mot · G7021413 · 1984-01-24 00:00:00 — 1983/84 1413-1423 m. fl. Ordförandeskapet i de centrala statliga myndigheternas lekmannastyrelser Av statliga myndigheter på central nivå är det endast ett fåtal som saknar lekmannastyrelse. I sitt betänkande (SoU 1983:39) Politisk styrning administrativ självständighet anger förvaltningsutredningen att det finns tre motiv till att man har infört lekmannastyrelser i den svenska statsförvaltningen. tillför nämligen myndigheten sakkunskap, ger berörda intressen möjlighet att påverka myndighetens verksamhet genom partsrepresentation och/eller slutligen tillför en lekmannastyrelse myndigheten en medborgerligt omdöme och ställer därmed också dess verksamhet under folkets insyn. För att dessa tre motiv skall äga bärkraft också i verkligheten och för att styrelsen skall kunna påverka en myndighets verksamhet på ett effektivt sätt krävs att styrelsen har praktisk möjlighet att ta sig an de frågor som den själv vill. I synnerhet gäller detta för att det sista motivet av de tre skall kunna anses uppfyllt. är en nyckelpost i fråga om styrelsens möjligheter att fullgöra sina förpliktelser i praktiken. För det är, och skall vara, ordföranden som utövar ett avgörande inflytande över vad styrelsen skall ta sig an både generellt och, inte minst, i enskilda fall genom ordförandens normala uppgift att utforma föredragningslistorna. Med undantag av ett mycket begränsat antal av de myndigheter som har lekmannastyrelse är det resp. verkschef som innehar ordförandeposten i den egna styrelsen. Enligt vår mening är detta olyckligt. Vi menar, och många erfarenheter talar för att det förhåller sig så i vissa verksstyrelser, att en verkschef som är styrelseordförande kan hemfalla åt att i första hand föra upp frågor av okontroversiell natur till styrelsen. Styrelsebehandling uppfattas som en besvärande omgång i myndighetens handläggning av känsliga frågor. De gånger kontroversiella ärenden tas upp i en sådan styrelse är i de fall verkschefen behöver stöd för sin mening gentemot andra tjänstemän i verket eller i de fall verkschefen vill använda styrelsen som en sköld mot en opinion från något håll vid svåra eller impopulära beslut. Vi motsätter oss inte i och för sig att en styrelse sliter tvister inom en myndighet eller ger verkschefen sitt stöd utåt eller inåt i beslut som man trots allt uppfattar som riktiga. Men det är en uppenbar risk för att statsmakternas eller olika medborgargruppers eller andra intressenters intressen kan komma på undantag i avvägningen mellan olika intressen i 1 1983/84. viktiga frågor så länge som en verkschef i praktiken har möjlighet att föra upp till styrelsen endast sådana ärenden där han eller hon personligen anser sig behöva styrelsens stöd. Vi vill i detta sammanhang peka på reglerna i aktiebolagslagen som säger att en verkställande direktör i ett aktiebolag är förhindrad att inneha ordförandeposten i bolagsstyrelsen, när bolagets aktiekapital är av den storleken att bolaget är skyldigt att ha en verkställande direktör. Anledningen till detta förbud är inte minst att lagstiftaren vill ha en garanti för att de frågor som en styrelse skall och bör avgöra i praktiken också avgörs inom och av styrelsen. Vi anser det på motsvarande sätt vara en grundläggande förutsättning för en statlig lekmannastyrelse att kunna verka effektivt, att ordförandeposten i styrelsen och verkschefsposten innehas av två skilda personer. Genom att välja denna lösning för lekmannastyrelserna i de centrala statliga myndigheterna får man en garanti för att styrelsen får möjlighet att pröva eller ta sig an vad den själv finner nödvändigt eller lämpligt i en myndighets verksamhet, styrelsen får en större benägenhet att fatta beslut och ansvara för beslutens innehåll, styrelsen får större möjligheter att inom myndigheten följa upp beslut som styrelsen fattat vid tidigare tillfällen, intressen i en myndighets omvärld får större möjligheter att göra sig gällande i myndighetens verksamhet i avvägningen mellan dessa och de intressen som ryms inom myndighetens väggar. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om olägenheten att myndighetens generaldirektör är ordförande i samma myndighets styrelse. () ()