mot · G7021296 · 1984-01-23 00:00:00 — m. fl. Försurningen orsakas huvudsakligen av svaveldioxider och kväveoxider. Svaveldioxiderna uppstår framför allt vid förbränning av fossila bränslen som olja och kol. Kväveoxiderna uppstår vid all förbränning. Utsläppen av svaveldioxider och kväveoxider gör att sjöar, vattendrag, mark och grundvatten försuras. Utsläppen ger också hälsoeffekter, korrosionsskador, nedsatt sikt, nedsatt skogstillväxt och skador på djur och växter. Utsläpp av kväveoxider kan också påskynda nedbrytningen av det livsviktiga ozonskiktet. Försurningen kan därmed samverka med andra negativa miljöeffekter och sammantaget ge allvarliga ekologiska skador. gjordes en sammanställning som visade att ungefär 18000 sjöar hade pH-värden som var lägre än . pH-värde är en metod att mäta tillståndet i t. ex. en sjö, normalt värde är 7 pH. På motsvarande sätt var den sammanlagda sträckan av rinnande vatten med kritiskt låga pH-värden . Man måste i det sammanhanget komma ihåg att det finns naturliga svängningar i pH-situationen. Det gynnsamma läget i landets vattendrag berodde således på det ringa vattenflödet. I känsliga vatten var pH-värdet då 6,5-7. När flödena sedan steg hade samma vattendrag dramatiskt lägre värden på ca 4,1-4,5. Situationen 1983 liknar därför effekterna efter torråren 1911,1914,1955 och 1959. Skillnaden är att markens samlade förråd av oxiderbart svavel och kväve nu varit större . Man kan nu se försurningsskador på det biologiska livet i vatten långt upp i södra fjälltrakter. I den södra fjällvärldens kalkfattiga vatten har den känsligaste faunan i rinnande vatten försvunnit. Den finns nu bara i norra delen av . De biologiska försurningsskadorna sträcker sig således långt upp i fjällvärlden. Genom den ringa nederbörden har sannolikt försurningseffektema blivit större än normalt. När det gäller grundvattnet i så utnyttjar några hundratusen personer enskilda vattentäkter med surt vatten. Här är inte själva surheten problemet. Det är de utlösta tungmetallerna som kan bli ett stort problem. Surt grundvatten medför också en ökad korrosion i rör etc. Här förorsakas 1 1983184.3 sami. antagligen stora kostnader på många . Man kan säga att vatten från ca en fjärdedel av yta var försurat 1983 och i behov av någon form av åtgärd. När det gäller marken så kan man konstatera att marken i har försurats . pH har sjunkit ca 0,5 pH-enheter i . Därigenom har utlakningen av olika växtnäringsämnen som t. ex. kalcium och magnesium ökat. Aluminium har också frigjorts ur marken i samband med att pH sjunkit. Mätningar i har visat att aluminiumhalterna är så höga som /l. Om vi inte vidtar åtgärder kan vi nå samma höga värden som . Problemet med aluminium är bl. a. att det är giftigt för växtrötterna. Också tungmetaller frigörs genom försurningen. Kadmiumhalterna i marklösningen ökar mycket kraftigt då pH sjunker under 4,5. Skogsjordar i har värden på just denna nivå. För skogens del har man vid några punktkällor som t. ex. kring och uppmärksammat en tillväxtreduktion. Någon storskalig regional påverkan av skogstillväxten har man inte vetenskapligt kunnat belägga. När det gäller de lokala skadorna som förekommer i så antar man att luftföroreningar har varit en bidragande orsak. har man iakttagit betydande skador på barrträd i . Mycket talar för att luftföroreningar är en viktig orsak. Utan att ange någon tidsskala kan man misstänka att fortsatta stora mängder luftföroreningar kommer att påverka skogstillväxten regionalt i . Det som på internationell nivå väckt mest uppmärksamhet är naturligtvis skadorna på skogen i . Enligt en inventering som genomfördes uppgår arealen synliga skogsskador till 560000 ha i . Det motsvarar av den totala skogsarealen i landet. Man kan räkna med att en tillväxtnedsättning drabbat större arealer. På motsvarande sätt kan man bedöma att den totala arealen skadad skog i uppgår till 2-5 miljoner ha. I var 1982 av silvergranbeståndet skadat. Motsvarande siffror för den vanliga granen var . Det har också förekommit skador på bok, ek och även på björk. Försurningsproblemet upptäcktes då professor slog larm om riskerna. tog också upp frågan i nationalrapporterna i samband med i . Men själva arbetet mot försurningen grundlädes till största delen då hade ansvaret för miljöfrågorna i regeringen. Viktigast är sannolikt utvecklingen bort från användningen av fossila bränslen i energiförsörjningen. Svavelhalten i eldningsolja sänktes från till . Sänkningen har först gällt i storstäderna och , men begränsningen skall genom beslut av regeringen från gälla hela landet. försurningsproposition föreslog samma regering en skärpning när det gällde utsläppen av svavel från koleldade anläggningar. Förslaget innebar en skärpning från ett årligt utsläpp av högst svavel per anläggning till högst per anläggning och år - eller annorlunda uttryckt: En utsläppsnivå av /mJ om utsläppen från anläggningen överstiger svavel . Detta innebar krav på rökgasavsvavling vid eldningsanläggningar med en bränsleeffekt på mellan 500 och 600 MW vid en årlig drifttid vid fullast av ca . Socialdemokraterna och gick emot de skärpta miljökraven och förslaget om miljökrav föll i dagarna innan den internationella försurningskonferensen, Miljö -82, började i . Betydande insatser gjordes också när det gällde att genom kalkning motverka försurningens effekter. Under budgetåren 1976/77-1981/82 anvisades sammanlagt 78 milj. kr. för försöksverksamheten med avkalkning. Efter förslag av dåvarande regeringen beslöt 1982 att avsevärt höja dessa insatser till att under budgetåren 1982/83-1984/85 anvisa sammanlagt 190 milj. kr. Det programmet synes nu fullföljas av den socialdemokratiska regeringen. Det kanske viktigaste steget på det internationella området för att minska utsläppen av försurande luftföroreningar togs . Det var då man vid ett miljöministermöte inom ECE, i , undertecknade konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar. Konventionen är en ramkonvention i vilken de undertecknande staterna erkänner att utsläppen av luftföroreningar och den långväga spridningen av dessa är ett allvarligt miljöproblem och överenskommer om att minska utsläppen. spelade en pådrivande roll för att åstadkomma konventionen. Vissa länder har försökt komma runt förpliktelserna i konventionen genom att hänvisa till behov av mera forskning i stället för att vidta behövliga åtgärder. Konventionen har dock visat sig vara en bra grund för det internationella arbetet mot försurningen. När det gällde ratificeringen besökte dåvarande jordbruksministern sedan ett stort antal av de undertecknande staterna i och i Öst- och för att på regeringsnivå understryka hur allvarligt såg på försurning både nationellt och internationellt och poängtera värdet av att konventionen snabbt ratificerades av de stater som undertecknat den. bjöds konventionsstaterna in till en internationell konferens i . Syftet med konferensen var bl. a. att påskynda ratificerandet av . Inför konferensen utarbetades från svenskt håll ett omfattande bakgrundsmaterial. Konferensen inleddes med ett särskilt expertmöte med forskare och tekniker från de berörda länderna. Expertgruppen enades om ett gränsvärde för svavelnedfallet. Detta värde - /km2 och år - bör inte överskridas om känsliga vattenområden skall kunna skyddas mot försurningsskador. Man enades vidare om att varje minskning av nedfallet är av godo för miljön samt att det finns kommersiellt tillgänglig reningsteknik som radikalt kan minska utsläppen av luftföroreningar. konstaterade att eventuell ny teknik, som är ännu bättre än den som redan nu finns, inte kommer att introduceras som ett jättesprång framåt, utan kommer successivt. Det faktum att bättre teknik kan komma rättfärdigar emellertid inte att man väntar och fördröjer utnyttjandet av redan existerande teknik för att minska utsläppen. Vid själva konferensen anammades forskarnas slutsatser och politikerna konstaterade i sina slutsatser och rekommendationer att försurningsproblemen är allvarliga och att även om det totala nedfallet inte tillåts öka så kommer skadorna på mark och vatten att öka om inte åtgärder vidtas inom ramen för konventionen. Sådana åtgärder brådskar och de bör omfatta att samordnade program utarbetas för att minska utsläppen av i första hand svaveldioxid men också av kväveoxider. De bör vidare omfatta att bästa ekonomiskt tillgängliga teknik utnyttjas. Rökgasavsvavling är en sådan teknik för större nya och ombyggda anläggningar. Lågsvavliga bränslen, avsvavling av bränslen samt ny förbränningsteknik är också metoder som bör användas. Konferensen konstaterade vidare att de höga skorstenarnas princip är föråldrad och skall överges. har man byggt höga skorstenar och låtit sina luftföroreningar föras upp i högre luftlager och blåsa vidare till grannarna. Det har visserligen sparat den egna miljön till en del, men ökat mängden gränsöverskridande luftföroreningar. Det är ingen tvekan om att konferensen -82 i haft en mycket gynnsam inverkan på den internationella diskussionen. De slutsatser som experterna kom fram till vid konferensen används som de uppgifter som man är överens om när det gäller effekter av försurningen. Det är väldigt få som egentligen på allvar ifrågasätter de slutsatser som formulerades vid konferensen, och det har varit välgörande för den internationella diskussionen. Det kan särskilt nämnas att den omfattande bakgrundsrapport som utarbetades av svenska experter har fått en mycket stor spridning. Den publicerades på flera av de stora internationella språken. På initiativ av den dåvarande regeringen utarbetades också en särskild informationsskrift baserad bl. a. på bakgrundsrapporten. Också den skriften har fått ett mycket gott mottagande, inte minst i . Åtgärderna mot försurningen och mot utsläppen av luftföroreningar börjar ge resultat - nationellt och internationellt. var utsläppen av svaveldioxid ca . ligger samma utsläpp på mindre än . Alltså en halvering . Utsläpp av svaveldioxid i framgår av nedanstående tabell. Olja, bensin 710 340 För kväveoxiderna är motsvarande siffror 260000 resp. . Här har det alltså skett en ökning. Utsläpp av kväveoxider i framgår av tabellen nedan. På internationell nivå har den s. k. ratificerats och trätt i kraft. När det gäller utsläppen av kväveoxider i uppgick de 1980 till ca . Kväveoxidutsläppen måste kraftigt minskas och kommer sannolikt att minska genom nya avgasbestämmelser i och i EG eller delar av området. Kalkningen av svenska sjöar har givit resultat när det gäller att motverka försurningen. Emellertid måste man nu ytterligare kalka redan behandlade sjöar eftersom effekterna från de första årens insatser avtagit. Försurningen kräver att man vidtar omfattande åtgärder om inte stora värden skall gå förlorade. Mot denna bakgrund föreslår vi att ett handlingsprogram utarbetas mot försurningen för såväl nationella som internationella åtgärder. Internationellt har försurningssituationen eller snarare attityden drastiskt förändrats . Skogsskadorna i har lett till att man där nu har ett omfattande program med en halvering av svavelutsläppen . Vid befintliga kolkondensverk och värmeverk med en livslängd avser man att installera rökgasavsvavling. Invsteringskostnader för dessa beräknas uppgå till 10 miljarder . Också andra länder kommer att påverkas av åtgärderna i . Man kan säga att bedömningen av vad som är tekniskt-ekonomiskt möjligt kommer att påskynda utvecklingen. När exekutiva kommitté diskuterade de här frågorna så föres.~6 man flan uoidiskt håll en 30-procentig reduktion av svavelutsläppen i varje land fram . Det var ett förslag som accepterades av , och . Försurningsläget har så dramatiskt förändrats att målsättningen måste halveras. Utsläppen i bör kunna minskas under . Detta genom utnyttjande av rökgasavsvavling och fluidbäddar vid koleldning samt processvavelåtgärder och användning av lågsvavelolja. Kalkinblandning vid förbränning är en annan användbar teknik. Energisparande kommer också att vara bidragande. I själva verket är minskad energianvändning det snabbast verkande medlet i kampen mot försurningen. Som nämnts tidigare kan bristen på lågsvavlig olja komma att utgöra ett problem. Avsvavling av svavelrikare råolja eller användning enbart för drivmedelsproduktion kommer delvis att kunna lösa problemet. Direktavsvavling är emellertid en mycket dyrbar process. I liksom i är det angeläget att om möjligt få också redan existerande anläggningar med en återstående livslängd på närmare att installera rökgasavsvavling. Det finns ett stort tekniskt kunnande i när det gäller teknik för miljöförbättrande åtgärder. För att stimulera andra länder att vidta erforderliga åtgärder för att minska utsläppen bör ta initiativ till en internationell mässa, där senaste och bästa miljöteknik presenteras. Mässan kan sedan följas upp med tekniska samarbetsavtal med de berörda länderna. ECE-konvcntionen har gjort de berörda länderna uppmärksamma på försurningsproblemen. Den är en bra grund att stå på i det fortsatta internationella arbetet. Den omfattar emellertid inte bindande krav när det gäller befintliga anläggningar och därför anser vi att det nu är tid att den tar initiativ till att utvidga konventionen för att också omfatta dessa anläggningar. Vi måste också aktualisera den nordiska konventionen . Den bör försöka få till stånd gränser för högsta tillåtna utsläpp och en målsättning att halvera utsläppen av svaveldioxid och kraftigt minska utsläppen av kväveoxider fram . Vi vill också erinra om det nordiska miljöprogrammet . För att i tillräcklig grad och kunna begränsa försurningen måste nya vägar prövas. Konventionens exekutiva organ bör få i uppdrag att kartlägga de största utsläppskällorna och göra en prioritering efter hur angeläget det är att ta itu med dem för att få stor effekt för att förbättra miljön. En avgift på kol- och oljeanvändningen inom ECE-området bör sedan finansiera åtgärderna. Den s. k. oljeklubben, IEA, kan vara lämpligt organ för att från länderna ta upp avgiften. I tas redan en sådan avgift ut. bör anstränga sig för att informera om försurningen i de länder som visat föga intresse att vidta behövliga åtgärder. Vi föreslår därför att regeringen följer upp intentionerna i det internationella föreläsningsprogram som den dåvarande regeringen utarbetade i samband med försurningskonferensen. bör ta initiativ till konferenser och föreläsningar för att sprida kunskap om försurningen. Åtgärder mot försurningen i måste inriktas på att begränsa svaveloch kväveoxidutsläppen. Efterfrågan på lågsvavlig olja kommer antagligen att öka. Tillförseln av sådan olja kommer att minska, och då måste vi åter förlita oss på ett större inslag av olja från , som är mera svavelrik. Det gäller för i det här sammanhanget att vara ute . Och inte bara när det gäller att söka tillförsel av svavelfattig olja. Det gäller också att utnyttja rätt teknik. Det finns möjlighet att avsvavla olja vid raffinaderierna, vilket är både billigare och bättre än att rena rökgaserna. En sådan avsvavling vid raffinaderierna kräver investeringar och långsiktig planering. Detta måste regeringen nu ta itu med . kommer sannolikt gränsen för tillåtna svavelutsläpp i att kunna sänkas ytterligare. Vi avvisar regeringens planer på en omfattande kolintroduktion. Samhällets åtgärder när det gäller energipolitiken bör, som vi i annat sammanhang påpekar, inriktas på att stödja introduktion och användning av inhemsk, miljövänlig energi, ny energiteknik, sparande etc. och inte försurande energislag som kol och olja. Med hjälp av genomförda och förväntade åtgärder för begränsning av utsläppen av svaveldioxid kan man sannolikt nå en reduktion innebärande en total utsläppsmängd om och ca . När det gäller kväveoxiderna krävs effektivare avgasrening av biltrafiken och kraftfulla åtgärder när det gäller de dieseldrivna bilarna. Förslag om bl. a. katalytisk rening föreläggs i annat sammanhang. har man kunnat se en ökning av kväveoxidutsläppen från bilar på grund av de olika åtgärder man vidtagit för att minska bränsleåtgången. På kan situationen bli gynnsammare. Vid olika andra typer av fasta förbränningsanläggningar krävs förbättring av förbränningstekniken så att kväveoxidutsläppen minskar. Inom jordbruket är en övergång till mindre försurande gödselmedel angelägen. måste också kalkningen öka i jordbruket. Inom skogsbruket är det angeläget att den inventering i som genomförts av och som beräknas vara färdig för rapportering i mitten av februari utökas med en fortsatt kartering. Vidare finns'ett klart behov av övervakningsytor så att man kan följa utvecklingen av skadorna. Självfallet måste i botten på verksamheten ligga en ökad forskning om försurningsprocesserna i såväl som skog. Lövskogens betydelse för att motverka försurningen måste ytterligare klargöras. Detta kan i sin tur motivera ett annat skogsskötselprogram än det som gällt. I samband med försurningen och skogen är det angeläget att kartlägga effekter av helträdsutnyttjandet vid slutavverkningar. Här bör i första hand ge anvisningar. Skogsgödsel som verkar försurande bör förbjudas och nya gödselmedel prövas. Forskningen bör också leda fram till olika prognoser om hur situationen kan utvecklas. En samordning av forskningen kring skogsskador både inom och utom bör initieras. Kalkningen av sjöar och vattendrag måste fortsätta. Det är också viktigt att komma i gång med försöksverksamhet vad gäller kalkning av grundvatten och skogsmark. Här finns en mängd frågor att besvara övergripande såsom hur stort behovet av åtgärder är i landet som helhet. I det sammanhanget krävs också utarbetandet av en särskild metodik för att kartlägga det lokala behovet av kalkning av mark och grundvatten. För kalkning av skogsmark måste man undersöka vilka medel som är de lämpligaste att använda. Man måste också avgöra hur stora givor som kan vara rimliga liksom de skall sättas in. En mängd frågor rörande teknik och ekonomi måste besvaras. En utvärdering av såväl positiva som negativa sidor av olika åtgärder måste genomföras. En försöksverksamhet bör inledas med kalkning vid brunnar, kommunala vattentäkter och omkringliggande mark. Vi måste tyvärr konstatera att den socialdemokratiska regeringen har varit passiv med att vidta åtgärder mot försurningen. Detta trots att de allvarliga effekterna blivit alltmer uppenbara. Hanteringen av försurningsfrågorna måste samordnas. Det gäller såväl utvärdering av tidigare åtgärder som bedömning av vad som är möjligt att åstadkomma i , det internationella agerandet och forskningen. Uppdraget att åstadkomma en sådan samordning gav också den förra regeringen till miljövårdsberedningen. Denna samordning har inte följts upp av den socialdemokratiska regeringen. En parlamentarisk kommission mot försurningen bör nu få i uppdrag att ta fram ett handlingsprogram i enlighet med vad vi ovan anfört, såväl nationellt som internationellt. Med anledning av det ovan anförda hemställer vi 1. att begär att regeringen tillsätter en parlamentarisk för att utarbeta ett handlingsprogram mot försurningen för att bringa ned de utsläpp som påverkar enligt vad som anförts i motionen, 2. att begär att regeringen tar initiativ till en utvidgning av om långväga gränsöverskridande luftföroreningar så att den även omfattar befintliga anläggningar, 3. att begär att regeringen tar initiativ till överläggningar om den nordiska konventionen för att få till stånd ytterligare begränsningar av försurande utsläpp, 4. att begär att regeringen tar initiativ till en internationell mässa om miljöförbättrande teknik enligt vad som anförts i motionen. . ÅSLING (c) () () () () () () ()