mot · G702851 · 1984-01-20 00:00:00 — Industristödets netto /83 var 11 837 milj. kr. Det slutliga utfallet fördelas på flera budgetår. Källa: /80-1981/82, Industri- och industripolitik 1982, Industridepartementet. Bå 1982/83 har erhållits via en genomgång av industristödsbeslut /83. Under det gångna årets riksdagsdebatter har socialdemokraterna förklarat att de senaste mångmiljardnotorna skall vara de sista. Så kommer inte att bli fallet så länge som statligt engagemang är ett mål i sig för den socialdemokratiska näringspolitiken. Kompletterad med ett fondsocialistiskt system kan det snarare bli fråga om ytterligare offentlig förlusttäckning. Nedanstående tabell visar det preliminära utfallet för det totala industristödet under budgetåren 1981/82 och 1982/83: Industristödet netto 1981/82 och 1982/83 (milj. kr. 1982/83' (stöd till enskilda företag) Stöd till små- och medelstora företag 'Tillkommer /83 Energistöd och övrigt . /82 torde energistöd och övrigt uppgå till ca . Källa: Industridepartementets struktursekretariat. Ovanstående siffror bär entydigt vittne om skillnaden mellan ord och verklighet i socialdemokraternas utfästelser att trappa ned stödpolitiken. Den grundläggande förutsättningen för en positiv utveckling i hela landet är att det förs en ekonomisk politik som möjliggör tillväxt i den svenska ekonomin. Utvecklingen kännetecknas av en låg och instabil tillväxttakt. Den låga tillväxten i industrisektorn beror till stor del på ett högt kostnadsläge gentemot våra konkurrentländer. Trots detta har den offentliga sektorn tillåtits expandera mycket kraftigt, som de selektiva stöden inom regional- och industripolitiken blivit alltmer omfattande. Regionalpolitiken kom att inriktas mot mer regleringar, subventioner och ökad centralisering av besluten. Den starkt selektiva inriktningen av regionalpolitiken flyttar över en stor del av beslutanderätten till politiker och ämbetsmän med ringa kunskap om produktion och marknader. Om man vill säkra trygg sysselsättning måste man i stället skapa en ekonomisk och näringspolitisk miljö där skaparlusta, personliga initiativ och arbetsvilja främjas. För att skapa en fungerande regionalpolitik krävs att målen ställs på en realistisk och trovärdig nivå. Målen måste kunna förverkligas inom rimlig tid och med tillgängliga resurser. Det måste klart framgå att alla inte kan få samma - centralt bestämda - materiella, sociala och kulturella välfärd oavsett var de bor. Den anpassning till mer marknadsekonomiska principer som vi vill se är ett nödvändigt medel för att skapa bättre samklang mellan mål och medel. betonades huvudsakligen effektivitetsaspekten. Flyttning till expanderande regioner underlättades, som man lämnade utrymme för etablering av företag i områden med arbetskraftsöverskott. har de regionalpolitiska målen inriktats på att hålla regionernas befolkningstal konstanta. Det föreligger således en förskjutning från en aktiv regionalpolitik där man söker finna den bästa fördelningen i en region till ett bevarande av befintlig bebyggelse- och sysselsättningsstruktur. Vissa omställningar måste accepteras. Med hänsyn till de naturliga önskemålen att få bo kvar i sin hembygd måste en realistisk regionalpolitik verkligen innebära stimulans som underlättar flyttning av arbetskraft till orter där nyetableringar kan uppstå. Målet för regionalpolitiken skall vara att skapa så likvärdiga förutsättningar som möjligt mellan landets olika delar och regioner. Detta syfte kan bäst nås med hjälp av generella ekonomisk-politiska medel. En del regioner i vårt land kännetecknas av vissa handikapp i form av långa avstånd, klimat och en bristande industriell tradition. Genom att på olika sätt kompensera dessa handikapp kan företag få bättre förutsättningar att konkurrera på mer jämbördiga villkor. har avslutat en förvaltningsrevision av ett 30-tal olika företagsstöd. Dessa stödformer omfattar anslagsbelopp om sammanlagt ca . Bland de granskade stöden finns arbetsmarknadspolitiska, regionalpolitiska, industripolitiska och beredskapspolitiska stöd. Dessa administreras av ett tiotal olika organ. En viktig del av undersökningen har rört vilket underlag myndigheterna har vid beslut om stöd och vad som görs för att syftet med stöden skall förverkligas. En mer ingående studie har gjorts av stöd till företag i fyra kommuner: i , och i samt i . Granskningen visar bl. - att de stödgivande myndigheterna ofta saknar överblick över hela stödsystemet, dvs. de känner inte till alla stöd ett visst företag får, - att bidragen oavsiktligt kan hålla företag vid liv genom att flera typer av bidrag ges till samma företag, - att enskilda bidrag i mycket liten utsträckning påverkar företagens beteende; nyrekrytering, utbildning e.d. skulle ändå ha skett, - att stödfördelningen är mycket ojämn mellan företagen och några få företag har fått en mycket stor andel av stöden, - att stödsystemet är så krångligt att framför allt småföretagare ibland har svårt att veta vilka stöd som de kan vara berättigade till, - att stöd för företagen ibland leder till en snabbare expansion än vad företaget klarar , vilket i många fall medfört konkurs. Mot bakgrund av granskningens resultat anser () att stödsystemet bör omprövas. Ett första steg i en sådan förändring bör enligt verkets mening vara att ompröva bidragsgivning till drift, t. ex. utbildnings-, omställnings- och sysselsättningsbidrag. RRV anser också att förändringar bör ske för att företagsstöden skall verka mer offensivt, dvs. att stöden så långt som möjligt bör gå till företag som bedöms vara långsiktigt lönsamma. RRV konstaterar också att ansökningar om stöd sällan avslås på grund av bristande resurser. Lägre totala anslag skulle medföra en från samhällsekonomiska utgångspunkter bättre planering och prioritering och skulle kunna innebära en besparing i storleksordningen upp till 200 milj. kr. I princip bör kvarvarande investeringsstöd ges som lån eller garantier, inte som bidrag. RRV föreslår därför åtgärder för att effektivisera stödhanteringen såsom tillförlitligare företagsbedömningar, mer aktiv uppföljning samt bättre information och utbildning. Enligt vår mening bör RRV:s synpunkter och förslag omsättas i politisk handling. Dessa åtgärder bör lämpligen vara ett första steg i en successiv avveckling av stödpolitiken. Regeringen bör i samband med beredningen av den aviserade industripolitiska propositionen redovisa förslag till av denna innebörd Privatisering av statliga företag Staten har som företagare varit mindre framgångsrik. tenderar att bli redskap för politiker som velat främja bl. a. regionala och sysselsättningspolitiska intressen. Detta har varit djupt olyckligt. Företag skall ledas av professionella företagare med kunniga styrelser bakom sig. Politiska ingripanden har i stort sett endast varit till nackdel. Det är därför av central betydelse att statsföretagen avpolitiseras och lämnas till sig själva att fungera på strikt företagsekonomiska villkor. Det är angeläget att nya ägare ges möjligheter att träda till. På detta sätt garanteras en finansiell och företagsekonomisk kompetens, som i alltför hög grad saknas hos den nuvarande ägaren - staten. Dessutom skulle möjligheterna för klåfingriga politiker att ingripa i företagens skötsel eller strategiska planering drastiskt begränsas. Detta vore till fördel för såväl företagens framtidsutsikter som landets. återfås en del av det kapital staten nedlagt i företagen. Nuvarande budgetläge gör det nödvändigt att minska underskotten. Detta kan bl. a. göras genom försäljning av andelar i de statliga företagen. Alternativ till försäljning av statliga företag är ytterligare smärtsamma kostnadsnedskärningar inom främst den offentliga sektorn. Det finns i det sammanhanget anledning att med tillfredsställelse notera regeringens privatisering av . ger även denna försäljning vid handen att politiker i så liten utsträckning som möjligt skall syssla med företagande med tanke på de särskilda villkor som ställdes för affärens genomförande. De företagsenheter eller företagsgrupper inom den statliga sektorn som i första hand bör privatiseras är de som arbetar under kommersiella betingelser i fri och öppen konkurrens med privata företag. Ett stort antal av dessa statliga företag kan tämligen omgående börsintroduceras eller försäljas på annat sätt. I ett litet längre perspektiv kan även åtskillig verksamhet inom den offentliga sektorn som bedrivs i mer eller mindre monopolliknande former eller med betydande subventioner kunna utsättas för konkurrens och avyttras. Ett av huvudproblemen vid privatisering av statliga företag är värderingen, något som bl. a. erfarenheterna från visar. Ett sätt vore att jämföra med liknande företag på . metod är att göra traditionella substans- och avkastningsvärderingar. Med en fungerande kapitalmarknad och en fungerande aktiebörs, som vi har i , finns erfarenheter som bör möjliggöra en värdering med någorlunda god säkerhet. Hänsyn får självfallet tas till hur stora aktieposter som vid ett och samma tillfälle skall säljas. Redan vid den första försäljningen av en delpost i ett företag ger marknaden av sig självt en värdering av företaget. Därmed underlättas en fortsatt avyttring av ytterligare poster inom samma företag. Det finns flera olika avyttringsmetoder som kan tillämpas, beroende på vilket företag eller företagsgrupp som avses att säljas. a) Börsintroduktion på . b) Avyttring av hela eller delar av företaget till de anställda. c) Avyttring av hela eller delar av företaget till annat företag eller En försäljning av ett företag eller delar av ett företag kan kombineras med någon form av nyemission. På detta sätt kan aktiekapitalet stärkas i samband med introduktionen på börsen. Vid en eventuell börsintroduktion på bör de anställda i berörda företag ges företrädesrätt att förvärva ett visst antal aktier i det egna bolaget. Vilken metod som skall användas för resp. företag måste utvärderas. Den brittiska metoden att låta olika fondkommissionärer och merchant-banks lämna förslag på privatiseringsmetoder och försäljningspriser borde kunna vara tillämplig även i . Vid de aktuella försäljningarna måste särskilda fördelningspolitiska överväganden göras. Det är viktigt att en försäljning av statlig egendom ger möjligheter för småspararna att kunna köpa in sig i de gamla statsföretagen. Vid de flesta nyintroduktioner på gör de som tilldelas möjligheter att få köpa en post nyintroducerade aktier vanligen en mindre eller större kursvinst den . Det kan därför vara angeläget att försöka sprida introduktionserbjudandena så mycket som möjligt. En kompletterande metod kan vara att låta de stora enskilda pensionsfonderna få köpa aktier och på det sättet låta eventuella större eller mindre kursvinster komma det stora pensionärskollektivet till del. Alla statliga verksamheter och företag kan inte avyttras. Inte heller kan alla företag som är säljbara avyttras. Det finns ett antal företag som måste omstruktureras, byta företagsform och utsättas för konkurrens. Monopolförhållanden och särskilda privilegier måste brytas upp innan en försäljning kan komma i fråga. En systematisk avyttring av statliga företag i syfte att skapa ett bättre klimat för hela näringslivet och större förutsättningar för de statliga företagen att expandera och utvecklas måste ske stegvis för att inte på ett skadligt sätt belasta kapitalmarknaden. Annars kan värdet på de aktier som skall säljas tryckas ner, och möjligheterna för andra företag att få kapital via den ordinarie kapitalmarknaden försvåras. Bland de klara kandidaterna finns de vinstgivande och konkurrensutsatta företagen och företagsgrupperna. Enligt vår uppfattning är det rimligt att i största möjliga utsträckning hålla samman redan befintliga företagsgrupper. Även om det kan te sig frestande att bryta ut enskilda företag ur företagsgrupperna för att låta börsintroducera dem var för sig, är det förmodligen riktigare att låta eventuella beslut om uppdelningar och uppstrukturering av resp. företagsgrupper tas av de nya ägarna. Kompetensen och förutsättningarna för sådana bedömningar är med all säkerhet väsentligt större där än hos motsvarande politiska instanser. Bland de företag som vi bedömer vara möjliga att starta avyttringen av är . En börsintroduktion av denna företagsgrupp skulle stärka moderbolaget och öka möjligheterna för koncernledningen att leva upp till målet att göra företaget lika lönsamt som motsvarande privata storföretag. Vid en försäljning av Statsföretag är det naturligt att de regional- och sysselsättningspolitiska projekt som statsföretagsgruppen har tvingats till ses över ur strikt kommersiell synvinkel. Projekten bör så länge de skall fortgå finansieras - via den s. k. offertprincipen - med allmänna medel. Ytterligare en försälningskandidat är . Aktiebolaget har efter det utomordentligt stora kapitaltillskottet föregående år fått en sådan finansiell ryggrad att en omedelbar försäljning är möjlig. I synnerhet när skogskonjunkturen förefaller långsiktigt vara på väg upp torde kunna tillföra statskassan en betydande köpeskilling. Företaget bör inte heller vara alltför svårvärderat med tanke på att likartade företag redan finns på fondbörsen. De tidigare rent kooperativt ägda företagen och bör om möjligt i första hand avyttras till de gamla ägarna. Om detta misslyckas bör möjligheterna att avyttra statens aktieinnehav i dessa företag till andra ägare övervägas. Bägge företagsgrupperna är lönsamma. Köpare bör således finnas. På detta sätt skulle staten kunna återfå en del av det kapital som tidigare nedlagts i företagen. Bland övriga vinstgivande företag som bör kunna komma i fråga för försäljning är Brygginvest/och . Även om regeringens proposition har dragits tillbaka finns beräkningsgrunder och metoder för försäljning av PKbanken. En försäljning av PKbanken bör kombineras med att bankens särställning i förhållande till postverket och postgirot upphävs och att villkoren likställs med övriga affärsbankers. Apoteksbolaget är f. n. föremål för en särskild utredning läkemedelskommitté. Syftet är bl. a. att se över avtalet mellan statsmakten och . Utredningen bör enligt vår uppfattning syfta till att avskaffa monopolställningen och återföra detaljhandelsenheterna i enskild ägo. Detta för att lösgöra statligt kapital samt ånyo uppnå de lägre handelsmarginaler som fanns före statsmaktens övertagande genom nuvarande avtal. () kommer enligt egen budget att gå med vinst innevarande budgetår. är starkt koncentrerat och omstrukturerat efter de många förluståren . Trots en tämligen bräcklig vinstnivå i företaget förefaller det utomordentligt angeläget att bredda ägandet i så snart detta låter sig göra. Det är angeläget att binda upp avnämare för järnmalm och pellets i genom delägande i . Långsiktiga ägarförbindelser och kundkontrakt skulle kunna möjliggöra en mer långsiktig överlevnad för . De skador som debatten kring 80 medförde - genom bortfall av traditionella kunder - har ännu inte reparerats. Det är därför av särskild vikt att :s tänkta nya och nuvarande kunder i främst - om möjligt - ges möjlighet till delägande för ömsesidig leveranstrygghet. () har åter blivit ett lönsamt företag. Trots detta är en yttert riskfylld penningplacering, som företagets produktionsorter ligger i sysselsättningssvaga regioner. kan av dessa skäl och med tanke på den utomordentligt pressade stålkonjunkturen utomlands inte för dagen vara någon börskandidat. Företaget bör fullfölja sin omstrukturering och effektivisering. Dessutom måste förmodligen en omfattande omstrukturering av europeisk stålindustri slutföras, innan statens ägarengagemang inom kan avvecklas. Svenska bör i enlighet med tidigare krav i motion 1982/83:151 avvecklas eller avyttras. Bärande motiv för ett statligt oljeföretag saknas. har ett omfattande omstruktureringsprogram framför sig i en ytterst riskfylld affärsmiljö. Det kommer förmodligen att ta mycket , innan det är möjligt att avyttra företagsgruppen. Däremot finns - som vi påpekade /- möjligheter att finna köpare till delar av företagsgruppen. En avyttring av och Calor-Celsiusgrupperna och möjligen Cityvarvet skulle lösgöra ett betydande kapital för den fortsatta omstruktureringen av återstoden av företagsgruppen. är ett företag under avveckling. Fartygen skall enligt tidigare riksdagsbeslut försäljas så snart rimliga prisnivåer kan uppnås. Med nuvarande stigande frakttaxor torde möjligheterna att sälja av fartygsinnehaven vara hyggliga. En snabb avveckling av genom försäljningar av tillgångarna är därför angeläget. Det finns i detta sammanhang därför anledning att återupprepa av oss tidigare ställda krav på att svenska redare bör erbjudas att förvärva enheterna. Förutsättningarna för att starta rederier av typen av enheter inom bör undersökas. Detta för att om möjligt behålla sysselsättningen inom landet. Det privata näringslivet driver i huvudsak sin verksamhet i aktiebolagsform. Inom den statliga företagssektorn finns ett antal verksamheter som bedrivs i affärsverks form. I den s. k. affärsverksutredningen (SOU 1968:45) angavs främst historiska skäl till att man valt affärsverksformen. Utredningen angav vidare att affärsverksformen främst var avsedd för statlig monopolverksamhet. har endast vissa affärsverk monopolställning. Enligt vår uppfattning bör de delar som inte är direkt myndighetsutövande inom resp. affärsverk föras över i aktiebolagsform. På detta sätt får de arbeta på villkor som är jämförbara med vad som gäller för motsvarande privata företag. kan verksamheten konkurrensutsättas. I vissa fall kan det dessutom vara viktigt att bredda kapitalbasen och kapitalförsörjningen. De affärsdrivande verken leds av en generaldirektör och en lekmannastyrelse. Enligt nu gällande regler kan generaldirektören - med en funktion som motsvarar VD:s i ett aktiebolag - inte avsättas under sin förordnandeperiod. Det är viktigt att de affärsdrivande verkens ledning kan till- och avsättas på grunder som motsvarar det som är normalt inom det privata näringslivet. Frågan utreds f. n. av en statlig utredning, varför vi i avvaktan på denna avstår från att lägga förslag i ärendet. Lekmannastyrelsens sammansättning och funktion bör också övervägas. Kommunerna utför i stor utsträckning arbeten i egen regi inom s. k. sidoverksamheter eller stödverksamheter till den egentliga huvudverksamheten. En förskjutning från egen regi till upphandling innebär att arbetsuppgifter förs över från kommunen till den privata sektorn. Det är inte nödvändigt att kommunerna i egen regi bedriver så mycket verksamhet som . Samhällsekonomin tillåter inte heller en utbyggnad av den kommunala sektorn i nuvarande takt. Åtskilliga av de uppgifter som utförs i egen regi bör enligt vår mening överföras till den enskilda sektorn med dess effektivitetsfrämj ande konkurrens. Under industridepartementet sorterar f. n. , och domänverket. FFV - tidigare Förenade Fabriksverken - utreddes i den s. k. (SOU 1983:38). I den utredningen behandlades utförligt frågan om företagsformen för Förenade Fabriksverken. Valet angavs stå mellan affärsverk och aktiebolag. Enligt borde FFV ges möjlighet att bedriva verksamheten på i stort sett samma villkor som Utredningen förordade mot denna bakgrund att FFV ombildades till aktiebolag. Den kritik mot en överföring av FFV till aktiebolag som framfördes var framför allt att de anställda skulle få en något lägre lönenivå som privatanställda än som statsanställda och dessutom få en något kortare semester. Genom införande av rimliga övergångsformer borde dessa begränsade motiv mot att överföra till aktiebolagsform knappast utgöra ett avgörande hinder. bör därför i sin helhet överföras i aktiebolagsform. Genom denna förändring ökas konkurrensen, som nya finansierings- och expansionsmöjligheter öppnas. Arbetet med överförande av affärsverket FFV till aktiebolagsform medför att gruppen inte kan söka nya ägare. Den starka affärsmässiga betoning som redan finns inom företagsgruppen borde emellertid underlätta en framtida börsintroduktion eller en annan typ av avyttring. Verket agerar redan som företagskoncern snarare än affärsverk. Lönsamheten utgör heller inte något hinder för att söka nya ägare. behandlas delvis i en annan motion till 1983/. Grundfilosofin är att skogsbönder och jordbrukare i största möjliga utsträckning skall ges rätt att förvärva arrenderad jord. Kompletteringsköp av mark från domänverket bör underlättas och påskyndas i den mån förutsättningar finns. På andra sätt bör domänverket försöka minska statens kapitalbindning. Även vissa delar av de s. k. domänföretagen bör inom en mycket överskådlig framtid kunna avyttras. kan stegvis privatiseras på litet . En omstrukturering av bör göras i syfte att sammanföra olika krafttillgångar i ett antal kraftproducerande aktiebolag för senare börsintroduktion. På detta sätt skulle ett mycket stort kapital kunna frigöras. Myndighetsfunktionerna inom jämte distributionsnäten bör däremot även på ligga kvar i nuvarande verksform. Som tidigare nämnts kan kapitalmarknaden erfarenhetsmässigt inte svälja mer än en viss volym av nyintroduktioner på . Detta utgör en begränsning av den takt varmed statsföretagen kan avyttras. Utrymmet för nyemissioner och nyintroduktioner skulle kunna uppskattas till . En jämförelse med den engelska marknaden visar att gjordes stora utförsäljningar av statliga företag på Londonbörsen. De totala nyemissionerna var , varav hänförde sig till statliga företag. Totala börsvärdet är . Försäljningen av statliga företag motsvarade av börsvärdet. I skulle det betyda att statliga företag skulle kunna få in ca via introduktioner på börsen. Vår bedömning är mot denna bakgrund att staten skulle kunna få in 2-2,via börsintroduktioner. Beloppet skulle kunna höjas om lättnader på skatteområdet genomfördes för aktiesparande. Därutöver skulle säkert flera företag kunna säljas - helt eller delvis - direkt till privata företag. En värdering - av professionella värderare - ger vid handen att de tidigare refererade omedelbara privatiseringskandidaterna skulle kunna inbringa ansenliga summor till statskassan. 1 700 milj.kr. /Krafttillgångar 47 700 (brutto) Slutsatsen av detta blir att privatiseringar om minst 3000 milj. kr. /år bör vara möjliga. Små och medelstora företag sysselsätter ca 1,3 miljoner personer. De spelar en avgörande roll för näringsliv. Genom att utnyttja nischer på marknaden, som stora företag med större omställningsproblem och krav på större produktions- och försäljningsvolymer inte kan dra nytta av, kan de skapa nya sysselsättningstillfällen. Det är mångfalden av mindre företag med olika produktidéer, serviceidéer och produktionsmetoder som skapar förutsättningar för framtida tillväxt. några generationer har tiotusentals företag inom hantverk, handel, industri och servicenäringar startats. Arbete och trygghet har därigenom skapats för människor i hela landet, inte minst i glesbygderna. De flesta stora företag har en gång varit små. Två tredjedelar av dagens börsföretag har startats som småföretag. I ett näringsliv där stora privata, statliga, fackliga och kooperativa koncerner vuxit sig starka är det viktigt att det finns många självständiga oberoende småföretag, vilka motverkar makt- och ägarkoncentration och verkar för fri konkurrens. Småföretagen utgör en viktig hörnsten i ett pluralistiskt samhälle. Det är väsentligt att grundandet av nya småföretag underlättas. Som tidigare påpekats måste hoten om etableringskontroll undanröjas. Företagsbildningar bör kunna ske snabbt och enkelt. Vidare bör man förbättra möjligheterna för blivande företagare att satsa eget kapital. På lång sikt är möjligheterna till finansiering utomordentligt viktiga för företagen. Normalt bör en stor del av företagets egna kapital komma från vinstmedel som behållits i företaget. Skattebelastningen i kombination med inflationen har gjort det svårt att bygga upp eller bibehålla företagskapital. Den med vinstdelningsskatten till löntagarfonderna genomförda tredubbla beskattningen av företagen har avsevärt försämrat möjligheterna till självfinansiering av näringslivet.