mot · G7022100 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Efter en lång följd av år med oavbrutet stegrad alkoholkonsumtion kunde en ny tendens registreras av och . har konsumtionen sjunkit med . En viktig förklaring till detta trendbrott är de alkoholpolitiska beslut som fattade 1977. Mycket talar för att en viktig del av förklaringen till detta trendbrott är att de alkoholpolitiska beslut som fattade 1977 och det successiva genomförandet av dessa åren närmast därefter hade börjat ge avsedd effekt i minskad totalkonsumtion. Det delbeslut som i första hand kan förmodas ha bidragit till konsumtionsminskningen är den aktivare prispolitik som genomfördes med början 1977. Så långt man vet är priset på alkohol ett av de effektivaste instrument som står till förfogande för att påverka konsumtionsnivån. De alkoholpolitiska besluten innehöll också andra inslag som kan ha bidragit till sänkt totalkonsumtion. Särskilt bör uppmärksammas betydelsen av att den med statsmedel stödda informationen i alkoholfrågor enligt beslut klarare än tidigare skall framhålla de risker som är förknippade med allt bruk av alkohol, inte bara med missbruk. Troligen har också riksdagsbeslutets betoning av vikten av att påverka och förändra den allmänna inställningen till alkoholbruk främst kanske framhållandet av helnykterhetens värde och kravet på att vissa sektorer av samhällslivet under alla förhållanden måste hållas fria från alkohol bidragit till den förändrade inställning till alkoholproblemen i stort i vårt samhälle som kunnat konstateras . Ett faktum är i alla händelser att alkoholproblemen av och särskilt av på ett markant sätt ägnats större uppmärksamhet än vad som varit vanligt. Det torde sålunda finnas ett samband mellan den inriktning alkoholpolitiken fick genom riksdagsbeslut och den konstaterade minskningen av alkoholkonsumtionen. Vilka åtgärder som varit mest effektiva kan emellertid diskuteras. Det kan också finnas ett samband mellan andra förändringar i samhället (bl. a. sänkta reallöner) och utvecklingen av alkoholkonsumtionen. Det är angeläget att söka fastslå de 1 1983/84. närmare sambanden mellan alkoholpolitikens medel och konsumtionsförändringar. En uppföljning och utvärdering av den förda alkoholpolitiken är därför nu påkallade. Vi föreslår att hos regeringen begär en snabb utvärdering av beslut och förelägger de slutsatser som kan dras av det arbetet. Alkoholen kostar samhället ofantliga summor. Det har dock länge saknats några mer ambitiösa studier om detta. Man har fått gå tillbaka till 1930-talet, då publicerade ett par artiklar om alkoholens kostnader. presenterades dock en chockerande undersökning. I den framkom att alkoholen 1981 kostade åtminstone eller av BNP. I dagens penningvärde motsvarar detta . De 50 miljarder alkoholen kostade 1981 kan delas upp på följande sätt: produktion och distribution av dryckerna ca 8 miljarder, förebyggande åtgärder 2 miljarder och alkoholskador 40 miljarder. Av alkoholskadekostnaderna hänför sig ca 25 miljarder till skador som nära sammanhänger med alkoholens medicinska skadeverkningar (kostnader för sjukvård, sjukfrånvaro och dödsfall). Till dessa kostnader skall naturligtvis läggas allt det mänskliga lidande och annat obehag som alkoholen orsakar. Alkoholskadorna medför också en avsevärd försämring för den offentliga sektorns ekonomi. Enligt den åberopade undersökningen förlorade staten 1981 , landstingen över 8 miljarder och kommunerna över 4 miljarder. Detta trots att man tagit hänsyn till såväl alkoholskatten som det utgiftsbortfall som alkoholdödligheten medför. De refererade siffrorna är naturligtvis förknippade med vissa osäkerheter. Men enligt utredarens bedömning är det fråga om en underskattning av de verkliga kostnaderna. Det underlag som kostnadsberäkningarna bygger på stämmer också överens med vad många andra alkoholforskare har kommit fram till. I alla händelser står det klart att en kraftfull alkoholpolitik kan motiveras såväl från sociala som ekonomiska utgångspunkter. Vi har, enligt bedömning, varken från mänskliga, samhällsekonomiska, statsfinansiella eller kommunalekonomiska grunder, råd att avstå från att bekämpa alkoholskadorna. De resultat som nåtts blir inte bestående utan fortsatt medveten alkoholpolitik. Det finns, som framgått ovan, fortfarande starka humanitära, sociala och ekonomiska skäl att fortsätta pressa tillbaka totalkonsumtionen. Det finns ett klart samband mellan bruket av alkohol och En lägre totalkonsumtion leder till färre alkoholskadade. Omvänt innebär en höjd totalkonsumtion en acceleration av missbruk och skador. Av naturliga skäl sker minskningen av missbruk och alkoholskador med viss eftersläpning. Ett lägre antal alkoholskadade kommer att bli uppenbart först efter det att totalkonsumtionen gått ner. Att sambandet finns är dock ostridigt. I en nyligen avlämnad rapport till hälso- och sjukvårdsnämnden i konstaterar utredarna att den alkoholrelaterade vårdkonsumtionen liksom den alkoholrelaterade dödligheten är betydande. Utredarna konstaterar dock att såväl den alkoholrelaterade vårdkonsumtionen liksom dödligheten minskat som Systembolagets försäljning av alkohol minskat. Internationell alkoholforskning har slagit fast att om den totala alkoholkonsumtionen ökar så ökar också antalet storkonsumenter. Om den totala alkoholkonsumtionen fördubblas leder detta till att antalet storkonsumenter fyrdubblas. Någon liknande formel för minskningen av antalet storkonsumenter när totalkonsumtionen minskar har alkoholforskarna inte preciserat. Det finns dock skäl anta att minskningen går avsevärt långsammare än ökningen av storkonsumenter. Det stora tryck på sjukvården som alkoholskadorna utgör kan antas vara effekter av den höga alkoholkonsumtionen och i kombination med alkoholdebut vid låg ålder. Den minskade totalkonsumtionen och de förändrade attityderna till alkohol bland ungdom kommer att ge positiva effekter . Några säkra vetenskapliga undersökningar om hur det tar innan ett alkoholberoende utvecklas finns inte. Normalt talar man om att det tar mellan tio och att grundlägga ett alkoholberoende. När det gäller skolungdom har skolläkare påvisat att ett beroende kan utvecklas under betydligt . Om man använder som riktmärke innebär detta att vi fortfarande kommer att få behålla ett kraftigt tryck på sjukvården som en följd av den höga alkoholkonsumtionen och som kulminerade . Riksdagsbeslutet om alkoholpolitiken 1977 innebar att samhället formulerade en målsättning för den svenska alkoholpolitiken. Målsättningen innebär att den totala alkoholkonsumtionen skall minskas och att samhället skall söka komma till rätta med missbruket. Om medlen i alkoholpolitiken skall bli så effektiva som möjligt måste de kunna relateras till ett bestämt mål. Annars riskerar man att förlora orien 1* 1983/84. teringen och bli offer för slumpens nycker. En allmän oprecis sänkning av konsumtionen är det mål som gäller. Brister i statistiken anförs som skäl mot att precisera målet för eftersträvad minskning av alkoholkonsumtionen . Riksdagsmajoriteten avvisade t. ex. förslag om att precisera målet med hänvisning till de s. k. mörkertalen, dvs. hembränningen, smuggling etc. Argumentet mot att fixera ett mål är alltså främst att vi inte känner den totala konsumtionen. Det är sant. Men om vi sätter oss före att få ner försäljningen via monopolets butiker, får det naturligtvis inte ske till priset av ökad hembränning eller smuggling. Det sunda förnuftet skall inte kopplas bort därför att arbetet bedrivs målmedvetet och planerat. Fördelen med ett kvantifierat mål är att medlen kan rangordnas och relateras utifrån hur effektivt de leder till målet. Målet i sig självt gör ingen nykter. Men medlen inom nykterhetsvård och alkoholpolitik skulle kunna med större säkerhet. Om statsmakter, nykterhetsrörelse och övriga inblandade och intresserade kommer överens om ett gemensamt kvantifierat mål för minskad alkoholkonsumtion , skulle slagkraften i bekämpningen av vårt största sociala problem öka markant. Då kunde informationskampanjer, prispolitik och restriktioner relateras till ett gemensamt mål i stället för att som spreta som en starrtuva. Den utvärdering av beslut vi uttalat oss för ovan bör få i uppgift att lägga förslag om en precisering av målet för minskad totalkonsumtion under en fem- eller tioårsperiod. Vi anser att åtminstone en minskning med av konsumtionen bör vara möjlig. Oroande inslag i konsumtionsmönstret Uppgifterna om hembränningens omfattning varierar starkt. Det är angeläget att söka få ett närmare grepp om denna fråga. Ansvariga myndigheter bör vidare i olika sammanhang göra klart att hembränning är ett allvarligt brott och att allt görs för att beivra förekomsten. I den allmänna debatten hävdas ofta att hembränningen ökar då den registrerade alkoholkonsumtionen sjunker. Även om det inte finns någon saklig grund att tro att den oregistrerade konsumtionen stiger i samma grad som den registrerade sjunker vore det önskvärt med en ökad kunskap om den oregistrerade konsumtionens utveckling. Detta är angeläget både för att upprätthålla alkoholpolitikens trovärdighet hos allmänheten och dess effektivitet för att minska totalkonsumtionen. Därför är det beklagligt att regeringen avslår begäran om att utreda hembränningens omfattning. Även den starkt expanderande handeln med snabbviner utgör ett alkoholpolitiskt problem. har vid upprepade tillfällen behandlat frågan men också avvisat förslag till lagstadgat förbud mot försäljning. Regeringen bör därför skyndsamt överväga andra åtgärder som är ägnade att stävja de problem som är förknippade med snabbvinsatser. Ett växande problem synes också försäljningen av teknisk sprit vara. Enkäter som gjorts inom RIA-byråernas verksamhet har gett vid handen att konsumtionen av T-sprit har ökat kraftigt. Det är naturligtvis oacceptabelt från många utgångspunkter, att dessa produkter används som berusningsmedel. Regeringen bör därför i samråd med producenterna söka få till stånd en produktutveckling, som gör den tekniska spriten som säljs vid bl. a. bensinstationer oanvändbar som berusningsmedel. Restriktioner och förebyggande åtgärder Avvägningen i alkoholpolitiken mellan restriktioner och förebyggande åtgärder är mycket viktig. En allmän strävan bör vara att i största utsträckning koncentrera åtgärderna till förebyggande insatser. Åtgärder av restriktionskaraktär bör ses som uttryck för en önskan att alkoholpolitiken skall genomföras med konsekvens och inte så att vissa inslag i den motverkar dess huvudsakliga inriktning. Också dessa åtgärder har till främsta uppgift att förebygga en sådan alkoholkonsumtion som direkt bidrar till att öka missbruk och skador. De alkoholpolitiska instrument som står till förfogande bör användas med större konsekvens än . Skulle det av sådan mera konsekvent tillämpning av den beslutade alkoholpolitiken visa sig att resultatet inte blir en avsevärd bestående minskning av den nuvarande alltför höga alkoholkonsumtionen, bör mera långtgående åtgärder kunna sättas in utan dröjsmål. Sådana åtgärder skall även de syfta till att effektivt begränsa langning och försvåra inköp för personer som behöver hjälp och vård att undkomma sitt alkoholberoende. Det finns skäl att erinra om att en avgörande orsak till de allvarliga medicinskadorna är den mycket stora snedfördelningen av alkoholkonsumtionen. av konsumenterna svarar för ca halva alkoholkonsumtionen. De som kan kontrollera sin alkoholkonsumtion måste få hjälp med sitt problem. En sådan åtgärd är att minska tillgängligheten. Restriktioner som kan kännas besvärande för normalkonsumenten är alltså ett sätt att solidariskt ställa upp för missbrukaren. Förståelsen från allmänhetens sida för åtgärder i syfte att minska totalkonsumtionen och därmed förebygga både missbruk och skador har ökat. Som exempel på detta kan nämnas uppslutningen kring de kampanjer som genomförts under ledning från och medverkan från ett mycket stort antal frivilliga organisationer och folkrörelser. Detta gäller såväl kampanjen mot langning till ungdom som den mera brett upplagda antidrogkampanj som följde på denna. har tanken på mera långtgående åtgärder för att begränsa alkoholkonsumtionen aktualiserats, bl. a. genom en speciell kampanj för ransonering av alla alkoholinköp. Regeringens samordningsorgan för alkoholfrågor (SAMO) lät utreda de tekniska förutsättningarna för registrering och ransonering (Ds S 1981:22). Denna utredning visade att det är möjligt att utan alltför tekniskt komplicerade system till rimliga kostnader åstadkomma såväl registrering som ransonering. Detta synes kunna ske utan att problem avseende den personliga integriteten behöver uppstå. Om samhället med nuvarande instrument inte lyckas bryta alkoholberoendet i denna socialt och medicinskt utsatta grupp måste statsmakterna vara beredda att pröva också andra åtgärder. beslutade att prisinstrumentet skall användas mera aktivt än tidigare i syfte att minska den nuvarande, alltför höga konsumtionen av alkohol. Detta har ansetts böra innebära att de prishöjningar som från tid till tid genomförs skall vara större än vad som motiveras enbart av en önskan att låta alkoholpriserna följa konsumentprisindex. Förutsättningarna för att priset på alkohol skall bevaras tillräckligt högt för att främja en minskad konsumtion är emellertid att prishöjningarna sker med relativt korta mellanrum. Skall intentioner fullföjas måste prishöjningarna dessutom vara något större än vad som motiveras av förändringarna av konsumentprisindex. Genomförs inte prishöjningarna efter dessa riktlinjer, sjunker i stället alkoholens relativa pris och syftet att främja en minskad konsumtion motverkas. När prispolitiken gällande alkoholdrycker övervägs, Finns det anledning att också ägna uppmärksamhet åt frågan vilken betydelse det har att alkoholpriserna ingår i underlaget för konsumentprisindex. Som det nu är bidrar prishöjningar på alkohol till att höja konsumentprisindex. En höjning av konsumentprisindex utlöser i vissa lägen höjningar av bl. a. löner och pensioner. Detta samband mellan alkoholpriserna och konsumentprisindex kan bidra till att benägenheten att höja alkoholpriserna minskar: en höjning som ter sig alkoholpolitiskt motiverad kan utebli därför att man av andra skäl vill motverka en höjning av konsumentprisindex. Möjligheten att eliminera effekterna av det nämnda sambandet bör därför prövas. Med särskild betoning efter de alkoholpolitiska besluten har ansvaret för den med statliga medel stödda informationen i alkoholfrågor legat på folkrörelser och ideella organisationer. Den direkta statliga alkoholinformationen skall visserligen också utformas med utgångspunkt från insikten att en minskad totalkonsumtion effektivt bidrar till att minska missbruk och skador som betingas av alkoholbruk. Denna information skall också framhålla helnykterhetens värde och hävda kravet på att vissa sektorer av samhällslivet hålls helt fria från alkohol. Men huvudansvaret för den del av informationen som uttalat präglas av bestämda värderingar av olika livsstilar har enligt beslut överlåtits åt de ideella folkrörelserna och övriga sammanslutningar vilkas verksamhet styrs av medvetna och uttalade idéer. Det finns också goda skäl att i stort sett bibehålla denna rollfördelning: medborgarnas värderingar och attityder formas i stor utsträckning av folkrörelser och ideella organisationer. Denna attitydbildning kan självfallet underlättas och förstärkas, om den direkta statliga informationen pekar i samma riktning som folkrörelsernas. Det är därför viktigt att insatserna på olika sätt underlättas för de sammanslutningar som är beredda att ge betydande utrymme åt en värdebestämd information i alkoholfrågan. Knappheten på ekonomiska resurser gör det svårt att nu öka bidragen till de ideella organisationerna och deras informationsverksamhet. Det är inte heller säkert att effekten av denna verksamhet i alla lägen främjas bäst genom ökade statliga bidrag. Däremot är det av största betydelse att organisationernas strävanden att genom en värdebestämd information bidra till att reducera alkoholproblemen i vårt samhälle inte motverkas varken av den direkta statliga informationsverksamheten eller av andra delar av samhällets alkoholpolitik. Följande krav måste ställas på informationens innehåll för att den skall svara mot de fattade principbesluten, och det framstår med de gångna årens erfarenheter som bakgrund som särskilt viktigt att detta nu betonas starkare än . Informationen om alkohol måste samordnas med upplysningsverksamheten om hasch och annan narkotika. Biandmissbruk är inte ovanligt. Det är viktigt att informationen riktas mot hela berusningskulturen. Alkoholens roll som inkörsport till narkotikabruk måste betonas. Informationen måste utformas så att också de som anser sig vara vanliga alkoholkonsumenter tar emot den. Den måste ta sikte på de risker som är förknippade med allt bruk av alkohol, inte bara med missbruk. Informationen måste ta sikte på föräldrarnas alkoholbruk, inte bara ungdomens. Det är viktigt att samverka med föräldra- och elevorganisationerna. Invandrarna får inte glömmas bort varken vuxna eller ungdomar. De får inte förledas att tro att anpassningen till svensk livsstil innebär att man tar över de svenska berusningssederna. Den särskilda ungdomskultur som man talar om är ofta förknippad med en aningslöst positiv syn på alkohol och andra droger (SAMO). Det är en viktig uppgift att motverka denna aningslöshet. Det är också viktigt att anknyta till den framväxande ungdomskultur som hävdar att det går att ha roligt utan alkohol. Här gäller det att ta fasta på uppgiften att betona helnykterhetens positiva betydelse, särskilt i ungdomsåren. Informationen i alkoholfrågor skall innehålla direkt kritik av de alkoholseder som innebär påtryckning att bli eller förbli alkoholkonsument. Det är en viktig uppgift att stödja människor som genom att de har alkoholproblem befinner sig i en utsatt situation. Här är kravet på att vissa perioder av livet och bestämda sektorer av samhällslivet under alla förhållanden skall hållas fria från alkohol till naturlig hjälp. Det gäller ungdomsåren och havandeskapsperioder. Det gäller trafiken och arbetslivet i dess helhet. En adekvat information i alkoholfrågor måste understryka det klara sambandet mellan totalkonsumtionen, missbruket och de alkoholbetingade skadorna. Det är därvid naturligt, om uppmärksamheten kommer att fästas vid sådana brister i tillämpningen av alkoholpolitikens grundprinciper som kan motverka det övergripande syftet att minska totalkonsumtionen för att därmed minska också missbruket och skadorna. För att främja en gynnsam utveckling och bidra till lösningen av alkoholproblemen är det angeläget att sådana brister snabbt och effektivt avhjälps. Ofta är det jämförelsevis begränsade och administrativt enkla åtgärder som skulle kunna bidra till en utveckling mot det mål som fastställts för samhällets alkoholpolitik. Den kampanj mot langning av alkohol till ungdom som genomfördes hade två viktiga effekter: den fäste uppmärksamheten på att olovlig överlåtelse av alkohol till ungdom förekommer i betydande omfattning och den bidrog till att förstärka opinionen mot sådan överlåtelse. För den nu mer än tidigare upplysta opinionen ter det sig allt mindre acceptabelt att langning skall kunna förekomma och fortsätta utan att kraftfulla åtgärder sätts in för att stoppa denna särskilt för många unga människor starkt negativa hantering. Enligt vår uppfattning vore det naturligt att den samvetslösa handel med alkohol som det här är fråga om av samhället betraktades och behandlades som en för alla inblandade kriminell verksamhet. Att så inte är fallet är säkert en viktig förklaring till att langningen alltjämt har betydande omfattning. Detta skapar i sin tur en stor del av svårigheterna att effektivt hindra tonåringarna att köpa alkohol. En kriminalisering av all överlåtelse av alkohol till ungdom både hos den som överlåter och den som tar emot alkoholen kan medföra vissa problem när det gäller att uppspåra och avslöja langare. Det problem som langningen skapar är dock så stort och så allvarligt, att kraftfullare åtgärder än måste vidtas. Det bör vid övervägandena av denna fråga särskilt beaktas att den nuvarande lagstiftningen svarar dåligt mot den starka opinion mot langning som skapats genom den tidigare nämnda kampanjen mot langning till ungdom, som stöddes av ett mycket stort uppbåd av folkrörelser och andra frivilliga organisationer. Det råder officiellt allmän enighet om att trafiken är en av de sektorer i samhället som måste hållas fria från alkohol. Ändå utgör de alkoholbetingade trafikolyckorna ett betydande problem, som inte heller synes minska till följd av den skärpning av allmänhetens inställning till brott mot lagstiftningen på alkoholområdet som kunnat iakttas . Det finns anledning räkna med att trafiknykterhetslagstiftningens utformning spelar stor roll för omfattningen av de alkoholbetingade trafikolyckorna. Vetenskapliga försök som genomförts bl. a. i ger vid handen att körförmågan hos bilförare klart försämras redan vid en promillehalt om 0,2 å 0,3.1 vårt land är gränsen för rattonykterhet så hög som 0,64 %o (0,5 %o + felmarginal om 0,14 %o). Det finns med hänsyn härtill anledning att närmare pröva en sänkning av den nedre gränsen för rattonykterhet. Förbättrad alkoholstatistik m. m. Alkoholfrågan har länge ägnats stor uppmärksamhet av politiker och myndigheter. I många avseenden är ett internationellt föregångsland. Men trots att vi har en ambitiös alkoholforskning och en allmänt sett välutbyggd statistik finns det också anmärkningsvärda brister. Vi vet helt enkelt för litet om alkoholskadornas utbredning, utvecklingstendenser och effekterna av olika alkoholpolitiska åtgärder. Genom ökad kunskap skulle politiken kunna bli effektivare och förhoppningsvis mindre kontroversiell, genom att olika vanföreställningar om alkoholen försvinner. Några exempel på brister i statistik och alkoholforskning är: o Som påpekas ovan är kännedomen om hembränningens omfattning o Det bedrivs i alltför liten forskning om effekter av olika alkoholpolitiska åtgärder, o Statistiken har i flera avseenden försämrats. Kontrollstyrelsens alkoholregister har försvunnit. Domstolarna registrerar inte längre alkohol i samband med brott. Genom att nykterhetsvården har integrerats i har ytterligare kunskap försvunnit. Det är t. ex. anmärkningsvärt att knappast någon forskning har gjorts om alkoholproblemens betydelse inom . Andra områden där det behövs ökad forskning är arbetsvärden, sjukvården, sjukfrånvaron och kriminalvården, o Då det gäller dödsfall, trafikolyckor, sjukskrivning och förtidspensionering finns viss registrering av alkoholorsaker. Men underdiagnostiseringen är så kraftig, att dessa typer av statistik snarare är desinformativa. I en dödlighetsundersökning från fann man t. ex. att alkoholdödligheten var åtminstone sex till åtta gånger så stor som vad den officiella statistiken visade, o Den alkoholpolitiska utredningen (APU) ansåg, att ekonomisk alkoholforskning borde ges högsta prioritet. Detta har inte fått någon praktisk effekt. Sedan har färre än tio vetenskapliga alkoholekonomiska undersökningar presenterats. Ändå är sambandet mellan alkohol och ekonomi uppenbart. i denna motion har påtalats vilka effekter på ekonomin som alkoholen har. Därtill kommer att alkoholkonsumtionen i hög grad påverkas av ekonomiska faktorer (priser, inkomster, marknadsföring osv. Det vore, mot ovanstående bakgrund, önskvärt att regeringen tog initiativ till att samla forskare från olika discipliner samt politiker, organisationer och myndigheter för att ytterligare belysa vilka förbättringar i statistiken som behövs och på vilka områden det är angeläget med ökad forskning om alkoholskadornas omfattning, utveckling och bestämningsfaktorer samt hur kunskapen om alkoholpolitikens effekter kan förbättras. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs* 1. att hos regeringen begär en utvärdering av alkoholpolitiska beslut,