mot · G7022634 · 1984-03-20 00:00:00 — Vi anser att ett riktmärke bör vara att varje doktorand, som ett genomsnitt , skall ha rätt till fyra till sex timmars handledning . Tiden avser handledning individuellt eller tillsammans med eventuell medförfattare till avhandlingen. Syftet med en individuell studieplan är att den skall utgöra ett stöd för den forskarstuderande och handledaren i det fortsatta forskningsarbetet. Den kan innehålla precisering av frågeställningar, mål för arbetet, metodval, uppläggning av arbetet, tidsplan etc. Rätt användning av studieplanen innebär att den kontinuerligt revideras. Förutom att effektivisera studierna ger studieplanen den forskarstuderande en viss förberedelse för kommande arbete inom forskningsprojekt. Sådana erfarenheter efterlyses av avnämarna inom t. ex. industrin. Regeringen anför att kvaliteten på doktorsavhandlingarna är av stor betydelse för forskningens anseende. Vi instämmer i detta. Reglerna för bedömning av doktorsavhandlingar måste därför garantera att kvaliteten upprätthålls. Regeringen föreslår att skälen för en betygsnämnds beslut liksom för enskild ledamots ställningstagande skall få redovisas när det är fråga om underkännande av avhandling. Förslaget är även om det är ett steg i rätt riktning otillräckligt. Vi förordar att avhandlingen betygsätts som underkänd, godkänd eller väl godkänd. Fakultetsopponent och betygsnämndens ledamöter skall ha rätt att i ett protokoll anmäla avvikande mening samt skälen för sina ställningstaganden. Betygsnämndernas sammansättning diskuteras nedan under rubriken . Fast reglering av meritvärdet föreslog i sitt betänkande Meritvärderingen vid statliga tjänstetillsättningar m. m. (Ds C 1983:16) att meritvärdet av en genomgången forskarutbildning skulle stärkas på i huvudsak två sätt. I förtjänsthänseende föreslogs att genomgången forskarutbildning skall tillgodoräknas med . Angående urvalskriteriet skicklighet angavs vissa riktlinjer i en särskild förordning om forskarutbildningens meritvärde. Regeringen ansluter sig till utredningsförslaget vad gäller urvalskriteriet förtjänst. Det är enligt vår mening positivt. Däremot kan regeringen inte se några skäl att utfärda en sådan förordning som utredningen föreslog. Den enda orsak som anges för detta ställningstagande är regeringens strävan att göra samhället mindre byråkratiskt och administrativt betungande. Regeringen vill i stället ge i uppgift att informera berörda myndigheter om regeringens syn på forskningens betydelse och forskarutbildningens meritvärde. Förekomsten av en arbetsmarknad utanför högskolan är en viktig förutsättning för en god rekrytering till forskarutbildningen. Efterfrågan på forskarutbildade har emellertid varit begränsad. Detta förhållande kan ändras bl. a. genom en bättre rekrytering till forskarstudier men också genom att på olika sätt markera värdet av doktorsexamen vid statlig tjänstetillsättning. Vi kan dela regeringens uppfattning att det inte är lämpligt med en fast reglering av hur doktorsexamen skall värderas vad gäller urvalskriteriet skicklighet. Utredningens förslag till förordning innehåller emellertid ock 1** 1983/84. så en passus gällande doktorsexamen som behörighetsvillkor. Där föreslås att myndigheterna med jämna mellanrum ser över för vilka tjänster doktorsexamen bör uppställas som behörighetsvillkor. Antalet tjänster som har doktorsexamen som behörighetsvillkor blir allt färre. Detta är enligt vår mening negativt. Regeringen bör uppdra åt berörda myndigheter att göra en inventering av för vilka tjänster doktorsexamen bör vara behörighetsvillkor. I samband med budgetproposition bör regeringen redovisa vilka förändringar som på grundval av denna genomgång har gjorts. I detta sammanhang vill vi även framhålla vikten av att lektorstjänster i gymnasieskolan besätts med kompetenta sökande. Ämneskunnande och systematik i kunskapsuppbyggnaden måste hållas på en hög nivå. Ett vetenskapligt synsätt måste också finnas inom den grundläggande utbildningen. Det är enligt vår mening därför motiverat att utöka antalet lektorstjänster i gymnasieskolan. Högskolan har små möjligheter att behålla begåvade yngre forskare och nyexaminerade doktorer. Regeringens förslag att minst tre fjärdedelar av nytillskottet till fakultetsanslagen skall användas för mellantjänster är därför välkommet. Likaså kan de föreslagna medlen för internationellt utbyte avseende främst forskarstuderande och unga forskare bidra till att underlätta en fortsatt karriär. Utöver regeringens förslag anser vi att särskilda meriteringstjänster måste finnas för nydisputerade forskare. Tjänsterna bör vara tidsbegränsade. Endast disputerade skall vara behöriga till denna tjänstetyp. Som ett komplement bör antalet postdoktorala stipendier utökas så att de blir ett mera regelmässigt inslag inom samtliga fakulteter än vad fallet är . Vi föreslår därför att forskningsråden tilldelas 12 milj. kr. för ett ökat antal postdoktorala stipendier. För att antas till forskarutbildning krävs att man uppfyller dels allmän behörighet (linje om minst 80 poäng), dels särskild behörighet (oftast 60 poäng i det aktuella ämnet). Enligt vår uppfattning är förkunskapskraven för lågt satta. Forskarutbildning kräver ämnesfördjupning, nödvändig bredd och utblick över besläktade ämnen. Inom det förutvarande filosofiska fakultetsområdet bör förkunskapskraven utgöras av en fullständig grundexamen om minst 120 poäng med minst 60 poäng i aktuellt ämne. Inom t. ex. medicinsk och teknisk fakultet uppfylls kravet på ämnesfördjupning på annat sätt. För de utbildningslinjer som inte omfattar 120 poäng bör det nu befintliga utbudet av överbryggande kurser utökas så att motsvarande nivå kan uppnås. bör därför besluta att reglerna för allmän och särskild behörighet skall förändras i enlighet härmed. Vi har inget att invända mot vad regeringen anför angående dimensionering av forskarutbildningen. Vi vill emellertid understryka att för de fall den lokala högskolemyndigheten begränsar antagningen till något ämne, möjligheten att avlägga doktorsexamen som privatist fortfarande måste stå öppen. Privatister skall således ges möjlighet att avlägga doktorsexamen, men de har ingen del i resurserna för handledning. De bör dock i mån av plats kunna delta i seminarier och andra moment i forskarutbildningen. Regeringen har i propositionen stora ambitioner i fråga om högskolans forskning. Sektorsorganen förutsätts t. ex. utnyttja högskolan för långsiktig kompetensuppbyggnad. Ett intensivare samarbete mellan näringsliv och högskola skall uppmuntras. Växling mellan tjänstgöring i högskolan och näringslivet eller offentlig förvaltning anses önskvärd. Förutsättningarna för att uppfylla dessa önskemål förblir emellertid minimala om inte en ny tjänsteorganisation genomförs. Ett förslag till en sådan har utlovats av regeringen. Enligt vår uppfattning kan många fördelar uppnås med en tjänsteorganisation enligt det förslag som lärartjänstutredningen lämnade i sitt betänkande Lärare i högskolan. Förslaget innebär bl. a. att dagens konstlade uppdelning mellan undervisningstjänster och forskartjänster avskaffas. Om förslaget genomförs skulle alla kompetenta lärare i likhet med vad som gäller i det flesta andra västeuropeiska länder få möjlighet att forska inom tjänsten. bör begära förslag från regeringen till förändrad tjänsteorganisation för högskolan enligt vad som ovan sagts i sådan tid att nya regler kan träda i kraft fr. o. m. . Enligt gällande bestämmelser skall forskarutbildningen anordnas så att utbildningen kan gås igenom i etapper, om detta är ändamålsenligt och möjligt. Den studerande har också rätt att få ett bevis med examensbenämning efter en sådan etapp. F. n. är det möjligt att avlägga mellanexamen, benämnd licentiatexamen, vid teknisk, matematisk/naturvetenskaplig och teologisk fakultet. Vi anser det olyckligt att mellanexamen/specialistexamen gjorts till en etapp i forskarutbildningen. Det skulle tvärtom vara en fördel om examen blev formellt fristående. Om en studerande väljer att fortsätta med forskar utbildning efter mellanexamen/specialistexamen skall emellertid tillämpliga delar av examen kunna tillgodoräknas inom ramen för forskarutbildning. Vi har i flera tidigare motioner framhållit fördelarna med att inrätta en mellanexamen/specialistexamen i de ämnen eller ämnesområden där ett sådant behov finns. Dagens forskarutbildning är i många fall ensidigt inriktad mot en renodlad universitetskarriär. Alla forskarstuderande har inte behov av en fullständig forskarutbildning. Många önskar en kortare påbyggnad inriktad mot en karriär utanför högskoleväsendet. Genom att föreskriva att mellanexamen/specialistexamen skall betraktas som ett slutmål och inte utgöra en etapp i utbildning för doktorsexamen skulle mellanexamen bli ett intressant alternativ för många studerande. Någon risk att den nya examen skulle innebära studieförlängningar för dem som avser avlägga doktorsexamen skulle inte heller föreligga. Vi bedömer att mellanexamen/specialistexamen bör kunna inrättas inom flertalet ämnesområden. Mellanexamen/specialistexamen bör anpassas till de krav som ställs på en längre akademisk utbildning med specialiseringar på särskilda områden för arbete som t. ex. ingenjör, tekniker, administratör eller lärare på gymnasienivå. Mellanexamen skulle även komma att medföra en ökad jämförbarhet mellan svensk och utländsk utbildning. Regeringen bör föreskriva riktlinjer för mellanexamen/specialistexamen i enlighet med vad vi förordat. Svensk forskning är för sin utveckling beroende av vad som händer internationellt. De resultat som svenska forskare åstadkommer relateras till vad utländska forskare gör. Kontakter med forskningsvärlden utanför gränser är därför nödvändiga. De i propositionen föreslagna resursförstärkningarna för att åstadkomma ett förbättrat forskarutbyte mellan och andra länder samt för att förstärka svenska forskarstuderandes möjligheter till internationella studier och impulser måste ses som ett första steg på vägen mot förbättrade internationella kontakter. Regeringen konstaterar att det f. n. också finns vissa andra hinder av praktisk, ekonomisk natur för ett internationellt forskarutbyte, bl. a. i form av den svenska skattelagstiftningen. Regeringen avser därför att tillkalla en särskild utredare med uppgift att skyndsamt föreslå former för ett system med viss skattenedsättning för högt kvalificerade utländska forskare som tjänstgör i svenska företag eller inom högskolan. Det är glädjande att regeringen nu kommit till insikt om att skatterna i är för höga. Detta problem löses emellertid inte genom det nämnda Lägre marginalskatter är angelägna inte bara för att skapa möjligheter att få utländska forskare till utan i minst lika hög grad för att motverka att kvalificerade svenska forskare flyttar från . Att sänka skatterna enkom för en speciellt utpekad grupp är emellertid från många utgångspunkter tveksamt. Lägre marginalskatter behövs för alla. Vi övergår efter denna diskussion av de mer övergripande frågor som regeringens proposition aktualiserar till en behandling av de större anslagen i resp. departementsbilagor. Vi börjar härvid med de förslag som väcks inom verksamhetsområde och som vi inte tidigare kommenterat. Därefter behandlar vi förslagen från övriga departement. 1 övrigt hänvisas till särskilda kommittémotioner. Forskning vid mindre högskoleenheter FoU-verksamheten vid mindre högskolor kommer, enligt regeringens bedömning, alltid att vara en mycket begränsad del av högskolans totala FoU-verksamhet. Trots detta ser regeringen i de mindre högskolorna en viktig resurs för samhällsutvecklingen i lokalt och regionalt perspektiv. 1,5 milj. kr. föreslås anvisas för att ge de mindre högskolorna en förstärkt basorganisation för kontaktverksamhet med bl. a. intressenter utanför högskolan. har tidigare beslutat att fasta forskningsresurser endast skall finnas vid de sex universitetsorterna samt vid högskolan i . Enligt vår mening måste detta beslut ligga fast. Ett effektivare utnyttjande och en koncentration av resurserna krävs för att ge forskningen de bästa förutsättningarna. Detta betyder att fasta forskningsresurser inte kan och inte bör tillföras de mindre högskolorna. är det viktigt att den grundläggande högskoleutbildningen har ett nära samband med forskning. De studerande får därigenom möjlighet att tränga på djupet inom några ämnesområden, stifta bekantskap med aktuell forskning och forskningsmetodik samt träna upp ett vetenskapligt och kritiskt synsätt. I stället för att sprida forskningsresurserna förordade vi i motion 1983/ 84:2016 en annan lösning. Vi anser att det från kvalitetssynpunkt vore en avgjord fördel om utbildningen vid de mindre högskolorna i stället organiserades i form av decentraliserad undervisning med lärare hämtade från någon av forskningshögskolorna. På detta sätt skulle också nya orter temporärt kunna erhålla högskoleutbildning utan att stora investeringar i fasta anläggningar och i personal behövde göras. Syftet att med de mindre högskolornas hjälp göra högre utbildning tillgänglig för så många som möjligt skulle med en sådan organisation uppnås än effektivare. Regeringen bör förelägga förslag om ny form för arbetet vid de mindre högskolorna i enlighet med de ovan angivna riktlinjerna. Med en sådan organisation för de mindre högskolorna anser vi inte de föreslagna medlen för kontaktverksamhet motiverade. Vi avvisar därför regeringens förslag i denna del. Med anledning av den s. k. Andrénska kommitténs betänkande behandlas i den förra forskningspolitiska propositionen frågan om betygsnämndernas sammansättning. Jag delar också kommitténs uppfattning att få kontinuitet i bedömningen av avhandlingarna bör bestå av två fasta ledamöter som utses i taget samt ytterligare en eller tre ledamöter vilka utses för varje enskild avhandling. Ett uttalande med samma innebörd i proposition 1981 /82:100 lämnades utan erinran av . sände UHÄ ut ett förslag på remiss där motsvarande förslag om fasta ledamöter framfördes. På grundval av en på denna punkt delad remissopinion lämnar regeringen nu inte något förslag om att införa fasta ledamöter. Kraven på kontinuitet och ökad fasthet inom betygsnämnderna, kan, anser regeringen, tillgodoses utan någon förändring av bestämmelserna. Vi delar regeringens uppfattning att resp. högskola bäst kan avgöra hur behovet av kontinuitet i bedömning av avhandlingar skall tillgodoses. Däremot kan vi inte instämma i regeringens uppfattning att handledaren skall ingå i betygsnämnden såvida inte särskilda skäl föreligger. Vi anser att den handledare som i realiteten handlett doktoranden skall ha närvaro- och yttranderätt men inte beslutanderätt i betygsnämnden. Med en sådan ordning kan handledarens sakkunskap tas till vara och betygsnämnden agera utan partsintresse. Högskolorna har möjlighet att på allehanda sätt samverka med näringslivet i forskningsfrågor. I samband med att fattade beslut med anledning av forskningspolitiska proposition faststlogs emellertid att speciella förhållanden måste motivera inrättande av särskilda forskningsstiftelser och att sådana frågor i varje enskilt fall skulle prövas av regeringen. I årets forskningspolitiska proposition föreslås att regeringen inrättar en stiftelse för teknisk och industriell utveckling vid (Industriteknik). Vi biträder förslaget. Sedan föregående forskningspolitiska beslut har emellertid ett antal stiftelser av skilda slag inrättats vid många av de svenska högskolorna. Som huvudmän ingår ofta, utöver högskolan själv, landsting, länsstyrelser m. fl. av stiftelser har blivit mycket omfattande. Vi hemställer att regeringen senast i budgetpropositionen för /86 redovisar samtliga förefintliga forskningsstiftelser av nu nämnt slag i . bör regeringen redovisa de särskilda förhållanden som motiverat inrättandet av resp. stiftelse. Den målbeskrivning för jämställdhetssträvandena inom forskningen som jämställdhetskommittén formulerat kan vi ansluta oss till. 1 likhet med kommittén anser vi det viktigt att eftersträva balans i forskarmiljön och i själva forskningen så att det kvinnliga perspektivet får påverka både arbetsförhållandena och forskningens innehåll. Reell jämställdhet mellan könen kan emellertid inte kommenderas fram. För detta krävs ett långvarigt och tålamodskrävande attitydpåverkande arbete. Könskvotering och liknande åtgärder torde ha motsatt effekt än den eftersträvade. Vi avvisar därför regeringens förslag att högskolemyndigheterna skall ange tidsbestämda mål för andelen kvinnor på tjänster som professor, docent, forskarassistent och forskare. bör ge detta som sin mening regeringen till känna. I anslutning till att behandlade förslag till s. k. nationellt mikroelektronikprogram, framhöll vi att förstärkta forskningsinsatser inom högskolan var att föredra framför olika former av företagsstöd. Vi återkommer till denna fråga. Regeringen föreslår att 35 milj. kr. avsätts för forskningsinsatser i fråga om halvledare för den kommande treårsperioden. Med hänvisning till vad vi framhöll förordar vi att anslaget höjs med 30 milj. kr. Vi är övertygade om att forskningsinsatser är det område där staten kan göra den mest konstruktiva insatsen för att stimulera en svensk halvledarutveckling. För /85 bör anvisas 21 milj. kr. Anslaget bör successivt ökas i takt med uppbyggnaden av forskningskompetens. Frågor i anslutning till de övriga delarna av det nationella mikroelektronikprogrammet behandlas i vår motion med anledning av proposition 1983/84:135. Forsknings- och utvecklingsinsatser inom kulturområdet Kulturinstitutionerna svarar för viss forskningsverksamhet av mindre omfattning. Institutionerna har emellertid redovisat önskemål om en utvidgning av verksamheten samt önskemål om forskning kring från institutionernas utgångspunkt angelägna områden. Kulturinstitutionernas möjligheter att bedriva egen forskning torde vara mycket begränsade. Däremot är det önskvärt med ett förbättrat samarbete mellan kulturinstitutioner av olika slag och högskolan. I sammanhanget bör också påpekas att det inom högskoleorganisationen ryms kulturinstitutioner av mångahanda slag, i form av t. ex. museer och arkiv. Regeringen föreslår att 1 milj. kr. anvisas under ett nytt reservationsanslag för /85. Vi biträder förslaget. Vi kan däremot inte godta vare sig fördelningen av de föreslagna medlen i stort eller att skulle få ansvaret för fördelning av vissa medel. Enligt vår mening bör . anvisas till medan resterande . anvisas för fördelning på inomvetenskapligt motiverade forskningsprojekt inom kultursektorn. Härvidlag bör beaktas ansökningar och förslag från både de i propositionen nämnda kulturinsitutionerna samt kulturinstitutioner inom högskolan. Humanistisk och samhällsvetenskaplig forskning Vi har under avsnittet Resursfördelning, prioritering och styrning anfört att regeringens tillskott till den humanistiska och samhällsvetenskapliga forskningen är alltför litet i förhållande till de avsevärda resurser som avsätts för forskning inom det tekniska området. Humanistisk och samhällsvetenskaplig forskning har inte sitt existensberättigande enbart som perifert komplement till teknisk och naturvetenskaplig forskning. Enligt vår uppfattning ger sådan forskning till resultat ny kunskap som har ett värde i sig. Mot denna bakgrund föreslår vi att basresurserna skall höjas med 10 milj. kr. till humanistisk fakultet resp. med 10 milj. kr. till samhällsvetenskaplig fakultet utöver regeringens förslag. Likaså bör anslaget till höjas i förhållande till regeringsförslaget. Vi föreslår att anslaget tillförs ytterligare 10 milj. kr. Avsaknaden av långsiktigt tänkande när det gäller utrustningsanslagen har lett till att högskolan nu har ett ackumulerat investeringsbehov av den utrustning som är oundgänglig i både undervisning och forskning. Som exempel kan nämnas att den genomsnittliga avskrivningstiden för erforderlig och kvalificerad utrustning är . I årets budgetproposition konstateras endast att några ytterligare medel för ersättningsanskaffning inte är att påräkna. I motion 1983/84:1750 angående högskolans investeringsbehov hävdar vi att universiteten och högskolorna står inför så stora strukturella problem att det kan bli svårt att inom vissa områden upprätthålla den högre utbildningens och forskningens kvalitet. Vi begär att regeringen till lämnar en samlad redovisning av situationen med förslag till åtgärder. I avvaktan på en sådan redovisning bör utrustningsnämndens bemyndigande för utrustningsanskaffning höjas. Regeringen föreslår i den forskningspolitiska propositionen en höjning med 5 milj. kr. Vi menar att detta ändamål är så angeläget att anslaget bör höjas med ytterligare 10 milj. kr. Konsekvensändring angående läkarutbildningen och tandläkarutbildningen Under anslagen för medicinska resp. odontologiska fakulteterna görs besparingar vid universiteten i och med anledning av de nedskärningar som föreslogs av regeringen i propositionen om vissa ekonomisk-politiska åtgärder. Då nedskärningen av dessa utbildningar uppenbarligen kommer att göras annorlunda jämfört med regeringsförslaget måste konsekvensändringar göras i nämnda fakultetsanslag. Det bör ankomma på utskottet att göra erforderliga ändringar. På område konstaterar föredragande statsrådet i sina överväganden hur viktigt det är med forskarkompetens och långsiktig kunskapsuppbyggnad. Det är glädjande att detta understryks. Föredraganden drar emellertid inte den naturliga slutsatsen av sitt konstaterande, nämligen att överföra ansvaret för den sociala forskningen i sin helhet till högskolan. Föredraganden hävdar för din del att även om forskningen inom skilda discipliner vid universitet och högskolor är grunden för långsiktig kunskapsuppbyggnad kan den inte ensam föra utvecklingen framåt inom . Därtill krävs även en väl utvecklad fältanknuten FoU som bl. a. inriktas mot att ta fram och dokumentera den dolda kunskap som växer fram hos engagerade och erfarna fältarbetare i socialt behandlingsarbete, barn- och äldreomsorg etc. (s. 4). Varför inte högskolan skulle kunna ansvara för all den av statsrådet önskade forskningen ges det ingen förklaring till. Som vi tidigare framhållit anser vi att den organisation för sektorsforskning som gradvis byggts upp skall ersättas med ett mera direkt ansvar för högskolor och universitet. Detta gäller också det sociala området. Ansvaret för den forskning som initieras av delegation för social forskning (DSF) bör mot denna bakgrund överföras till högskolan. Till en del kan detta ske genom en förstärkning av fakultetsanslagen. Därigenom läggs ansvaret för de nödvändiga prioriteringarna di rekt på resp. fakultet. Övriga resurser bör överföras till medicinska forskningsrådet som har att svara för den nationella överblicken inom det område DSF verkar. Inom område verkar flera organ med anknytning till forskning. Transportforskningsdelegationen (TFD) spelar i detta sammanhang en central roll. Kollektivtrafikberedningen (KTB) kan sägas komplettera TFD. Kollektivtrafikberedningen (KTB) tillkom till följd av trafikpolitiska beslut. Denna parlamentariska beredning har till uppgift att närmare analysera behovet av nya trafiklösningar på kollektivtrafikens område. KTB:s verksamhet ingick t. o. m. /83 som ett delanslag under anslaget I 17. I motion 1982/83:1927 framhöll vi att vi ser inga fördelar i att KTB permanentas som beredning varför dess anslag som tidigare bör upptas under transportforskningsdelegationen. avslog emellertid denna begäran. I motion 1983/84:2509 berör vi åter KTB och konstaterade därvid att KTB inte borde permanentas utan successivt avveckla sina arbetsuppgifter. I enlighet med vad vi tidigare förordat i fråga om sektorsforskningen i stort bör såväl transportforskningsdelegationen som kollektivtrafikberedningen avvecklas. Från forskningsutgångspunkter är detta en bättre lösning än den sammanslagning av de båda organen som regeringen nu föreslår. På samma sätt som i fråga om övriga sektorsorgan som vi föreslår avvecklade bör resurserna fördelas mellan forskningsråd och högskola.