mot · G802230 · 1984-11-22 00:00:00 — ökad insyn och samråd i frågor som rör krigsmaterielexport, m. m. 1984/85:82) Frågan om svensk krigsmaterielexport innebär många känsliga avväganden. Starka skäl kan anföras mot att över huvud taget exporterar sådana varor. Därför är det riktigt att huvudregeln är att sådan export är förbjuden. Det är nödvändigt att de undantag som måste göras sker med stor urskillning. För stor återhållsamhet är att föredra framför motsatsen. Det är vår förhoppning att de i propositionen föreslagna åtgärderna skall underlätta att göra de nödvändiga avvägningarna på ett riktigt sätt. När det gäller frågan om krigsmaterielexport är det framför allt två viktiga bedömningar som måste göras. Den ena gäller vilka länder som bör få komma i fråga för köp, och den andra gäller vilka varor som bör betraktas som krigsmateriel. Att döma av propositionens formuleringar tycks avsikten vara att den föreslagna nämnden enbart skall ägna sig åt överväganden som rör den förstnämnda frågeställningen. Den senare är dock knappast mindre viktig. Den tekniska utvecklingen gör att gränsdragningen mellan krigsmateriel och civila produkter blir alltmer komplicerad, och det är viktigt att denna fråga ägnas tillräcklig uppmärksamhet. kom avgränsningsfrågan i blickpunkten genom Hiab-Focos leverans av lyftkranar för den amerikanska krigsmakten. Genom larm från Föreningen mot kärnvapen blev det bekant att kranarna var specialutformade för hantering av kärnvapenmissiler. Föreningen hävdade att dessa kranar måste falla inom ramen för för militärt bruk utformade apparater och andra anordningar för hantering av robotar, som ingår i krigsmaterielförteckningen. De hade dock inte klassats som krigsmateriel och leveransen pågick obehindrat. Det är enligt vår uppfattning uppenbart att starka skäl talar för att dessa kranar faktiskt borde ha klassificerats som krigsmateriel. Ett annat exempel på hur bedömningarna kan variera är den datorutrustning som också stoppades i under ett försök att leverera den till från via . Utrustningen föll under vapenembargo mot och klassades också i som krigsmateriel. Däremot hade inte det rådande vapenembargot mot hindrat leverans dit. Samma utrustning tycks således i ha klassats som krigsmateriel vid leverans till men inte vid leverans till . Dessa exempel visar vikten av att det pågår en politiskt förankrad diskussion inte bara om vilka länder som bör få köpa svensk krigsmateriel utan också om vilka produkter som bör klassas som krigsmateriel. Därför bör den föreslagna rådgivande nämnden få i uppdrag att behandla också dessa frågor. Nämnden bör således få information om sådana avvägningsproblem på detta område som aktualiseras hos krigsmaterielinspektören eller i och lämna råd inför deras avgörande. Självfallet bör nämnden också på detta område ha möjlighet att själv ta upp ärenden och hos krigsmaterielinspektören eller hos regeringen föreslå de åtgärder som dessa iakttagelser kan föranleda. Sådana åtgärder bör kunna innefatta förslag om ändringar i krigsmaterielförteckningens utformning. Det är viktigt att nämnden får möjlighet att tillkalla den tekniska expertis som den bedömer nödvändig för sina överväganden. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts i motionen om att den i propositionen föreslagna rådgivande nämnden också bör få i uppdrag att ge råd i frågor som rör gränsdragning mellan krigsmateriel och andra varor.