mot · G80224 · 1984-10-17 00:00:00 — Motion 1984/85:24 och inseminationer (prop. 1984/85:2) I proposition 1984/85: 2 angående artificiella inseminationer föreslås att detta förut oreglerade område nu blir lagreglerat. Detta måste hälsas med tillfredsställelse. Som framgår av remissvaren är det en mycket stark remissopinion som är tveksam för att inte säga helt negativ till givarinsemination. När det gäller makeinsemination är meningarna entydigt positiva. Men redan när man kommer in på samboförhållanden påvisas att vissa problem uppstår. Med tanke på alla de problem som kan uppträda vid givarinsemination hade det varit bäst om vi kunnat stanna för att godkänna endast makeinsemination. Men med tanke på att vi måste fa en lagreglering över hela detta område med det snaraste är vi beredda att godta propositionens förslag med vissa ändringar. I förslaget till inseminationslag föreslås i § 2 att "För inseminationen krävs skriftligt samtycke av maken eller den man som kvinnan bor tillsammans med. Detta är helt nödvändigt. Men det bör enligt vår mening föreskrivas att detta skriftliga samtycke skall vara bevittnat av två personer för att inga problem skall uppstå angående dess rättsliga verkan. I lagförslagets 7 § sägs: Den som vanemässigt eller för att bereda sig utför insemination i strid mot denna lag eller under angivna förhållanden tillhandahåller sperma för sådan insemination döms till böter eller fängelse . Här lämnas dörren helt öppen för att kringgå lagen om man inte gör det för att bereda sig eller gör det vanemässigt. Orden vanemässigt eller för att bereda sig " föreslår vi därför att de utgår ur lagtexten. Många av dem som har avlats genom insemination kommer senare i livet att vilja ha reda på vem den biologiske fadern är. Detta verifieras både i remissyttrandena och i propositionen. Men en annan sida är att även många som inte har tillkommit genom insemination men misstänker att så har skett kan gå med denna fråga inom sig och misstänka att de inte har fått rätt uppgifter. För dessa finns det med propositionens förslag inga möjligheter att få veta sanningen. Det är illa nog att kanske tvingas leva på en osanning men det är än värre att inte kunna söka sanningen. Sedan många decennier tillbaka är också intresset för släktforskning på stark frammarsch i vårt land. Man kan tala om en ny folkrörelse. Släktforskarens viktiga uppgift är att spåra upp och i den mån det är möjligt bevara dokument som kan ge besked om och upplysa om den enskilde individens härstamning och därmed bidra med sin bit till historia. Den föreliggande propositionen tar inte hänsyn till forskningens intresse av att efter sekretesstidens utgång kunna få korrekta uppgifter om en persons ursprung eller om hans biologiska avkomma. Hur skall en forskare kunna få indikation på att den i kyrkobok uppgivne rättslige fadern inte också är den biologiske? Hur ska det gå till att på ett vetenskapligt godtagbart sätt kartlägga en mans avkomlingar? Vårt förslag för att komma till rätta med dessa problem är att namnet på den biologiske fadern skall skrivas in i sjukhusets journal enligt propositionens förslag, men att vidare en hänvisningsanteckning görs i kyrkobok till journalen i fråga. Detta förslag kan sägas uppfylla kravet att folkbokföringen skall vara sanningsenlig. Med detta förslag skulle de i det föregående nämnda problemen lösas. Med hänvisning till det anförda hemställs att vid behandlingen av proposition 1984/85:2 bifaller de förändringar i förhållande till propositionsförslaget som här föreslås.