ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02So448 · 1984-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89:So448 av () Psykiskt störda lagöverträdare En del av våldsbrottsligheten i vårt land och ibland den mest brutala som mord, grov misshandel, våldtäkt och rån begås av personer som av domstol dömts till sluten psykiatrisk vård i stället för ett flerårigt fängelsestraff. Sådana återfall i brott blir möjliga därför att dessa patienter får lämna vårdinstitutionen under kortare men även , inte sällan efter domen och ibland även utan bevakning. Dessa beslut om permission eller utskrivning fattas av en särskild utskrivningsnämnd men vissa beslut kan överlåtas till en ansvarig läkare. Vid alla beslut bedöms vårdsaspekten dvs. vad som är bäst ur behandlingssynpunkt för patienten. Men besluten måste också ha en rättssäkerhetssida, där samhällsskyddet beaktas. Det finns ju här en speciell risk för återfall som även realiserats genom att flera allvarliga brott begåtts av psykiskt störd lagöverträdare under permission eller försöksutskrivning. Stark och berättigad kritik mot en alltför ensidig bedömning har framförts från både experthåll och allmänhetens sida. Problematiken har uppmärksammats i en parlamentarisk utredning. Regeringen har utlovat förslag till förbättringar upprepade gånger. Men ännu har inget förslag avlämnats. Problemen är därför alltjämt olösta trots att flera allvarliga återfall inträffat. Allmänheten ifrågasätter allt oftare effektiviteten i samhällsskyddet mot brott av psykiskt störda lagöverträdare. Det är nödvändigt att göra en sammanvägning mellan den enskildes vårdbehov och samhällets skyddsintresse och särskilt med beaktande av det tidigare drabbade brottsoffrets berättigade krav på samhällsskydd. För att uppnå detta mål måste gällande regler ändras på följande sätt. Beslut om att en patient, som dömts för allvarlig kriminalitet, ska beviljas permission måste beslutas av utskrivningsnämnden och får inte delegeras till enskild läkare. Nämnden ska före sitt beslut om permission inhämta yttrande från åklagare eller vid försöksutskrivning från domstol. Dessutom måste innan patienten lämnar institutionen lämnas underrättelse i vart fall till brottsoffret. Dessa regler bör införas med omedelbar verkan. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar om sådan ändring i lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall (1966:293) att förstärkning sker av samhällsskyddet mot brott av psykiskt störda lagöverträdare.
mot · G7021000 · 1984-01-23 00:00:00 — Motion 1983/84:1000 m. fl. Förbud mot avgifter för högskoleutbildning har det i den offentliga debatten lanserats förslag om att avgiftsbelägga den högre utbildningen. Fria moderata studentförbundet har fört fram idéer om att de studerande borde betala hela kostnaden för utbildningen. Regeringen har uppdragit åt UHÄ att undersöka hur en avgift på antagningen skulle kunna utformas. Det förslag som UHÄ sedan presenterat har kritiserats hårt av så gott som alla studentorganisationer utom Fria moderata studentförbundet. Bland kritikerna märks bl. a. , (fp) och (vpk). Att införa avgifter på högskoleutbildningen strider mot de målsättningar som varit grundläggande för utbildningspolitiken, att tillgången till utbildning inte skall vara beroende av ekonomiska resurser. Det skulle med ali säkerhet innebära ökad social snedrekrytering. Det skulle vidare innebära ökade utgifter för en av de grupper som har det sämst ställt ekonomiskt , de högskolestuderande. Det skulle vidare innebära att antalet studerande minskade, vilket strider mot vitala samhällsintressen. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att uttalar sig för att avgifter för högskoleutbildning ej skall förekomma, 2. att hemställer hos regeringen om förslag till ändring av högskolelagen, så att förbud mot avgifter skrivs in i denna. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G7021001 · 1984-01-23 00:00:00 — m. fl. Utbildningen vid universitet och högskolor skall, enligt högskolelagen 2 §, anordnas så att de studerande förvärvar kunskaper och färdigheter samt utvecklar sin förmåga att kritiskt bedöma företeelser av skilda slag. Det är inte klarlagt i vilken utsträckning dagens svenska högskoleutbildning lever upp till dessa krav. gjorde Nation i en enkät, där man gick ut och frågade institutionerna i hur de uppfyllde lagens krav. Resultatet av enkäten visade bl. a. att ett antal institutioner inte ens kände till lagens innehåll. Det är viktigt från en rad olika utgångspunkter att lagens skrivningar i sin helhet uppfylls. En kritisk inställning till de etablerade teorierna och kunskap och alternativ till dem är en förutsättning för att inte fastna i gamla banor. Det är också en förutsättning för att försummade perspektiv - som ser problemen utifrån de arbetandes ställning - skall kunna få en ökad vikt. En förutsättning för att högskolan skall kunna fullgöra sin skyldighet att utveckla de studerandes förmåga att kritiskt bedöma företeelser av skilda slag är att den har en självständig ställning i förhållande till samhällets dominerande maktgrupper. Det gäller både de privata företagen och statsapparaten. Den tidigare nämnda enkäten visade alltså att förhållandena vad avser efterlevnaden av högskolelagens 2 § är långtifrån tillfredsställande. Det finns tyvärr ingen anledning att tro att förhållandena skulle vara bättre. Svångremspolitiken har på många håll inneburit att undervisningen försämrats. På många håll har de relativt resurskrävande moment, som syftar just till kritisk granskning av företeelser av skilda slag drbbats hårt. Det gäller också moment som presenterar olika alternativa teorier och synsätt. finns tendenser till ökat inflytande för de privata företagen också över utbildningen. Det gör att det är angeläget att göra en undersökning av hur högskolorna uppfyller högskolelagens krav i detta avseende. Mycket talar för att de senaste årens högskolereformer också i övrigt är mogna för en utvärdering. En sådan utvärdering borde ta upp utvecklingen vad avser tillgängligheten till högre studier, den sociala snedrekryteringen och demokratiseringen av högskolan. Vidare borde den ta upp de yrkesinriktade utbildningarnas relevans för yrkesutövarnas reella arbetsuppgifter i samhället. En förutsättning för detta är att SCB åter börjar föra statistik över den sociala sammansättningen bland de antagna till högskolan. Utvärderingen bör ta upp både H77-reformens betydelse och den senare utvecklingen vad avser bl. a. försämringarna av studiemedlen, ändringar av antagningssystemet och omfördelningar av utbildningsplatser mellan olika utbildningar och högskolor. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer om en undersökning av på vilket sätt högskolelagens 2§ efterlevs enligt vad som anförs i motionen, 2. att hos regeringen hemställer om initiativ till en utvärdering av högskolereformerna och övriga politiska åtgärder på området enligt vad som anförs i motionen. (vpk) (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G7021002 · 1984-01-23 00:00:00 — Motion 1983/84:1002 m. fl. Socialförsäkringsfrågor för doktorander med utbildningsbidrag trädde en studiefinansieringsreform för doktorander i kraft. Konsekvenserna av denna reform vad beträffar den sociala tryggheten har inte uppmärksammats tillräckligt. De forskarstudernade som uppbär utbildningsbidrag eventuellt parat med viss tjänst har en social situation som ger mycket övrigt att önska. Som exempel kan nämnas att utbildningsbidraget inte räknas som sjukpenninggrundande inkomst och alltså inte ger rätt till sjukpenning i vanlig bemärkelse. I stället utnyttjas utbildningsbidragen till de ersättningar som normalt täcks in av den allmänna sjukförsäkringen. Detta innebär att fakultetsanslagen används till att betala sådana utgifter och alltså tär på de medel som borde gå till aktiv forskning. Denna särlösning har också en hel del brister, bland vilka kan nämnas att rätten till sjukledighet med uppbärande av utbildningsbidrag är tidsbegränsad, att sjukdom och barnledighet tillsammans endast får uppgå till (längre än förlängs inte bidraget) och att rätten till vård av sjukt barn helt saknas. Lösningen vore helt enkelt att jämställa utbildningsbidraget med inkomst av tjänst (det är redan nu beskattat). På detta sätt skulle forskarstuderande erhålla samma sociala trygghet som andra förvärvsarbetande, en viktig reform som gäller ett litet antal människor och som är billig att genomföra. I en motion från m. fl. (1981/82:2234) aktualiseras samma problem med liknande krav på lösningar som i denna motion. Det vore därför lämpligt att regeringen kommer med förslag till åtgärder i denna fråga i den forskningspolitiska proposition som väntas . Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående den sociala situationen för forskarstuderande med utbildningsbidrag, samt att under detta återkomma med förslag i frågan. (vpk) (vpk) MARGÖ (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G7021003 · 1984-01-23 00:00:00 — Motion 1983/84:1003 Hantverkets folkhögskola i har tagit initiativ till kurser i bl. a. bokbinderi och i reparation och byggande av stråkinstrument. Kurserna har varit planerade och verksamheten började /83. Kurserna har genomförts som folkhögskolekurser. Orsaken till att skolan tagit detta initiativ är den utarmning av många yrken som skett . Kvalificerat hantverkskunnande håller på att gå förlorat och någon återväxt syns ej. De initiativ som tagits med hantverkslinje på gymnasiet är alldeles utomordentliga och kommer att kunna göra att en viss återväxt sker inom många yrken, som annars är utrotningshotade. Problemet med hantverkslinjerna är att det finns yrken som ej har några mästare eller utövare. Det gör att hantverkslinjerna ej kan fungera för vissa lågfrekventa yrken. Med anledning härav har Hantverkets folkhögskola tagit upp yrken som ej kan gå inom hantverkslinjerna på gymnasiet eller f. ö. finns i . Skolan har ambitionen att ta upp smala yrken vars utbildningsbehov ej kan tillgodoses av någon annan utbildningsanordnare. De problem som uppstått genom ändringar i folkhögskoleanslagen har aktualiserat frågan hur man skall kunna gå vidare. Genom att ett särskilt tak på verksamheten lades fr. o. m. /84 har skolan kommit i ett utsatt läge. För att skolan skall kunna utveckla verksamheten och genomföra redan påbörjad verksamhet krävs resurser utöver de för ordinarie skolverksamhet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av ekonomiskt stöd till utbildning i lågfrekventa yrken.
mot · G7021005 · 1984-01-23 00:00:00 — i tillhör en av de järnvägslinjer i landet som hotas av nedläggning. Enligt förra årets riksdagsbeslut skall banans persontrafik prövas för att överföras till landsvägstrafik. Det hör till bilden att beslöt om mycket generösa statliga bidrag om persontrafiken överförs från järnväg till landsvägsbuss. Utformningen av det statliga bidraget ger inte länstrafikbolaget någon möjlighet att välja mellan en spårbunden trafik och landsvägstrafik - man tvingas av ekonomiska skäl att välja landsväg. Järnvägsnätet i har stor betydelse för länet och man måste också se det som en helhet. och även utgör viktiga förbindelselänkar mellan och stambanan. Detta har också i länet starkt understrukit , bl. a. i en skrivelse till regeringen där det sägs följande: med tvärbanor är i ett sammanhängande transportsystem av stor betydelse för att tillvarata inlandets stora tillgångar av skog, torv, malm och mineraler och för att göra området tillgängligt för en ökande turism. prövas delar av detta trafik- och transportsystem utifrån frågeställningen spårbunden eller landsvägsbaserad personbefordran. Det här ses som första steget mot en nedläggning. Därför finns det en stark opinion i länet mot förra årets riksdagsbeslut och vad detta innebär. 20000 människor har med sina namnunderskrifter protesterat, och berörda kommuner samt inlandets näringsliv ser framtiden an med stor oro. Enligt min mening måste förra årets beslut ändras. Bandelen har en avgörande betydelse för länets utveckling. Därför bör banan överföras till riksnätet. Med hänvisning till det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om överförande av bandelen till riksnätet. minab/gotab 1984 77643
mot · G7021006 · 1984-01-20 00:00:00 — 1983/84 1006-1012 Mångå svenska järnvägars framtid diskuteras . Det gäller de järnvägar som ligger utanför riksnätet och vars trafik skall bekostas av länshuvudmännen. har många fördelar framför vägbunden trafik. Det är därför viktigt att man får till stånd en vettig kombination mellan vägoch spårbunden trafik. är ofta ett snabbare och bekvämare sätt att resa. Allt beror naturligtvis på i vilken mån järnvägen har tillräcklig turtäthet och att tåget stannar vid stationerna. Genom järnvägstrafik avlastas vägarna och därmed minskar också trafikskadorna. En annan viktig fördel för järnvägen är att utsläppen av bilavgaser minskar. Detta är inte minst viktigt i då vi börjar uppleva att luftföroreningarna får märkbara effekter på vår miljö. Det är bara synd att detta inte påverkat de trafikpolitiska besluten tidigare. Järnvägen har - om den utnyttjas väl - alla dessa fördelar. Vägnätet kring järnvägen är till stora delar av sämre kvalitet, och om järnvägstrafiken läggs ned måste vägnätet upprustas. Av planering att döma dröjer det dock länge innan nödvändiga förbättringar kommer till stånd. Upprustningen av väg 157 mellan och Marbäck, som det finns stort behov av, har i det senaste programmet skjutits . För är järnvägen av speciellt stor betydelse framför allt på sträckan , där omkring 200 skolbarn reser . Denna del av järnvägen bör under alla förhållanden bli kvar. Det är därför viktigt att SJ medverkar så att trafiken på järnvägen kan finnas kvar och förbättras. Om detta skall vara möjligt måste det statliga bidraget till persontrafiken vara utformat så att det är neutralt mellan tåg och buss. Som bidragsreglerna nu är utformade är det inte det. Kommunerna som är berörda av järnvägen har lagt ned ett stort arbete på att få fram ett beslut om järnvägen. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar sig för järnvägstrafikens betydelse i linje med vad som anförts i motionen. () () 1 1983184.3 sami.
mot · G7021007 · 1984-01-20 00:00:00 — Inga personförande tågstannarf. n. vid . Som ett led i SJ:s strävan att erbjuda snabba förbindelser mellan och har åtskilliga stationer utefter linjen successivt förlorat sina tåguppehåll. För en kommun är det givetvis en stor nackdel att inte ha järnvägsservice inom centralorten. har gjort flera framställningar om att återfå denna service, men alla utan resultat. I detta läge fick 1983 Scantrak i uppdrag att utreda de tekniska och ekonomiska möjligheterna att återuppta persontrafiken vid . I Scantrak.s nu presenterade utredning har två huvudalternativ studerats. Det ena är att låta vissa fjärrtåg på linjen göra uppehåll i . Detta är genomförbart i nuvarande tågplan utan stora förändringar. Alla tåg gör nämligen inte uppehåll vid alla mellanstationer, varför det kan finnas utrymme för några ytterligare uppehål utan att ankomsttiderna vid slutstationen rubbas. Det andra studerade alternativet är att efter avtal med () låta vissa lokaltåg utsträckas från till och av tekniska skäl även till . Vi har bedömt att det viktigaste och mest ekonomiska alternativet är det med fjärrtågsuppehåll. Utredningen påvisar en potentiell ökning av resandet på västra stambanan med 800 resor vid återupptagande av tåguppehåll vid . Detta motsvarar en beräknad intäktsökning för SJ på . Alternativet med pendeltåg mellan och skulle maximalt kunna fånga upp 700 dagliga pendlare. Intäkterna från pendlarna har uppskattats till . Alternativet medför merkosnader för trafikhuvudmännen på ca . som måste täckas av berörda kommuner. De initialkostnader som uppkommer vid återöppnande av järnvägsstationen inskränker sig til! De tidigare plattformsanläggningarna revs i samband med att persontrafiken försvann. Däremot finns stationen med väntsal och biljettexpedition kvar. Stationen är också bemannad. Anläggningskostnaderna uppgår till . vilket motsvarar en årlig kapitalkostnad av . En förbättrad järnvägsservice ger betydande samhälls- och regionalekonomiska fördelar. Vid införande av pendeltåg mot ökar kommunens attraktivitet för boende med arbete i . Fjärrtågstrafik underlättar företagens kommunikationer med omvärlden. En viktig följdeffekt är att man då kommer i åtnjutande av järnvägens expressgodsservice. Järnvägstrafik medför i allmänhet positiva samhällseffekter avseende trafiksäkerhet, vägunderhåll, miljö och energiförbrukning. Dessa effekter är svåra att värdera i monetära termer. En grov uppskattning av dessa effekters värde i det här aktuella fallet är . För SJ skulle här lagda förslag ligga väl i linje med företagets nya marknadsföringsprofil och kan skapa ett ytterligare höjt PR-värde. SJ:s tidigare rykte som järnvägsnedläggare kommer successivt att bytas mot det kundanpassade transportföretagets goda anseende! Med hänvisning till det anförda föreslås att uttalar sig för att den personförande tågtrafiken bör återupptas vid .
mot · G7021011 · 1984-01-20 00:00:00 — trafikpolitiska beslut innebar att de delar av det svenska järnvägsnätet som hamnade utanför riksnätet gick en oviss framtid till ipötes. Många av dessa bandelar är fortfarande nedläggningshotade. Enligt vpk:s uppfattning uppstår många negativa konsekvenser om nedläggningen av delar av det svenska järnvägsnätet fortsätter. Både den tunga och lätta trafiken på våra vägar kommer att öka, något som är negativt ur miljösynpunkt. Antalet olyckor på vägarna kommer att öka. Förslitningen av vägnätet går snabbare. Det kollektiva trafiknätet kommer att försämras, då den trafik med landsvägsbuss som i ställer måste sättas in inte kommer att få samma täckning som den nedlagda järnvägslinjen hade. Tågtrafik sparar också energi om man jämför med landsvägsbuss. Denna linje hör till dem vars slutliga öde ännu inte är bestämt. Det finns dock goda möjligheter till en fortsatt och utökad trafikering av denna bandel, vilket också utförligt dokumenterats i den utredning Scantrak gjort tillsammans med företrädare för berörda kommuner. Järnvägslinjen är elektrifierad och har en hög banstandard. Det finns ett trafikunderlag för arbetspendling och skolpendling liksom för godstrafiken. SJ använder f. ö. redan denna bandel för att avlasta när det gäller godstrafiken, och en utökning av en sådan transittrafik är fullt genomförbar, liksom en liknande avlastning av västra stambanan. Med bättre anpassade tidtabeller förbättras dessutom möjligheterna för de boende utmed jänrvägslinjen att snabbare kunna ta sig till resp. . Denna järnvägslinje går genom fyra län och fem kommuner: , , , och . Den möter västra stambanan i och järnvägslinjen i . Järnvägslinjen har stor betydelse för industrierna utmed linjen, och godstrafiken på denna bandel är ganska stor. Om denna godstrafik i stället skulle överföras till vägarna skulle det behövas en omfattande upprustning av vägnätet. Många skolelever använder järnvägen för att pendla in till gymnasiet i . Resandefrekvensen på denna bandel skulle säkerligen kunna öka om anpassningar gjordes i tidtabellen. Om bättre anslutning fanns i mellan denna järnvägslinje och linjen till skulle exempelvis invånarna i kommun få betydligt förbättrade och snabbare förbindelser med både och . Det finns alltså goda skäl att bevara dessa båda järnvägslinjer, och detta garanteras om de överförs till riksnätet. Med hänvisning till vad som anförts ovan hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att bandelarna och bör överföras till riksnätet.
mot · G7021012 · 1984-01-23 00:00:00 — Under våran 1983 fattade ett olyckligt trafikbeslut. Då bestämdes att de lokaltrafikbolag som skulle överta ansvaret på de tvärbanor som förbinder och stambanan skulle erhålla statsbidrag . Statsbidraget skulle erhållas endast under förutsättning att trafiken sköttes med bussar. Man kan notera en rad negativa följder av detta beslut. Först och främst innebär det här att ytterligare ett ansvarsområde för kollektiv service i de folkglesa områdena överförs från staten till regionala organ. Med all säkerhet kommer också kostnadsansvaret att utlokaliseras då den tidsbestämda statsbidragsperioden löper ut. Då kommer de här områdenas kollektivtrafik att försämras ännu mer. En hotad bandel är järnvägslinjen . Den sammanbinder Väster- och . är en av de järnvägsstationer som utgör knutpunkterna på stambanan. Från löper banan förbi bl. a. byarna Missenträsk, , och slutar i , en av de kvarvarande bemannade järnvägsstationerna på . Som skäl för övergången till busstrafik, som tydligen eftersträvas, har anförts att järnvägstrafik skulle bli mycket dyrare på grund av främst investeringskostnader i järnvägsmateriel, som genom avskrivningskostnader och räntekostnader skulle belasta persontransporterna så att landsvägsbussar blir ett bättre persontransportalternativ. Om malmtransporterna från Laisvallgruvan till skall fortsätta kan detta argument om avskrivnings- och räntekostnaderna tillbakavisas då SJ antingen måste driva malmtransporterna med förlust eller kunna förhandla sig till täckning från gruvbolaget, för avskrivnings- och räntebehovet på i vart fall den här bandelen måste ju stå i direkt proportion till nedlagt kapital i banor och stationer. Det kan också befaras att vissa samarbetssvårigheter kan uppstå framför allt när statsbidragen upphör. Det här är en mellanlänsförbindelse, inte en länstrafikfråga. Den bästa lösningen skulle vara om överfördes till riksnätet. Under hänvisning till det anförda föreslås att uttalar sig för att järnvägssträckan bör överföras till riksnätet. minab/gotab 1984 77632
mot · G7021015 · 1984-01-20 00:00:00 — m. fl. beslutade anta Lag om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik - den s. k. länshuvudmannalagen (1978:438). Motivet för denna lagstiftning var att tillgodose de krav som ställts på ett ökat samhällsansvar för kollektivtrafiken och dess utveckling. Föredragande statsråd ansåg att den kollektiva trafiken bör betraktas som en del i den grundläggande samhällsservicen. Motsvarande samstämmiga uppfattning hade också framförts av remissinstanserna över den s. k. länsko rtsutredningens betänkande (SOU 1976:43). Ett utökat samhällsansvar för kollektivtrafiken ansågs även anknyta till målen för regional-, närings- och sysselsättningspolitiken. Sambandet mellan trafikpolitiken och miljö- och energipolitiken likväl som trafiksäkerheten påpekades också. Vidare förutsatte införande av regionalt gällande taxe- och periodkortssystem tillskapande av länsvisa huvudmän för kollektivtrafiken på landsväg. Länshuvudmannalagen är i kraft i alla län. Genom ändrad lagstiftning har också viss avbyråkratisering kunnat genomföras på kollektivtrafikområdet. Länshuvudmännen får nu själva fastställa taxorna för sin trafik inom resp. län. Länsstyrelserna medges också rätt att besluta om undantag vad gäller fastställelse av tidtabeller för den aktuella trafiken. Ett område som dock inte blivit föremål för någon förändring efter huvudmannalagens införande är frågan om linjetrafiktillstånd. Linjetrafiktillstånden anses allmänt utgöra en ekonomisk trygghet för innehavaren, som de ofta kan utgöra ett hinder för rationella och ekonomiskt optimala trafiklösningar. Få om ens någon annan privat näringssektor åtnjuter ett sådant samhällsskydd som de trafikföretag som innehar linjetrafiktillstånd. Med hänsyn till att samhället påtagit sig det totala ekonomiska ansvaret för kollektivtrafiken förefaller det också rimligt att samhället - genom länshuvudmännen - har den totala beslutanderätten över vem eller vilka som skall utföra viss kollektiv landsvägstrafik. En första åtgärd bör vara att utreda möjligheten att dra in samtliga meddelade linjetrafiktillstånd för person- och godstrafik på väg och i samband därmed ändra lagstiftningen så att generella länsvisa områdestillstånd meddelas genom resp. länshuvudman. bör en översyn ske för en bättre samordning mellan järnvägsoch busstrafik som bättre tjänar människors behov av goda trafiklösningar. Med hänvisning till vad som anförts föreslås att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om linjetrafiktillstånden. () ()