mot · G702889 · 1984-01-19 00:00:00 — En från fördelningspolitisk synpunkt mera rättvisande statsbidragsgivning till barnomsorgen är angelägen. bör samtliga specialdestinerade statsbidrag inordnas i en allmän kommunalskatteutjämning byggd på den nuvarande skatteutjämningsreformens principer, som innebär en rättvisare fördelning av de statliga resurserna till län och andra utsatta områden. De specialdestinerade statsbidragen slår i många fall fördelningspolitiskt helt snett. Systemet missgynnar de svaga regionerna i landet - däribland län. De senaste två årens reala nedskärning av skatteutjämningen har förstärkt den regionalpolitiska obalansen. Det generella skatteutjämningsbidraget och de regionalpolitiska utjämningsinsatserna är alldeles för små för att uppväga den kraftiga omfördelning av resurserna både mellan områden i landet och mellan olika befolkningsgrupper i samhället som sker med hjälp av de specialdestinerade statsbidragen. En studie från industridepartementet 1981 visar fördelningen av statens transfereringar. Om medeltalet sätts till 100 får exempelvis län av medeltalet, medan får t. ex. av medeltalet. Ett påfallande konkret exempel på hur felaktigt de specialdestinerade statsbidragen slår från jämlikhetssynpunkt är statsbidragen till barnomsorgen. Följande sammanställning visar på hur orimligt systemet slår. Uppgifterna är hämtade ur SCB:s statistiska meddelande S 1982:21. Barn 0-6 är i barnomsorg antal % Statsbidrag till barnomsorgen totalt per barn . Av sammanställningen framgår t. ex. att statsbidragsgivningen för barnomsorgen utgår med . per barn i medan kommun bara får . per barn i statsbidrag för samma barnomsorg. Översatt på medborgarna innebär det att de av barnfamiljerna som får in sina barn på daghem subventioneras av samhället . per barn och år, medan de av barnfamiljerna som får klara omsorgen om barnen på egen hand inte får ett enda öre i ersättning av samhället. Den första kategorin återfinns oftast bland familjer med båda föräldrarna förvärvsarbetande och med hög inkomstnivå, medan den senare kategorin återfinns bland familjer med låg inkomst och där endast en är förvärvsarbetande. Tillgången på arbete och andra faktorer gör att den senare kategorin återfinns företrädesvis mest i de svaga regionerna. län är ett sådant exempel. Statsbidragssystemet blir mot den bakgrunden inte bara socialpolitiskt helt snett utan också djupt orättvist ur fördelningspolitisk utgångspunkt mellan de olika premiärkommunerna. Helt annorlunda och mer rättvist mot län och andra svaga regioner fördelningsmässigt skulle ett statsbidrag till kommunerna per barn verka. krav om en vårdnadsersättning framstår som allt angelägnare. På grund av att skatteutjämningen utgör så liten del av de statliga transfereringarna blir det omöjligt att enbart inom nuvarande ekonomiska ramar få ett tillräckligt effektivt utjämningssystem som motverkar skevheten i den bidragsgivning som i övrigt utgår. En förändring av de specialdestinerade statsbidragen och en inordning av den i ett allmänt utjämningssystem byggt på den nuvarande skatteutjämningens principer är därför ytterst angelägen för att åstadkomma en bättre och rättvisare fördelningspolitisk effekt. En sådan reform skulle ha påtagliga fördelningspolitiska fördelar ur rättvise- och jämlikhetssynpunkt, inte bara mellan regioner utan också mellan olika grupper av människor och inom gruppen barnfamiljer. En sådan reform skulle också förenkla handläggningen av bidragen och minska byråkratin. Det politiska ansvaret på lokal och regional nivå skulle klarare kunna fastläggas. Reformen skulle vidga den kommunala självstyrelsen och vitalisera demokratin. Den skulle också bidra till en bättre lokal anpassning av statsmedlen och därmed bidra till en bättre samhällsekonomi. Med stöd av ovanstående hemställs* att hos regeringen anhåller om förslag om en fördelningspolitiskt rättvisare statsbidragsgivning till barnomsorgen. () () *Se även motion 1983/84:890.