mot · G7021259 · 1984-01-24 00:00:00 — m. fl. är det framför allt kvaliteten som måste fördjupas i både grundskola och gymnasium. Det samhälle eleverna möter efter skoltiden ställer allt högre krav på deras förmåga att behandla modersmålet, att kritiskt värdera och behandla information och att ta ansvar för olika samhällsprocesser. förslag för område syftar framför allt till att ge den arbetsro skolan så väl behöver för att kunna genomföra den nya läroplanen för (Lgr80). Däri finns de förändringar vi anser ge förutsättningar för en grundskola där kvaliteten på kunskaper och färdigheter står i förgrunden, där det finns utrymme för pedagogisk mångfald och där lärarna känner att de har statsmakternas stöd för sitt arbete. För gymnasieskolans del har regeringen aviserat en proposition. Vi återkommer med konkreta synpunkter när regeringen presenterat sitt förslag. Våra förslag i korthet - Mindre tid för fria aktiviteter och mer för svenska och matematik. - Möjligheter att bevara små skolor. - En öppen inställning till alternativ pedagogik inom . - En generös attityd till fristående skolor. - Fortsatt arbete för jämställdhet. - Medel till hemspråksundervisning för svenska barn i utlandet. - Nej till förändring av styrelse. - Återinförandet av specialarbetet i gyskolan. - Stöd åt elever med begåvning inom specialområden. - Nej till regeringens olika förslag för att försvåra inrättande av lärlingsutbildning. - Särskilt statsbidragssystem för lärlingsutbildningen. I de flesta länder som är jämförbara med börjar barnen skolan tidigare än här. Det innebär att dessa barn jämfört med svenska i samma ålder får ett eller extra träning i att läsa, skriva och räkna. Betydelsen för barnens framtid är uppenbar. går nästan samtliga svenska barn i förskola . Rapporter från olika delar av landet visar att många av dessa barn redan då är både mogna och motiverade för att lära sig läsa och räkna, medan andra inte uppnår denna mognad förrän vid åtta eller ålder. Eftersom förskolans pedagogik inte innefattar inlärning av dessa färdigheter försitter man ett inlärningstillfälle då eleven är som mest motiverad. Skolstart har uppenbara fördelar. som man ur inlärningssynpunkt kan utnyttja det pedagogiskt mest lämpade tillfället ger man barnen möjlighet att få extra träning av basfärdigheter. Det senare är inte minst viktigt i ett högt utvecklat samhälle som vårt, där ständig utveckling och förändring kräver allt längre och alltmer gedigen utbildning av medborgarna. En tidigare skolstart innebär naturligtvis inte att lågstadiets arbetssätt utan förändring används yngre barn. För att alla barn skall få en allsidig utveckling måste förskolans och lågstadiets inlärnings- och arbetsmetoder samverka. Det förutsätter att man under hela lågstadiet utgår från det enskilda barnets mognadsnivå, motivation och behov vid inlärning av kunskaper och träning av olika färdigheter. Regeringen föreslår för andra året i följd punktinsatser för att motverka problemen på lågstadiet. Dessa medel innebär dock endast att man kan vidta tillfälliga åtgärder. För att på lång sikt skapa en bättre situation på lågstadiet krävs att man tidigare än nu tar hänsyn till och utgår från barnens behov. anser att ett led i ett sådant långsiktigt arbete är att tidigarelägga skolstarten . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I propositionen om skolans inre arbete (prop. 1975/76:39) betonas särskilt det betydelsefulla i att de olika verksamheterna under den samlade skoldagen anknyter till varandra. De fria aktiviteterna skall alltså samverka pedagogiskt med den timplanebundna undervisningen och kunna fungera som fördjupningsinslag baserade på resp. elevers intresseinriktning. I partimotion om skolan till förra riktade vi uppmärksamheten på att de fria aktiviteterna alltför ofta avvikit från de uppställda kraven. En av intentionerna var att upprätta ett aktivt samarbete med ett varierat föreningsliv. De praktiska förutsättningarna för ett sådant samarbete har dock på många håll varit näst intill obefintliga. Tiden har i stället använts ensidigt till t. ex. idrottsträning. Detta är naturligtvis inte något negativt i sig, men avsikten var att de fria aktiviteterna skulle anknytas till flera ämnen i skolan. Så har inte blivit fallet. Vi föreslog då att hela eller viss del av tiden för de fria aktiviteterna skulle återföras till den I årets budgetproposition har också skolministern uppmärksammat detta förhållande och gör ett särskilt påpekande (prop. 1983/84:100, bil. 10, s. 11). Han föreslår dessutom att av de fria aktiviteterna i högstadiet skall kunna användas för dataundervisningen. har det kommit oroande rapporter om att stora grupper av elever lämnar med bristande kunskaper i baskunskaper och -färdigheter och med ofullständiga grundskolebetyg. I den nya läroplanen för (Lgr 80) har den timplanebundna tiden för mellanstadiet minskat till förmån för fria aktiviteter. För högstadiet avsätts . Med hänsyn dels till de rapporterade bristerna, dels till att ett nytt ämne - datakunskap - skall introduceras anser att det är än mer angeläget att bereda större utrymme för t. ex. träning i svenska. Skolministern talar i propositionen allmänt om att svenskämnets ställning skall stärkas i men föreslår inte några konkreta åtgärder för att det skall bli verklighet. förslag ger skolan en reell möjlighet att ge eleverna gedigna kunskaper i svenska. Regeringen bör därför ge i uppdrag att utarbeta timplane- och kostnadsförslag för en sådan timplaneförändring. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. presenterades en departementspromemoria om små skolor (Ds U 1981:7). I denna redovisades bl. a. att arbetsmiljön i små skolor upplevs som lugnare och mer stimulerande av både elever och föräldrar. kommer grundskolorna runt om i landet att ställas inför uppgiften att ställa om sin planering för att möta de allt snabbare sjunkande elevantalen. Frågan om nedläggning av skolor kommer att bli vanlig. Fördelarna med de små skolorna är så uppenbara att kommunerna bör ges möjlighet att ta dem till vara när de befolkningsmässiga förhållandena medger detta. anser denna åtgärd vara så angelägen att vissa medel bör ställas till kommunernas förfogande. I budgetpropositionen har anslagits 29,7 milj. kr. till aktiviteter under den samlade skoldagen. Denna summa innebär jämfört med innevarande budgetår en utökning. /83 anvisades 32,2 milj. kr. Det användes emellertid endast 22,4 milj. kr. /84 är anvisat 28,9 milj. kr. Det finns anledning att anta att utfallet också för innevarande budgetår kommer att ligga väsentligt under det anvisade beloppet. Även med en viss utökning för innevarande budgetår bör ett utrymme på ca 5 milj. kr. I valet mellan att underlätta för kommunerna att behålla små skolor och att utöka omfattningen av den samlade skoldagen väljer att prioritera de små skolorna. bör få i uppdrag att utarbeta förslag till fördelningsprinciper. Dessa bör då vara så utformade att de medger okonventionella lösningar vid kommunernas försök att bibehålla små skolor. Ansvaret för det lokala utvecklingsarbetet ligger numera på kommunerna själva. Strävan bör emellertid vara att skolan skall vara öppen för pedagogiska experiment av olika slag. Alternativa pedagogiker av typ Waldorf och har många värdefulla inslag som kan tillämpas också inom ram. Fristående skolor med alternativ pedagogik kan bli en valmöjlighet endast för några få varför det är viktigt med en öppen grundskola där mångfalden ses som en tillgång. bör beakta detta i sitt uppföljningsarbete. bestämde i stor enighet att fristående skolor skulle få statsbidrag, om de uppfyllde vissa villkor. I riksdagsbeslutet bemyndigade regeringen att enligt vissa riktlinjer förklara fristående skolor berättigade till statsbidrag räknat fr. o. m. . I budgetpropositionen 1983 anförde föredragande statsrådet att ställningstaganden till eventuella framställningar från olika huvudmän om bidrag skulle göras av regeringen och att detta enligt hans mening förutsatte ingående överväganden. Beslut om att en skola skulle ges rätt till statsbidrag borde, menade han, fattas innan den tid började löpa för vilken bidrag skall lämnas. Mot den bakgrunden räknade han inte med bidrag till någon ytterligare skola redan fr. o. m. /84. delade emellertid inte hans uppfattning utan ansåg att dess beslut skulle gälla fullt ut. I årets budgetproposition anförs, att beslut om statsbidrag till ett antal skolor har fattats och att viss verksamhet vid fristående skolor skall utvärderas till . Statsrådet fortsätter: 1 avvaktan härpå räknar jag inte med att ytterligare skolor skall förklaras berättigade till bidrag. Ett uttalande av detta slag har inte stöd i beslut om bidrag till fristående skolor. Riksdagsbeslutet bör liksom tidigare gälla fullt ut och inkomna ansökningar, även eventuellt förnyade ansökningar från de kristna friskolor vilka tidigare fått avslag på sina ansökningar, bör förutsättningslöst prövas av regeringen i riksdagsbeslutets anda. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Dessutom inställer sig följande frågor. Regeringen har beslutat att ansökan om bidrag skall lämnas in det tilltänkta första bidragsåret börjar löpa. Innebär skrivningen i budgetpropositionen att ansökan om bidrag kan göras tidigast efter och att bidrag då genom den långa ansökningstiden kan komma att utgå tidigast fr.o.m. /89? Är det rimligt och i enlighet med riksdagsbeslutet att en utvärdering av vissa skolors verksamhet skall innebära totalstopp för alla andra skolors möjlighet att ansöka om bidrag? Riksdagsbeslutet innebär ju att varje av skolstyrelse godkänd skola skall kunna prövas av regeringen för statsbidrag enligt angivna riktlinjer. En grundläggande strävan i skolpolitik har varit att decentralisera besluten rörande skolan. Alla som berörs av besluten - elever, lärare och övrig personal samt föräldrar - måste ha inflytande över besluten. Demokratiseringen av skolan har påbörjats men måste vidareutvecklas. De skolkonferenser som är ett samrådsorgan mellan rektor och elever och föräldrar bör kunna ges viss beslutsbefogenhet i vissa frågor t. ex inflytande över viss del av decentraliserade anslag. Skoldemokrati handlar inte bara om att få påverka skeendet i skolan utan lika mycket om att ta ansvar för skolmiljö och skolarbete. Att ha det bra i skolan är inte detsamma som att få allt serverat. Det är missriktad omtanke om eleverna att förvägra dem möjligheterna att delta i lokalvård, matservering, materialframställning, utrustning av lokaler och liknande. Det är också angeläget att eleverna får utse ombud som bevakar miljön i skolan. Snäva fackliga inressen får inte hindra elevmedverkan. Lgr 80 innehåller en rad inslag för att öka jämställdheten mellan flickor och pojkar. En av åtgärderna var att klart säga ifrån att tillvalen i högstadiet skulle utformas så att de intresserade både flickor och pojkar: Kurserna skall vara så inriktade att de inte kan förutses få en mycket sned könsfördelning. Skulle detta ändå bli fallet och utökad information inte ge resultat skall kursplanen omarbetas. (Lgr80 s. I budgetpropositionen tar skolministern tyvärr ett steg tillbaka i jämställdhetsarbetet genom att tillåta att avsteg görs från det citerade kravet på tillvalsämnenas utformning. Han uttalar att jämställdhetsmålet fått en alltför snäv tolkning. Detta måste, fortsätter han, ses i ett längre tidsperspektiv än från ett läsår till ett annat. Lgr 80 har varit i kraft under ett och ett halvt läsår. Det finns ingen anledning att, som föredraganden gör, nu inta en annan inställning till jämställdhetsarbetet än den som kommer till uttryck i Lgr 80. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Ett annat viktigt led i jämställdhetsarbetet är att påverka framför allt flickornas yrkesval. Detta val avgörs i stort sett när eleverna i åk 9 väljer linje i gymnasiet. Insatser måste alltså göras . Kvinnor är framför allt underrepresenterade inom de tekniska och naturvetenskapliga områdena. Ett sätt att påverka är att ge flickorna förebilder inom dessa fält. Skola och högskola bör därför samverka i försöksverksamhet där flickor i ovannämnda utbildningar i högskolan går ut till högstadium och gymnasieskolan och berättar om sina studier. Viss försöksverksamhet förekommer med informationsdagar i högskolan för kvinnliga gymnasister på Na- och T-linjerna, men informationen bör komma tidigare, så att fler flickor väljer detta ämnesområde i sin gymnasieutbildning. Intagningen till gymnasieskolan gjordes tidigare på grundval av avgångsbetyget i årskurs 9. Detta medförde att ungdomarna fick sitt definitiva besked om intagning först , ofta mitt under semestern. Svårigheterna att lämna svar i rätt tid eller att vidta åtgärder vid ett negativt besked var uppenbara. Med denna bakgrund infördes intagning på höstterminsbetyget efter försöksverksamhet på flera orter. Efter första intagningsomgången har från olika håll kritik riktats mot systemet. När ett nytt förfaringssätt introduceras uppstår ibland besvärligheter eller oförutsedda konsekvenser. Att komma till rätta med dessa kräver ofta inkörningstid. Det är alltså även för tidigt att avgöra om det nya systemet ger de fördelar som beräknats. Skulle det emellertid visa sig att nackdelarna överväger fördelarna kommer vi att föreslå att beslutet ändras. Samarbetet mellan hem och skola är ovärderligt både för eleven och för skolan och måste stärkas och stödjas på flera sätt. Föräldrarnas engagemang i skolan bör ses som en tillgång i skolarbetet, de måste få känna ett naturligt medansvar för samarbetet. Detta är särskilt angeläget för att få till stånd en större samsyn mellan hem och skola när det gäller normer för det gemensamma ansvar hem och skola har för barnens fostran. När är slut kommer elever till en tredjedel att bestå av elever med invandrarbakgrund. Om dessa elever skall kunna tillgodogöra sig undervisningen behöver de hjälp och stöd på olika sätt. Debatten i har på ett olyckligt sätt kommit att fokuseras på hemspråksundervisningen. Internationell och svensk forskning visar emellertid att hemspråksundervisningen inte alltid spelar en avgörande roll när det gäller invandrarelevers möjligheter att tillgodogöra sig undervisning i olika ämnen och finna sig till rätta i skola och samhälle. fastmer sociala faktorer och majoritetsbefolkningens attityder som är avgörande. Således är det hög tid att utvidga diskussionen till att gälla behoven av utbildning för alla om olika kulturers seder och bruk. Skolan måste bli bryggan mellan invandrarelevernas kulturer och den svenska kulturen. Det är i skolan man måste lära sig leva och verka tillsammans. Risken är annars att man inte heller gör det senare i livet. Lgr80 betonar särskilt skolans internationalisering. I proposition 1978/79:180 om läroplan för skrev statsrådet : Det blir för skolan viktigt att ge eleverna en god orientering om andra länders förhållanden och om olika politiska och religiösa uppfattningar som är betydelsefulla i andra länder och för invandrare i vårt eget land. Samhällsorienterande ämnen och religionskunskap, naturorienterande ämnen, bild och musik spelar liksom litteraturläsning stor roll för en internationell förståelse. Invandrarelever och deras föräldrar kan vara en stor tillgång för att förmedla andra länders kultur. Det är uppenbart att detta område behöver vidareutvecklas och att kommunernas skolstyrelser behöver hjälp i detta arbete. I det kommentarmaterial som SÖ ger ut om den nya läroplanen bör detta uppmärksammas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen har aviserat en proposition grundad på Språk och kulturarvsutredningens betänkande. kommer i samband därmed att ytterligare utveckla sina synpunkter på möjliga åtgärder. Svenska barn i utlandet I takt med att svensk export blir alltmer framgångsrik tvingas också allt fler svenska familjer att flytta utomlands under vissa perioder. Det är angeläget för dessa familjers barn att de inte halkar efter i skolundervisningen och förlorar sina rötter. På flera håll i världen finns därför statsunderstödda utlandsskolor. Detta gäller framför allt skolor för låg- och mellanstadieelever. Elever på högstadie- och gymnasienivå får mestadels gå i internationell skola där undervisningsspråket oftast är engelska. För att bereda dessa elever tillfälle att upprätthålla sina kunskaper i svenska, historia och samhällskunskap har initierat försöksverksamhet med undervisning i ämnet Swedish Culture. Denna undervisning underlättar också skolgången för de svenska barnen när de återvänder till hemlandet. Ämnet Swedish Culture fungerar alltså som de svenska barnens hemspråksundervisning. SÖ har föreslagit en viss utökning av försöksverksamheten. Regeringen har sagt nej utan någon motivering. anser det viktigt att fler svenska barn i utlandet skall få komma i åtnjutande av denna angelägna hemspråksundervisning som medverkar till att deras modersmål och kulturarv kan bevaras och utvecklas. Vi vill därför biträda förslag att anslå ytterligare . under anslaget B 12. Bidrag till svensk undervisning i utlandet m. m. Utbildningsministern föreslår att en förändring skall göras av styrelse. Förändringen innebär att de fem representanterna för riksdagspartierna minskas till fyra som styrelsen utökas med fyra representanter för arbetsmarknadens parter. Ett beslut om en eventuell förändring av verksstyrelsens sammansättning anser vi bör föregås av en generell diskussion om principerna för samtliga verksstyrelsers sammansättning. Någon sådan principiell diskussion har inte förts och vi anser därför att bör avslå propositionens förslag om förändring av SÖ:s sammansättning. Under anslaget B 1. anvisas ett i jämförelse med 1983/84 förhöjt anslag om . för Bidrag till löntagarorganisationerna för verksamhet med skolinformatörer. yrkade vi i motion 1982/83:1388 avslag på motsvarande anslag. Vår motivering var då att staten anvisade inte mindre än 12,6 milj. kr. för två dagars utbildning av handledare inom skolans alla former av arbetslivskontakter. I årets budgetproposition anslås medel till färre ungdomsplatser men handledaranslaget är oförändrat och innebär därför en höjning. Att också har ett särskilt anslag för arbetslivskontakter är därför nu än mindre motiverat. Vi yrkar därför avslag på propositionen i denna del. I takt med att förändrats till både arbetssätt och utformning krävs att gymnasieskolan successivt anpassas till de ändrade förutsättningarna. Framför allt kräver samhället allt längre utbildning av alla ungdomar. Det innebär att gymnasieskolan måste ge stimulans och motivation åt samtliga elever i en årskull - såväl åt de teoretiskt eller praktiskt studieinriktade eleverna som åt elever som är skoltrötta eller mindre motiverade för fortsatt utbildning. Samarbetet med arbetsmarknaden måste förstärkas så att den utbildning gymnasieskolan ger håller jämna steg med utvecklingen på olika områden. En bättre arbetsfördelning mellan skola och näringsliv bör eftersträvas så att skolan ger den utbildning den är bäst på och näringslivet tar ett större ansvar för de delar man har bäst förutsättningar att förmedla. Det är angeläget att gymnasieskolans elever på vissa linjer får bättre insikt i hur arbetslivet fungerar, men praktikinslagen får inte bli ett självändamål. För att praktiken skall kännas meningsfull för eleverna måste den ha anknytning till deras studieinriktning och vara av god kvalitet. Olika ämnen och linjer kan alltså få praktik av varierande längd och innehåll. Gymnasieskolan måste bli mer flexibel än . Men det är angeläget att förändringar inte stannar vid organisatoriska reformer. Också det inre arbetet behöver utvecklas: arbetsformer, möjligheter till fördjupat samarbete mellan teoretiskt och praktiskt inriktade linjer etc. Det är oroande att längre teoretiska studievägar i gymnasieskolan är vikande. Särskilt oroväckande är Na-linjens läge. Vi har i vår högskolemotion lämnat förslag till förändringar syftande till att stärka de 3-åriga linjernas ställning. I motion 1983/84:86 till regeringens besparingsproposition 1983/84:40 motsatte vi oss den omfattande timreduktion som föreslogs för gymnasieskolans del. Vi anslöt oss i stället till modell för att finansiera borttagandet av självstudietiden. Vi vidhåller vår uppfattning i denna fråga. För att de studieförberedande linjerna skall vara just studieförberedande krävs bl. a. att eleverna tränas att arbeta självständigt. När självstudietiden infördes togs specialarbetet bort. är det åter möjligt att arbeta utan självstudietid. Det är då naturligt att beslutar att återinföra den träning i självständigt arbete som specialarbetet innebar. Vi förordar här SÖ:s modell. Stimulans till olika typer av begåvningar För är det viktigt att alla elever ges en likvärdig utbildning. Elever med olika begåvningsresurser måste därför stödjas på skilda sätt. måste för att klara sin framtid ta till vara alla typer av begåvningar. Ingen elev får understimuleras eller halka efter på grund av bristande hjälp och stöd. Det finns inom gymnasieskolan möjligheter till särskilda insatser för svaga eller omotiverade elever. Dessa insatser bör successivt förstärkas. Men även teoretiskt begåvade elever eller elever med annan specialtalang har rätt till och behöver uppmuntran och stimulans för att kunna utvecklas. För elitidrottande ungdomar finns en sådan möjlighet. Det finns idrottsgymnasier, där eleven får använda för sin idrottsutövning. finns dessutom försöksverksamhet med kombination av specialidrott med studier vid hemortens gymnasieskola. Enligt mening är det angeläget och rimligt att också andra talanger än idrott ges möjlighet att utvecklas i sådan försöksverksamhet. Elever som har speciella förutsättningar för t. ex. musik, sång, matematik, fysik, språk, dans eller teckning bör på motsvarande sätt få utveckla dessa. Vi föreslår därför att också ämnen av ovan uppräknat slag skall kunna ingå i försöksverksamhet med kombination av specialintresse och studier vid hemortens gymnasiesko la fr. o. m. . SÖ bör meddela närmare bestämmelser om försöksverksamheten. Åtgärder för elever med särskilda behov genomfördes förändringen av gymnasieskolans statsbidragssystem till en friare resursanvändning. Förändringen har således varit i funktion endast . Som föredraganden påpekar har tillskapandet av förstärkningsresursen och den ökade lokala frihet som detta innebar mottagits positivt. Man ser detta som ett medel att styra ekonomiska och personella resurser till de områden i skolan där de största behoven finns. Trots detta återfaller socialdemokraterna i sitt gamla mönster att vilja centralstyra och specialdestinera anslag. som vill stödja det lokala initiativet och ansvarstagandet kan därför inte acceptera att det utökade stödet om7,5 milj. kr. bör i stället besluta att medlen skall ingå i gymnasieskolans förstärkningsresurs. utvärdering av försöksverksamheten visar att lärlingsutbildningen hör till de mera framgångsrika metoderna att förmedla yrkesutbildning; av eleverna har fullföljt sin utbildning och har fått fast anställning efter utbildningen. Få om ens någon av gymnasieskolans yrkesinriktade linjer kan uppvisa sådana siffror. I stället för att ytterligare stimulera denna utbildning presenterar statsrådet i budgetpropositionen förslag som i praktiken kommer att innebära att lärlingsutbildningen drastiskt skärs ner eller försvinner. Färdigutbildningen tas bort ur utbildningen, statsbidraget till denna försvinner och inrättande av platser kringgärdas med så många bestämmelser och förbehåll att det i praktiken blir näst intill omöjligt att inrätta platser för lärlingsplatser. kan självfallet inte godta sådana förslag som uppenbart är avsedda att indirekt avskaffa lärlingsutbildningen. bör således besluta att den gymnasiala lärlingsutbildningen skall innehålla färdigutbildning med statsbidrag. På många orter medger vare sig elevtillgången eller strukturen på ortens näringsliv att vissa yrkesinriktade studievägar inrättas. Enligt propositionens förslag skulle det då vara omöjligt att ersätta sådan linje med lärlingsutbildning.