mot · G702504 · 1984-01-16 00:00:00 — Skogen är inte bara en omistlig del av vår miljö. Trots att den svenska skogen endast utgör en liten del av världens samlade skogstillgångar är vårt land en av världens största exportörer av skogsråvara och skogsprodukter. Gynnsamma klimatförhållanden för ett högproducerande skogsbruk och flera generationers erfarenhet, framför allt inom ett välskött privatskogsbruk, har givit en tätposition och gjort skogen till en omistlig del av grunden för den svenska samhällsekonomin. har varit ett föregångsland, då det gäller att förebygga den hotande skogsdöden främst orsakad av försurningar och luftföroreningar. Genom föreskrifter om minskning och rening av industriutsläpp och ett ambitiöst energisparprogram liksom en stor satsning på kärnkraft för vår energiproduktion, har vi kunnat åstadkomma att de svaveldioxidnedsläpp, som genererats inom landet, kunnat återföras nivå. Men trots framförda varningar från svenska forskare och naturvårdare har de faror som hotar skogen fått tillbörlig allmän uppmärksamhet först sedan problemet på allvar accepterats i våra centraleuropiska grannländer, framför allt . Vi har dock, delvis på grund av att miljörörelsen så enögt inriktade sig på kärnkraften, förlorat tempo i miljöfrågorna. Detta engagemang har ändå haft det goda med sig att det avsevärt bidragit till att kärnkraftens säkerhetsproblem nu kan betraktas som tillfredsställande lösta, och att kärnkraften tillsammans med vattenkraften framstår som en ur miljösynpunkt överlägsen kraftkälla. Även om vi på detta sätt har en inom den utvecklade industrivärlden särsklassigt miljövänlig kraftproduktion kan våra egna synder inte negligeras. För oss är det främst eldning för uppvärmningsändamål, som i vårt kalla klimat effektfullt bidrar till svavelnedsläpp och försurning. Ersättning av olja med kol eller fasta bränslen för uppvärmningsändamål är ingen lösning på miljöproblemen så vida inte mycket hårda krav på högklassig rökavgasrening ställs. Detta kan genomföras endast i centraliserade anläggningar, medan vårt glesbefolkade land också har behov av miljövänligt distribuerad energi för uppvärmning också i spridd bebyggelse. Elektricitet är som distributionsform här ur såväl miljösynpunkt som ekonomisk synpunkt klart överlägsen. I kombination med värmepumpar kan elenergi ge miljövänlig och energisnål uppvärmning. Vårt land innehåller stora delar av sista orörda vildmarker, urskogs- och fjällområden, våtmarker och naturområden som på olika sätt hotas av exploatering för kraftproduktion. Tiden bör nu vara mogen att erkänna att en fortsatt drift av våra kärnkraftverk till deras fulla tekniska livslängd utgör en omistlig grund för en tillräcklig och naturvänlig kraftproduktion. Det bör också undersökas i vilken utsträckning en satsning på Securereaktorer för uppvärmning i fjärrvärmesystem kan ytterligare minska belastningen vad gäller luftföroreningar. Det bör vara en oavvislig målsättning att rädda så många som möjligt, helst alla, våra outbyggda stora norrländska älvar från de oreparerbara ingrepp i en orörd vildmarksnatur som utbyggnad för kraftändamål innebär. Att låta kärnkraften utnyttjas i hela sin livlängd ger oss den tidsfrist för slutlig lösning av energifrågorna, som gör en räddning av älvarna möjlig. Satsning på Securereaktorer för energigeneration i fjärrvärmeanläggningar bör kunna bidra till att vi undviker en ur miljösynpunkt olycklig fastlåsning i koleldning. Regeringen bör låta berörda myndigheter presentera en plan över i vilken utsträckning ett sådant alternativ skulle rädda de fyra orörda Norrlandsälvarna och minska försurningstrycket på miljön. Det är omöjligt att bortse från att vilka kraftansträngningar vi än själva gör för att minska försurande nedfall från industri-, kraft- och värmeproduktion och trafik är vi helt beroende av de insatser som görs i vår omvärld. Störst förhoppning om en snabb internationell överenskommelse för eliminering av miljöförstörande utsläpp finns för bilavgasrening. Moderata samlingspartiets i dessa frågor intagna ståndpunkt, att en lösning måste sökas i samråd med EG, har visat sig vara den som kommer att leda till den snabbaste lösningen på de problem som försurande och i övrigt giftiga utsläpp från den allt tätare trafiken innebär. Den borgerliga regeringen i har efter regeringsskiftet vidtagit snabba och beslutsamma åtgärder för att framtvinga övergång till ett tillfredsställande system för avgasrening. Genom sin ekonomiska tyngd, sin position inom bilindustrin och stora betydelse för centraleuropeisk trafik har stora möjligheter att påverka övriga länder inom den europeiska gemenskapen till en för gemensam lösning. En svensk anslutning är då självklar. Även beträffande försurande utsläpp från kraft- och industriproduktion har inställningen i snabbt förändrats sedan förödande skador kunnat påvisas på den egna skogen. I kommer vi dock under att vara utsatta för nedfall från kontinenten och , som i detta sammanhang är mera motsträvigt vad gäller förståelse för försurningsproblemen. Framför allt måste vi också räkna med att under en lång följd av år få vänta på tillräckligt effektiva åtgärder från , som med sin nedslitna industriapparat, sin kolbaserade energiproduktion, sin stelbenta statsstyrda planekonomi och sina stora totala samhällsekonomiska problem, synes ha små resurser att snabbt bemästra försurningsproblematiken. Vi är därför tvingade att fortsätta och intensifiera ett uppehållande försvar då det gäller att rädda vår miljö, våra vattendrag, våra skogar och vårt grundvatten. Försurade sjöar och vattendrag är endast ett symtom på att marken i tillrinningsområdena är sjuk. Våra genomsläppliga och lättvittrade bergarter har gjort att försurningen tidigt drabbat sjöarna och därmed också tidigt kunnat upptäckas. Även i skogsmarkerna börjar emellertid till följd av försurningen inträffade förskjutningar i den kemiska balansen såsom urlakning och utfällning av metaller i giftiga koncentrationer och förändring i markens näringssammansättning att få betydelse för skogen, dess tillväxt och hälsotillstånd. De problem som ett högproducerande jordbruk medför i markförändringssammanhang är bättre kända, och man har också bättre metoder att komma till rätta med obalanser inom jordbruksmarken. Enligt och riskerar emellertid skogsbruket att drabbas av miljardförluster i form av skador, minskad tillväxt, kvalitetsförsämring och minskad motståndskraft mot insektsangrepp och andra sekundära skador i skogen. I ljuset av de krav detta ställer på ett mera biologiskt anpassat skogsbruk, är det skrämmande att erinra sig de propåer om tvångsawerkning och ökat virkesuttag ur skogen, som den socialdemokratiska regeringen gjort sig skyldig till. Utöver svenska och internationella insatser för att slutgiltigt och effektivt minska de försurade miljöföroreningarna, måste vi genomföra ett uppehållande försvar. Där är ett biologiskt anpassat skogsbruk av väsentlig betydelse för att skapa förutsättningar för att vår skog, våra sjöar och vår miljö kan överleva. Bland viktiga åtgärder som kan nämnas för att åstadkomma en mera ekologiskt anpassad skogsproduktion är anpassning av produktions- och avverkningsmetoder till olika växtplatser, strävan efter längre omlopppstider i skogen, mindre kalavverkningsytor och i speciellt känsliga områden återgång till ett gammaldags blädningsbruk. På försurningskänsliga marker är det också speciellt viktigt att kvarlämna grenar, kvistar och virkesavfall på marken. Moderna skogsavverkningsmetoder med helträdsavverkning bör endast få användas inom områden som tål att det biologiska avfallet förs bort ur markerna. Flisproduktion, framför allt grönflisproduktion, bör anpassas till markens biologiska förmåga. Det är ännu alltför litet känt vad ett högt utnyttjande i dessa avseenden kan innebära för långsiktiga ekolog:ska störningar. Inom vissa områden kan ökad tolerans inför ett visst lövinslag verka produktionshöjande. I andra områden där konkurrensen om markens näringsinnehåll är speciellt stor kan en effektiv lövslybekämpning, om så behövs med besprutningsmetoder, vara en förutsättning för att skogsbruket över huvud taget skall kunna bedrivas. Ur långsiktig miljösynpunkt får det betraktas som tillfredsställande att bidragen till restaurering av de s. k. 5:3-skogarna har minskat. I synnerhet då det rör sig om fjällnära skogar eller markområden på gränsen att klassas som impediment är det bättre att anpassa metoderna till ett långsiktigt lågproducerande skogsbruk. Kortsiktiga sysselsättningshänsyn eller jakt efter marginalkvantiteter av virke får här inte äventyra långsiktiga behov eller miljöhänsyn. Eftersom markägaren vad det gäller de fjällnära skogarna huvudsakligen är staten genom domänverket bör återhållsamhet här kunna åstadkommas genom direktiv från och skogsvårdsstyrelserna, vilka senare i sin upplysningsverksamhet till det enskilda skogsbruket och dess organisation bör uppmärksamma riskerna med intensivt bruk av svaga marker. Avsevärda områden i vårt land, inte minst i de för de sura regnen mest utsatta områdena i sydvästra , utgörs av ur skogssynpunkt lågproducerande mark av typ torvmossar och andra våtmarker. Trots relativt låga PH-värden har dessa marker visat sig vara speciellt motståndskraftiga gentemot ytterligare försurning genom halten av humussyror och andra buffrande ämnen. Exploatering för torvtäkt eller dikning för att öka skogsproduktion på sådana marker bör, framför allt under de år som kommer att gå innan vi kan överblicka de största luftföroreningsproblemen, ske med yttersta försiktighet. Tillstånd bör ges restriktivt med tillbörliga långsiktiga miljöhänsyn. Den försöksverksamhet med kalkning av skogsområden som inleds av och bör stödjas och framför allt förläggas till speciellt utsatta områden. Sedan initial erfarenhet vunnits, bör försöken utvidgas. De kostnader ett mera biologiskt anpassat skogsbruk innebär för markägaren bör kompenseras med en sänkning av skogs vårdsavgiften. Den senare höjningen av skogsvårdsavgiften som kan betecknas som ett rent skatteuttag och inte helt motsvaras av åtgärder som direkt kommer skogsbruket till godo - och som moderata samlingspartiet motsatt sig - bör upphävas. Skogsvårdsavgiften bör sänkas till . Privata skogsägare har lång vana att planera för kommande generationer och ta hänsyn till närmiljön. Lyhördheten för informations- och utbildningsinsatser är därför hög, medan misstänksamhet inför tvångsåtgärder är stor hos den svenska bonden. Bäst resultat nås därför genom fortsatt samarbete på informationssidan mellan skogsvårdsstyrelserna och det enskilda skogsbruket och dess organisationer. Genom att den översiktliga skogsinventeringen, ÖSI - som föreslagits från kompetent skogsfolk på alla nivåer - koncentreras till översiktlig och regional planering, medan detaljplaneringen för enskilda fastigheter som tidigare kan anförtros skogsägarnas egna organisationer, kan resurser frigöras för ökade informations- och utbildningsinsatser från skogsvårdsstyrelsernas sida. Det bör i första hand prövas om ytterligare lagstiftningsåtgärder, t. ex. beträffande helträdsavverkning, på så sätt kan undvikas. Den höjning av anslaget till ÖSI - 9 milj. kr. - som beslutats , bör i stället omfördelas till informationsåtgärder angående vikten av långsiktigt biologiskt anpassat skogsbruk, bl. a. för att överleva försurningshotet. Sammanfattningsvis behövs långsiktiga beslut och på realistiska grunder gjorda förändringar inom energipolitiken planeras, bl. a. i form av full livstidsdrift av kärnkraftverken. Seriösa överväganden angående användande av Securereaktorer för uppvärmning måste göras. Ökade internationella förhandlingsinsatser, samt, som ett uppehållande försvar, en biologisk anpassning av skogsbruk och markvård måste till för att rädda vår viktigaste miljö- och samhällsresurs - skogen. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs* 1.att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att intensifiera det internationella förhandlingsarbetet vad gäller försurningshotet, 2. att hos regeringen hemställer om åtgärder så att omfördelning av resurser inom skogsvårdsstyrelserna sker till informations- och utbildningsinsatser om ett biologiskt anpassat skogsbruk på sätt som i motionen anförts, 3. att hos regeringen anhåller om åtgärder för att på sätt som i motionen anförts hindra kortsiktigt motiverat överutnyttjande av de fjällnära skogarna. () () *Se även motion 1983/84:508.