mot · G7021328 · 1984-01-24 00:00:00 — Den som gör resor i allmän tjänst har rätt till en ersättning för kostnader som förorsakas därav. Direkta resekostnader, såsom utlägg för biljetter, ersätts naturligtvis efter redovisning. När det sedan gäller sådant som är fördyrade levnadskostnader är det svårt att tänka sig något motsvarande, och behoven kan vara oförutsedda eller i efterhand framstå som konstiga. Den resande kanske får snuva och måste köpa näsdukar, en utgift han ej haft om han varit hemma och nära byrålådan. Därför har man alltid givit den resande en schablonsumma. En intressant bild härav förmedlas i 1983 s. 391, där allmänna resereglemente! Man hade då 12 klasser, där den första berättigade justitiestatsministern och utrikesministern till skjuts för sju hästar och traktamente med , under det att trosskuskar och annat enklare folk i tolfte klassen fick nöja sig med skjuts för en häst och 24 skillinga . är ersättningen klasslös och regleras av allmänt reseavtal, som sluter med arbetstagarorganisationerna. Detta avtal tillämpas oftast även av privata företag, eftersom ersättningen då i praktiken blir skattefri för mottagaren. utgår därvid för natt antingen . i ett för allt eller ersättning för den faktiska kostnaden för hotell. Detta kallas i dagligt tal för nattventilen. De priser som tas ut för övernattning på hotell är i teorin bestäma av fria marknadskrafter men är i själva verket till avgörande del bestämda av nattventilen, eftersom en stor och dominerande del av alla hotellgäster får sina räkningar betalda av annan och därför saknar anledning att titta på priset. Att detta är en riktig beskrivning framgår av de rabatterbjudanden som förekommer, riktade till den mera normala allmänheten, som vid veckosluten erbjuds kraftiga rabatter, trots att hotellägarna rimligen då har högre personalkostnader på grund av obekväm arbetstid. , när beloppet fastställdes, var . en summa som väl räckte till för att få ett anständigt hotellrum, och nattventilen behövdes inte. När sedan prisnivån gjorde detta belopp för lågt, infördes nattventilen, och det är nu ganska länge sedan man fick något logi i storstäderna för . Att de resande och deras organisationer då påyrkade nattventilen är förklarligt, liksom också att statsverket tyckte att det var riktigt. Hade de resande som reser på traktamente varit en liten del av landets hotellgäster, hade nattventilen inte heller lett till några nackdelar. har i stället marknaden blivit mycket störd och i praktiken helt fördärvad för alla som så att säga reser privat. Det finns därför god anledning att se till att återställa vanligt prismedvetande, så att priskonkurrens från hotellägare åter blir meningsfull och det blir lönande igen att vara känd som billig och bra för priset. Det kan noteras att många företag på grund av de höga hotellpriserna börjat skaffa sig smålägenheter, särskilt i , varvid marknadsstörningarna fortplantas även till hyresmarknaden. Vid en marknadsbild som inte störs av nattventil kan förhållandet bli det motsatta, och i många utländska städer är det vanligt att en stor del av gästerna på enklare hotell och pensionat bor långa tider, givetvis med vederbörlig rabatt för att man inte behöver byta lakan . Det måste väl också vara rationellare att hotellbranschen tillfredsställer de korttids- eller säsongboendes behov än att företag skall ägna sig åt sådant i egen regi för sina anställdas behov, något de naturligen inte normalt har så stora objektiva förutsättningar för. Endast en av nattventilen störd marknad kan förklara ett så orationellt beteende. Att ta bort nattventilen och införa ett för hela landet giltigt belopp i ett för allt som nattraktamente är knappast lämpligt, eftersom beloppet i så fall skulle få sättas efter Stockholmspriser. Däremot kan man mycket väl sätta olika traktamenten för olika orter, och antalet orter där priset fick sättas högre än för landet i övrigt är inte så stort. Fackföreningarnas resvana ombudsmän är f. ö. väl i stånd att på sakliga grunder framlägga förslag, som lika sakligt kan prövas av avtalsverket. Naturligtvis är det möjligt att en och annan resande skulle kunna tjäna in några tior per natt genom att uppsöka enkla nattläger, och somliga skulle utan att lägga ut något alls få sova hos bekanta. Olägenheten av detta är inte stor, och man har dessutom anledning att påminna sig det franska ordspråket att det finns ingenting som är så dyrt som det som är gratis. Den riktigt stora vinsten skulle däremot uppstå för alla som reser privat och måste betala med beskattade medel. På inte allt för lång sikt skulle dessutom med stor säkerhet de på grund av nattventilen upptrissade vardagspriserna på hotell gå ned, så att nattraktamentena kan sättas ned åtminstone för de orter där frånvaron av priskonkurrens medfört den största olägenheten. Med hänvisning till det anförda yrkar jag att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna önskvärdheten av att ges sådana instruktioner inför framtida förhandlingar om allmänt reseavtal, att den s. k. nattventilen kan bringas att utgå till förmån för fasta, ortsgraderade nattraktamenten. minab/gotab 1984 77680