mot · G802157 · 1984-11-20 00:00:00 — och och abortvård (1984/85:48) I proposition 1984/85:48 framhålls att abortkommittén förordar att ansökningar om abort efter 18:e graviditetsveckan även fortsättningsvis skall handläggas av i enlighet med den praxis som utvecklats av styrelsen. Propositionen ansluter sig till abortkommitténs bedömning på den punkten. Den praxis som man vill skall råda även fortsättningsvis ger anledning till vissa betänkligheter, när det gäller abortindikationen fosterskador. Ansökningar om abort beviljas alltid efter 18:e graviditetsveckan om skälet är befarad fosterskada eller konstaterad missbildning hos fostret. rättsliga råd låter föräldrarnas önskan och bedömning vara avgörande och man har avstått från att försöka gradera fosterskador. Att abort beviljas trots att fosterskadorna är ringa, framgår av abortkommitténs betänkande. Man visar där att abort beviljats vid och Klinefelters syndrom, som är kromosomavvikelser, som endast innebär sterilitet hos fostret men i övrigt mycket små avvikelser från det normala. I abortansökningarna i dessa fall förekommer uttryck som då föräldrarna fått veta att barnet är svårt skadat alternativt svårt missbildat och därför vill man få abort utförd. Ur abortkommitténs betänkande: 1 dessa situationer gäller det människor som velat ha och längtat efter barn. När formuleringar som exemplen ovan förekommer, har uppenbarligen inte föräldrarna fått, eller kunnat tillägna sig en realistisk och nyanserad information. Detta belyser de svårigheter som kan finnas vid användningen av fosterdiagnostik. Trots det ovan citerade föreslår kommittén att den praxis som utvecklat sig hos skall gälla även fortsättningsvis vid beviljande av sena aborter. Propositionen instämmer i detta. Vi menar att med det exempel vi citerat ovan har abortlagens 3 §, som säger att abort efter 18:e graviditetsveckan endast får beviljas om synnerliga skäl föreligger, inte följts. Vi tycker det är anmärkningsvärt att beviljat abort i samtliga fall när rubriceringen varit befarad fosterskada. Varför har man inte talat med föräldrarna? Varför har man inte försökt tala om att den befarade fosterskadan är så liten att föräldrarnas oro kanske är obefogad? Om föräldrarna önskat och planerat för att få barn, när inga indikationer om droger/våld, fysiska eller psykiska sjukdomar hos föräldrarna, omogenhet etc. föreligger hos föräldrarna - j a, då har vi helt enkelt svårt att förstå hur en mycket liten fosterskada kan betraktas som synnerliga skäl. Vi tror att föräldrarna blivit missledda av den pågående debatten om livskvalitet och livslångt lidande för handikappade. Vi är allvarligt oroade för den samhällsutveckling som bara erkänner perfekta individer. Vår djupa övertygelse, som vi fått genom personliga upplevelser och mångårigt arbete inom handikapprörelsen, är att livskvalitet kan alla människor få - om de ges förutsättningar till det. Det finns ingenting som säger att ett barn som föds med ett handikapp automatiskt kommer att få ett olyckligt liv, det är helt och hållet omgivningens och samhällets sätt att fungera som avgör det. I vissa fall känner föräldrar som vet att grava fosterskador föreligger, att de inte orkar ta hand om ett mycket svårt handikappat barn. Det har vi förståelse för. Men vi vägrar att tro att alla föräldrar som ansökt om abort för lindriga fosterskador, och också fått den beviljad, skulle ha fullföljt aborten om de fått riktig information. Abort i ett sent skede av graviditeten är mycket svår. För dem som beviljats abort i 23:e-24:e veckan är fosterskada det absolut vanligaste skälet. Fosterskador är f. ö. den enda indikation som ökar vid ansökningar till sena aborter. Det är utvecklingen av fosterdiagnostiken som förorsakat detta. Vi menar att den debatt som pågår kring genetiken och möjligheterna till att utföra fosterdiagnostik i ett tidigt stadium av graviditeten, också måste påverka bedömningen av abortansökningar i ett mycket sent skede av graviditeten. Om vi skall kunna behålla fri abort , måste fosterdiagnostiken regleras. Det är inte rimligt - och framför allt inte önskvärt - att ställa blivande mödrar inför omfattande testresultat om fostret. Den diskussionen pågår f. n. Låt den diskussionen vägleda i sin praxis när man beviljar abort efter ! Det är vår övertygelse att nu gör fel mot de blivande föräldrarna, om de automatiskt beviljar abort vid befarad fosterskada. Vi anser också att det finns samhällsmoraliska tveksamheter om en statlig myndighet anser att alla handikapp som kan spåras med fosterdiagnostik utgör ett synnerligt skäl för abort. Vad innebär det för människosynen ? Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående information om det befarade handikappet innan abort eventuellt beviljas efter 18:e graviditetsveckan, 2. att begär att regeringen uppmärksammar att fosterskador inte automatiskt skall betraktas som ett synnerligt skäl för beviljande av abort efter 18:e grviditetsveckan enligt abortlagens 3 §.