mot · G7021241 · 1984-01-23 00:00:00 — Motion 1983/84:1241 Villkoren för externfinansierad forskning Genom regeringens förordning (UHÄ-FS:113) och UHÄ:s tillämpningsföreskrifter () ändras radikalt villkoren för externfinansierad forskning. Med detta menas i det här sammanhanget forskning som bedrivs av forskare som är knutna till en universitetsinstitution men som får forskningsanslag utanför de ordinarie anslagen till universitet och högskolor. I detta innefattas således såväl forskning som sker med medel från andra samhällsinstitutioner-t. ex. , arbetarskyddsfonden, statens energiverk, kommuner, landsting - som från privata företag. Tanken bakom de nya bestämmelserna är att universitet och högskolor skall få vad som anges som full kostnadstäckning för den kostnadsbelastning som externt finansierad forskning antas åsamka dess institutioner och förvaltning. En lägre avgift - på det externa anslaget - har tidigare tagits ut för dessa ändamål. Men kommer denna avgift att höjas dramatiskt enligt ett mycket komplicerat beräkningsschema. Det pålägg som skall utgå innebär, enligt vad som uppgetts av ansvariga handläggare, att forskningsinsatser, som finansieras med externa medel, blir dyrare totalt. Detta innebär i sin tur att de organ som lägger ut och finansierar forskningsprojekt tvingas att radikalt skära ner sina forskningsanslag om man skall kunna hålla sig inom beviljade anslagsramar. Effekten av detta kan belysas av att ett forskningsfinansierande verk, , har uppgett, att de nya påslagen enbart för detta verks del medför att ett stort antal forskningsprojekt måste avbrytas och att långt över hundra forskare blir arbetslösa. Den direkta följden av denna reform blir således en kraftig neddragning av forskningsvolymen inte minst inom mycket angelägna och av samhället officiellt högt prioriterade forskningsområden. Tusentals forskare berörs. Detta sker som regeringen i budgetpropositionen och på annat sätt framhåller hur angeläget det är att satsa på forskning - ur allmän synpunkt och som ett medel att komma till rätta med allvarliga samhällsproblem. I samanhanget bör också framhållas att ansökningsförfarande och projektbeslut med de nya beräkningsgrunderna kommer att bli ännu mera komplicerade . Aktiva forskare får öda ännu mera tid på att formulera ansökningar, och den handläggande och kontrollerande förvaltningsapparaten sväller. Från universitetshåll har man i en del fall angett att man hoppas att universitet och högskolor på detta sätt indirekt skall komma att tillföras Detta är i sig ett vällovligt syfte. De fasta basresurserna behöver utan tvekan förstärkas. Men även härvidlag är risken uppenbar att effekten blir en helt annan än man tänkt sig. De externa organen tvingas att skära ner sina forskningsprojekt, vilka utöver forskarlöner och anslag till annan personal vanligen också innefattar materialanslag. Genom att forksningsprojekt läggs ner eller inte kommer till stånd blir många forskare arbetslösa och institutionerna går miste om dem som en resurs i undervisnings- och forskningsmiljön, som man går miste om materialanslag som vanligen varit en tillgång för institutionen som helhet. Ur samhällets synpunkt innebär bortfallet av externfinansierade projekt en förlust även ur den sypunkten, att den forskning som bedrivs inom dessa projekt medför ett effektivare utnyttjande av redan tillgänglig och av staten över universitetsbudgeten bekostad basutrustning. Och en rad fasta kostnader blir som regel inte lägre därför att ett par forskare försvinner från en institution. Byggnader och apparatur står kvar. Förvaltningspersonalen bevaras intakt. Det bör också framhållas att den externfinansierade forskningen ofta utgör ett verksamt led i de kontakter mellan universiteten och samhället i övrigt som allmänt anses vara av stort värde. Dessa kontakter och uppläggningen av projekten bidrar också till att forskningsresultat snabbare och mera direkt omsätts i praktisk verksamhet. Den dramatiska ökningen av avgiftsbeläggningen av den externt finansierade forskningen framstår således ur olika aspekter som föga välbetänkt. Den bör därför snabbt utvärderas och förändras innan skadeverkningarna blivit alltför stora. Mitt förslag är därför att regeringen inför den aviserade forskningspropositionen på nytt tar upp frågan till en allsidig och ingående analys och att regeringen i forskningspropositionen för framlägger sådana förslag till förändringar att de ovan berörda skadeverkningarna för forskningen kan undanröjas. Den bästa metoden härvidlag är enligt min mening, att universiteten och högskolorna direkt över budgeten tillförs de förstärkningar av basresurserna som den beslutade avgiftshöjningen på externfinansierad forskning på krångliga omvägar var tänkt att ge. Därmed skulle forskningen stärkas reellt och inte bara fiktivt, angelägna externfinansierade forskningsprojekt skulle kunna drivas vidare och byggas ut och administrationen av forskningsprojekten skulle såväl för forskare som anslagsgivare och universitet avsevärt förenklas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att hos regeringen begära översyn av och förslag om den externfinansierade forskningens villkor i enlighet med vad som angetts i motionen.