mot · G80288 · 1984-11-05 00:00:00 — m. fl. Avdrag för förskottsräntor samt vissa andra frågor rörande inkomstskatt och folkbokföring (prop. 1984/85:23) Regeringen föreslår i proposition 1984/85:23 att den antagna lagstiftningen om viss skattefrihet för stipendier skall utsträckas att gälla . I det ursprungliga förslaget till lagstiftning (prop. 1982/83:157) sägs bl. a. följande: De stipendier inom fackföreningsrörelsen som det nu är tal om avser att möjliggöra kursdeltagande för sådana anställda som inte har rätt till ledighet för studier med bibehållen lön. Dessa kurser är normalt av relativt kortvarig natur, oftast . Stipendierna avser då att täcka inkomstbortfallet efter skatt. Om dessa stipendier för framtiden görs skattefria uppnås en bättre balans mellan sådana anställda som med bibehållna löneförmåner går på kurser och de som får denna möjlighet genom stipendier. Denna lagstiftning, som av skatteutskottet tidsbegränsades att gälla vid 1984 och taxeringar, innebär att fackföreningsrörelsen har kunnat lämna förtroendevalda skattefri ersättning för förlorad arbetsförtjänst i samband med kursdeltagande. För den enskilde blir nettoresultatet detsamma som om en normalbeskattad ersättning för förlorad arbetsförtjänst hade utgått. För den fackliga organisationen som utbetalar stipendiet uppkommer emellertid stora vinster. Man undgår nämligen att betala det belopp som rätteligen skulle gått till stat och kommun i skatt och slipper att erlägga lagstadgade arbetsgivaravgifter. Lagstiftningen, som strider mot grundläggande skatterättsliga principer, föranleds uppenbarligen av en strävan att stärka fackföreningarna ekonomiskt. Förslaget om en förlängning av lagstiftningen bör avslås. I propositionen föreslås vidare att de särskilda regler för avdrag för ökade levnadsomkostnader för arbete inom byggnads- och anläggningsbranschen som gäller vid 1984 och taxeringar skall gälla även vid taxering. Den som företar tjänsteresor utanför sin vanliga verksamhetsort har rätt till avdrag för kostnader för resan och för de ökade levnadskostnader som uppkommer under tjänsteresan. I anvisningar av sägs att avdrag för tjänsteresa i regel inte bör medges om den anställde fortlöpande haft sin arbetsplats på en och samma ort (den s. k. tvåårsregeln). De regler som föreslås förlängda innebär att anställda inom byggnads1 * 1984185.3 sami. och anläggningsbranschen även efter tvåårsperioden skulle medges avdrag dels för faktiska kostnader för logi på arbetsorten, dels med visst schablonbelopp för övriga kostnader. Det är enligt vår mening orimligt att stifta särlagstiftning för olika kategorier av löntagare. Även andra grupper än byggnads- och anläggningsarbetare kan på grund av särskilda omständigheter i de enskilda fallen anses böra ha samma utvidgning av möjligheterna till avdrag för ökade levnadsomkostnader. Kravet på en likformighet mellan olika grupper i beskattningshänseende innebär därför att antingen propositionens förslag helt avslås eller att förslaget utvidgas att gälla även andra löntagargrupper med motsvarande omständighet. Vi föreslår i likhet med den till skatteutskottets betänkande 1983/84:16 fogade reservationen att reglerna skall gälla utan begränsning till byggnads- och anläggningsbranschen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att beslutar avskaffa lagen (1983:447) om viss skattefrihet för stipendier enligt 19 § kommunalskattelagen (1928:370), 2. att beslutar att de särskilda reglerna vad avser avdrag för ökade levnadskostnader för arbete inom byggnads- och anläggningsbranschen skall gälla utan begränsning till byggnads- och anläggningsbranschen. () () () () () () () ()