mot · G702715 · 1984-01-19 00:00:00 — m. fl. Jag älskar dig oh grönskande skärgård, ditt juniblåa hav du gör mig så oändligt rik, kan du säga vem som gav dig din friska doft av salt och tång din drömmande solnedgång? Jag ber dig, lev för alltid i mitt sinne bli en ton i min enkla sång. Vi gick på kryss i bidevind bland grå och våta skär som formats utav vind och våg, en härlig atmosfär. När kvällen kom i västerled stod himmelen i brand och då, , jag svor vid min tunga att aldrig gå i land! Men i land tvingas de gå, en efter en av dem som varit bofasta i skärgården. Detta beror på att som alla politiska instanser på såväl kommun-, landstings- som riksnivå talar så lyriskt om vikten av en levande skärgård, så fattar samma politiska instanser, eller under dem lydande statliga verk, beslut som försvårar, ja, ofta gör det omöjligt för skärgårdsborna att stanna kvar. De viktigaste näringarna ute i skärgården är naturligtvis fiske och jordbruk. Beslut som att införa fritt fiske med handredskap längs hela ostkusten eller att avslå den av oss lagda motionen om permanentning av det för öborna så viktiga transportstödet kan bidra till att den regionalpolitiska satsning som gjorts i skärgården går i kvav. Men till detta återkommer vi i andra motioner. Den svenska skärgården är inte bara ett livsvillkor för en del av vår befolkning eller erbjuder underbara platser för trötta turister, den är också yttersta utpost mot eventuellt fiendeland. Det är skärgårdsbornas ögon och öron som skall hjälpa marinen att upptäcka och slå larm om någon kränker vårt svenska luftrum eller våra svenska farvatten. Hur behandlar vi då dessa yttersta utposter av vårt land och de människor som där skall bo och arbeta? lade fram ett program för en långtgående rationalisering av fyrväsendet, innefattande åtgärder för omläggning till automatisk drift och övervakning samt avbemanning. fanns sammanlagt 62 bemannade fyrplatser och dessutom 15 fyrskeppsstationer runt landets kuster. 1 hade automatiseringsarbetet slutförts och möjliggjort en total avbemanning av fyrplatserna. Fyrskeppen var samtliga indragna och i vissa fall ersatta av kasunfyrar. Även om behovet av personal för rent fyrteknisk tjänst alltså eliminerats har av andra skäl, t. ex. sjösäkerhetsmässiga och regionalpolitiska, en viss bemanning bibehållits vid sammanlagt 11 fyrplatser, nämligen Holmögadd, , Understen, Söderarm, Kullen och där är huvudman , vidare Svenska Högarna, och Hanö med som huvudman samt och med domänverket och som resp. huvudman. Sammanfattningsvis kan konstateras att avbemanningen inom fyrväsendet omfattat ett femtiotal fyrplatser. 1935 fanns 95 lotsplatser. finns 30 lotsplatser och 16 lotspassningsställen. Här har alltså ett betydande antal arbetstillfällen och därmed åretruntboende försvunnit. förvaltar tillsammans med domänverket Nidingen, och och tillsammans med Svenska Högarna. avslog regeringen en framställan från om ett särskilt årligt anslag för fortsatt åretruntbemanning av dessa platser ett beslut som vi anser synnerligen olyckligt. Av bevakningsskäl, naturvårdsskäl, turistskäl etc. behövs det människor som bor året runt på dessa platser. har rationaliserat genom att dra in bemannade väderstationer. 1980 drog man in stationen på och den på Rödkallen, 1981 Grundkallen, 1982 Sydostbrotten, 1983 Furuögrund, och 1984 tänker man dra in stationen på och eventuellt den på Smygehuk. Återigen försvinner alltså arbetstillfällen och därmed människor. När ålagts att spara har man år föreslagit att just sådana små kustposteringar som Arkösund, och skall dras in. Detta drabbar både åretruntboende och turister genom minskade möjligheter att inskrida vid olycksfall, militära kränkningar, tjuvfiske, skogsbränder på öar etc. Andra myndigheter som är inblandade i skärgårdens infrastruktur är domänverket, fortifikationsförvaltningen, och frivilliga räddningsorganisationer. De åtgärder som vidtagits har förmodligen ansetts riktiga ur resp. verks synpunkt men de sammanlagda effekterna blir förödande. Arbetstillfällen försvinner, hus och öar ställs öde (utom ), vårt svenska försvar mister en mängd frivilliga och kunniga stödjepunkter och främmande utbåtar kan manövrera långt in i . Vi har fått en bestämmelse som säger att de statliga verken måste tala med sina resp. länsstyrelser innan de vidtar en avveckling inom sitt ansvarsområde. Men utvecklingen visar att detta inte räcker. Ett exempel på bristande samordning är intentioner att dra in kustposteringen i där inte har någon verksamhet. blir då en vit fläck på kartan. Motsatsen kan vi se t. ex. i där har 24 timmars bevakning på ena sidan sundet och lotsstation 24 timmars bevakning på andra sidan. För att stoppa den sektorsvisa successiva avfolkningen av våra kuster och öar måste länsstyrelserna ges större inflytande och starkare ställning för att kunna sätta större kraft bakom sina för det mesta förnuftiga åsikter om hur man vill hålla sin egen skärgård levande. Eftersom snabba insatser behövs bör regeringen enligt vår mening uppdra åt berörda länsstyrelser att med det snaraste och i ett sammanhang göra en översyn av och upprätta förslag till hur de i motionen uppräknade arbetsuppgifterna skall av. Länsstyrelserna bör också få i uppdrag att förhandla med dem för arbetsuppgifterna ansvariga och därefter redovisa resultatet för regeringen, som har att vidta erforderliga åtgärder för att bevara ett levande kustlandskap. Med anledning av ovanstående hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ett program för att rädda och utveckla ett levande kustlandskap. () . () () ()