ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G7021892 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Upprustning av landsbygdens elnät, m. m. I budgetpropositionen 1984, bil. 14, föreslår föredragande statsrådet att 4,5 milj. kr. anvisas till främjande av landsbygdens elektrifiering. När det gäller stödverksamhetens omfattning bedömdes detta i budgetpropositionen 1980 att det finns ett behov av statligt bidrag till upprustning av nedslitna och oräntabla nät till sammanlagt 10 milj. kr. i dåvarande penningvärde. antog förslaget, liksom att bidraget skulle lämnas under fem budgetår att utgå med 2 milj. kr. För nyanläggningar antog förslaget om att bidrag skall lämnas med 2,5 milj. kr. Föredragande statsråd hänvisar till det ovanstående och föreslår att anslaget för nästa budgetår blir 2,0 milj. kr. för upprustning och 2,5 milj. kr. för nyanläggningar, sammanlagt 4,5 milj. kr. På grund av penningvärdeförsämringen och fördyringar vid upprustningen av elnätet har detta anslag kraftigt urholkats. Det är därför nödvändigt att prioritera inom samma anslagsram. Det framstår då som angeläget att det nedslitna och oräntabla elnätet får förtur före nyanläggningar. Vid behandlingen av anslaget uttalade näringsutskottet att upprustning av starkt nedslitna ledningar kan betraktas som nyanläggningar och stöd därför torde kunna utgå från den del av anslaget som är avsett för nyanläggningar. Ansökningar till upprustning av elnätet uppgår till ca 40 milj. kr. Av dessa torde upprustningar för minst 20 milj. kr. vara klart berättigade till bidrag. Enbart kommun har ett upprustningsbehov på ca 10 milj. kr. I den upprustningsplan som energiverk utarbetat i samråd med statens energiverk har statsbidrag till upprustningen förutsatts kunna utgå av kostnaden. Stora kostnader för dels övertagandet av andra distributionsföretag och dels upprustning av olönsamma ellinjer har gjort att eltaxan fått höjas avsevärt i förhållande till andra delar av landet. Detta har skett i ett område som levererar ansenliga mängder vattenkraft till andra delar av landet. Sak samma kan sägas om kommuns distributionsnät. För fullföljande av deras upprustningsprogram erfordras 12 milj. kr. Det är angeläget, att de påbörjade upprustningarna av elnätet i skogs- och fjällbygderna får fullföljas. Det var också mening när man beslutade om den tidigare femårsperioden . Av denna anledning borde bidragen av nedslitna och oräntabla nät ytterligare förlängas en femårsperiod efter utgången av . Anslaget borde då som begränsas till 10 milj. kr. för hela perioden samt utgå med 2 milj. kr. Med stöd av det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att statens energiverk får disponera hela anslaget på 4,5 milj. kr. för främst upprustning av nedslitet och oräntabelt elnät, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om fortsatt anslagsgivning till 1990. () . ÅSLING (c)
mot · G7021893 · 1984-01-25 00:00:00 — Per Stenmarck och för sandsugning utanför Effekterna av den sandsugning som pågår i havet utanför SkanörFalsterbo håller på att bli ett allt större problem. Stränderna har blivit alltmer skadade. Många är av uppfattningen att sandsugningen är den främsta anledningen till detta. Om det verkligen föreligger något samband är det svårt att bevisa. Av de mätningar som görs har inga säkra slutsatser kunnat dras. Många menar att mätningstekniken inte är tillfredsställande. Bland de förtroendevalda inom kommun torde det råda politisk enighet om att sandsugningen måste upphöra. Konsekvensen har blivit att de företag som utför sandsugningen - och som inte längre får göra det på kommunens vatten - i stället fått tillstånd att bedriva samma verksamhet på statens vatten. Därmed finns en uppenbar risk att skadorna på stränderna fortsätter. Sandtillströmningen till sandrevlarna vid har beräknats till . Under en följd av år har kommun begränsat uttaget på kommunens vatten till . Därmed har man ansett att en betryggande marginal funnits. Till detta kommer emellertid att statens industriverk beviljat uttag med på allmänt vatten. Det totala uttaget har därmed inneburit att marginalen mellan uppskattad tillförsel och utförsel av sand blivit väldigt liten. har därför förbjudit sandsugning på kommunens vatten och beslutat verka för ett stopp också på allmänt vatten. Frågan är för tillfället under domstolsprövning. Även om det är osäkert om det är just sandsugningen som orsakat skadorna på stränderna så säger sunt förnuft att sannolikheten är stor för att det finns ett sådant samband. Vad som är fullständigt klart är att havet slukar upp stränderna i en oroväckande hastighet. Omedelbara åtgärder är därför nödvändiga. Stora värden för zoologi, biologi och rekreation står på spel. En lämplig åtgärd är att införa ett tioårigt stopp vad gäller sandsugning över huvud taget i berört område. bör noggranna och jämförbara mätningar göras av bl. a. geologiska undersökning (SOU). Ett så långt stopp skulle - förhoppningsvis - också ge naturen en möjlighet att läka skadorna. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående behovet av ett tioårigt stopp för sandsugning utanför . PER STENMARCK (m)
mot · G7021894 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:1894 Importen av licensbelagda tekovaror beslutade i enlighet med regeringens förslag om en tekopolitik . Regeringens tekopolitik betecknades som ny. De nya inslagen utgjordes dock främst av en sänkning av äldrestödet och utökade nontariffära handelshinder. Den kvantitativa åtgärdsnivån bibehölls på detta sätt och tendensen från med allt fler nontariffära importhinder blev markerad. Ett nytt handelshinder nu i form av en uppstramning av hemtagningssystemet infördes således. Denna åtgärd kommer inte, lika litet som denna art av åtgärder tidigare gjort, att minska importen, enbart fördyra densamma, trots att en importminskning var det outtalade motivet till att den vidtogs. Motiveringen sades vara att öka följsamheten till de importbestämmelser som tillämpas. Om detta vore det verkliga syftet fanns inte skäl att ändra bestämmelserna, utan endast att vidta nödvändiga åtgärder för att de tidigare bestämmelserna skulle till fullo efterlevas. En befarad effekt av "uppstramningen av hemtagningssystemet" har dock redan börjat framträda, nämligen att importsändningar får lov att läggas upp på tullager i väntan på att erforderlig importlicens utfärdas och att textilimportörerna därför åsamkas dubbla lagerkostnader, dels kostnad för det egna i dessa fall inte utnyttjade lagret, dels kostnader för lagring på tullager. Störst problem föreligger beträffande transporter av hängande konfektion. har inga positiva effekter av varaktig karaktär av den beslutade tekopolitiken kunnat påvisas. Tvärtom har svensk teko krympt ytterligare och skeendet 1983 har präglats av svårigheterna för Eiser Strump. Det är viktigt att slå fast att det inte är s. k. lågprisimport som förorsakat Eiser Strumps svårigheter. den svenska strumpindustrin finns i . De handelspolitiska restriktionerna i övrigt, bl. a. de kvantitativa begränsningarna, har inte heller visat sig bidra till en förbättrad situation för tekoindustrin, varken eller tidigare. Importen har inte minskats genom importrestriktionerna. Det är bara importen från exportländerna utanför EG- och EFTA-områdena som hållits nere. Prisbillig import har uteslutits till förmån för dyrare import. Importrestriktionerna har därför drabbat konsumenterna, som tvingas betala onödigt mycket för sina kläder (enligt vissa beräkningar omkring 2 000 milj. kr. ) samt och de industrialiserade länderna, som fått nya hinder i sin export till . Med hänvisning till vad i motionen anförs hemställs att begär att regeringen noga följer effekterna av de nya reglerna för hemtagning av licensierade tekovaror och om handelshindrande effekt konstateras vidtar åtgärder för att upphäva reglerna.
mot · G7021895 · 1984-01-23 00:00:00 — och till statens pris- och kartellnämnd Statens pris- och kartellnämnd (SPK) har bl. a. till uppgift att administrera den allmänna prisregleringslagen när denna är i tillämpning. SPK har sedan vid tillfällen då en extraordinär prisövervakning insatts haft extra personal för att handlägga ärenden som uppkommer till en följd av prisstopp och andra extraordinära åtgärder. har inte tidigare anvisat medel för denna personal utan SPK har i efterhand fått sina kostnader för denna verksamhet täckta. I budgetpropositionen föreslås att dessa medel som fått disponeras efter särskilt medgivande från regeringen förs in under ordinarie anslag. Beloppet uppgår till närmare 3,6 milj. kr. och motsvarar kostnaderna för 23 tjänster. Vidare skall även anslaget till SPK:s regionala organisation ökas med närmare 3 milj. kr. motsvarande 21 tjänster. Detta innebär en avsevärd förstärkning av SPK:s prisövervakande verksamhet som man från regeringens sida låtit antyda att prisregleringsverksamheten bör minska och företagen själva mer få råda över sin prissättning. Enligt vår mening bör den extra personalen för prisövervakande verksamhet inte tillföras SPK:s ordinarie personal. I ett läge då den prisreglerande verksamheten enligt uttalande skall minska finns det ingen anledning att bygga ut den centrala och regionala prisövervakande verksamheten och därmed skapa en ökad byråkrati. Enligt vår mening bör medel därför inte beviljas för den extraanställda personalen. Kostnaderna för löner och expenser bör därför minskas med 4 milj. kr. och till statens prisoch kartellnämnd för /85 anvisas ett förslagsanslag av . Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar till statens pris- och kartellnämnd för /85 anvisa ett förslagsanslag av . minab/gotab 1984 77752
mot · G7021901 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Vi har i en tidigare motion (mot. 1982/83:1507) dels visat på frånvarons betydelse i stort, dels på hur ledighet påverkar småföretag. Utifrån en undersökning gjord av kan man dra slutsatsen att det inte är osannolikt att flertalet företag har frånvarokostnader som ligger , per anställd och år, vilket skulle medföra att frånvarokostnaderna uppgår till av företagens lönekostnader. I småföretagen har varje ledighet relativt sett större betydelse än i ett stort företag. För ett företag med 5 anställda innebär t. ex. en persons frånvaro att av arbetsstyrkan är frånvarande. Möjligheterna att lösa vakansproblem med omplacering av arbetskraft är små i mindre företag. Den informella organisationen i många småföretag innebär att alla anställda blir nyckelpersoner. Av dessa skäl innebär även frånvaro som är känd långt i förväg betydande kostnader för små företag. (AU 1983/84:2) ifrågasatte om det kan vara till fördel för småföretagen och deras möjligheter att rekrytera och behålla arbetskraft att man för dem genomför ändringar i regelsystemet som av deras anställda måste upplevas som försämringar i förhållande till vad som gäller på arbetsmarknaden i övrigt. Enligt vår uppfattning kan problemen lösas på annat sätt. Utgångspunkten måste vara att lagreglerna är utformade så att de inte missgynnar en majoritet av företagen endast av det skälet att lagstiftaren inte beaktat dessa företag i lagstiftningsarbetet. Regeringen måste skyndsamt lägga fram förslag till anpassning av ledighetslagarna till arbetslivets berättigade krav. Detta kan ske genom bl. a. förändringar i studieledighetslagen utan att den ursprungliga ambitionsnivån förändras. Härutöver föreslår vi att en utredning tillsätts med uppdrag att undersöka olika möjligheter till begränsning av det totala ledighetsuttaget. En särskild utredning bör även tillsättas för att se över semesterlagen. Effekterna av arbetstagarnas rätt att spara semester bör analyseras. Reglerna för beräkning av semesterlön måste förenklas. Begränsningar måste ske när det gäller semesterlönegrundande frånvaro. Det är exempelvis stötande att ett litet företag med exempelvis 5 anställda kan bli tvunget att betala semesterlön för en flerårig studieledighet som syftar till övergång till annat yrke och annat företag. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi 1. att beslutar att hos regeringen begära att denna lägger fram förslag till ändringar av ledighetslagarna i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att beslutar att hos regeringen begära en samlad utredning av ledighetslagstiftningen syftande till att begränsa ledighetsuttaget, 3. att hos regeringen begär en särskild översyn av semesterlagen i enlighet med riktlinjerna som anförs i motionen. () ()
mot · G7021903 · 1984-01-24 00:00:00 — m. fl. Omlokalisering av offentlig verksamhet inom län I länsprogram 80 och i efterföljande länsrapporter har påpekat att en omlokalisering av offentlig verksamhet är en viktig regionalpolitisk fråga i länet. Man anser att en omfördelning av den offentliga sektorn i länet från till norra och södra länsdelarna skulle lösa många av de obalansproblem som finns i länet. Dessa problem har kraftigt förstärkts genom de strukturförändringar inom ståloch verkstadsindustrin som hårt drabbat norra . Nedläggningen av AB:s anläggning i och försäljning och nedläggning av Fagersta AB:s anläggningar i har tillsammans reducerat antalet arbetstillfällen med nära 400. Sysselsättningsminskningar inom i sker . Även i har arbetstillfällen minskat kraftigt under en följd av år. Situationen är för kommunen ytterst besvärlig. Till detta kommer den pågående avvecklingen av byggarbetsplatsen i . Exempel på lämpliga objekt för en omlokalisering har också angivits i planeringsrapporter. Ett nu aktuellt projekt, där en omlokalisering från till norra länsdelen bör prövas, är byggandet av ett nytt fängelse i länet. Försöksverksamhet med omlokalisering av vissa delar av pågår. En omfattande omlokalisering av offentlig verksamhet inom län synes väl motiverad, och en av regeringen beslutad försöksverksamhet med denna inriktning bör därför komma till stånd. Länet bör kunna vara ett lämpligt försökslän för studier av vilka regionalpolitiska effekter en sådan omlokalisering kan få i ett län. Ett ställningstagande från regeringens sida i denna fråga bör lämpligen ges formen av ett uppdrag till att utarbeta ett detaljerat program för omlokalisering. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om försöksverksamhet med omlokalisering av offentlig verksamhet i län. () ()
mot · G7021906 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. För att förhindra att arbetsförmedling bedrivs i förvärvssyfte har staten tagit monopol på arbetsförmedling här i landet. Genom utformningen av arbetsförmedlingslagen har emellertid inte bara sådan arbetsförmedling som upptar avgifter från den arbetssökande förbjudits utan även sådan arbetsförmedling som bekostas av arbetsgivaren och därigenom skulle vara avgiftsfri för den sökande. Trots ökade resurser fungerar emellertid arbetsförmedlingen inte tillfredsställande på alla områden. Orsakerna till detta är många men i tider av ekonomiska svårigheter ökar fullt naturligt trycket på arbetsförmedlingen. En annan orsak kan vara att arbetsförmedlingen saknar specialistkunskap i tillräcklig omfattning. Verksamheter som bedrivs i monopolform har en naturlig fallenhet för att stelna till i utvecklingen. Därför bör samhället se på möjligheterna att tillåta ett system med fristående arbetsförmedlingar för specifika yrkesområden som ställer krav på specialkunskap hos förmedlarna och vars förmedlihgsbehov den offentliga arbetsförmedlingen därför har svårt att fylla. Verksamheten skulle kunna finansieras med avgifter från de företag som anlitar förmedlingen i fråga. Ett försök med ett sådant system bör kunna ge värdefulla impulser till den allmänna arbetsförmedlingen. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om en utredning med uppgift att utreda möjligheterna att på försök tillåta fristående arbetsförmedlingar för specifika yrkesområden i enlighet med vad som i motionen anförts. () ()
mot · G7021907 · 1984-01-25 00:00:00 — Upphävande av personalrepresentanters rösträtt i statliga styrelser infördes representation för personalen i statsmyndigheternas högsta beslutande organ. Som främsta skäl för denna reform åberopades värdet för de anställda att genom sina fackliga organisationer från sina utgångspunkter kunna påverka verksamheten inom myndigheten (prop. 1974:1, bil. 2 s. 27). Då reformen genomfördes hade - något som bör understrykas - lagen om medbestämmande i arbetslivet (MBL) ännu inte tillkommit. Mot nuvarande ordning har invänts bl. a. att den ger personer som är anställda större faktiskt inflytande över myndighetens verksamhet än vad som tillkommer andra medborgare på grund av allmänna val. Egenskapen av anställd ger med andra ord upphov till "dubbel rösträtt inom berörda organ. Lagen om medbestämmande, som enligt vår uppfattning bort kunna ersätta tidigare ordning, ger de fackliga representanterna möjlighet att påverka beslutsprocessen i flera led. De ofta värdefulla synpunkter som framförs brukar beaktas under handläggningen av ett ärende. Som framgår har MBL-lagstiftningen lagts ovanpå reform. Enligt vår mening är de båda systemen inte helt förenliga. Personalrepresentanterna kan enligt beslut nämligen ha rösträtt i ärenden om arbetsmetoder, arbetsfördelning, organisation, budget, petita, personalpolitik och personaladministration. Därmed har personalrepresentanterna formellt befogenhet att ta ställning till frågor av sådant slag som uttryckligen är undantagna enligt MBL. Nuvarande ordning inom arbetslivet har givit upphov till besvärliga gränsdragningsproblem i förhållande till den politiska demokratin. har också i skrivelse 1981/82:133 hos regeringen beställt en utredning i syfte att få en klarare gränsdragning mot den politiska demokratin i tillämpningen av personalinflytande inom den kommunala sektorn. Det ter sig därför naturligt att ställa frågan om inte MBL-lagstiftningen ger personalrepresentanterna tillräcklig möjlighet att inverka på beslutsfattandet och att lag innebärande rösträtt därmed kan upphävas. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att upphäver reform innebärande rösträtt för personalrepresentanterna i statliga styrelser.
mot · G7021908 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:1908 m. fl. Under de icke-socialistiska regeringsåren infördes ett särskilt statsbidrag för regionapolitiska insatser i länen. Genom att detta stöd ställdes till länsstyrelsernas styrelses förfogande kan det snabbt komma ut till verksamheter som är utvecklingsbara och synnerligen viktiga för sysselsättning och verksamhet i utsatta orter. I är detta statsbidrag för innevarande budgetår 23 milj .kr. Detta belopp har fördelat så att 11,5 milj. kr. är avsatt för lokaliseringsbidrag och lika stor summa fördelas mellan stöd till företag i glesbygd, kommersiell service i glesbygd, IKS, hemarbete i glesbygd och projektverksamhet. Alla stödformer har stor efterfrågan och i vissa fall är bidraget nästan förbrukat efter halva budgetåret. Särskilt stor efterfrågan är det på lokaliseringsstödet som beräknas bli helt otillräckligt. I ett läge då det är av största intresse att skapa sysselsättning, icke minst i utsatta regioner, och då tydligen vilja och förutsättningar finns att utveckla och stärka företagsamheten är det angeläget att resurser ställs till förfogande. Dessa insatser främjar också småskalighet och medengagemang i näringsutvecklingen. har i partimotion hemställt att ramen för länsanslagen räknas upp med 150 milj. kr. Vi föreslår att länsanslaget för uppräknas med 20 milj. kr. till 43 milj. kr. Med stöd av ovanstående hemställs att hemställer hos regeringen att länsanslaget för skall uppräknas med 20 milj. kr. till 43 milj. kr.
mot · G7021909 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Skadestånden i den arbetsrättsliga lagstiftningen har de fackliga organisationerna flyttat fram sina positioner med lagens hjälp. Detta har inneburit ett ökat inflytande gentemot arbetsgivarna. Ett gemensamt drag i denna lagstiftning är att arbetsgivare, stora som små, åläggs skyldigheter i betydande utsträckning och att lagstiftningen måste betraktas som både svårtolkad och svårtillgänglig. Detta gäller inte minst för landets ca 200 000 småföretag med anställda som har sämre förutsättningar än större företag att göra sig förtrogna med alla de krav den arbetsrättsliga lagstiftningen ställer. Denna utveckling har lett till att även välmenande arbetsgivare gör felbedömningar. Detta kan resultera i dryga skadeståndsbelopp. Småföretagarnas osäkerhet har ibland utnyttjats av de fackliga organisationerna som erbjudit arbetsgivaren att betala s. k. informella skadestånd i stället för en kostbar och slitsam process i arbetsdomstolen. Detta kan inte ha varit intentioner med den arbetsrättsliga lagstiftningen. Därför bör uppdra åt regeringen att analysera konsekvenserna av den arbetsrättsliga lagstiftningen i syfte att förhindra missbruk i enlighet med vad som ovan anförts angående s. k. informellt skadestånd. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om en utredning av eventuellt missbruk av skadeståndsmöjligheterna i den arbetsrättsliga lagstiftningen i enlighet med vad sorn i motionen anförs. () ()
mot · G7021910 · 1984-01-24 00:00:00 — och av statliga resurser på länsplanet Regeringen anger i budgetpropositionen att en utgångspunkt för den regionala statliga verksamheten bör vara fortsatt decentralisering, minskad statlig detalj kontroll, bättre samordning av samhällsinsatserna, effektivare styrning och bästa möjliga resursutnyttjande. Om dessa utgångspunkter torde inte råda några delade meningar. Även om flera utredningar nu tillsatts för att se över möjligheterna till rationaliseringar, förenklingar och bättre samordning på länsplanet, finns det förutsättningar att genom en samlad hantering av olika regionala anslag nå en ännu större regionalpolitisk effekt. En god början utgjorde tillkomsten av de medel som länsstyrelserna disponerar och som anvisas på anslaget C 3 under industridepartementets huvudtitel. En utökning av de obundna ekonomiska resurser som ges till den regionala nivån skulle ge större möjligheter att prioritera medelsanvändningen mellan olika sektorer inom länen. En sådan utökning innebär inte en total ökning av medelstilldelningen till länen. fördelas resurser genom beslut främst av centrala ämbetsverk och öronmärks för ett bestämt ändamål i länen. Ett regionalt inflytande över medlen skulle kunna ge ett mindre byråkratiskt beslutssystem. Den beredningsprocess som sker genom ett samspel mellan en central myndighet och den regionala nivån är arbetskrävande och skulle på detta sätt kunna undvikas. Som exempel på medel som skulle kunna fördelas regionalt kan nämnas medel för beredskapsarbeten, medel för arbetsmarknadsutbildning, statligt stöd till kollektiv landsvägstrafik och anslag för insatser på energiområdet. bör ge regeringen i uppdrag att genomföra ett successivt överförande av öronmärkta" medel till en ospecificerad länspott som kan disponeras av länsstyrelserna i samråd med berört sektorsorgan på länsplanet. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att successivt låta det statliga stödet till länen få formen av en länspott som kan disponeras av länsstyrelserna. () () minab/gotab 1984 77724