mot · G802286 · 1984-01-01 00:00:00 — m. fl. Kulturarbetarnas skatteförhållanden m. m. 1984/85:93) Flera av de frågor som tas upp i föreliggande proposition är mycket viktiga för kulturarbetarna, t. ex. beträffande ändring av reglerna för avdrag för arbetsrum och resor samt förslaget att omvandla B-inkomster till Ainkomster. Det är angeläget att förbättringarna genomförs så snabbt som möjligt. I propositionen föreslås inte att några speciella taxeringsnämnder för kulturarbetare inrättas. I stället skall deras deklarationer granskas i särskilda nämnder för komplicerade inkomstförhållande. Under sådana omständigheter anser vi att det är särskilt angeläget att det i dessa nämnder ingår ledamöter med god inblick i kulturarbetarnas speciella villkor. Vi anser att detta bör vara ett krav vid taxering av kulturarbetarna. Det är också angeläget att man eftersträvar så stor enhetlighet som möjligt vid taxeringen av kulturarbetarna. Beträffande utvecklingskostnader föreslår propositionen att avdrag får göras för löpande omkostnader som hänför sig till det kalenderår då rörelsen påbörjats och det närmast föregående året. hade ett mer generöst förslag, som innebär rätt till avdrag även för kostnader under det andra och tredje året före rörelsens påbörjande. Vi anser att regeringens förslag innebär en onödig inskränkning, och att i stället kommitténs förslag bör genomföras. I fråga om avdrag för arbetsrum gör vi den bedömningen att propositionens förslag är något mer långtgående än kulturskattekommitténs förslag. Kommittén föreslog att avdrag för arbetsrum skulle kunna medges om det faktum att arbete bedrevs där i väsentlig mån hindrade rummets användning för bostadsändamål. I propositionen finns ingen sådan begränsning utan där finns i stället den kompletterande regeln att minst 800 timmars arbete måste utföras i rummet i fråga. Denna timgräns torde uppfyllas av alla seriösa kulturarbetare och i praktiken skilja dessa från de mera hobbybetonade kulturarbetarna. Eftersom vår ambition är att stödja just de allvarligt arbetande kulturarbetarna anser vi oss därför kunna stödja propositionens förslag på denna punkt. Vi vill emellertid betona att det är mycket angeläget att tillkomsten av denna nya regel inte på något sätt får innebära att de som inrett särskilda arbetsrum i bostaden, och som liksom nu måste ges avdrag med hela kostnaden för t. ex. en ateljé, får svårigheter att erhålla detta avdrag. Den nya regeln måste således ses som ett komplement till den existerande regeln, inte en ersättning. I propositionen hänvisas till en avkunnad dom i regeringsrätten som synes innebära en förbättring i förhållande till tidigare gällande hårda praxis, men det finns enligt vår uppfattning anledning att noga följa utvecklingen på detta område. De förslag som läggs i propositionen är generella och gäller således alla berörda skattskyldiga. Därmed har regeringen frångått huvudförslaget i kulturskattekommitténs betänkande som innebar att litterär och konstnärlig verksamhet inte längre skall klassificeras som en verksamhet i vinstsyfte. De krav som har riktats från bl. a. kulturarbetarna att skattereglerna måste vara utformade så att hänsyn tas till de särskilda förhållanden under vilka dessa yrkesutövare arbetar är därigenom fortfarande inte tillgodosedda. Propositionens förslag innebär att konstnärer alltjämt i skattehänseende skall betraktas som vanliga företagare. Vi beklagar detta ställningstagande. Kulturarbetarna har försökt få till stånd en offentlig utredning med uppgift att granska kulturarbetarnas situation och föreslå sådana ändringar i lagstiftningen på olika områden, att de i likhet med andra grupper av yrkesutövare får möjlighet att i någorlunda trygghet utöva sina yrken. Detta har för kulturarbetarna framstått som ett rimligt rättvisekrav. Skatte- och avgiftsfrågorna intar en framträdande plats i detta problemkomplex och de bör därför belysas ytterligare. Det faktum att kulturarbetarna hänförs till gruppen rörelseidkare/egenföretagare får emellertid konsekvenser också utanför skatteområdet. Det krävs därför längre gående ingrepp i lagstiftningen om man vill skapa rättvisa åt kulturarbetarna. Kulturarbetarnas situation har försämrats avsevärt . Inkomstutvecklingen har varit ogynnsam i jämförelse med de mera kommersiellt inriktade yrkesutövarna, som ju har möjlighet till rationalisering av verksamheten. Kulturarbetarna har sålunda t. ex. inte kunnat kompensera sig för stigande sociala avgifter genom att ta ut högre ersättningar för sina produkter. De har heller inte kunnat komma i åtnjutande av de förmåner som erbjudits praktiskt taget alla andra yrkesgrupper i form av förkortad arbetstid och längre semester. Mot denna bakgrund anser vi att bör besluta om att tillsätta en utredning för att förutsättningslöst utreda de konstnärliga och litterära yrkesutövarnas belägenhet i våra dagars svenska samhälle. Därvid bör även frågan om ett särskilt inkomstlag ingående prövas. Utredningsarbetet bör inledas med en studie/kartläggning av kulturarbetarna och deras möjligheter att utöva sina yrken. Med en sådan kartläggning som bakgrund bör det vara möjligt att föreslå åtgärder ägnade att skapa social och ekonomisk rättvisa för kulturarbetarna i förhållande till andra yrkesgrupper i samhället. En förbättrad ställning för kulturarbetarna är nämligen en av förutsättningarna för att samhällets kulturpolitiska mål skall kunna förverkligas - dvs. ett rikare kulturliv för alla. Med anledning av vad som ovan anförts och med yrkande om bifall till propositionen i övrigt hemställer vi 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående taxeringsnämndernas sammansättning vid taxering av kulturarbetare, 2. att beslutar att avdrag får göras för löpande kostnader som hänför sig till det kalenderår då rörelsen påbörjats samt kostnader under andra och tredje året före rörelsens påbörjande, 3. att hos regeringen begär en ny utredning av kulturarbetarnas ställning med sådan inriktning som framgår av motionen. () () minab/gotab 1984 79542