mot · G7022749 · 1984-04-03 00:00:00 — Motion 1983/84:2749 m. fl. Godkännande av konventionen om förbud mot militär eller varje annan fientlig användning av miljöförändringsteknik (prop. 1983/84:143) Konventionen mot förändring av miljön (The Environmental Modification Convention) har till syfte att förbjuda att det mot en fiende sätts in tekniker, vilka har för avsikt att skada miljön, om dessa tekniker har vidsträckta, långsiktiga eller allvarliga effekter och om de används för att åstadkomma destruktion, skadegörelse eller avbräck. Termen miljöförändringsteknik syftar på varje teknik, som går ut på att förändra genom medveten manipulering av naturliga processer jordens dynamik, sammansättning eller struktur inkl. dess biotyper, litosfär, hydrosfär eller den yttre rymden. Oron över vad militära metoder för att manipulera miljön kan medföra började under kriget i efter det att det hade kommit rapporter om att artificiellt framkallade regn hade använts för att orsaka översvämningar. Regnen framkallades genom att flygplan spred silverjod över molnen. Det är uppenbart att väderleksmanipulationer, använda som stridsmedel, kan medföra skador av stor omfattning och av en grad som kanske är omöjlig att förutse eller att kontrollera. Dessutom kan dessa skador mycket väl tänkas få större konsekvenser för civilbefolkningen än för de stridande trupperna. Detta gäller särskilt för områden där jordbruk utövas och områden där det råder brist på födoämnen samt översvämningshotade områden. Detta skulle kunna vara det första steget på vägen mot ett vidare perspektiv på geofysisk krigföring. Det har spekulerats i möjligheterna att radikalt ändra klimatet i vissa områden och t. o. m. att manipulera vattennivån i de stora haven. Detta skulle kunna åstadkommas t. ex. genom att man smälte ned istäcket över . När detta väl hade blivit accepterat som en normal militär teknik, skulle geofysisk krigföring kunna åstadkomma att stora landområden sattes under vatten, och bördiga områden skulle kunna förvandlas till öken. Det är viktigt att alla länder kan ena sig om att inte bedriva geofysisk krigföring, innan den har blivit en realitet. Den konvention som regeringen föreslår att nu skall ansluta sig till är ett ofullbordat verk. Den ger framför allt inte de garantier för efterlevnad som vi skulle vilja för att den skall bli ett effektivt skydd mot att använda miljöförändringsteknik som vapen. Detta var också orsaken till att regeringarna inte ratificerade konventionen. lertid regeringens bedömning att det nu är nödvändigt att undertecknar den för att kunna delta i granskningskonferenser. Konventionen får ändå ses som ett försök att förhindra utvecklande av icke önskvärd teknik och rustningar inom nya områden. Tyvärr är annars den vanligaste erfarenheten av nedrustningsarbete att tekniken har sprungit förbi avtalen innan de har kunnat godkännas. har vid ett flertal tillfällen försökt uppmärksamma på hur miljön påverkats vid krig eller förberedelser till krig. tog upp dessa frågor vid sina framträdanden och 1982 vid FN:s speciella sessioner om nedrustning. aktualiserade också problemen vid . Fälldinregeringarna anordnade genom miljövårdsberedningen två seminarier, Krig och miljö och Fred, säkerhet, miljö. Den dåvarande regeringen stöttade också den svenska studien om kärnvapenkrigets miljöeffekter, publicerad i , . Det är viktigt att detta arbete fullföljs. Kemisk och biologisk krigföring skulle direkt drabba de ekologiska systemen. Skulle sådana vapen komma till omfattande användning skulle det få oöverskådliga effekter på jord- och skogsbruk och på de biologiska system som bär upp vårt liv och välstånd. Också i ett konventionellt krig förstörs landområden, naturresurser och det vi kallar miljön mer än i någon fredlig verksamhet. är ett sådant exempel. Där förstördes stora delar av jord- och skogsbruket. Vegetationen besprutades och förstördes med växtgifter. Skogar bombades sönder med högexplosiv ammunition. Jordbruksmark och skogar skövlades bokstavligen talat bort med stora landröjande traktorer, kallade Romplogar. Mangroveskogar förstördes oåterkalleligt. Av de olika militära verksamheterna är det hotet av ett krig och särskilt ett kärnvapenkrig som skrämmer mest. Följderna av ett kärnvapenkrig är så omfattande att de är näst intill ofattbara. Också när det gäller miljön. 1 ett kärnvapenkrig skulle skadorna på atmosfären bli omfattande. Radioaktiviteten skulle sprida sig över stora områden. Vid kärnexplosioner bildas väldiga mängder kväveoxider som väsentligt förändrar de kemiska reaktionerna i atmosfären. Kärnexplosioner skulle också orsaka eldsvådor som skulle spridas över enorma områden. Röken och sotet från bränderna skulle stanna kvar i atmosfären i veckor eller månader. Gas- och oljekällor skulle antändas av kärnexplosionerna och ytterligare öka mängden partiklar i atmosfären. Allt detta kan ge stora klimatförändringar. Ett kärnvapenkrig skulle antagligen skada det skyddande ozonskikt som omger jorden. Det skulle resultera i en ökad ultraviolett strålning mot jordytan, en strålning som skadar det levande. Effekterna av ett kärnvapenkrig både på färskvatten och på havet blir också avsevärda, även om de inte blir lika stora som på det levande på land. Mest skadas de havsområden som ligger närmast land. Regnvatten blir genom radioaktiviteten ett dödligt gift. Effekterna på , skogar och djur skulle bli svåra. Radioaktiv strålning skulle ödelägga växter och djursamhällen. Det skulle skapas ett bränt och blottlagt landskap. De djur som troligen skulle komma att frodas är de som vi nu betraktar som skadegörare. Efter ett kärnvapenkrig skulle det aldrig mer bli som . Hur de olika miljöeffekterna samverkar för att skapa det som efter 50 eller blir det normala är i förväg omöjligt att bedöma. bör i ökad utsträckning ta upp miljöaspekterna i nedrustningsarbetet för att ytterligare stärka kravet på skydd för miljön. Nationell säkerhet är inte bara en fråga om gevär och kanoner. Den är också en fråga om brukbar jord, rent vatten, skogar som ger avkastning, mineraltillgångar och fungerande ekosystem. Allt detta är begrepp som inte funnits med i vare sig politiska eller militära bedömningar. Men det är begrepp som måste tas med om man skall kunna bedöma ett lands och en regions förmåga att försvara sig, att överleva. Globala miljöförändringar kan alltså förskjuta ekonomiska och politiska tyngdpunkter i världen. Så kan säkerheten påverkas när stora naturresurs- och miljöproblem växer. De internationella relationerna mellan världens länder kommer i allt högre grad att kännetecknas av ett ömsesidigt beroende. Det beroendet kommer att ha med naturresurserna och miljön att göra lika väl som med ekonomin och politiken. Vi står helt enkelt inför säkerhetsproblem som vi inte varit med om tidigare eller åtminstone inte uppmärksammat. De finns inte heller med i det diplomatiska arbetet. Det påverkar enskilda länders grundläggande intressen men är problem som inte går att lösa på traditionellt sätt med vapenmakt; därför måste ett nytt säkerhetspolitiskt tänkande växa fram. Det är riktigt att koppla ihop fred, säkerhet och miljö. Dessa frågor hör samman. Just kopplingen mellan fredsarbete och naturresurs- och miljöfrågor kan också vara en möjlighet att ytterligare stärka nedrustningsarbetet. Med anledning av det ovan anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts. () () () ()