mot · G702404 · 1984-01-12 00:00:00 — Utbildningen i försvars- och katastrofmedicin m. m. Genom beslut tog vårriksdagen 1981 ställning till regeringens proposition 1980/81:57 till följd av ett betänkande avgivet av utredningen inom sjukvården i krig (SOU 1978:83). Beslutet innebär bl. a. att ledningen av hälso- och sjukvården i krig förändras främst genom att sjukvårdshuvudmännen erhåller ledningsansvaret på lägre regional nivå i stället för länsstyrelserna. Förändringarna trädde formellt i kraft . Det överflyttade ledningsansvaret för sjukvården i krig innebar emellertid inte något ställningstagande till utbildningen i försvars- och katastrofmedicin. Utredningen om sjukvården i krig (SOU 1978:83) föreslog emellertid riktlinjer för en parlamentarisk översyn av utbildningen för totalförsvarets hälso- och sjukvård i krig. Resultatet blev ett betänkande av utredningen om sjukvården i krig (SOU 1982:42) utbildning för hälso- och sjukvård vid katastrofer och i krig. Kommittén till denna utredning anger i sina förslag till förändringar 15 att-satser på s. 23 i betänkandet. 1 utredningens analys konstateras att det existerat ett kraftigt splittrat utbud av reguljär utbildning när det gäller försvars- och katastrofmedicin för samtliga kategorier av sjukvårdspersonal. (Se s. 16 och 20 SOU 1982:42). I ett av kommitténs 15 förslag anges att en myndighet på resp. central, regional och lokal nivå, åläggs huvudansvaret för att samverkan i utbildningen kommer till stånd: centralt: , regionalt: Civilbefälhavarna, lokalt: Länsstyrelserna. Vidare anges i ett annat förslag att produktionsansvaret för reguljär utbildning oförändrat skall åvila utbildningsmyndigheterna (dvs. främst och Universitets- och ). Då det f. n. inte existerar någon universitets- och högskoleinstitution som entydigt har program- och produktionsansvaret för undervisning och forskning när det gäller försvars- och katastrofmedicinska frågor, torde det vara förenat med utomordentliga svårigheter att erhålla såväl samordning som ansvarskänsla från institutioner med närliggande ansvarsområden och uppgifter för detta stora ämnesområde. Detta gäller såväl centralt som regionalt och lokalt. Den svenska försvarsmaktens sjukvårdstjänst står under tillsyn av försvarets sjukvårdsstyrelse (SjvS) och leds regionalt av militärbefälhavaren. Regelmässig översyn av sjukvårdsorganisationen sker i samverkan med bl. FOA, (), SoS, (), Cfs, (), MHS, (), försvarsgrensstaberna och de förband och skolor som har mer omfattande sjukvårdsutbildning. Enligt sin instruktion har SjvS ansvar för det medicinska innehållet i studie-, planerings- och utbildningsverksamheten inom försvarsmakten. En 1 1983/84.3 sami. huvuduppgift är att klarlägga krigssjukvårdens medicinska krav på förbandens uppträdande, organisation och utbildning. Inte heller SjvS har sålunda någon entydig referensinstans i sitt program och produktionsansvar för sina stora uppgifter på utbildningssidan inom försvarsmakten. För att uppnå goda förutsättningar för en välgrundad sjukvårdsberedskap i krigssituation och vid katastrofer - krigs- och enhetlig katastrofmedicinsk utbildning, uppläggning av övning i massomhändertagande inom försvaret, utveckling av sjukvårdsmaterial och kirurgiska instrument, åtgärdssystem i samband med kirurgi, utveckling av narkossystem, utveckling av transportsystem och mobila enheter etc. - fordras en entydig forsknings- och utvecklingsinstans. Mot bakgrund av att medicinalpersonal omfattas av bestämmelser i förordning om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal och att SOU 1982:42 i ett annat av kommitténs förslag anger att utbildningsplikt i fred för all hälso- och sjukvårdspersonal skrivs in i lag om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m. m. skulle det innebära en utomordentlig kostnadsbesparing om en universitetsoch högskoleinstitution med program- och produktionsansvar för undervisning och forskning när det gäller försvars- och katastrofmedicin knöts till försvaret. Kommitténs förslag att kostnaderna för hälso- och sjukvård i krig ska bäras av staten och att sjukvårdshuvudmännens ersättning ges formen av schabloniserat statsbidrag skulle också i betydande utsträckning underlättas av en sådan konstruktion. I regeringens proposition 1980/81:57 om hälso- och sjukvården i krig m. m. (s. 52) talas om förutsättningar för hälso- och sjukvården i krig. Ingenting tyder enligt utredningen på att det fredstida sjukdomspanoramat nämnvärt skulle ändras i krig. Sjukdomspanoramat förväntas sålunda inte nämnvärt förändras i krig, men uppenbart kommer sjukvårdspanoramat att ändras. Huvuddelen av sjukvårdsbehovet i krig kommer att vara av kirurgisk natur. Krigets och katastrofers effekter talar för detta. Mot bakgrund av detta förhållande bör till en frågor ett antal lasarett/kirurgiska enheter vara knutna för att tillgodose behov av praktisk applikatorisk verksamhet vid forskning och utveckling och för undervisning. Genom värnpliktslagen och förordningen om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal m.m. (SFS 1981:642) kan det innebära ekonomiska fördelar att dessa lasarett drivs av försvaret. En organisation med en beredskapsmedicinsk professur och institution kombinerad med ett antal kirurgiska enheter medför många fördelar, vilket docent behandlar i en artikel i försvar nr 1982. Från beredskapssynpunkt kan följande fördelar vinnas: Inom en sådan organisation till en samlad beredskapsmedicinsk utbildning för samtliga inom sjukvården verksamma personalkategorier. Beredskapsmedicinska förberedelser för kirugiska åtgärder under krigsförhållanden och vid katastrofer, tekniskt anpassade till den stora tillströmningen av skadade och sjuka underlättas. Teknisk anpassning av kirurgiska instrument, anestesiform, postoperativ övervakning, intensivvård och eftervård etc. till krigs- och katastrofsituation kan ske genom försvarets egna kirurger. Det egna aktiva kirurgiska kunnandet, som därmed innehålls inom försvaret, medger helt andra möjligheter till att genomföra effektivaste möjliga utveckling av försvarets sjukvård och tekniska förändringar i och kring dess organisation i den kirurgiska vårdkedjan. Första hjälp - transport - omhändertagande - transport - operation eftervård - transport - konvalescens kan utvärderas och effektiviseras inom försvarets ram. Allmänt kan en sådan organisation ha betydande fördelar i fredstid, inte minst från ekonomisk synpunkt: Kirurgiska enheter drivna av försvaret med värnpliktig personal i utbildnings- och vidareutbildningssituation beräknas medföra ekonomiska vinster och kostnadsbesparingar för såväl landstingen som försvaret. En god sjukvårdsberedskap inför en krigssituation innebär också en god förberedelse för katastrofsituationer. Genom den skisserade organisationen erhålls en i fredstid etablerad instans med kirurgiskt inriktade vårdenheter som har stor vana vid primära omhändertaganden, snabba transporter och effektiva kirurgiska enheter med förberedd sekundärvård. Sjukvårdsdelen av den angivna organisationen skall erbjuda sina vårdresurser till det civila, dvs. sjukvårdsproduktionen skall säljas och vårdplatserna skall huvudsakligen ha beläggning med civila patienter. Huvuddelen av den personal som innehålls i sjukvårdsdelen av den angivna organisationen finns redan inom försvarets organisation. Deras utnyttjande innebär sålunda ingen extra personalkostnad. Den angivna personalen utgörs av fast anställd personal som redan nu finns inom försvaret. Denna personals nuvarande uppgifter skulle kraftigt underlättas av praktisk sjukvårdstjänstgöring. I övrigt kan tjänster besättas genom att adekvat utbildade kirurger fullgör sin krigsplaceringsuppgift vid dessa sjukhus som del i krigsförbandsövningar medan de får aktualisera sin utbildning inom sitt verksamhetsfält. Även övrig personal kan i stor usträckning tillföras under rubriken krigsförbandsövning med utbildning i krigs- och katastrofmedicin. Följande utbildningar kan med fördel genomföras som värnpliktstjänstgöringar: NLV-kurser i katastrofmedicin för läkare. NLV-kurser i krigsmedicin för läkare. Kurser för sjuksköterskor/sjukskötare och övrig vårdpersonal inom och utom försvaret i ämnet katastrofmedicin och omhändertagande i samband med katastrofer. Sjuksköterskeutbildning med kirurgisk inriktning. Kurser för ambulansförare och värnpliktstjänstgöring och krigsför bandsövningar för värnpliktiga sjukvårdare och underbefäl och befäl per krigsförband inom försvaret. Utbildning och kurser för fast anställd sjukvårdsbefäl inom försvaret. Enligt uppgift är det enda västeuropeiska land vars försvar inte har egna aktiva fungerande kirurgiska enheter i fredsorganisationen. Då försvarets sjukvårdsberedskap inför en krigssituation skall vara inriktad på massomhändertagande av skador med kirurgiskt sjukvårdsbehov, måste det betecknas som en brist att det inom försvarets ram inte existerar en etablerad och övad organisation med kirurgiskt inriktade vårdenheter och utbildningsansvar. En sådan institution och organisation bör ha som målsättning att ständigt kunna ange effektivaste möjliga riktlinjer för primära omhändertaganden i samband med masskador och snabba transporter i sådana sammanhang, förenade med effektiva kirurgiska enheter, som är förberedda för insatser. I fredstid bör enheter med helikoptertransportmöjligheter eller andra snabba transportenheter vara knutna till denna organisation och medverka vid exempelvis sjö- och fjällräddning. Forskningsinstitutionen inom organisationen angiven ovan skall även ansvara för aktuell beredskap för verkningarna av ABC-katastrofer och stridsmedel. Vid sådana sjukvårdsenheter knutna till försvarets krigs- och katastroforganisation kan patienter oberoende av landstingstillhörigheter kunna söka och behandlas med förutsättning att i fråga ersätter vårdkostnaderna. På så sätt kan landstingen i olika delar av landet utnyttja dessa vårdenheter som en buffert i sin egen verksamhet när den överlastas. Transportapparaten inom den angivna sjukvårdsorganisationen torde här kunna biträda och vara en beredskapsfunktion. Då försvarets sjukvårdsenheter enligt den skisserade organisationen skall innehålla såväl allmänkirurgiska som ortopediska beredskapsmoment torde såväl allmänkirurgi som ortopedi i alla dess former kunna erbjudas civila patienter. (I krigsoch katastrofsituationer utgör ortopediska skador .) Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en särskild ordning för utbildning av sjukvårdspersonal för katastrofer och krigssituationer liksom behovet av forskning inom samma område.