mot · G802267 · 1984-11-29 00:00:00 — och , m. m. 1984/85:86) 1 propositionen föreslås att företag, vars årsvinst uppgår till . och vars huvudsakliga verksamhet avser jordbruk, skogsbruk, fastighetsförvaltning eller rörelse, skall betala in ett belopp motsvarande av vinsten till ett räntelöst konto i (förnyelsekonto). Förnyelsefonden får efter ansökan hos SIND användas för att finansiera utbildning av anställda hos företaget samt forskning och utvecklingsarbete. Som huvudregel gäller att en ansökan skall avslås om de arbetstagarorganisationer som avstyrker ansökningen företräder fler anställda än organisationer som lämnar ansökningen utan erinran, dvs. dessa organisationer har en vetorätt. Propositionen innehåller vidare ett förslag om att inbetalningskvoten vid avsättning till allmän investeringsfond skall höjas. Ändringen innebär att ett belopp motsvarande och inte som av avsättningen skall betalas in till . avvisar dessa förslag. Propositionen inleds med en allmän betraktelse över betydelsen och vikten av utbildning, kunnande, forskning och utveckling för den ekonomiska utvecklingen. Detta sägs särskilt gälla utvecklingen inom de enskilda företagen. Vi har självfallet ingen annan mening om detta. Vi konstaterar emellertid att regeringen på detta som så många andra områden lagt konkreta förslag vars verkan går i rakt motsatt riktning. Det gäller t. ex. avskaffandet av det särskilda avdraget för forsknings- och utvecklingskostnader, FoU-avdraget. Som framgått av tidigare motioner anser vi att detta bör återinföras. Förslaget om obligatoriska avsättningar från vinsten till förnyelsefonder härrör ursprungligen från LO. Det är det mest konkreta resultatet av de s. k. Rosenbadssamtalen mellan regeringen och arbetsmarknadens parter angående löneavtalen för . Det framgår också av finansministerns anförande: Jag förutsätter att förnyelsefonderna beaktas vid beräkningen av tillgängligt löneutrymme. Förnyelsefonderna kan därigenom medverka till att löneökningen hälls på en samhällsekonomiskt försvarbar nivå (s. 12). Det uppges också som skäl till att lagrådet ej givits tillfälle att granska lagförslaget: Med hänsyn främst till lagstiftningsärendets samband med pågående löneförhandlingar är det angeläget att hinner behandla ärendet . Jag anser därför att lagrådets yttrande över förslagen inte bör inhämtas (s. 19). Förnyelsefonderna är således ett försök att köpa LO:s medverkan till låga löneavtal. Som vi tidigare anfört anser vi att sådana försök och ingripanden under pågående avtalsrörelse är dömda att misslyckas. All erfarenhet tyder på detta, både och tidigare samt under nuvarande regering. Vi vill också påminna om att ett av skälen för att införa de kollektiva löntagarfonderna påstods vara att de skulle möjliggöra lägre nominella löneökningar trots en hög och stigande vinstnivå. Vi lade ingen vikt vid detta påstående, och utvecklingen har givit oss rätt. Löneökningarna för blev inte lägre. kräver LO ytterligare fonder, och regeringen skyndar att verkställa. I motsats till vad som gäller för t. ex. de frivilliga investeringsfonderna skall de fackliga organisationerna få vetorätt i fråga om utnyttjandet av förnyelsefonderna. Vi finner detta anmärkningsvärt. Förnyelsefonderna skall enligt förslaget finansiera utgifter för utbildning av anställda hos företaget samt forskning och utvecklingsarbete. Det framgår inte på vilket sätt det reguljära utbildningssystemet berörs av förslaget, men det finns naturligtvis en viss risk att regeringen ser den utbildning som kan komma att finansieras genom dessa fonder som en ersättning för andra utbildningsinsatser. Vi delar regeringens bedömning att behovet av utbildning för de anställda är stort. Detta gäller i särskilt hög grad de grupper på arbetsmarknaden, vilkas arbetsuppgifter kan komma att förändras kraftigt i samband med införandet av ny teknik, t. ex. många kvinnors. Det nu aktuella förslaget kommer emellertid inte att kunna utnyttjas för utbildnings- eller forskningsinsatser förrän . Vi anser det väsentligt att den nödvändiga utbildningen kan intensifieras tidigare än så och avser presentera förslag i detta syfte . Vi noterar också att företag som befinner sig i allvarlig ekonomisk kris kan få dispens för att använda pengarna i förnyelsefonderna till andra ändamål än utbildning och forskning. Vi finner även detta anmärkningsvärt. Sammanfattningsvis anser vi att ytterligare obligatoriska avsättningar från företagens vinster ej bör genomföras. Förslaget innehåller korporativa inslag, som vi också starkt vänder oss emot. Dessa investeringsfonder är till skillnad från de föreslagna förnyelsefonderna frivilliga. De används huvudsakligen i konjunkturstabiliserande syfte för investeringar i maskiner, byggnader, utbildning, forskning m. m. De tillkom 1955, och den s. k. inbetalningskvoten (den del av det avsatta beloppet som skall inbetalas till räntelöst konto i ) har varit densamma, . Skattesatsen sattes för att ungefär motsvara den del som annars skulle betalats in i skatt. Regeringen föreslår nu att inbetalningskvoten skall sättas till . Skälet uppges vara att skattesatsen för aktiebolag numera är till vilket kommer vinstdelningsskatt för de kollektiva löntagarfonderna. Uppenbarligen befarar regeringen att alltför stora belopp kommer att avsättas till investeringsfonderna och att därför inbetalningarna till löntagarfonderna blir mindre än vad regeringen anser lämpligt. Vi kan inte dela denna uppfattning. Från vår utgångspunkt är den lämpliga storleken på inbetalning till löntagarfonderna noll. Vi anser inte att skillnaden mellan nuvarande inbetalningskvot på och gällande skattesats på är något motiv för att radikalt höja inbetalningskvoten till . I propositionen sägs att den föreslagna höjningen skall slå igenom redan vid taxering. taxering gäller som bekant inkomster och rörelseresultat som uppkommer , som till största delen gått till ända. Företagen har med andra ord i praktiken redan gjort de flesta överväganden och dispositioner som gäller , och då naturligtvis under förutsättning att gällande regler för avsättning till investeringsfond består. Även om den föreslagna ändringen inte formellt är retroaktiv är det ändå uppenbart att dess effekter skulle kunna uppfattas som retroaktiva. Med hänvisning till vad som ovan anförs hemställer vi att avslår proposition 1984/85:86. () PER ()