mot · G702562 · 1984-01-11 00:00:00 — Motion 1983/84:562 m. fl. Den framtida inriktningen av verksamheten vid uppfördes 1965-1969 för att bilda basanläggning för en svensk uranproduktion. Produktionen lades ned 1969. Sedan nedläggningen av driften har vid bedrivits ett omfattande utvecklingsarbete med målsättningen att utveckla nya processer. Avsikten är att mera allsidigt söka utnyttja alunskiffern. Detta arbete ligger i linje med de uttalanden som regering och riksdag vid skilda tillfällen har gjort . I budgetpropositionen för /78 anförde dåvarande industriminister bl. a. följande: Alunskiffer förekommer i i större mängder i , , , , och i fjällranden i . Denna skiffer innehåller dels energiråvaror (olja och uran), dels mineralråvaror för verkstadsindustrin (t. ex. aluminium, vanadin, molybden, nickel och s.k. sällsynta jordartsmetaller), dels också råvaror för gödselmedelsindustrin, ex. kalium och fosfor. Härtill kommer att oljan i skiffern kan användas också för att framställa ammoniak för exempelvis gödselmedelsindustrin och metanol för bl. a. inblandning i motorbränsle. De svenska tillgångarna av alunskiffer är så stora att vårt land har potentiella möjligheter att bli självförsörjande med flertalet nämnda . Industridepartementet ansåg, som framgår av det citerade uttalandet, att skifferforskningen är en mycket angelägen uppgift, och underströk denna betydelse vid propositionens behandling. Det utvecklingsarbete som har bedrivits vid innebär bl. a. att förgasningsprocesser har studerats för utvinning av oljeinnehållet i alunskiffern. Vidare har utvinning av metaller bearbetats med hydrometallurgiska processer. Inom båda dessa områden har vid kommit att utföras banbrytande insatser inom för nya teknikområden under uppbyggande av en unik kompetens. Med hänsyn till denna utveckling och det faktum att staten har lagt ned ca i , kan det inte anses rimligt att skingra de anläggningstillgångar, den tekniska expertis, kompetent personal och resurser i övrigt som byggts upp under en följd av år. Vidare bör ur beredskapssynpunkt anläggningen bevaras för fortsatt handlingsfrihet. Industridepartementet har låtit studera förutsättningarna för att framställa metanol och syntetgas, baserad på inhemsk råvara såsom skiffer och biomassa. Det vore därför värdefullt om fortsatt forsknings- och försöksverksamhet kan bedrivas vid , så att teknik, som i möjligaste mån kan skydda miljön vid sådan brytning, finns framtagen eller är under utveckling. Inom 1981 års energikommitté (EK 81) har en särskild arbetsgrupp, skiffergruppen, utvärderat de resultat som framkommit genom det forsknings- och utvecklingsprogram som bedrivits vid . Man har därvid belyst hur de svenska alunskiffertillgångarna långsiktigt kan komma att utnyttjas. Med utgångspunkt i tidigare utredningar har EK 81 gjort ekonomiska och tidsmässiga analyser av ett eventuellt skifferutnyttjande, samt analyserat skifferutvinningens miljöproblem. Som ett alternativ till virvelbäddsförgasning inledde 1980 studier av en ny teknik, s. k. slaggande förgasning. En fördel med denna teknik ligger i de miljövinster som kan göras vid deponeringen av slaggen efter förgasningen. Då förgasningen sker vid mycket hög temperatur erhålls slaggen som ett glas, vilket binder tungmetaller och andra föroreningar mycket hårt. Försöken med slaggande förgasning bedrevs vid MEFO:s i som en vidareutveckling av INRED-teknik för järnframställning. uppfördes vid en anläggning speciellt byggd för förgasning. Den slaggande förgasningen kan sägas utgöra ett nytänkande inom förgasningsområdet för högaskiga, lågvärdiga kol, till vilka skiffern kan räknas. Genom att arbetet försiggår vid mycket hög temperatur sker reaktionerna mycket snabbt och ger en slagg som är lätt att deponera. Genom att arbetet sker under reducerande förhållanden blir erhållen gas lätt att rena från föroreningar. På den internationella marknaden kan här finnas en intressant potential för t. ex. avfall från kolanrikningsanläggningar, avfall som deponeras under svåra förhållanden. Även inom kan en intressant marknad skapas, om kol-vattenblandningar införs i större skala, i vilket fall det inledande reningssteget i framställningsprocessen ger ett avfall med låg kolhalt som är svårt att deponera men skulle kunna förgasas enligt denna metod. Den framställda gasen har många intressanta användningsområden. Efter uppbearbetning kan den användas som syntetisk naturgas i ett framtida svenskt gasnät, som metanolråvara i ett framtida drivsmedelssystem eller som råvara för en inhemsk beredskapsproduktion av ammoniak. Skiffergruppen inom EK 81 sammanfattar sig i ett enhälligt uttalande om skifferns fossila energiinnehåll på följande sätt: Utvinning av fossil energi ur alunskiffern kan bli av intresse både ur ekonomisk och försörjningsmässig synvinkel. Utvecklingsarbetet avseende alunskifferförgasning bör därför fortsätta. Enligt skiffergruppens mening bör dock arbetet samordnas med utvecklingsarbetet avseende förgasning med t. ex. biomassa eller kol som råvara. att staten inom ramen för tillgängliga energiforskningsmedel stöder ett fortsatt utvecklingsarbete när det gäller förgasning. Metallutvinning genom kemiska processer På rent kommersiella grunder har en uppdragsverksamhet byggts upp inom området våtkemisk metallutvinning. Arbetet har här koncentrerats på att återvinna metaller ur olika restprodukter, både inhemska och utländska, samt att sälja know-how i samband med dylik återvinning. Som bas har här använts den omfattande utrustning och kunskap som byggts upp vid . Via statliga medel har mycket pengar satsats i . Förutom en omfattande kunskapsuppbyggnad kring förgasning och våtkemisk metallutvinning har detta medfört uppbyggnad av en utrustning som till stora delar är unik för landet. Speciellt kan nämnas det gamla lakverket med sina stora inomhusbassänger. Dessa skulle kunna ge möjligheter till utvecklingsarbete inom ett för nytt teknikområde, havsresursverksamhet. 1 dessa bassänger skulle under helt kontrollerade betingelser storskaliga pilotförsök kunna genomföras. Hela anläggningens infrastruktur med kontor och analyslaboratorium skulle härvid väl kunna utnyttjas. har vid ca 30 ha av det tidigare dagbrottsområdet återställts till bördig jordbruks- och hagmark, det kanske enda område i som återställts under helt kontrollerade betingelser med medverkan av expertis från både och hushållningssällskapet i . Området har brukats med goda resultat. I detta sammanhang bör också den stora deponeringshög om skiffer som byggts upp på nuvarande lakrestområde nämnas. Denna byggdes upp för att man skulle kunna studera möjligheten att stoppa vittringen av pyrithaltiga material. De teorier som låg bakom uppbyggnaden av denna deponeringshög var epokgörande. I statens naturvårdsverks regi inleds en större utredning om olika metoder att deponera sådant avfall. Det är angeläget att nödvändiga medel reserveras för uppföljning och utvärdering. Stora miljövinster för landet kan här finnas att hämta genom fortsatt utveckling av denna teknik. Om rekultiveringen säger en enig utredningsgrupp inom EK 81 följande: Att nyttiggöra återfyllda dagbrott eller utfyllt mark är ett för framtida alunskifferutnyttjande angeläget problem. Rekultiveringsarbetena i ger därvid värdefulla erfarenheter, som kan överföras också till annan gruvverksamhet. Jordbruksförsök måste dock pågå för att ge underlag för en säker utvärdering. att staten inom ramen för tillgängliga mineralforskningsmedel stöder fortsatta rekultiveringsförsök i . Fortsatt forsknings- och utvecklingsverksamhet har i anslutning till vad som anfördes i proposition 1981/82:99 om mineralpolitik (NU 60) samt i föregående års budgetproposition (prop. 1982/83:100 bil. 14, NU 32) uttalat att regeringen bör förelägga förslag till riktlinjer för ett mer långsiktigt forsknings- och utvecklingsprogram än vad som har förekommit. EK 18 anser att staten inom ramen för tillgängliga energiforskningsmedel bör stödja ett fortsatt utvecklingsarbete när det gäller s. k. slaggande förgasning för utvinning av fossilt bränsle och att staten inom ramen för tillgängliga mineralforskningsmedel bör stödja fortsatta rekultiveringsförsök i . Många skäl talar för att bör kunna utvecklas till en central försöksanläggning för utveckling av inhemsk energiteknik. Därvid kan verksamheten anknytas till högskoleenheten i och kan anläggningen utgöra en fältstation till statens energiverk. Det är ekonomiskt fördelaktigt att utnyttja befintliga anläggningar. Med hänsyn till den omständigheten att den senaste programperioden upphör , synes det lämpligt att överväganden av denna innebörd bör ske i samband med beredning av förslag till fortsatta insatser inom det s. k. Huvudprogram Energiforskning som anmäls i budgetpropositionen (prop. 1983/84:100 bil. 14 s.68 resp. s. 137). bör göra ett uttalande av denna innebörd. Med stöd av det anförda hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om den framtida inriktningen av forsknings- och utvecklingsverksamheten vid . () ()