mot · G80273 · 1984-10-29 00:00:00 — Per-OIof m. fl. Ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, m. m. (traflknykterhetsbrotten) (prop. 1984/85:21) I propositionen föreslås en helt ny konstruktion av trafiknykterhetsbrotten. Ansvar för det nya brottet rattfylleri skall inträda då alkoholkoncentrationen i förarens blod uppgår till 0,4 %c eller däröver. Någon övre gräns för alkoholkoncentrationen fastställs inte. För detta brott skall böter utgöra normal påföljd. Vid återfall kan dock frihetsberövande påföljd bli aktuell. Grovt rattfylleri skall föreligga bl. a. om föraren haft en alkoholkoncentration på 1,5 %o och avsevärd fara för trafiksäkerheten förelegat. Endast fängelse ingår i straffskalan. Enligt propositionen skall trafikfaran ha tagit sig ett påtagligt uttryck, varmed åsyftas främst de fall där föraren har vållat en trafikolycka eller ett allvarligt olyckstillbud. Vi kan inte ställa oss bakom propositionens förslag. Vi menar att hänsyn till allmän laglydnad kräver att fängelse eller motsvarande alltjämt skall vara normalpåföljd vid högre promillehalter än 1,5. Detta har stor betydelse som avhållande faktor när det gäller bilkörning i samband med alkoholförtäring. Den nya brottskonstruktionen innebär t. ex. att personer kommer att kunna köra bil med en alkoholhalt som kraftigt överstiger 1,5 %c och likväl endast dömas till böter för ordinärt rattfylleri. Flärjämte inbjuder förslaget till chanstagande från berusade förare. De kan ju med stöd av propositionen säga sig att så länge de inte vållar ett allvarligt olyckstillbud riskerar de endast bötespåföljd. I propositionen har två huvudskäl anförts för de föreslagna ändringarna. Det ena är att rättstillämpningen vid tingsrätterna är oenhetlig beträffande påföljd för rattfylleri. Det andra är att antalet fängelsestraff bör minska. Vad gäller bristen på enhetlighet i rättstillämpningen är det ett faktum att stora variationer förekommer, vilket i och för sig inte är tillfredsställande. Att samma typ av brott resulterar i olika påföljder för olika gärningsmän förekommer dock allmänt inom rättskipningen av hänsyn till individualpreventiva skäl. Propositionens förslag utesluter f. ö. inte att den påtalade olikheten i påföljdsvalet kommer att kvarstå även . I propositionen betonas nämligen att vid domstolarnas prövning skall en helhetsbedömning ske och en mångfald olika omständigheter tillmätas betydelse. Vad gäller frågan om minskat antal fängelsestraff kan vi inte instämma i de tankegångar som framförs i propositionen. Där hävdas bl. a. att fängelsestraff är skadliga för individen. De fängelsestraff det i dessa sammanhang kan bli fråga om avtjänas på öppna anstalter och är så korta att argumentet saknar Detta förhållande kan därför inte tas till intäkt för att mildra den straffrättsliga reaktion som anses erforderlig. I propositionen görs även gällande att straffnivån för trafiknykterhetsbrott jämfört med övrig brottslighet höjts markant . Detta påstående innebär en överdrift. Under alla förhållanden menar vi att för det fall någon förändring av straffnivå skall ske måste den äga rum i samband med att straffskalor för alla andra brott ses över. Det är enligt vår mening helt fel att göra stora förändringar beträffande påföljder för just trafiknykterhetsbrott. Som framgått av det anförda kan vi inte biträda förslaget. Det kan av allmänheten endast uppfattas på det sättet att lagstiftaren nu har en mildare syn på denna typ av brott. Risken är överhängande för att antalet förare som kör bil i alkoholpåverkat tillstånd kommer att öka. Detta i sin tur kommer att leda till fler trafikolyckor och därmed även ge upphov till fler personskador och dödsfall. Vi menar att även måste den som - med en alkoholhalt i blodet på 1,5 %c eller mer - kör bil ha att räkna med en frihetsberövande påföljd. Detta är nödvändigt av allmänpreventiva skäl. I propositionen föreslås även att gränsen för straffbar alkoholhalt i blodet vid bilkörning skall minskas till 0,4 %c. Mycket talar för att en sådan sänkning är motiverad. Propositionen innehåller vidare förslag om att fordon som används vid trafikbrott skall få förverkas. Detta förslag kan vi inte biträda. Vi ifrågasätter om behov av möjlighet till förverkande föreligger vid denna typ av brott. Av propositionen framgår inte klart när bestämmelsen skall tillämpas. Inom vilken tid skall återfall ske och i vilken brottslighet? Vilken roll spelar den dömdes personliga och ekonomiska förhållanden? Till detta kan läggas en rättviseaspekt. Förverkande skulle drabba personer mycket olika beroende på fordonets värde och därför av allmänheten upplevas som en helt slumpmässig rättstillämpning. Vi finner att frågan om förverkande inte är tillräckligt utredd. Förslaget bör därför inte genomföras. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att avslår propositionen utom såvitt avser förslaget om att den nedre straffbarhetsgränsen sänks till 0,4 %o. () () () () () () () () minab/gofb 1984 79195