ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G7022800 · 1984-04-10 00:00:00 — m. fl. Exportfrämjande verksamhet (prop. 1983/84:168) Ett centralt mål för den ekonomiska politiken är att uppnå balans i våra samlade betalningar med utlandet. En fortsatt exportoffensiv ställer självklart frågan om var marknadsmöjligheterna att öka exporten är goda. Småhusbyggandet har minskat kraftigt . Det är därför nödvändigt att, för trähusindustris fortlevnad, även denna industrigren ges förbättrade möjligheter att exportera delar av sin produktion. Utredningen om ökad trähusexport (Ds UD 1984:3) pekar i sitt betänkande på behovet av särskilda exportfrämjande insatser för trähusindustrin. Trähusföretagen är koncentrerade till och län. Dessutom finns flera trähustillverkare i . Dessa län drabbas allra hårdast när villabyggandet avtar. Trähusföretagen är dessutom lokaliserade till mindre orter, där de alternativa sysselsättningsmöjligheterna är minimala. De dominerar inte bara dessa orter utan också i väsentlig grad berörda kommuner. Utredningen slår även fast att världsmarknaden för vidareförädlat trä ökar. Slutsatsen blir då att de framtida möjligheterna att exportera trähus blir betydligt större om särskilda exportfrämjande satsningar görs. Utredningen konstaterar också att de exportfrämjande insatserna motiveras dels av den ökande världsmarknaden för trähus och vidareförädlat trä, dels av de svenska företagens produktions- och kvalitetsförutsättningar samt inte minst av sysselsättningsskäl. I proposition 1983/84:168 föreslår regeringen bildandet av Svensk bygg- och energiexport, knutet till Exportråd. Man föreslår också att organisationen bör ha ett gemensamt kansli till sitt förfogande som, tillsammans med resurser, skall svara för den löpande verksamheten. Särskilda referensgrupper bör knytas till organisationen. Dessa referensgrupper bör bestå av företrädare för branschen och facket. Då den största koncentrationen av trähusföretag finns i och län bör enligt vår mening Svensk bygg- och energiexport placeras i . har genom sitt geografiskt centrala läge mycket goda kommunikationer på såväl varu- som persontransportområdet. Närheten till flygplatsen med förbindelser med både och gör att besökare lätt kan nå orten. Dessutom utgör utställningsområdet Elmia en utomordentligt god möjlighet att ordna visningsobjekt för intresserade. att som sin mening uttalar att det nybildade Svensk byggoch energiexport bör placeras i . () ()
mot · G7022801 · 1984-04-11 00:00:00 — och verksamhet (prop. 1983/84:168) I propositionen understryker regeringen beroende av utrikeshandeln. Det är bl. a. därför av yttersta vikt, framhåller regeringen vidare, att exportfrämjandet sker i sådana former att arbetet på alla nivåer kan ske i samverkan. beslutade om införande av räntestöd till varvsindustrin. Syftet med stödet är att utjämna skillnaden i konkurrensvillkor mellan svenska och utländska varvsföretag. anslås medel till statsstödd exportkreditgivning avseende export av fartyg. Anslagsberäkningen bygger på bedömningar som AB har lämnat. () har till uppgift att handlägga vissa frågor om statligt stöd till svenska varvsföretag och rederier. Det åligger FKN särskilt att handlägga ärenden om statligt stöd till varvsföretag m. m., statlig kreditgaranti till svenskt rederiföretag och statlig värdegaranti för fartyg. I de frågor om ekonomiskt stöd till varv och rederier som handläggs vid FKN delas ansvaret för beslut med fullmäktige i . Ansvarsfördelningen kan i korthet beskrivas så att FKN:s verksamhetsområde har en i första hand branschpolitisk anknytning medan bedömer ärenden från finansiella utgångspunkter. Stödärenden kan i vissa fall hänskjutas till regeringen eller till prövning. Handläggningen av varvsstöd m. m. har setts över. Denna utredning ledde dock inte till någon minskning av antalet ansvariga instanser. Emellertid har revisorer beslutat undersöka om den nu gällande fördelningen av ansvar och arbetsuppgifter i fråga om statligt stöd till varv och rederier är ändamålsenlig. Därvid skall även undersökas om stödverksamheten har fått en utformning och inriktning som stämmer överens med beslut om åtgärder rörande varven och sjöfartspolitiken. Revisorerna skall särskilt undersöka om det alltjämt är erforderligt att så många organ deltar i den beslutsprocess som styr handläggningen av dylika stödärenden. Vi vill understryka detta som vi noterar, att man från redarhåll har framfört viss kritik mot oklart formulerade beslut av FKN som lett till problem i samband med finansieringen. Vi vill även med hänsyn till det statsfinansiella läget förorda att avvecklas som fristående organ och att nuvarande verksamhet inordnas i . Enligt vår mening bör detta leda till den bättre samverkan av exportfrämjandet som efterlyses i proposition 1983/84:168 som besparingar av statsmedel sannolikt kan göras. Vid den fortsatta beredningen av dessa ärenden, bör en sådan effektiviserad handläggningsordning eftersträvas. bör göra ett uttalande av denna innebörd. Med åberopande av vad som ovan anförts hemställer vi att beslutar att hos regeringen anhålla om förslag till effektiviserad handläggningsordning för fartygskreditgarantier och exportkreditfinansiering i enlighet med vad som anförts i motionen
mot · G7022804 · 1984-04-11 00:00:00 — Motion 1983/84:2804 m. fl. Exportfrämjande verksamhet (prop. 1983/84:168) I exportfrämjandepropositionen 1983/84:168 betonar utrikeshandelsministern centrala roll på det exportfrämjande området. Vi delar hans uppfattning. är dessutom ett utmärkt exempel på god samverkan mellan stat och näringsliv. har verksamhet kritiserats för bristande anpassning till kundernas, dvs. exportföretagens, behov. Ett av skälen till detta torde ha varit orationella former för statens anslag till . I ett skede av rådets verksamhet anslogs medel för 14 olika ändamål medan endast tre särskilda ändamål inryms i statens anslag. Att kritiken mot minskat torde kunna hänföras bl. a. till detta. Den nu framlagda propositionen innebär en viss återgång till den tidigare statliga central- och detaljstyrningen av rådets verksamhet. Eftersom staten, då den fattar detaljerade beslut om anslag, befinner sig mycket långt från marknaden, medför detta risk för orationell resursanvändning. Särskilt stor risk för ineffektivitet föreligger om styrambitionerna kan härledas till konkurrens mellan olika departement eller andra statliga organ som initierar olika åtgärder. Vi vill i denna omgång inte motsätta oss de framlagda förslagen. Kommande år bör dock staten utöva sitt inflytande över så att anslag beviljas under så generellt ansvar för rådet som möjligt samt så att statens intressen rörande medlens specifika användning tillvaratas genom statens representanter i rådet styrelse. att som sin mening uttalar att som allmän riktlinje för statens anslag till Exportråd bör gälla att anslagen skall lämnas under generellt angivet ansvar för rådet och att närmare beslut om prioritering och specifik användning skall fattas av rådets styrelse och ej av regeringen. () () () ()
mot · G7022805 · 1984-04-10 00:00:00 — m. fl. Exportfrämjande verksamhet (prop. 1983/84:168) Det är viktigt för , för svensk ekonomi och sysselsättning att nå balans med utlandet i utbytet av varor och tjänster. Exportansträngningarna har också i alltför hög utsträckning varit inriktade på varusektorn och bortsett från våra möjligheter till tjänsteexport och turism. 1 förevarande proposition berörs över huvud taget inte möjligheterna att parallellt med exportsatsningar på varusidan också sälja som turistland. har utomordentliga förutsättningar som turistland. är ett välutvecklat kulturland med unika möjligheter till rekreation, friluftsliv och kulturupplevelser. Vårt kostnadsläge är heller inte något hinder för en omfattande turism. Enligt vår mening bör Exportråd tillsammans med turistnäringen på ett riktigt sätt kunna initiera marknadsföringsåtgärder för som turistland. Man bör observera möjligheterna att vid, eller i samband med, mässor, utställningar osv. också presentera de turistmöjligheter vårt land representerar. I propositionen påtalas att storföretag i sina exportansträngningar bör ta vara på möjligheterna att underlätta svensk export också utanför det egna sortimentet. Många företag och näringsgrenar har produkter som kan komplettera det egna varuutbudet men de företagen har inte en egen marknadsföringsorganisation för att klara av den internationella marknaden. Enligt vår mening bör turismen ofta kunna utgöra ett sådant område. bör i sina ansträngningar på detta område särskilt beakta turismens möjligheter i sammanhanget. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära initiativ innebärande att ges i uppdrag att i samverkan mellan svenskt näringsliv och turistorganisationerna initiera en mera offensiv internationell marknadsföring av svensk turism. () ()
mot · G7022806 · 1984-04-11 00:00:00 — m. fl. Exportfrämjande verksamhet (prop. 1983/84:168) Exportutvecklingen beror på näringslivets konkurrensförmåga, vilken i sin tur beror på produkternas kvalitet och tekniska nivå. Det måste understrykas att exportfrämjande åtgärder, trots att de är betydelsefulla, aldrig kan vara något annat än ett komplement till en god ekonomisk politik och gynnsamma villkor för företagen. Regeringens budget- och skattepolitik utgör ett hot mot den framtida utvecklingen. Den nuvarande högkonjunkturen och följdverkningarna av den stora devalveringen, vilka har lett till en förbättrad handelsbalans, kommer att vara övergående. För att exportfrämjandet skall få några gynnsamma resultat måste detta utformas så att de disponerade medlen kommer till effektiv användning. En politisk detaljstyrning motverkar detta. Den framlagda propositionen har, i all sin obetydlighet, allvarliga brister just genom att den föreslår förändringar som har karaktären av detaljdirigering. Propositionen upptar till behandling de fem separata utredningarna: Exportfrämjande stöd till mindre och medelstora företag (DsUD 1983:5), Svensk byggexport (DsUD 1984:2), Ökad trähusexport (DsUD 1984:3), Ökad export av svensk energiteknik, ett handlingsprogram (Dsl 1983:26) och Kommunalt kunnande stöd för svensk export (SOU 1983:72). Vi anser att de synpunkter som framkommit i dessa utredningar, utan egna kommentarer från regering och riksdag, bör överlämnas till Exportråd. Det är eller borde vara om exportfrämjandet alls skall fungera Exportråd som har den främsta kompetensen och marknadskunnandet för att bedöma vilka delar av dessa utredningar som föranleder omfördelningar av befintliga anslag. Vi anser att den detaljstyrning av verksamhet som propositionen innebär inte är ett lämpligt sätt att gagna svensk export. Vi utgår från att även fortsättningsvis ägnar stor uppmärksamhet åt att assistera de mindre och medelstora företagen som ännu ej byggt upp en egen kunskap om exportverksamhet och att beaktar olika förslag som syftar härtill. Som ett led i detta anser vi det positivt att möjligheter till EKN-finansiering utökas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om svensk exportfrämjande verksamhet. () PER () () () PER () () ()
mot · G7022807 · 1984-04-12 00:00:00 — 1983/84 2807-2809 Motion 1983/84:2807 i Ändring i sekretesslagen (1980:100) m. m. 1983/84:142) I propositionen föreslås att myndigheterna i större utsträckning än vad som gäller f. n. utan hinder av sekretess skall få lämna ut utgifter som angår misstankar om allvarligare brott till polis och åklagare. Av motiveringen till lagförslaget framgår att besluten att lämna ut uppgifter får fattas av den enskilde befattningshavaren. Enligt förslag skall däremot besluten om att lämna ut uppgifter om brott fattas av myndigheten som sådan, dvs. av ett organ eller en befattningshavare som har behörighet att företräda myndigheten. Det kan även framhållas att lagrådet i ett yttrande över proposition 1981/82:186, vilken innehöll vissa förslag till ändringar i sekretesslagen som bl. a. var ägnade att underlätta uppgiftsutbytet mellan vårdmyndigheter och polis, förordade att prövningen skulle ankomma på den berörda myndigheten och inte på någon enskild befattningshavare. Enligt min mening kan det i dessa frågor röra sig om så besvärliga ställningstaganden att det är olämpligt att den enskilde befattningshavaren skall fatta besluten. Jag anser således att propositionen bör ändras på denna punkt. Den närmare utformningen av lagändringen bör ankomma på vederbörande utskott. Ett annat problem som aktualiseras genom propositionen är att det på många arbetsplatser inom den offentliga sektorn, framför allt inom sjukvården, finns ett betydande antal personer som deltar i verksamheten som ett led i sin utbildning. Exempel härpå inom sjukvårdsområdet är medicine studerande och sjuksköterskeelever. Dessa kategorier omfattas inte utan vidare av reglerna om tystnadsplikt i sekretesslagen. Detta förhållande medför svårigheter när det gäller att upprätthålla sekretesskyddet. Det torde även kunna medföra oklarheter vid tillämpningen av de regler om uppgiftslämnande som föreslås i propositionen. Enligt min mening är det därför angeläget, att olika kategorier av elever, främst inom sjukvårdsområdet, kommer att omfattas av sekretesslagens regler om tystnadsplikt. Regeringen bör utarbeta förslag i frågan. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att ändrar 14 kap. 2 § sekretesslagen i enlighet med vad som anförts i motionen om behörig beslutsfattare, 2. att hos regeringen begär förslag om utökad tystnadsplikt i enlighet med vad som angetts i motionen. I 1983/84.
mot · G7022812 · 1984-04-13 00:00:00 — och kolfrågor (prop. 1983/84:158) Regeringen har i proposition 1983/84:158 om vissa kolfrågor redovisat riktlinjer för kolanvändningen fram . Regeringen bedömer att användningsnivån uppgår till . Miljökraven för kolförbränning måste vara hårdare än vad regeringen föreslår. Regeringen har endast ytligt berört kväveoxidutsläppen, som avsevärt bidrar till försurningen och även ger andra miljöskador. Vid kolförbränning utan rökgasrening är utsläppen av kväveoxider dubbelt så höga som vid användning av eldningsolja eller biomassa. Även vid höga krav på svavelrening kan kolförbränning således innebära betydande problem ur försurningssynpunkt om kraven inte paras med motsvarande krav på minskade kväveoxidutsläpp. Den ökade kunskapen om luftföroreningarnas allvarliga miljökonsekvenser aktualiserar frågan om kraven på befintliga fossilbränsleanläggningar skall skärpas. Kan ny reningsteknik användas till rimliga kostnader bör sådana investeringar stimuleras. Ett sätt att åstadkomma detta och även åstadkomma längre gående reningsåtgärder än vad som förutsätts i givna koncessioner är att införa en restitution på erlagda energiskatter, som är proportionell mot miljöförbättringen. Den anläggning som uppnår lägre utsläppsnivåer än de i koncessionskraven fastställda skall kunna erhålla sådan restitution i förhållande till den uppnådda förbättringen. Regeringen bör komma med förslag i denna riktning. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag till miljövårdsstimulanser i enlighet med vad som i motionen anförts. () ()
mot · G7022820 · 1984-04-13 00:00:00 — m. fl. Fortsatt vattenkraftsutbyggnad (prop. 1983/84:160) I proposition 1983/84:160 läggs fram förslag till en plan för utbyggnad av vattenkraften till /år. Planen avser att tillgodose det av fastställda målet för vattenkraftens roll i energiförsörjningen fram . Planen är även en viktig del i förutsättningarna för regional sysselsättning och för att bevara kompetens hos kraftföretagen och i den tillverkande industrin. Det nu framlagda förslaget ansluter i huvudsak till vad vattenkraftberedningen (I 1982:6) tidigare föreslagit. Vattenkraftberedningen har vid utarbetandet av planen gjort avvägningar mellan bevarandeintressen och kraftproducenternas intressen. Så långt vi har kunnat finna har planen undvikit objekt där starka konflikter var att vänta mellan intressegrupperna. Av ekonomiska skäl har andra objekt ej medtagits även om dessa varit eller är av mindre kontroversiell art. Endast i ett fall har enligt vår bedömning beredningen förordat ett projekt framför ett annat i samma kommun, trots starka uttalanden från ansvariga i kommunen i annan riktning. Vad vi avser är valet av Vojmån före Fatsjö. Båda alternativen fanns med i underlaget till vattenkraftberedningen. Majoriteten förordade Vojmån trots att såväl kommunen som en ledamot i beredningen klargjort att kommunen i så fall skulle motsätta sig vidare utbyggnad av vattenkraft i kommunen. har från kommun redovisats beslutsunderlag från tidigare planering av vattenkraftutbyggnad inom kommunen. Av detta material framgår att frågan om utbyggnad av Vojmån nedströms varit föremål för långvarig utredning. Utredningen resulterade 1978 i ett regeringsbeslut som prioriterade Fatsjöalternativet. Mot denna bakgrund framförs uppfattningen att det är olyckligt att frågan om Vojmån på nytt aktualiserats. Kommunen anser sig aldrig kunna medge anläggande av kraftstation i Vojmån. Om ändock inte bedöms möjligt att realisera bör den aktuella fallhöjden förbli outbyggd. Vi motionärer delar den bedömning som företrädare för kommunen gett uttryck för i sin inlaga till regeringen. Betydande svårigheter att klara sysselsättningen såväl i regionen som inom skulle uppstå. Starka motsättningar till den lokala befolkningen skulle också bli en följd av att välja Vojmån i stället för . Vi vill därutöver peka på de allvarliga konsekvenser som det skulle leda till att inget projekt av vattenkraftens utbyggnad i denna del av nu kommer till stånd. En betydande del av det beräknade tillskottet av energi, enligt regeringsförslaget, skulle ej uppnås. Slutligen vill vi motionärer framhålla att i , kammarkollegiet, statens energiverk och statens industriverk samtliga förordat det s. k. Fatsjöalternativet. Uttalanden i samma riktning har gjorts av . Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna att ersätter Vojmån i regeringens plan för fortsatt vattenkraftsutbyggnad. () ()
mot · G7022821 · 1984-04-13 00:00:00 — m. fl. Fortsatt vattenkraftsutbyggnad (prop. 1983/84:160) I proposition 1983/84:160 har regeringen, i planen om fortsatt vattenkraftsutbyggnad, föreslagit en utbyggnad av Meåforsen i kommun. Som framgår av remissbehandlingen har förslaget avstyrkts av kommun, i , , , Älvräddarnas samorganisation och . I kommunens och länsstrelsens yttrande framhålls att Meåforsen är den sista orörda älvforssträckan i kommun och att den utgör en betydelsefull rekreationskälla för ortsbefolkningen och turister. Kommunen och anför också Meåforsens betydelse för fritidsfisket och för den satsning som pågår för att utveckla turistnäringen i området. Förslaget om en utbyggnad av Meåforsen bör ses mot bakgrunden att de stora älvarna , och redan är utbyggda samt att ytterligare fem minikraftverk har tillkommit i kommunen. I kommun finns således 22 kraftstationer med en årsproduktion på 8 310 m GWh, vilket utgör av landets totala vattenkraftsproduktion. Det finns en brett förankrad uppfattning bland befolkningen i övre att man mot bakgrund av den redan genomförda vattenkraftsutbyggnaden rimligen inte kan göra anspråk på den sista orörda älvsträckan i kommunen. En synpunkt som inte tidigare anförts mot en utbyggnad av Meåforsen är att Helgumssjöns deltaområde som ligger nedströms Meåforsen kan riskera att påverkas av en utbyggnad. Risken för t. ex. nya strandbildningar i deltaområdet bör noggrant undersökas om planerna för en utbggnad fullföljs. stoppade regeringen planer på ett kraftverk i utlopp som skulle ha spolierat det värdefulla deltaområdet. Helgumssjöns deltaområde är ett naturvårdsobjekt i kommun som föreslagit att ombildas till naturreservat. Med det ytterst begränsade krafttillskottet på 42 GWh i årsproduktion som Meåforsen kan bidra med framstår intressena mot en utbyggnad som mycket övertygande. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att Meäforsen bör undantas från utbyggnad. () ()
mot · G7022823 · 1984-04-13 00:00:00 — m. fl. Fortsatt vattenkraftsutbyggnad (prop. 1983/84:160) I finns lågt räknat en vattenkraftspotential på 2 000 GWh. I proposition 1983/84:160 om fortsatt vattenkraftsutbyggnad föreslås att 306 GWh upptas i utbyggnadsplanen. Mot bakgrund av propositionens karaktär av största möjliga gemensamma nämnare för en planmässig vattenkraftutbyggnad, syftande till energiproduktion och sysselsättning, är det rimligt att alla okontroversiella objekt tas med. Tre objekt av denna karaktär finns i länet, , Domnarvet och . föreslogs av vattenkraftberedningen men är utelämnad i propositionen. Kraftstationen är gammal och i behov av att bytas ut. Vid dammläget är uppdelad i tre strömfåror varav två däms av . Dessa dammar underhålls av så länge som man driver kraftverket i den återstående strömfåran. har mycket små ekonomiska resurser och skulle inte klara underhållet av dammarna själva. Älven och Vanån skulle starkt förfulas genom samhälle om regleringen upphör. Det är därför av miljöskäl angeläget att reglering får en långsiktig lösning. För högre effektivitet kan alternativa dammlägen prövas. Produktionen kan höjas med mellan 35 60 GWh beroende på dammläge. Anläggningen vid Domnarvet har inte tagits med av beredningen, den är 0-klassad ur miljösynpunkt och skulle tillföra 20 GWh. är likaledes 0-klassad och kan öka sin produktion med 70 GWh . Objektet är inte aktualiserat av beredningen på grund av viss hindrande bebyggelse vid kraftstationen. Detta hinder skall nu enligt uppgift vara undanröjt. Tillsammans representerar de tre objekten ungefär 250 årsarbeten på byggarbetsplatserna. Mot bakgrund av den ytterligt svåra byggarbetsmarknadssituationen i länet är det angeläget att de tre objekten tillförs den i propositionen 1983/84:160 upprättade vattenkraftsutbyggnadsplanen. För många av de i planen upptagna objekten råder stor ovisshet om huruvida de kommer till stånd. Detta beror dels på den slutliga prövningen enligt vattenlagen, dels på de nuvarande ägarnas benägenhet att genomföra de föreslagna objekten. Speciellt ovissa är ombyggnadsobjekten; här föreslår energiministern att vissa stimulansåtgärder skall kunna användas. Här måste det påpekas att ekonomiska stimulanser av de mycket lönsamma kraftbolagen skulle upplevas som stötande av allmänheten. Det är motionärernas uppfattning att ett ökat samhällsägande skulle innebära dels en större förståelse för de föreslagna vattenkraftprojekten, dels att planeringens genomförande skulle säkerställas. Det finns därför anledning för regeringen att överväga åtgärder för att öka samhällsägandet av vattenkraften, i enlighet med kärnkraftomröstningens linje 2. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att uttalar sig för att , Domnarvet och bör upptas i utbyggnadsplanen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om samhällsägande av vattenkraften. () () BO () () ()