mot · G802155 · 1984-11-19 00:00:00 — m. fl. Familjeplanering och abortvård (prop. 1984/85:48) I den abortlag som trädde i kraft betonade såväl riksdag som regering att abort var att betrakta som en nödfallsåtgärd och endast som en del av den större frågan om födelsekontroll samt att abort inte fick bli ett medvetet alternativ till familjeplanering med preventiva metoder. Förbättrade preventivmedel har ökat möjligheterna att förebygga aborter och planera barnen. Utvecklingen har visat på en nedgång av aborter och graviditeter hos tonåringarna. Däremot behövs det utveckling och forskning för att finna lämpliga p-medel för män och för kvinnor som har svårt att finna passande preventivmetod. I propositionen framhålls att där preventivmedelsrådgivningen varit väl utbyggd och lättillgänglig har detta haft en direkt återhållande verkan på abortfrekvensen. Men det är bara en del av sanningen. Andra samverkande faktorer såsom befolkningsstrukturer, traditioner, samlevnadsmönster, arbetsmarknad, preventivmedelsvanor och mycket mer har betydelse för abortfallen. Detta förringar dock på inget sätt preventivmedelsrådgivningens stora värde. Behovet av abortförebyggande arbete är speciellt stort i våra storstäder, där sex- och samlevnadsmönstret är mera flyktigt, men även i vissa befolkningsgrupper där man av tradition aldrig har haft något annat preventivmedel än abort. Särskilt måste invandrarnas situation förbättras med mer riktad information, framför allt till männen. Invandrarkvinnorna bör ges större möjligheter att välja kvinnlig gynekolog. Båda föräldrarna har ett ömsesidigt ansvar för att undvika graviditet och för att avbryta en graviditet. I möjligaste mån måste mannen delta i beslutet. När en graviditet är konstaterad och i samband med första kontakten med mödravårdscentralen (MVC) upplever många att det första och starkaste intrycket är frågan om barnet skall födas eller om det är aktuellt med abort. Många tveksamma väljer då abortrådgivning för att få någon erfaren att diskutera problemen med. Abortrådgivningen skall ej förutsättas sluta i ett beslut om abort. Blir beslutet ändå abort skall ett återbesök efter aborten alltid erbjudas kvinnan. Anvisningen för den praktiska tillämpningen av abortlagen har utfärdats av . I anvisningen används abortrådgivning. Ordet abortrådgivning kan framstå hårt och skapa känslomässiga effekter. Ordet abortrådgivning kan också härleda till information om det medicinska ingrepp som en abort gör. För att få ett neutralare begrepp kring den information och de samtal kring graviditeten som förs, kanske man kan från sjukvårdshuvudmannens sida erbjuda eller inbjuda till samtal inför det väntade barnet. Detta samtal skall - om man fortsätter graviditeten innehålla information om samhällets olika stödåtgärder. För att förbättra och få preventivmedelsrådgivning och abortrådgivning mer lättillgänglig behövs en utbyggnad av den gynekologiska och psykosociala kompetensen i primärvården, där det är viktigt att även personal i abortverksamhet får bättre psykologiskt stöd att bearbeta sina känslor vid aborter. Som också påpekats i remissvaret bör sjukvårdspersonal i abortverksamheten få handledning. För att stimulera, planlägga och genomföra abortförebyggande insatser måste man genomföra nya samarbetsformer mellan landsting-kommunermyndigheter och organisationer. Så kan landstingen hjälpa t. ex. länsskolnämnden med välutbildad personal som har till arbetsuppgift att vara pådrivande och idégivande för skolornas samlevnadsundervisning. bör man noga följa utvecklingen och på olika sätt försöka lokalisera och identifiera olika abortbenägna grupper. Statistik uppdelad på kommunnivå är lämpligt underlagsmaterial. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att beslutar uttala sig för att en utvärdering av abortlagen sker , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om samtal inför det väntade barnet och stöd till personalen i abortverksamheten. () ()