mot · G7022268 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Det kulturpolitiska beslutet var unikt så till vida som det gav en gemensam plattform att agera utifrån för stat, landsting, kommuner, folkrörelser, studieförbund m. fl. inom ett så mångfacetterat och svårfångat område som kulturen. är ett jubileumsår för denna politik. Det kan då vara lämpligt att göra en avstämning och se efter om de uppställda målen är lika aktuella eller om de har uppnåtts på ett tillfredsställande sätt. Decentraliseringsmålet gavs en framskjuten roll i den statliga kulturpolitiken genom riksdagsbeslut. Den statliga kulturpolitiken skall enligt mening framför allt medverka till att det sker en utjämning av kulturutbudet. De stora geografiska skillnaderna i utbudet måste motverkas och en bättre balans åstadkommas. Eftersatta kulturbehov i skilda delar av landet måste beaktas. Det ligger också i en decentralistisk strävan att vara vaksam mot nya koncentrationstendenser inom kulturlivet. Ett av de viktigaste instrumenten för att främja decentraliseringsmålet är en successiv utbyggnad av den regionala kulturverksamheten och en decentralisering av beslutsfunktioner till regionala organ. De regionala kulturinstitutionerna, såsom läns- eller regionteatrar, regionala musikinstitutioner, länsmuseer och länsbibliotek, har kommit att bli en betydelsefull del av vårt kulturliv. I många län är de regionala kulturinstitutionerna en kulturell basresurs som ger positiva effekter långt utöver den egna verksamheten. För många invånare i vårt land har också tillkomsten av regionala kulturinstitutioner inneburit att de fått en mer regelbunden kontakt med professionellt arbetande kulturarbetare. stödgivning till regionala institutioner bör enligt vår mening nu särskilt utvärderas. En sådan utvärdering bör också leda fram till förslag rörande utformningen av den framtida stödgivningen. Utredning och förslagsställande bör enligt vår mening kunna ske från följande utgångspunkter. Hur har stödet till de regionala institutionerna kommit de skilda regionerna till godo? Är det de mest underförsöijda regionerna som har fått mest eller är det de redan relativt starka som har närmat sig huvudstadsut Mätt i antalet grundbelopp förefaller det som om fördelningen blir ganska ojämn. Hur länge skall stödgivningen ha form av grundbelopp till vissa bestämda institutioner? Om det går att konstruera ett statligt regionalt kulturpolitiskt stöd som sammanfattar flera nu utgående bidrag och som ges en mer schabloniserad form och som eventuellt dessutom får en inbyggd utjämningseffekt på samma grund som det kommunala skatteutjämningssystemet bör studeras. Det är också angeläget att studera hur stödet har fördelats inom en region. Har den tidigare kulturella centraliseringen till de tre storstäderna efterträtts av en inomregional centralisering till länens huvudorter? Hur skall det i så fall motverkas så att även länens perifera områden får del av ett ökat kulturutbud? Vilken roll skall de olika riksorganisationerna - , Rikskonserter och Riksutställningar ha då de regionala institutionerna är utbyggda? Det finns ett behov att i ökad utsträckning förmedla kulturutbud mellan olika landsdelar där dessa organisationer har en ny naturlig uppgift. Hur skall samarbetet mellan regionala kulturinstitutioner och lokala och regionala massmedia kunna utvecklas? Inför en ny mediasituation är det särskilt angeläget att denna fråga kan belysas ytterligare. Vår bedömning är att samverkan med framför allt lokalradio och regional-TV har alltför ringa omfattning. De uppgifter vi har skisserat här bör ligga till grund för ett samlat utredningsuppdrag, som bör genomföras med parlamentariskt inslag, om den framtida utformningen av statens stöd till det regionala kulturlivet. Denna fråga tas upp i annan motion från vårt håll. Översyn av centrala institutioner Operan har varit föremål för översyn i särskild ordning. Enligt vad vi erfarit pågår inom översynsarbete inom kulturområdet. Det är angeläget att detta revisionsarbete följs upp genom kulturpolitiska överväganden. Till en viss del har det samband med det av oss ovan begärda samlade arbetet på att utveckla nya relationer till det regionala kulturlivet. Det är också angeläget att kan belysa övriga frågor som rapporter kan aktualisera. , och Riksutställningar bör exempelvis göras till föremål för översyner enligt samma modell som företagit i fråga om Operan. F. n. är verksamheter som hör till kulturområdet splittrade på flera olika arbetsgivarorganisationer. har hos regeringen hemställt hemställt att en översyn kommer till stånd. Fördyringar och onödig byråkratisering kan bli en följd av att olika kulturinstitutioner tillhör olika avtalsområden. Det är viktigt att klarlägga om besparingar kan göras som kan tillföras kulturverksamheten. bör enligt vår mening göras till föremål för översyn av övergripande karaktär. Det bör i detta sammanhang vara möjligt att företa en viss strukturrationalisering vad avser antalet administrationer på det kulturella området. Exempelvis torde författarfondens och konstnärsnämndens kanslifunktioner med fördel kunna inordnas i administration. Självfallet måste mångfalden behållas genom bibehållande av resp. organs lekmannastyrelser. Under alla omständigheter bör en samordning av information, utrednings- och publikationsverksamheter med fördel kunna ske. Samarbete inför en ny mediasituation Vi har från vårt håll tidigare efterlyst ett närmare samarbete mellan kulturinstitutionerna å ena sidan och massmedia å den andra. Enligt vår bedömning borde betydligt större möjligheter föreligga att låta svenska folket få del av det redan kraftigt statsunderstödda kulturutbudet vid våra stora kulturinstitutioner via sändningar i radio och television. Inför en ny mediasituation är det ytterst angeläget att eventuella hinder härför kan undanröjas. Vi får inte göra om misstaget från introduktionen av videokassetter i vårt land. Det var då i första hand kommersiella krafter som kunde erbjuda våld och pornografi som tog överhanden medan de som kunde ha erbjudit ett kvalitativt kulturutbud avvaktade, delvis på grund av förhandlingslåsningar. Inför den kommande mediasituationen är det angeläget att dessa frågor kan få sin lösning så att framför allt de nya medier som kan komma redan från början kan erbjuda ett kvalitativt högtstående kulturutbud. Mycket av det kulturutbud som våra institutioner erbjuder är mycket kraftigt subventionerat med allmänna medel. Den främsta bevekelsegrunden för detta stöd är av fördelningspolitisk karaktär. Det är de ekonomiskt svaga grupperna som skall få ökade möjligheter att ta del av kulturutbudet. Detta var också ett av huvudmålen i den kulturpolitik som formulerades 1974. Det är mot denna bakgrund angeläget att studera om denna utjämningsmålsättning verkligen uppnås eller om subventionerna i första hand når dem som ändå skulle utnyttja kulturutbudet. För vår del anser vi det angeläget att denna aspekt på kulturpolitiken blir föremål för en särskild utvärdering. Det är därvid angeläget att också frågan om skilda kulturinstitutioners grad av subventionering verkar ytterligare snedvridande ur bl. a. regional fördelningssynpunkt tas upp. Frågan om sponsoring dvs. stöd från enskilt näringsliv till kulturverksamhet har diskuterats. På grund av det statsfinansiella läget är det inte realistiskt att räkna med att den offentliga sektorn i någon mer betydande utsträckning kan påta sig att ytterligare stödja kulturell verksamhet och kulturella institutioner. Det är därför naturligt att kulturens företrädare ser sig om efter kompletterande finansiärer. För vår del vill vi inte motsätta oss att så sker. Det är emellertid viktigt att eventuell sponsoring får en sådan utformning att den sponsorerade verksamheten är möjlig att identifiera i förhållande till annan verksamhet. Utformningen måste vara sådan att den sponsorerade verksamheten kan avbrytas när stödet upphör. Sponsoring som innebär att exempelvis en kulturinstitution mottar medel på ett sådant sätt att det binder offentliga anslagsgivare vid högre bidrag om ett enskilt företag drar sig ur ett åtagande bör inte accepteras. Det är ur samhällsekonomisk synpunkt oacceptabelt som det innebär en icke önskvärd förskjutning i fråga om initiativ och ansvar från de samhällsorgan som har kulturpolitiska funktioner. 1950-, har präglats av ett omfattande byggande för kulturella ändamål. Kommunerna har uppfört teatrar, bibliotek och musiklokaler. Mycket tyder nu på att detta investeringsarbete kommer att dämpas betydligt . Ur kulturens synpunkt torde det nu vara mest angeläget att inrikta sig på att åstadkomma ett bättre utnyttjande av redan befintliga lokaler. En begränsande faktor härvidlag är emellertid det begränsade kunnandet om vilka lokaltyper skilda verksamheter erfordrar och hur de eventuellt kan samordnas. Exempelvis torde många anläggningar som byggs för idrottsändamål också kunna nyttjas för turnéverksamhet med musik, teater och dans om anpassningar görs härför. Enligt vår mening är det angeläget att regeringen ger exempelvis byggforskningsrådet ett uppdrag att i samarbete med ta fram ett vidgat kunskapsunderlag på detta område som ställs till kommunernas förfogande. Ett sådant underlag bör om möjligt också innehålla ombyggnadsförslag för byggnader som redan existerar. Inför innevarande budgetår höjdes den s. k. grundmultipeln i biblioteksersättningen med till . Regeringen föreslår nu att en höjning till skall ske. Detta blir 5,i ökning . regeringen att det allmänna löneläget har stigit med . Det är angeläget att urholkningen av biblioteksersättningen inte fortsätter. Enligt vår mening bör därför grundmultipeln nu höjas till , vilket kräver att anslaget tillförs ytterligare drygt 3 milj. kr. Det torde vara möjligt att finansiera denna höjning genom att exempelvis inte redan nu öka anslagen för konstinköp i den omfattning regeringen föreslår. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär vidgad översyn av de centrala kulturinstitutionerna i enlighet med vad som anförs i motionen, 2. att hos regeringen begär en översyn av arbetsgivarorganisationen på kulturområdet i enlighet med vad som anges i motionen, 3. att hos regeringen begär förslag till en viss strukturrationalisering av administrationen på det kulturella området i enlighet med vad som anges i motionen, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande samarbete inför en ny mediasituation, 5. att hos regeringen begär en utvärdering av det kulturpolitiska stödets fördelningspolitiska effekter. 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande sponsoring. 7. att hos regeringen begär åtgärder för att ta fram ett vidgat kunskapsunderlag i lokalfrågor i enlighet med de riktlinjer som anges i motionen, 8. att fastställer grundmultipeln i författarersättningen till . 9. att till Ersättning åt författare m.fl. för utlåning av deras verk genom bibliotek m. m. för /85 anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt anslag om . () () () () () () () () ()