ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G702549 · 1984-01-17 00:00:00 — Det svenska skolväsendet har genomgått en betydande utveckling , inte minst genom tillkomsten av den nya läroplanen för , Lgr 80. Skolans arbetsformer och arbetssätt har avsevärt förändrats. Den lokala skolans ansvar har markerats av skyldigheten att upprätta arbetsplan för verksamheten. Stort ansvar har lagts på skolans arbetsenheter såsom pedagogisk planering, planering av stödet till elever med särskilda svårigheter, förstärkningsresursens användning liksom elevernas ansvar för sin egen arbetsmiljö. Skolan har blivit ett naturligare centrum än tidigare för samverkan mellan föräldrar, elever och skolans personal, med förskola och fritidsverksamhet, med sociala myndigheter och yrkeslivet, med föreningar, organisationer och kulturarbetare samt med nationella minoriteter. Decentraliseringen inom skolområdet har inneburit att ett ökat ansvar för driften av skolan lagts på kommunerna och därmed skolans personal. a. vilar enligt läroplanen ett stort ekonomiskt ansvar på skolledarna. För detta saknar skolledarna relevant utbildning. Till följd av skolväsendets utveckling har skoladministrationen fått ett nytt innehåll, bl. a. genom användande av ADB. Lagar som rör förhållanden på arbetsmarknaden och i arbetslivet gäller också inom skolan, exempelvis arbetsmiljölagen, LAS, lag om offentlig anställning, MBL etc. Utvecklingen har medfört att det ställs större krav på skolledarnas kunskaper i bl. a. administration, ekonomi och personalledning. Enligt skolförordningens 12 kap. 7 och 8 §§ åligger det bl. a. rektor att tillse att verksamheten fortgår enligt gällande bestämmelser, främja pedagogiska försök, fördela arbetet mellan lärare, ha kännedom om elevernas arbeten och om betygssättning, lämna råd och anvisningar till lärare, ha tillsyn över lokaler och inventarier. Rektors åligganden är sålunda främst kopplade till pedagogiska uppgifter. Studierektor skall enligt skolförordningens 12 kap. 10 § biträda en eller flera rektorer med ledningen av verksamheten inom deras arbetsområden främst i vad avser uppgifter av pedagogisk art. Behörig till ordinarie tjänst som rektor eller studierektor är enligt skolförordningens 12 kap. 6§ den som är behörig till ordinarie eller extra ordinarie tjänst som lärare. Endast om synnerliga skäl föreligger får till tjänst som rektor eller studierektor komma i fråga även den som inte har lärarutbildning. Motsvarande begränsning finns inte när det gäller behörighet till tjänst som skoldirektör eller biträdande skoldirektör. Mot bakgrund av vad som anförts om skolväsendets utveckling anser vi att nuvarande behörighetsvillkor för skolledare inte är tidsenliga. Det bör vara fritt för kommuner att, där så bedöms lämpligt, även anställa icke pedagoger till skolledartjänst. Inom rektorsområden, där man har en rektor och två studierektorer, skulle mycket vara vunnet om en av tjänsterna kunde innehas av person som nödvändigtvis inte behöver vara pedagog utan i stället har utbildning i administration och ekonomi. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förändrade behörighetsvillkor för skolledare.
mot · G702550 · 1984-01-17 00:00:00 — bildades i arbetsgruppen för en kvinnofolkhögskola. Man startade i samverkan med studiecirklar, kortkurser och helgseminarier. bedriver man i samverkan med byggkurser för arbetslösa kvinnor i . Kurserna har i första hand vänt sig till arbetslösa lågutbildade unga och äldre kvinnor och invandrarkvinnor. Många av dessa kvinnor har också barnansvar och har, genom att skolan kunnat erbjuda barntillsyn, beretts tillfälle att utbilda sig. För invandrarkvinnor har den helt kvinnliga skolmiljön inneburit den första möjligheten till utbildning och att bryta social och språklig isolering. Samarbete har skett och sker med IFFI (för invandrarkvinnor). Verksamheten kommer även i fortsättningen innebära att skolan satsar på länga kurser i externat- och internatform och veckokurser av olika längd. Kvinnokurser av olika längd och inriktning har funnits vid många av landets folkhögskolor. Vid den inventering som gjordes 1980 visade det sig att 37 av landets 120 skolor hade någon form av kvinnokurser. Behovet av särskilda kurser för kvinnor är alltså stort. Ingen annan folkhögskola i har sin huvudsakliga verksamhet inriktad på kvinnostudier. Det ökade intresset har inneburit samarbete mellan olika skolor för att utveckla och profilera verksamheten. Den del av skolans volym som är folkhögskolekurser omfattar läsåret 1982-1983 ca 1 700 eleweckor vid . En självständighet för innebär i praktiken en omdisponering av den lokala volymen för svensk folkhögskola. Stiftelsen , bildad i , står som ansvarig för den planerade verksamheten. Stiftelsen disponerar härför nödvändiga lokaler. Kostnader för skolverksamheten kommer att täckas av stiftelsen vad gäller de belopp som överstiger statsbidraget och de kommunala anslagen. har sedan starten bidragit med . i anslag och har beviljat stöd för läsåren 1982-1983 och 1983-1984. Med stöd av ovanstående hemställer vi att uttalar sig för att Stiftelsen bör bli statsbidragsberättigad från läsåret 1984-1985.
mot · G702551 · 1984-01-17 00:00:00 — Motion 1983/84:551 Slopande av kravet på behovsprövning för trafiktillstånd Enligt yrkestrafiklagen får trafiktillstånd beviljas endast om den avsedda trafiken behövs och i övrigt är lämplig. Bestämmelserna är ett uttryck för etableringskontroll och näringsförbud i den formen att antalet trafiktillstånd ransoneras. (Den andra formen av etableringskontroll utgör föreskrift om auktorisation.) Frågan om avskaffandet av taximonopolet har stötts och blötts . Allt fler har vänt sig mot den långtgående inskränkning av näringsfriheten som kravet på trafiktillstånd utgör. Anledning saknas att här redovisa vad sålunda förekommit. Till raden av kritiker har sällat sig landshövdingen , ordförande för kommissionen mot ekonomisk brottslighet. Vid ett av Föreningen , och anordnat seminarium yttrade bl. Att myndigheter bestämmer antalet företag i en viss bransch är ganska ovanligt i . Vi har exempel på mycket långtgående kontroll från dessa utgångspunkter utomlands. I har vi varit väldigt försiktiga med det. Det finns ändå områden där man har det, och man kan undra över varför man infört det. Det finns på restaurangsidan. Alkoholmyndigheterna har rätt att pröva om en restaurang behövs. Det är alltså en antalsprövning som sker där. Med hjälp av byggnadslagstiftningen kan man reglera antalet butiker i centrum av tätorterna. Livsmedelsbutikerna brukar begränsas med hjälp av byggnadslagstiftningen. Det finns f. n. vissa regler för tandläkares rätt att etablera sig. Det finns en sådan reglering av någon egendomlig anledning just på trafikområdet. Taxibilar tycker jag är ett skräckexempel på vad man kan göra på det här området för att reglera antalet. Det fordras ju att man står i kö i ett tiotal år innan man får ett taxitillstånd. Alla områden där man ägnar sig åt att i förväg bestämma hur många som skall finnas är ett fullkomligt felaktigt system. Personligen tar jag helt avstånd från sådana system och vi kommer inte heller i kommissionen att föreslå några sådana system, utan närmast avveckling av system där myndigheterna ägnar sig åt att bestämma hur många företag som ska finnas i en viss bransch. Det ger sådana nackdelar ur konkurrenssynpunkt att det ska inte få förekomma. yttrande sammanfattar på ett träffande sätt de avgörande skäl som kan anföras mot ett bibehållande av gällande ordning. Det är till skada för oss alla att icke genast avskaffa bestämmelser om ransonering av antalet trafiktillstånd. Det är oförsvarligt att ingenting göra. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen begär sådan ändring av yrkestrafiklagen att kravet på behovsprövning upphävs.
mot · G702552 · 1984-01-18 00:00:00 — Västerdalsbanans överförande till riksnätet, m. m. Järnvägsförbindelser är av avgörande betydelse för glesbydernas överlevnad och utveckling. Kommunerna i Västerdalarna minskar i invånarantal och sysselsättning. Fortsätter denna minskning kommer den samhälleliga och kommersiella servicen i fara. En aktiv industri- och sysselsättningspolitik måste komma kommunerna i Västerdalarna till del. Utan väl fungerande järnvägsförbindelser minskas dessa möjligheter. Därför krävs att persontrafiken på Västerdalsbanan skall ingå i riksnätet och att någon nedläggning av persontrafiken inte får ske. Detta skulle i så fall vara första steget till att även godstransporterna försvinner från banan, åtgärder som helt skulle strida mot samhällsekonomiska kalkyler i när satsningen på spårbunden kollektivtrafik är mycket betydelsefull. Inom kommuns norra delar ligger landets södra fjällområden. Dessa fjällområden ligger på nära avstånd från södra och . I en satsning på fritids- och rekreationspolitik för de vanliga människorna är, med goda förbindelser, den södra fjällvärlden ytterst attraktiv under både . Förutom det helt nödvändiga beslutet att överföra trafiken mellan och till riksnätet krävs en utbyggnad av denna bandel till i första hand och sedan till . Motivet är naturligtvis turismen och den oerhörda vinst ur trafiksynpunkt som en direktförbindelse till fjällvärlden skulle vara. Ett annat motiv är den svaga arbetsmarknad som finns i denna del av landet. I första hand kommer det att bli anläggningsarbeten och på nya jobb i turistnäringen. Ett återuppbyggande av bandelen är dessutom ett utmärkt exempel på ett arbete som kan utföras med samhällsinsatser, t. ex. till viss del i AMS-regi. Det saknas inte meningsfulla sysselsättningsobjekt i dagens arbetslöshetstider, utan visa beslut. Ett vist beslut vore att satsa på Västerdalsbanan. I en sådan satsning bör naturligtvis ingå att elektrifiera banan . Detta bör inte vara svårare än vad det var att elektrifiera bandelen , ett beslut som då ifrågasattes, men visat sig vara av synnerligen stor betydelse. Dessutom är bandelen mellan (Repbäcken) och i stort behov av upprustning för att möjliggöra snabba och säkra förbindelser. Inte minst bör upprustningen gälla stationer och hållplatser. En framtida och snabb person- och godsbefordran på järnväg i Västerdalarna är ett livsvillkor. För detta talar inte minst att ett totalt överförande av trafiken på landsväg innebär både stora kostnader och ökade trafikskaderisker. Ur regionalpolitisk synpunkt är en järnvägsförbindelse till Västerdalarna nödvändig. Med hänvisning till ovanstående vill jag föreslå att som sin mening ger regeringen till känna 1. att persontrafiken på bandelen bör överföras till riksnätet, 2. att bandelen i bör återuppbyggas, 3. att bandelen (Repbäcken)-bör upprustas enligt vad i motionen anförs, 4. att hela Västerdalsbanan bör elektrifieras.
mot · G702555 · 1984-01-17 00:00:00 — Motion 1983/84:555 m. fl. Överförande av trafikkoncessioner till länshuvudman Lagen om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik utfärdades och trädde i kraft . Landstingskommunerna och primärkommunerna hade själva att bestämma åtagandet av huvudmannaskapet. Genomförandet skulle dock vara klart till (för ). Genom att lagen nu genomförts har kommunerna och landstingen övertagit ansvaret för den lokala och regionala trafiken på väg. Genom beslut i om regler beträffande olönsam järnvägstrafik har länshuvudmännen numera också ett ansvar för delar av järnvägstrafiken i länet. Bakom beslut angående länshuvudmannareformen fanns självklart vetskapen om den betydelse den kollektiva trafiken har för den enskilde att t. ex. kunna efterfråga ett arbete, delta i studier m. m. Även för samhällets del är det viktigt att tillgång till kollektivtrafik upprätthålls och att detta sker på effektivaste sätt. Det gäller bl. a. att se till att planeringen och användandet av såväl bussar som personal sker på ett rationellt och effektivt sätt. Nuvarande lagstiftning beträffande trafiktillstånden främjar inte ett rationellt planerande eller genomförande av trafiken, varför en ändring behöver komma till stånd. Eftersom kommuner och landsting fått ta över det ekonomiska ansvaret för trafiken i länen så bör också dessa överta styrmedlen, i detta fall koncessionerna. Ett sådant beslut kan dock inte fattas innan en översyn och analys genomförts som belyser effekterna och konsekvenserna av en ändring av lagstiftningen så att länshuvudmännen tilldelas områdeskoncessionerna för sina resp. län. Denna översyn bör ske skyndsamt. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående områdeskoncessioner till länshuvudman. () () () ()
mot · G702556 · 1984-01-17 00:00:00 — Regeringens uttalanden om ökad import av socker och minskad självförsörjningsgrad skapar stark oro på och i län. Ett fullföljande av dessa propåer skulle få allvarliga konsekvenser för såväl näringen som sådan som för sysselsättning och ekonomi i länet. Sysselsättningsandelen inom jord- och skogsbruk i förhållande till övrig sysselsättning är i län nästan dubbelt så stor som för riket som helhet. 11, ex. kommun svarar jordbruket för nästan en tredjedel av antalet sysselsatta och är därmed den sysselsättningsmässigt sett mest betydelsefulla näringen i kommunen. I samma kommun är sysselsatta inom slakteri-, charkuteri- och sockerindustrin. Till följd av den sysselsättning som finns i lantbruket, livsmedels- och skogsindustrin skapas också arbetstillfällen i andra näringar. Utredningar gjorda av visar att , variationen beroende på om den offentliga sektorn medräknas, av antalet sysselsatta i län får sin utkomst som en följd av jord- och skogsbruk, livsmedels- och skogsindustri. De aktuella näringarna spelar med andra ord en mycket central roll för länets sysselsättning, vilken ger anledning till stor oro. Antalet personer utan arbete och personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder har ökat från 7 908 till 11059 . bedömer dessutom att den öppna arbetslösheten kan komma att öka med ytterligare tusentalet personer . På och i de södra delarna av länet förekommer en omfattande sockerbetsodling, som såväl för jordbruket som för ekonomin och sysselsättningen är av mycket stor betydelse, inom vissa områden av direkt avgörande betydelse. En minskning av landets sockerproduktion för att öka importen till medför ett uppenbart hot mot sockerbetsodlingen på och i län, och därmed också mot driften vid sockerbruk, där det arbetar 120 personer + 60 personer . har genom bl. a. den nedbantade verksamheten i drabbats hårt av minskade arbetstillfällen och om sockerbruk, på grund av minskad inhemsk sockerproduktion, skulle komma i farozonen för nedläggning skulle detta medföra dramatiska konsekvenser för denna bygd. En enhällig sockernäringskommitté föreslog bl. 95-procentig självförsörjningsgrad med inriktning på att också bevara driften vid landets sju sockerbruk. Det är av största vikt, bl. a. för södra län och , att denna målsättning också i fortsättningen får vara vägledande för den svenska sockernäringen, och att genom uttalande i denna riktning ger klara besked åt såväl odlare som anställda inom sockernäringen. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar sig för en 95-procentig självförsörjningsgrad beträffande den svenska sockernäringen för att därigenom bl. a. säkra fortsatt drift vid sockerbruk på .
mot · G702558 · 1984-01-18 00:00:00 — Fiskeritillsynsverksamheten har haft en viktig uppgift att fylla i det svenska fisket, både vad det gäller att informera om fiskeregler och tillse att fiskebestämmelserna efterlevs. Fiskeritillsynen har under en följd av år byggts upp till en effektiv organisation med erfarna fiskeritillsyningsman. Verksamheten har i samverkan med kustbevakning och sjöpolis haft en viktig uppgift att fylla. Systemet med tillsynsmän med lokalkännedom placerade spridda längs kusten har bara genom att de funnits haft en god preventiv verkan och minskat det olaga fiske som i annat fall orsakat skada på skyddsvärda bestånd. Kraven på att vårda och se om fiskebestånden har successivt ökat. Det har blivit nödvändigt att i allt högre grad skydda ekonomiskt viktiga arter genom begränsningar av fångstuttagen och bestämmelser om fredningstider och minimimått. Exempel härpå är bl. a. lax, havsöring och hummer. som tillsynsbehovet ökat har fisketillsynens resurser minskat. finansierades tillsynen till största delen med bensinskattemedel och s. k. är inte längre bensinskattemedel tillgängliga och genom riksdagsbeslut skall avgifterna enligt vattenlagen 2:10 fr. o. m. i sin helhet användas för forskning. Detta har inneburit att tillsynen vid våra laxälvar nästan är helt borta och på är den nedbantad till hälften. Det är meningslöst att tillskapa regler för skydd av bestånd om de inte efterlevs och inte kan övervakas. Verksamheten med fisketillsyningsmän är billig övervakning. Den består med undantag av någon som leder och har ansvar för det hela av frivilliga som för i stort sett täckande av sina kostnader utför tillsynen. Hela kostnaden har t. ex. för del legat på . Då har ändå hela länet varit täckt. Det är nödvändigt att bibehålla och trygga verksamhetens framtid. Därför bör en utredning om organisationens verksamhet och framtid skyndsamt göras. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att eller annan därför lämplig får i uppdrag att utreda behovet och framlägga förslag till organisation för fisketillsynen. () ()
mot · G702561 · 1984-01-18 00:00:00 — m. fl. Bristen på långsiktig planering av gruv- och stålindustrin har orsakat stora problem med råvaruförsörjningen. Nedläggningar av malmmetallurgier innebär att stålindustrin blir alltmer beroende av skrot och till inte ringa del importerat skrot. Dragkampen om skrotet mellan olika ägargrupper inom stålindustrin har varit påtaglig. Dessutom har fördelning av inhemskt skrot och importerat skrot sina särskilda problem. I tider av förändrad ståltillverkning med övergång till stränggjutningoch lägre produktionsnivåer blir tillgången på skrot mindre. Beroendet av det importerade skrotet kan i ett kritiskt läge få till följd, att vår stålindustri kan lamslås. Målsättningen måste därför vara att frigöra sig från importerat skrot och i stället utnyttja landets malmtillgångar. För detta krävs att järnsvampstillverkningen byggs ut. Järnsvamp har framställts i vårt land . God driftsekonomi kan uppnås om man har tillgång till malm av god kvalitet och till billig energi. Det största hoppet vad gäller energin ställs till naturgasen, men andra bränslen kan också förekomma. I den svenska Plasmared-processen kan förutom kol också torv användas som reduktionsmedel. Tillverkningen av stål kan ske enbart från järnsvamp eller i kombination med skrotsmältning. Järnsvampen smälts i syrgasstålverk, men kan också användas som tillsats i masugnar och i elektrougnar. Det i elektrostålverk framställda stålet som baseras på järnsvamp fyller behoven inom både handelsståls- och specialstålsindustrin. Produktion av järnsvamp måste därför anpassas till det stora behovet av att ersätta skrot som råvara. har SKF långt framskridna planer på att uppföra ett järnsvampverk i . Främsta skälet anses vara den energi som blir följden av järnsvampsproduktion. Vi motionärer anser att det inte kan falla på ett enskilt företags lott att avgöra vara och hur järnsvamp skall tillverkas. Det krävs nu att statsmakterna snabbt agerar i frågan om uppförande av ett järnsvampverk. Det mest naturliga, vad gäller lokalisering, är eller Bergslagens gruvområden. Närheten till råvaran är en fördel. Behovet av energi kan inte innebära något avgörande transportproblem och den energi som fås av järnsvampstillverkningen bör kunna användas för annan industriell verksamhet på gruvorterna. Regeringen bör utreda frågan om hur ett järnsvampsverk bäst kan lokaliseras och användas. Med hänvisning till ovanstående föreslås att hemställer hos regeringen att snabbutreda frågan om var ett järnsvampverk bör förläggas och framlägga förslag i enlighet med vad motionen anför. (vpk) HANS (vpk) (vpk) PER (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G702564 · 1984-01-18 00:00:00 — Omfördelning av AMS-medel för byggnadsverksamhet inom försvaret Byggarbetslösheten visar på fortsatt stor omfattning. var inte mindre än 13595 byggnadsarbetare arbetslösa. Det innebär att var åttonde saknar arbete. finns inom totalförsvarets organisation för byggnads- och reparationsarbeten () ett stort antal byggnadsobjekt färdigprojekterade för genomförande i en beredskapssituation eller vid krig. Det bör vara möjligt att med utnyttjande av arbetslös arbetskraft och inom ram samt med användande av AMS-medel nu färdigställa flera av de planlagda objekten. som arbetslösa sysselsätts med viktig verksamhet kan övas inom aktuellt arbetsområde. Lämpliga objekt att genomföra är främst sådana som avser skydd för personal. Försvaret har f. n. en särskild tilldelning av ca 50 milj. kr. för byggnadsverksamhet - medel som endast får användas i samråd med AMS. Vi föreslår att försvaret tillförs ytterligare medel från AMS medelsram för att möjliggöra en utbyggnad av dessa skydd. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om omfördelning av AMS-medel för byggnadsverksamhet vid försvaret. () ()
mot · G702565 · 1984-01-18 00:00:00 — stöd för regionala utvecklingsinsatser i Glesbygdsstödet har kommit att bli ett utmärkt instrument för att upprätthålla och skapa sysselsättning och service på landsbygden och i utpräglad glesbygd. I en del glesbygdskommuner, t. ex. , har glesbygdsstödet haft större effekt för sysselsättningen än det lokaliseringspolitiska stödet . Det presenterade utvecklingsprogrammet för kommun visar också på behovet av utökade resurser till småskaliga satsningar för att bereda sysselsättning i de mest utpräglade glesbygdsområdena. Genom glesbygdsstödet kan många värdefulla och småskaliga investeringar komma till utförande. Erfarenheterna visar också att med tämligen små ekonomiska resurser kan snabbt varaktiga arbetstillfällen skapas. Jämfört med de effekter som AMS insatser och andra arbetsmarknadspolitiska insatser får ger glesbygdsstödet möjlighet till en positiv näringslivsutveckling. I linje med den offensiva glesbygdspolitik som på regeringens förslag beslutade om bör nu insatserna för utveckling av näringslivet i glesbygden fortsätta. Dess värre tycks regeringen inte ha samma ambitioner som mittenregeringen hade. Den nuvarande regeringen föreslår oförändrat anslag till s. k. regionala utvecklingsinsatser under kommande budgetår. För innevarande budgetår har i erhållit 51 milj. kr. Eftersom effekterna av detta anslag varit så klart positiva har för kommande budgetår begärt 65 milj. kr. För att kunna möta behovet av investeringar i glesbygderna är det nödvändigt att begäran tillmötesgås. Vidare finns det skäl att, med hänsyn till kostnadsutvecklingen, uppräkna bidragsnivåerna för glesbygdsstödet och för olika ändamål. Således föreslås att högsta nivån för avskrivningslån blir , för uthyrningsstugor . och det s. k. IKS-stödet för enskilt projekt blir . Finansieringen av den föreslagna förändringen får ske genom omfördelning av medel som anvisats för beredskapsarbeten till anslaget Regionala utvecklingsinsatser. Med hänvisning till ovan anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande ett höjt anslag för regionala utvecklingsinsatser i . P.-O. ()