komplicerade verklighet hävda sig mot byråkratiska orimligheter och trakasserier kräver en uthållighet och en arbetsinsats, som stora kategorier medborgare inte orkar mobilisera. Följden blir att inhumana och formalistiska beslut införlivas med praxis och blir normala. Den stora mängd konkreta ärenden, i vilka inhumana beslut och handläggningsformer förekommer, har blivit alltmer uppmärksammade. Exemplen är inte sällan helt groteska. Svårt yrkesskadade kan få kämpa mot försäkringsväsendets hänsynslösa formalism. Svårt invalidiserade vägras hjälp att t. ex. ta körkort eller tvingas utbilda sig på villkor, som helt bestäms av myndigheterna. Vårdnadshavare berövas bidragsförskott därför att de låtit en frånskild make vara barnvakt under deras nattskift. Försäkringsrätterna vägrar ta upp nödvändig bevisning, därför att muntlig förhandling anses för dyr. Medborgare, som på grund av för alla uppenbara felaktigheter krävs på belopp de inte är skyldiga att betala, tvingas inbetala summorna, innan felet kan rättas. Arbetslösa eller sjuka underhållsbetalare förföljs med anledning av underhållsskulder, vilka de med bästa vilja inte kan betala. Sjukhusadministrationen säger upp mentalpatienters lägenheter utan att underrätta dem och äventyrar deras rehabilitering. Orimligheterna är legio och förekommer inom snart sagt alla administrativa områden. För att stoppa utbredningen av rättsligt stötande eller omänskliga beslut och procedurer, är det nödvändigt med en särskild bestämmelse, som myndigheter är skyldiga att beakta i alla relationer med medborgarna. Humanparagrafen skall i första hand 1. hävda materiell rättvisa gentemot formell, när formalismen hotar få oproportionerliga följder, 2. medge hänsyn till det personliga fallets särart och till medborgarens verkliga sociala och mänskliga behov, 3. främja en praxis, som ansluter till lagstiftningens djupare syften mer än till den enskilda bestämmelsens utformning, 4. utgöra ett stöd för offentliga befattningshavares strävan att handla humant och med medborgarens bästa för ögonen. Mot bakgrund av det anförda föreslås att hos regeringen begär utarbetande och förslag om införande av en allmän humanparagraf gällande all offentlig förvaltning, i enlighet med de syften som anförs i motionen. (vpk) (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) INGA (vpk) PER (vpk) MARGÖ (vpk)