mot · G7021371 · 1984-01-20 00:00:00 — m. fl. A. Regionalpolitikens mål och inriktning Regionalpolitikens viktigaste uppgift, som den fastställts av , är att söka skapa så likvärdiga förutsättningar som möjligt vad avser tillgång på arbete, service och en god miljö. På så sätt kan människor i hela vårt land få större möjlighet att bli delaktiga av vår allmänna, materiella, sociala och kulturella välfärd. För att så långt som möjligt nå dessa mål har byggts upp en omfattande arsenal av regionalpolitiska medel, i stor utsträckning av selektiv natur. Inom olika stödområden, som över tiden har varierat i geografisk utbredning och nivågruppering, har företagen kunnat erhålla stöd av skiftande slag, exempelvis i form av direkta bidrag vid investeringar, fördelaktiga lån samt sysselsättningsstöd. Vidare har omfattande stödinsatser satts in genom att uppföra s. k. industricentra på ett antal orter inom stödområdet. Det är naturligt att ställa frågan på vilket sätt, och i vilken utsträckning som den regionala utvecklingen har påverkats av den förda regionalpolitiken. Har de regionalpolitiska målen infriats eller kvarstår de regionala obalanserna? Är det så att den påtagligt selektiva stödpolitiken visat sig oförmögen att lösa problem som den varit konstruerad för att lösa? För att få dessa och flera andra frågor analyserade har regeringen tillsatt en regionalpolitisk utredning som skall redovisa sina analyser, förslag och överväganden, vilka, efter sedvanlig behandling, kan ligga till grund för nytt riksdagsbeslut om regionalpolitiken andra hälft. Faktorer som påverkar den framtida regionala utvecklingen Den långsiktiga regionala utvecklingsbilden kännetecknas av betydande mellanregionala obalanser. På länsnivå Finns motsvarande utveckling i form av inomregionala obalanser, vilka alltmer kommit att uppmärksammas . Ett flertal faktorer ligger bakom denna utveckling. Deras relativa styrka har skiftat över tiden. Det kan finnas skäl att peka på några av dem med speciellt intresse för hur de kan förväntas påverka utvecklingen . De areella näringarnas strukturomvandling har radikalt ändrat försörjningssituationen för utpräglade skogs- och småjordbruks dominerande regioner, vilket resulterat i en kraftig utflyttning av befolkningen i främst yngre produktiva åldrar. Åldersfördelningen i flera inlandskommuner, då främst i , kommer senare hälft att utgöra ett växande problem ur försörjnings-, service- och inte minst försvarssynpunkt. Den svenska industrins basnäringar kom, under trycket av bl. a. kostnadskrisen samt den internationella marknadsutvecklingen på denna industris produkter, att genomgå en mycket snabb strukturomvandling, vilket ställt bl. a. Bergslagsområdet inför stora problem. 2 Den solidariska lönepolitiken En bidragande faktor till den s. k. strukturomvandlingen har också varit på det sätt lönebildningen fungerat i vårt land. Genom det helt dominerande inslaget av centrala löneavtal med markerade inslag av solidarisk lönepolitik har uniformiteten i lönebildningen drivits så långt att den negativt påverkat den regionala balansen i landet. Särskilt har det gällt i tider av ekonomisk stagnation och inom branscher som även av andra skäl, marknadsmässiga och tekniska, haft växande problem på en hårdnande internationell marknad. Det är därför nödvändigt att lönebildningen i vårt land mer sker i decentraliserade former där olika branscher och enskilda företags lönebetalningsförmåga i skilda regioner beaktas. En sådan utveckling skulle skapa bättre förutsättningar för att utveckla ekonomiskt välkonsoliderade företag, vilka i en fungerande marknadsekonomi utgör grunden för en stabil och positiv sysselsättningsutveckling. Vilka faktorer kommer då främst att påverka utvecklingen under 1980och 1990-talen? Grundläggande för en så positiv utveckling som möjligt för hela landet är en ekonomisk politik som skapar förutsättningar för svensk industris internationella konkurrenskraft. Erfarenheterna då denna radikalt försvagades pekar klart på att just de industriellt svaga och ensidigt inriktade regionerna hårdast drabbas i sådana lägen. En internationellt konkurrenskraftig svensk industri med god utvecklingskraft är därför den viktigaste förutsättningen för att bedriva en framgångsrik regionalpolitik. Den tekniska utvecklingen har haft, och kan väntas få, betydelse för den regionala utvecklingen. Flera utvecklingslinjer kan därvid urskiljas. För det första har mycket av den hittillsvarande utvecklingen stimulerat tekniskt storskaliga lösningar, vilket inneburit koncentrationstendenser till ett fåtal orter och regioner. Exempel på detta finns överallt. Jordbrukets förädlingsindustri är ett exempel. Pappers- och cellulosaindustrin kan vara ett annat. I båda fallen har de areella näringarnas decentraliserade råvarubas jordbruksråvara resp. skogsråvara kommit att förädlas på allt färre ställen i allt större anläggningar. Processteknikens storskaliga fördelar har uppvägt de ökade transportkostnaderna. Inom flertalet industribranscher inte minst processindustrin är utvecklingsmönstret detsamma. På vilket sätt kan då den nya tekniken främst olika tillämpningar av datatekniken komma att påverka den regionala utvecklingen? Det förhållandet att vi mer och mer går över i det s. k. informationssamhället borde rimligtvis skapa delvis nya förutsättningar för val av lokaliseringsort för olika typer av verksamheter. Den hittillsvarande utvecklingen visar tämligen entydigt att industri med direkt anknytning till dataverksamhet, främst då utveckling av s. k. mjukvara, dvs. program och system, är mycket koncentrerad till ett fåtal orter i landet. Material, som f. n. bearbetas i den regionalpolitiska utredningen, indikerar att av denna industri är lokaliserad till StockholmUppsalaområdet, till och 5 till Lund-området. Därutöver finns smärre koncentrationer i , , , och några få residensstäder. Sambandet mellan denna industrilokalisering och de tekniska högskolorna är påtagligt, men knappast överraskande. Det framstår som uppenbart att högre teknisk och datautbildning samt forskning mycket aktivt styr lokaliseringen av denna framtidsindustri, vilket positivt bör utnyttjas. Vidare är det av intresse att studera hur tillämpningen av ny teknik sprids till landets tiotusentals småföretag. Dessa företag utgör vitala delar i ett väl uppbyggt underleverantörsystem och har väl spritt lokaliseringsmönster. Det pågår inom vissa svenska storföretag en ny- och omformulering av dess underleverantörsstrat^gi fram . , samt är några exempel på sådana företag. Denna process är långtifrån avslutad, men aktualiserar onekligen frågan på vilket sätt, kvantitativt och kvalitativt, detta kommer att påverka berörda underleverantörsföretag. Det är rimligt att anta att kraven på teknisk utveckling och anpassning samt rationell produktion med betydande seriestorlek kommer att möta underleverantörerna . Vidare kan den alltmer utvecklade materialstyrningstekniken ställa krav på mindre avstånd och rum mellan underleverantören och sammansättningsanläggningar och distributionscentraler. Allt sammantaget kan detta få regionala effekter på . Det är angeläget att dessa frågor noga följs. Informationssamhället borde dock kunna skapa förutsättningar för en mer spridd lokalisering av olika verksamheter. I och med utvecklingen av varierande typer av informationsöverföringshjälpmedel borde kontakt kostnaderna över långa avstånd kunna reduceras till gagn för mer perifera regioner i landet. Sammantaget kan den nya tekniken förväntas påverka lokaliseringsbetingelserna i såväl centraliserad som decentraliserad riktning. Likaså förefaller högskoleutbildning och forskning att verka stimulerande på näringslivets utveckling inom högskoleorten och dess omgivning och alltså utgöra en strategisk regionalpolitisk faktor. Den moderata regionalpolitiken har som utgångspunkt att bästa förutsättningar föreligger till en balanserad regional utveckling om statsmakterna för en allmän ekonomisk politik som aktivt stimulerar de välståndsskapande krafterna. Erfarenheterna visar att ingen känd regionalpolitik kan motverka effekterna av en dålig ekonomisk politik, felaktig skattepolitik samt en arbetsmarknadspolitik som motverkar yrkesmässig och geografisk rörlighet. Socialdemokraterna för en sådan felaktig politik på flera områden och kan därför inte åstadkomma en regional utveckling till gagn för landets olika delar. En moderat regionalpolitik siktar till att i görligaste mån kompensera regioner för avståndsmässiga, klimatmässiga och vissa andra strukturmässiga handikapp så att de grundläggande förutsättningarna för exempelvis näringslivets utveckling skall bli mer likvärdiga. Det bör vara ett nationellt intresse, utifrån flera utgångspunkter, att skapa möjligheter för innevånarna att bo och leva i landets olika delar med de skiftande förutsättningar som där råder. En moderat regionalpolitik vill i största möjliga utsträckning använda generella medel och åtgärder och avveckla flertalet selektiva insatser de återstående av dessa bör administreras på länsnivå inom ramen för ett samlat länsanslag regionala utvecklingsinsatser. Självklart påverkas den regionala utvecklingen av politiska beslut som inte direkt har en regional politisk innebörd. Det kan i detta sammanhang finnas skäl att peka på några sådana politikområden. Som moderata samlingspartiet vid upprepade tillfällen understrukit, utgör vårt orimliga skattesystem och extrema skattetryck ett hot mot mycket av det välståndsskapande arbetet, bl. a. nyföretagande och familjeföretagsamheten, vilka utgör hörnpelare i en regional utveckling för små orter och glesbygd. I dessa trakter erbjuder arbetsmarknaden mindre valmöjligheter. Ofta är det svårt eller omöjligt för båda makarna i ett hushåll att få tillgång till förvärvsarbete utanför hemmet. tesystem och barnomsorgspolitik sätter en-inkomstfamiljen i sällsynt strykklass. Ofta tvingas unga barnfamiljer av rent ekonomiska skäl att därför lämna småorterna. Småföretagen får allt svårare att få tillgång till arbetskraft få familjer kan flytta och söka arbete på dessa orter. Detta skattesystem som, helt orimligt, inte tar hänsyn till försörjningsbördan, utgör därför ett allvarligt hot mot utvecklingen i regioner som domineras av småorter och glesbygd. Förslag som moderata samlingspartiet lägger inom skattepolitikens område bör därför också ses som ett generellt regionalpolitisk! medel, vilket aktivt kan medverka till att komma till rätta med ovan nämnda problem. Den nuvarande arbetsrättsliga lagstiftningen är ett annat exempel på hur arbetsmarknadens funktionssätt försämrats. Genom olika typer av s. k. turordningsregler har exempelvis varje enskild kommun kommit att bli ett alltmer slutet system. Det har inneburit allt större problem att flytta och söka samt ta ett arbete i en annan kommun trots goda formella meriter. Många företag på mindre orter som önskar rekrytera kvalificerad personal misslyckas ofta genom bristen på arbetstillfällen för den andra maken som inte vågar lämna sin befattning i en kommun innan man kommit i tur för en fast tjänst i den nya kommunen även om de formella meriterna är klart överlägsna andra. Delar av arbetsrätten har därför indirekt en rent negativ effekt på regionalutveckling och rörlighet till och mellan småorterna för arbetskraft som näringsliv och förvaltning där efterfrågar. Förslag som moderata samlingspartiet i annat sammanhang väcker inom arbetsmarknadspolitikens och arbetsrättens område är ytterligare exempel på hur vi genom förändringar och förenklingar av gällande lagar och regler och avtal vill förbättra arbetsmarknadens funktionssätt med större möjlighet att anpassa de lokala lösningarna till de skiftande förutsättningar och möjligheter som skilda regioner, branscher, företag och enskilda individer erbjuder. I vissa delar av vårt Iand utgör de areella näringarna med det kombinerade familjejord- och skogsbruket som bas, grunden för såväl hushållens som regionens försörjning. Visserligen kan turism, hantverk och viss småindustri på ett viktigt sätt komplettera de areella näringarna men de utgör likväl ryggraden i regionens ekonomi. Beslut om försämringar av jord- och skogsbrukets inte minst det norrländskas ekonomiska förutsättningar kan allvarligt komma att försvåra arbetet med att bibehålla och förnya försörjningsmöjligheterna för stora delar av glesbygden. Brist på yngre människor i typiska skogskommuner skapar växande problem för en betydande skogsnäring. Ur försvars- och säkerhetspolitisk synvinkel är den pågående uttunningen av befolkningen i övre djupt oroande. Redan nu föreligger, enligt sakkunnig bedömning, problem med dels bemanning av vissa krigsförband, dels försörjningsfrågor i krislägen. En ytterligare åderlåtning av den yngre generationen genom försämrade försörjningsmöjligheter i dessa områden, skulle ganska naturligt skapa än större problem . Ett väl utvecklat transportsystem för såväl person- som godstransporter utgör en väsentlig förutsättning för att uppnå de regionalpolitiska målen. Såväl turutbudet som kostnaden för att utnyttja detta är viktiga att uppmärksamma. Ganska naturligt kommer de olika transportsystemen att i sin framtida utformning och inriktning påverkas av såväl teknisk utveckling som trafikunderlagets förutsättningar och begränsningar. Inte minst med tanke på vår successiva övergång till informationssamhället är persontransporternas och informationsöverföringssystemens centrala roll viktig att uppmärksamma ur regionalpolitisk synvinkel. Det kan finnas skäl att ställa frågan om inte nuvarande transportstöd alltför ensidigt knutits till godstransporter, vilket, relativt sett, missgynnat mer informationsintensiva personkontaktberoende företag och branscher, vilka är bärare av nya affärsidéer och ny teknik på nya marknader. Den regionalpolitik moderata samlingspartiet önskar se förverkligad skiljer sig på flera punkter från den socialdemokratiska inte minst i synen på de generella åtgärdernas avgörande betydelse en ekonomisk politik samt skattepolitik som främjar de välståndsskapande krafterna i vidaste bemärkelse. Inga selektiva insatser hur de än konstrueras kan uppnå tillnärmelsevis samma resultat. Dessutom tenderar de att på ett omöjligt och oöverblickbart sätt snedvrida konkurrensen och sätta marknadsekonomin ur funktion. Mygelekonomin breder ut sig på marknadsekonomins bekostnad. En selektiv stödpolitik har vidare en påtagligt ödesdiger tendens att konservera icke livskraftigt näringsliv, vilket i en ekonomi med så begränsade resurser som dagens utgör ett hot mot nationens samlade välfärd. Arbetet i den regionalpolitiska utredningen, vilket förväntas vara slutfört , måste enligt vår uppfattning resultera i förslag till riktlinjer för 1980-talets regionalpolitik. Denna måste bli ett aktivt verkningsfullt stöd för ett växande konkurrenskraftigt näringsliv i de regioner som har betydande strukturella problem och obalanser och spelar en aktiv del i en fungerande marknadsekonomi. Huvudlinjerna i denna regionalpolitik bör därför utgöras av ett ökat inslag av generellt verkande medel ett system med differentierade socialförsäkringsavgifter ett aktivare utnyttjande av skattepolitiken som regionalpolitisk! en successiv avveckling av flertalet selektiva stödformer ett system av kreditgarantier via det etablerade bankväsendet som ersätter nu gällande lokaliseringslåneformer ett problemorienterat länsbaserat stödområdessystem en decentralisering av beslutsfattandet inom regionalpolitiken en aktiv glesbygdspolitik med utveckling av bl. a. kombinationssysselsättningens möjligheter ett ökat utnyttjande av turismens möjligheter ett ökat utnyttjande av data- och telekommunikationsteknikens möjligheter bl. a. i samverkan med högre utbildning och forskning ett reformerat transportstödsystem. De redovisade förslagen om generellt sänkta avgifter inom stödområde A och B skapar utrymme för att sänka anslaget för den regionalpolitiska bidragsverksamheten till 295 milj. kr. (Regeringens förslag 350 milj. Vi uppskattar därvid medelsbehovet för de olika delprogrammen till 200 milj. kr. centrala utrednings- o. konsultinsatser Regionalpolitisk stöd: Vissa lokaliseringsbidrag m. m. Mot bakgrund av de redovisade motiven för att beslut om lokaliseringsbidrag fattade efter bör anvisas över ett nytt reservationsanslag, bör 225 milj. uppföras under denna titel. (Regeringens förslag 264 milj. Regionalpolitisk stöd: Lokaliseringslån Vi finner mot bakgrund av anslagsbehållningens storlek ej någon anledning att anvisa några medel för lokaliseringslåneverksamheter /84. (Regeringens förslag 500 milj. Vi vill i detta sammanhang peka på vårt förslag att merparten av den nuvarande kreditgivningen exempelvis lokaliseringslånen kan överföras från staten till det reguljära kreditväsendet med någon form av statlig kreditgaranti. De begränsade selektiva insatser som bör användas bör koncentreras till den regionala nivån under ledning. Dessa bör främst komma i fråga för att överbrygga kriser som ofta har sin grund i en mer omfattande strukturomvandling, vilken i ett längre perspektiv är nödvändig för att utveckla ett internationellt konkurrenskraftigt näringsliv. Inom dessa sammanhållna länsanslag kommer då att rymmas medel för glesbygdsstöd, vissa avskrivningslån samt regionalt initierade projekt. Det råder, erfarenhet av denna typ av åtgärdsmedel, en allmänt positiv syn på dessa regionalpolitiska insatser. Vi vill kraftigt understryka vikten av att lokala och regionala organ drar maximal nytta av varandras kompetens i det regionalpolitiska arbetet över sektorsgränserna. Genom ett öppet sådant samarbete kan man via länsstyrelse, länsarbetsnämnd, lantbruksnämnd, skogsvårdsstyrelse, utvecklingsfond och deras kontakter med enskilda organ med värdefull kompetens finna enkla obyråkratiska och effektiva instrument för regional utveckling. Generella ekonomisk-politiska åtgärder utgör då själva grunden för ett framgångsrikt sådant arbete. Mot bakgrund av vad vi i vår tidigare analys sagt om vikten av att, bl. a. ur försvarssynpunkt, trygga befolkningsunderlaget i glesbygden, bör de areella näringarnas centrala roll kraftigt betonas. Som ekonomisk bas, med komplement av turistnäringen, hantverk och småindustri, är jord- och skogsbruket, även på mindre brukningsenheter, av avgörande betydelse. Det är vidare troligt att effektiva insatser av detta slag på relativt snar sikt påtagligt skulle minska behovet av arbetsmarknadspolitiskt stöd, varför omfördelning mellan budgetens titlar bör kunna komma till stånd i allt större omfattning. Vi föreslår att 320 milj. kr. avsätts under denna titel. (Regeringens förslag 298,25 milj. Ersättning för nedsättning av socialavgifter fattade beslut om nedsättning av socialavgifter i hela . Vi återkommer med tidigare väckta förslag om sänkning av socialförsäkrings- och egenavgifter. Dessa innebär att följande nedsättningar, jämfört med vad som gäller riket i övrigt, skulle komma att gälla fr. o. m. 10 procentenheters nedsättning i de fyra nordligaste kommunerna 5 procentenheters nedsättning i övriga kommuner inom stödområde A 3 procentenheters nedsättning i samtliga kommuner inom stödområde B Undantag för offentliga organ etc. skall ske på samma sätt som gällde för de fyra nordligaste kommunerna . Kostnaderna för den nedsättning av avgifterna som vi föreslår torde uppgå till ca 600 milj. kr. Belastningen på budgeten för /85 blir med vårt förslag 465 milj. kr. (1/2 330 + 1/2 600). (Regeringens förslag 330 milj. Vi vill i detta sammanhang understryka, att om följt moderata förslag vad avser dessa avgifter, där vi motsatt oss socialdemokraternas förslag om höjningar, skulle avgifterna varit lägre än f. n. För att ytterligare sänka kostnadsläget för dem som är verksamma inom stödområde A bör såväl företag som enskilda personer befrias från skatt på elenergi. Ett borttagande av denna skatt skulle innebära ett intäktsbortfall, vilket bör Finansieras genom successiva omfördelningar av det framtida regionala politiska stödet. Regeringen bör förelägga förslag med denna innebörd. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om riktlinjer för den framtida regionalpolitiken, 2. att till Regionalpolitiskt stöd: Bidragsverksamhet för /85 anvisar ett förslagsanslag av , 3. att till Regionalpolitiskt stöd: Vissa lokaliseringsbidrag m. m. för /85 anvisar ett reservationsanslag av , 4. att avslår regeringens framställning om att till Regionalpolitisk stöd: Lokaliseringslån för /85 anvisa ett reservationsanslag av , 5. att till Regionalpolitiskt stöd: Regionala utvecklingsinsatser för /85 anvisar ett reservationsanslag av , 6. att till Ersättning för nedsättning av socialavgifter/ egenavgifter för /85 anvisar ett förslagsanslag av . . HÖGMARK (m) () () * Se även motion 1983/84:1372.