mot · G7022954 · 1984-05-10 00:00:00 — m. fl. Förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /85, m. m. (kompletteringsproposition) (prop. 1983/84:150) Under den rådande högkonjunkturen har sysselsättningsproblemen fortsatt att växa trots att de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna ligger på rekordnivåer. Utsikterna ser också bekymmersamma ut. Den avtalsrörelse som håller på att avslutas medför lönekostnadsökningar som ligger långt över det samhällsekonomiska utrymmet. Lönekostnadsökningarna i kombination med det fortsatt växande skattetrycket försämrar näringslivets konkurrenskraft och bidrar på så sätt till att försämra sysselsättningsutvecklingen under den resterande delen av . Arbetsmarknadspolitikens huvuduppgift är att utjämna efterfrågan på arbetskraft i konjunktursvängningarna och att understödja en tillräckligt snabb strukturomvandling. Denna uppgift lyckas inte regeringen med ens i konjunkturuppgången. Den socialdemokratiska regeringens ekonomiska politik skapar växande krav på konstlad sysselsättning för allt fler människor. I jämförelse med perioden av borgerligt styre måste den nuvarande situationen beskrivas som utomordentligt oroande. De allvarliga strukturella balansproblemen i ekonomin kvarstår olösta och slår igenom i form av växande arbetslöshet. Inlåsningseffekterna på arbetsmarknaden blir allt starkare som tillväxten av riktiga jobb helt uteblivit. Arbetsmarknadspolitikens möjligheter att fungera effektivt förutsätter en omläggning av den ekonomiska politiken. Den av moderata samlingspartiet i motion 1983/84:2933 förordade inriktningen av den ekonomiska politiken ger enligt vår mening bättre förutsättningar för en väl fungerande arbetsmarknad. Budgetunderskottet kommer att orsaka svåra sysselsättningsproblem . Detta måste således snabbt reduceras genom sparande i den offentliga sektorn. Den nu rådande högkonjunkturen gör det lättare att föra en nödvändig besparingspolitik. Tyvärr har socialdemokraterna inte utnyttjat de möjligheter som högkonjunkturen erbjuder. Den nödvändiga anpassningen av de offentliga utgifterna skjuts vilket medför att många människor riskerar att drabbas hårt. Inte har vi stått inför en så omfattande arbetslöshet. Den öppet redovisade arbetslösheten som I 1983184. Nr 2954 -2956 uppgick till 3,är i och för sig allvarlig och ligger betydligt över siffrorna från motsvarande månad före den socialdemokratiska regeringens tillträde. Men det verkligt allvarliga är inte den öppet redovisade arbetslösheten utan den totala arbetslösheten. Däri måste inräknas arbetslösa enligt , de personer som finns i arbetsmarknadsutbildning, beredskapsarbete och i ungdomslag. var det över 280000 personer vilket motsvarar ca 6,av arbetskraften. I diagram 1 redovisas utvecklingen på arbetsmarknaden . Arbetslöshet och i åtgärder Egentligen ger inte heller denna definition av arbetslösheten en rättvisande bild av situationen. Bland såväl de inom Samhällsföretag anställda som de lönebidragsanställda finns det många personer som fått dessa arbeten snarare på grund av situationen på arbetsmarknaden än på grund av sina personligt relaterade handikapp. Även bland dem som är förtidspensionerade finns det många personer som egentligen kan betraktas som arbetslösa. Ett sådant synsätt leder till slutsatsen att arbetslösheten skulle uppgå till närmare 600000. Detta synsätt förfäktas bl. a. av . I diagram 2 redovisas utvecklingen av antalet arbetslösa samt anställda vid och med lönebidrag. ARBETSLÖSA OCH I ÅTGÄRDER 1979:1-1984:1,1 OO-TAL SamhGilsftfretag Lönebidrag [//) AMU Sorn synes domineras kurvorna av den kraftiga säsongsmässiga variationen i arbetslösheten. Det är emellertid lätt att utläsa den tydliga trenden mot ökad arbetslöshet . Situationens allvar understrykes ytterligare av att den verkliga sysselsättningen, de riktiga jobben, också har minskat . I diagram 3 redovisas sysselsättningsutvecklingen. Den nedre kurvan representerar sysselsättningen när beredskapsarbeten och anställda i Samhällsföretag och med lönebidrag fråndragits, dvs. ett mått på hur de riktiga jobben utvecklats. har det skett en kraftig utveckling av antalet beredskapsarbeten. fanns det ca 43000 personer i sådana arbeten. är det över 100000, således mer än en fördubbling . Är det denna typ av sysselsättning som socialdemokraterna hade i tankarna när de talade om att trygga jobben? Dessutom har vi nu fått ett system där ca 13000 personer får hälften av sin lön betald av staten, det s.k. rekryteringsstödet. har vi otvivelaktigt kommit in i en kraftig konjunkturuppgång. Arbetslösheten inom OECD-området har sjunkit. Detta har dock ännu inte slagit igenom i , där arbetslösheten tvärtom ökat. 1983/84:2954 4 präglas den svenska arbetsmarknaden inte bara av arbetslöshet utan även av växande brist på arbetskraft. Resultatet av den internationella högkonjunkturen har blivit en ökad efterfrågan på personer i nyckelställning. Enligt industriförbundet rapporterar inte mindre än en tredjedel av tillfrågade företag en besvärande brist på yrkeskunniga tekniker. Ungdomsarbetslösheten ökar trots konjunkturförbättringen. Antalet öppet arbetslösa ungdomar har siffermässigt sjunkit men det beror endast på att antalet ungdomar i konstlad sysselsättning ökat dramatiskt. Totalt finns det 120000 ungdomar som står utan reguljär sysselsättning på den ordinarie arbetsmarknaden. Utvecklingen redovisas i diagram Ungdomsarbetslöshetens grundorsaker har snarare förstärkts än minskat efter socialdemokraternas regeringstillträde. Undfallenheten mot framför allt LO blockerar lösningar som skulle bryta utvecklingen och ge förutsättningar för en positiv stabil tillväxt av antalet jobb för ungdomar. Sysselsatta Sysselsatta i de "riktiga jobben" ARBETSLÖSA OCH I ÅTGÄRDER UNGDOMAR (16-24), 100-TAL De underliggande problemen på arbetsmarknaden Den långsiktiga sysselsättningsutvecklingen påverkas i hög grad av lönekostnadsutvecklingen. För höga löneökningar resulterar i arbetslöshet. Det direkta sambandet mellan löneutveckling och arbetslöshet har dock till stor del brutits genom att staten påtagit sig uppgiften att genom en omfattande arbetsmarknadspolitik och devalveringar korrigera alltför kraftiga lönekostnadsökningar. Vi menar att den frihet arbetsmarknadens parter har att träffa löneavtal måste kombineras med ett ansvar för konsekvenserna av avtalsrörelserna. Fortsatt hög arbetslöshet som beror på lönekostnadsutvecklingen ändrar förutsättningarna för statens ansvarstagande via arbetsmarknadspolitiken. Det ställer bl. a. krav på att parterna genom att ge avkall på löneutrymmet bidrar till finansiering av kostnaderna för arbetsmarknadspolitiken. I motion 1983/84:2873 har vi framfört krav på förändringar i arbetslöshetsförsäkringen som har detta syfte. De olika arbetsmarknadspolitiska åtgärderna har fått en sådan omfattning att dessa utgör ett hot mot den ordinarie arbetsmarknaden. Dels är finansieringen av dessa åtgärder betungande, dels hotar olika beredskapsprojekt att undantränga ett normalt utbud på marknaden. Den utvärdering 11 1983184. av effekterna av de omfattande arbetsmarknadspolitiska åtgärderna sorn vi begärt tidigare bör därför komma till stånd. Ett annat allvarligt problem är bristen på rörlighet pä arbetsmarknaden. Förutsättningarna för att arbeta i näringslivet förändras ständigt. Nya arbetsuppgifter skapas som andra bortfaller. Det är naturligt att individerna utnyttjar dessa möjligheter. En väl fungerande arbetsmarknad förutsätter både geografisk och yrkesmässig rörlighet. Ett avgörande hinder för ökad rörlighet är skatte- och bidragssystemets utformning. De höga marginalskatterna leder till att många i övrigt motiverade flyttningar och byten av yrkesverksamhet inte blir av. Den socialdemokratiska regeringen har förvärrat inlåsningseffekterna och minskat rörligheten genom högskattepolitiken. Även på en rad andra områden, t.ex. barnomsorg, boende och utbildning, genomför socialdemokraterna åtgärder som förstärker inlåsningseffekterna. En yrkesutbildning är en förutsättning för att kunna få anställning. Det är därför mycket beklagligt gtt det nuvarande yrkesutbildningssystemet inte håller måttet. Vi har liera gångar tidigare, bl. a. i motion 1983/84: 2016 liksom även i motion 1983/84: 226 med anledning av proposition 58 framfört krav på ett lärlingssystem. Vi menar att lärlingsutbildning skulle leda till lägre ungdomsarbetslöshet, vilket också erfarenheterna från andra länder visar. Socialdemokraternas ideologiska blockering gör alt de inte vill medge fördelarna med ett lärlingsutbildningssystem. Detta leder (ill fortsatt hög ungdomsarbetslöshet. AMS begärde i sin skrivelse till regeringen bl. 16.4 miljoner för teknisk utrustning i form av bl. a. ADB-utrustning. telefonväxlar samt för ökad omstationering av personal, sökanderesor och förbättrad information angående lediga platser. Vi vill i detta sammanhang understryka våra tidigare framförda krav på att arbetsförmedlingen måste effektiviseras. Dess monopolställning bör upphävas. Moderata samlingspartiets förslag på detta område finns närmare utvecklat i motion 1983/84:916. Vi avvisar regeringens förslag att tilldela AMS ytterligare 10 milj. kr. för åtgärder av ovan nämnt slag. Vi anser det positivt att arbetsförmedlingen utnyttjar ny teknik och nya metoder. Detta bör kunna ske inom ramen för tillgängliga resurser. Vidare aviserar regeringen att skall få användas för vissa projektanställningar av arbetslösa byggnadsarbetare. Dessa skulle få i uppgift att socialt aktivera andra arbetslösa byggnadsarbetare. Sociala aktiviteter av detta slag bör enligt vår mening i första hand ordnas på frivillig basis. 1 den mån verksamheten över huvud taget skall få offentliga anslag bör detta ske med kommunala medel. Regeringen föreslår förändringar i flyttbidragen och starthjälpens utformning och fortsatt utbyggnad av bidragen. Det finns skäl att ifrågasätta det nuvarande bidragssystemets faktiska effekter på rörligheten. Regeringen bör därför genomföra en utvärdering av flyttningsstödets betydelse i detta avseende. Lägre marginalskatter skulle enligt vår mening ge större incitament för rörlighet. Under nuvarande förhållande accepterar vi emellertid regeringens förslag om höjd starthjälp. Det är dock väsentligt att gällande regler strikt skall tillämpas. Regeringen lägger också förslag om ett särskilt lönebidrag för medflyttande, som skall utgå av lönekostnaderna , dock med högst . Vi kan inte acceptera förslaget, eftersom det riskerar att snedvrida konkurrensen på de lokala arbetsmarknaderna och missgynnar dem som redan bor på orten. Problemet för medflyttande bör enligt vår mening huvudsakligen underlättas med andra metoder. Vi har i andra sammanhang framfört förslag bl. a. inom skatteoch familjepolitiken som skulle underlätta situationen för familjer som flyttar. Ett särskilt problem uppstår bland anställda i den offentliga sektorn, där det ofta finns formaliserade regler för tillsättning av tjänster. Dessa regler ger ofta ett försteg för anställda inom den egna kommunen eller i förhållande även till mer kvalificerade personer som tjänstgjort i en annan kommun. Detta försvårar på ett olyckligt sätt rörligheten. Arbetsmarknadens parter bör kunna lösa detta problem. Regeringen föreslår även inrättande av statsbidrag till sökanderesor för jugoslaviska medborgare till . Vi anser inte att regeringen presenterat några bärande argument för att införa denna nya typ av bidrag, varför vi avvisar förslaget. Den snabba tekniska utvecklingen driver fram en accelererande förändringstakt i det moderna samhället. Förändringar medför att enskilda individers yrkesutbildning inte alltid är adekvat livet ut. Krav på vidareutbildning och fördjupning av kunskaper ökar risken för arbetslöshet. Arbetsgivarna berörs genom den tilltagande bristen på kvalificerad arbetskraft. Utbildningens betydelse för arbetsmarknadens möjligheter att fungera ökar, och vi kan förvänta oss att detta förhållande förstärks . Det aktualiserar frågan om den reguljära utbildningens och arbetsmarknadsutbildningens roll och former. Arbetsgivare och arbetstagare bör stimuleras till att investera i utbildning som medel att förstärka enskilda företags långsiktiga konkurrenskraft och effektivisera offentlig verksamhet. Ansvaret för fort- och vidareutbild ning bör enligt vår mening primärt åvila de enskilda individerna och arbetsgivarna. Även statsmakten har ett intresse av att förutsättningar skapas för den typen av utbildning. Ur arbetsmarknadspolitikens synvinkel ställer utvecklingen krav på att arbetsmarknadsutbildningsorganisationen blir väsentligt effektivare och mer marknadsanpassad. De resurser som staten, via arbetsmarknadspolitiken, också satsar på utbildning av arbetslösa bör användas för att köpa utbildning där den är bäst utformad. Vi vill i detta sammanhang hänvisa till de förslag vi framfört i motion 1983/ 84:916. Den nu pågående konjunkturuppgången medför två effekter för arbetsmarknadsutbildningen. För det första bör den ökade sysselsättning som borde kunna förväntas något minska det totala behovet av arbetsmarknadsutbildning, för det andra understryks behovet av s. k. flaskhalsutbildning. Regeringen föreslår nu att ytterligare medel, förutom vad som anslagits i samband med budgetpropositionen, skall anslås för arbetsmarknadsutbildning. Vi kan för vår del inte finna att det finns ett behov av detta. De ansenliga resurser som disponeras för arbetsmarknadsutbildning bör inriktas på att minska bristen på yrkeskunnig arbetskraft. Det är nödvändigt att sådan utbildning inom bristyrkesområden sker i nära samverkan med näringslivet. Det är också väsentligt att utbildningsplatserna ställs till förfogande . Därför är det i många fall lämpligt att utbildningsplatserna köps hos företag eller andra utbildningsanordnare. Regeringen föreslår också att arbetsmarknadsutbildning skall kunna beviljas för högskolestudier upp till 40 poäng, under förutsättning att denna är inriktad mot sysselsättning i näringslivet. 1 många fall kan det vara väsentligt för arbetslösa med högskoleutbildning att komplettera och uppdatera sina tidigare studier. Speciellt på de tekniska och naturvetenskapliga områdena går utvecklingen mycket snabbt, och en person med en gammal högskoleexamen kan ha behov av att inhämta kunskaper om t. ex. ny teknik. Personer med viss akademisk utbildning skulle med kortare kompletteringar i vissa fall kunna bli attraktiva på arbetsmarknaden. är det väsentligt att det inte skapas två kategorier högskolestuderande - dels de som får arbetsmarknadspolitiska bidrag, dels de som tvingas finansiera sina studier med normala studielån. Det kan därför inte vara rimligt att arbetsmarknadsutbildningen skall kunna ske inom ramen för det reguljära kursutbudet vid högskolorna. Vad regeringen avser i propositionen är tyvärr omöjligt att genomskåda. Förslaget avvisas därför. Regeringen bör återkomma till med preciserat förslag. Vi vill dock påpeka att det enligt vår mening finns möjlighet att upphandla särskilda kurser för universitet och högskolor i form av uppdragsutbildning. Regeringen föreslår vidare att 32 milj. kr. satsas på ett särskilt projekt för utbildning inom dataområdet. 5000 personer skulle därvid få stifta bekantskap med datorer inom ramen för AMU i företag. Vi anser det också mycket väsentligt att kunskaperna om dataanvändning ökar i landet. Dessa ökande krav måste tillgodoses inom ramen för AMU:s långsiktiga verksamhet och inriktas på arbetslösa. Personer som har arbete bör bl. a. kunna dra nytta av studieförbundens normala kursverksamhet. Vi avvisar därför regeringens förslag. I de fall datautbildning krävs för fullgörande av nya arbetsuppgifter bör det vara ett gemensamt intresse för arbetsgivare och arbetstagare att utan stöd av allmänna medel tillse att en sådan utbildning kommer till stånd. Bidrag till arbetslöshetsersättning och utbildningsbidrag Vi har i vår motion i samband med proposition 1983/84: 126 (motion 1983/84:2873) begärt en översyn av den framtida utformningen av arbetslöshetsförsäkringen. Denna bör återfå sin karaktär av försäkring och ge en grundläggande ekonomisk trygghet vid arbetslöshet. Vi föreslåratt den del av ersättningen som finansieras genom medlemsavgifter utökas till i första hand . Det är rimligt att de som har arbete hjälper dem som saknar arbete. medverkar också en sådan princip till att arbetsmarknadens parter har större anledning att ta ansvar för avtalsresultaten. Möjligheter att teckna frivilliga tilläggsförsäkringar bör finnas. Åtgärder bör också vidtas för att få till stånd en ökad anslutning till arbetslöshetsförsäkringen. De av regeringen föreslagna förändringarna bidrar inte till att lösa de grundläggande problemen. Regeringen föreslåratt arbetsmarknadsavgiften höjs från till . Ungefär hälften av denna höjning beror på höjning av dagpenningen och de ändrade utbetalningsrutinerna. medan den andra hälften orsakas av redan existerande regler. Avtalsrörelsen har redan resulterat i så kraftiga lönekostnadsökningar att en ytterligare höjning av arbetsmarknadsavgiften framstår som oförsvarbar. Vi kan inte acceptera någon ökning av de lönerelaterade skatterna. Vi anser att maximibeloppet . per dag f. n. inte heller kan utökas med hänsyn till det statsfinansielia läget. Den av oss föreslagna ökade egenfinansieringen i kombination med avvisandet av regeringens förslag innebär att behovet av en höjning helt bortfaller. Inte heller kan vi anse det vara motiverat att ändra utbetalningsrutinerna för ersättning till kassorna. 1 den mån några kassor kan få likviditetsproblem borde detta kunna ordnas genom upplåning. Vi avvisar därför helt regeringens förslag i denna del. Arbetsmarknadsministern underrättar i propositionen också om att regeringen beslutat anvisa I 271 milj. kr. över finansfullmakten för tidigareläggning av statliga investeringar som beräknas ge ca 4000 årsarbeten för byggnadsarbetare. Vi vill inledningsvis uttrycka vår förvåning över att regeringen trots den rådande högkonjunkturen ser sig tvingad att tidigarelägga investeringar för att hålla uppe sysselsättningen. Än mer märklig förefaller åtgärden mot bakgrund av att vi enligt senaste prognos kan se fram mot en investeringsökning på inom industrin. De växande åtgärderna för att öka de offentliga investeringarna måste enligt vår mening ses som ett utslag av att regeringen misslyckats med att infria vallöftet om en växande byggmarknad som man inte är beredd att ta itu med omstruktureringen av den överdimensionerade byggnadsapparaten. Regeringens beslut att öka de offentliga investeringarna innebär också en ytterligare ökning av den offentliga sektorns kostnader. Detfa strider mot målet att hålla tillbaka tillväxten inom ekonomins offentliga sektorer och prioritera tillväxten i näringslivet. För att i någon mån förhindra detta bör ålägga regeringen att besluta att investeringarna endast får ske inom områden som inte medför några ytterligare ökade driftkostnader i den offentliga sektorn. Detta borges regeringen till känna. Det finns också anledning att ifrågasätta handläggningen av de statliga stimulanserna till offentliga investeringar. Utvecklingen har inneburit att växande delar av de offentliga investeringarna kommit att styras av sysselsättningspolitiska hänsyn, och AMS inflytande har därvid ökat kraftigt. Detta har medfört att de myndigheter som ansvarar för olika statliga och kommunala investeringskrävande verksamheter delvis mist inflytandet över den långsiktiga planeringen och styrningen av det egna verkets eller myndighetens utveckling. Resultatet har blivit en geografisk och strukturell snedvridning av infrastruktur och offentlig service. Skattebetalarna har också drabbats av högre kostnader än vad som annars vore nödvändigt. Flera rapporter från visar också att effekterna i vad gäller sysselsättningen av arbetslösa genom AMS-investeringar varit mycket dåliga. Det finns därför nu skäl att överväga huruvida den nuvarande handläggnings- och beslutsordningen är anpassad till kraven på offentlig investeringsverksamhet, infrastrukturell utveckling och sysselsättning av arbetslösa samt det övergripande målet att hålla tillbaka tillväxten av de offentliga utgifterna som alltid måste beaktas. Det bör övervägas om inte en betydligt större del av de totala offentliga investeringarna bör budgeteras direkt till de myndigheter som har ansvaret för resp. verksamhet. Regeringen bör inför kommande budgetarbete överväga förändringar i denna riktning och återkomma till med förslag i samband med att budgetpropositionen /86 föreläggs . Detta bör ges regeringen till känna. Enligt vår uppfattning bör man inte öka insatserna av beredskapsarbete under en konjunkturuppgång. Därför finner vi ingen anledning att biträda regeringens förslag att ytterligare 50 milj. kr. bör anvisas för ROT-verksamhet inom kommunerna. Vi vill i sammanhanget också ta avstånd från metoden att tidigarelägga fasta arbeten i kommuner och landsting som ett alternativ till beredskapsarbeten. Enligt vår mening är detta ett mycket farligt förfarande. Kommuner och landsting har en alltför stor personalstyrka. Såsom vi tidigare framhållit kan många av de verksamheter som bedrivs av kommuner och landsting överföras i privat regi eller utföras på entreprenad. Därför bör sysselsättningen i den offentliga sektorn i stället minska till förmån för den privata sektorn. Arbetsmarknadsskäl får absolut inte tas som intäkt att öka antalet fast anställda. Tvärtom bör beredskapsarbetena alltid utformas på ett sådant sätt att vederbörande förvaltning inte "vänjer" sig vid en alltför stor personalstyrka. Bidrag till arbetslösa för att starta egen verksamhet Regeringen föreslår också i propositionen att bidrag skall kunna utgå till arbetslösa som vill försöka starta eget företag. Vi noterar att socialdemokraterna nu till slut tagit intryck av våra framförda krav på större satsningar på egenföretagsamhet bland de arbetslösa. Men regeringens satsning är på detta liksom andra områden halvhjärtad och inkonsekvent. Den omgärdas också av en mängd restriktioner som med stor sannolikhet kommer att medföra att effekterna av satsningen blir små. Erfarenheterna av nyföretagsamheten bland arbetslösa har varit positiva ute i . Ett studium av barfotaföretagsamheten i bl.a. , , och skulle ha kunnat innebära att regeringsförslaget i många delar sett annorlunda ut. Trots de svagheter som finns i den föreslagna utformningen är vi dock beredda att tillstyrka denna, med förändringen att sociala avgifter och arbetsgivaravgifter ej skall utgå på beloppet. Detta bör ges regeringen till känna. Ansträngningarna att öka nyföretagandet bland ungdomar och arbetslösa måste fortsätta. Det är ytterst viktigt att den framtida utvecklingen sker utanför den statliga och kommunala byråkratin och att samarbetet med företrädare för näringslivet på lokal nivå stimuleras. Vissa personalresurser från Utvecklingsfonderna bör kunna medverka vid lokala projekt. Tillgången på riskvilligt kapital måste också säkras. En central samarbetsgrupp mellan stat, näringsliv och banker med uppgift att stimulera och informera om nyföretagande skulle eventuellt kunna inrättas. För att nyföretagandet skall kunna skjuta fart är det nödvändigt att många regler och föreskrifter minskar. Erfarenheterna visar nämligen att den omfattande regleringen är den verkliga flaskhalsen för ett växande nyföretagande. Regeringen bör återkomma till med förslag till ytterligare stimulanser för nyföretagande bland arbetslösa och ungdomar byggda på ovan angivna riktlinjer. Detta bör ges regeringen till känna. Ungdomarnas växande svårigheter att få reguljärt arbete är en av huvudförklaringarna till den nuvarande rekordarbetslösheten i . Socialdemokraterna fortsätter emellertid att bortse från de grundläggande orsakerna till den höga arbetslösheten bland ungdomar. Yrkesutbildningen fortsätter att utvecklas i den riktning som ger otillräckliga yrkeskunskaper och erfarenheter för de fardigutbildade ungdomarna. Arbetsmarknadslagarnas bristande hänsyn till ungdomar består oförändrade.