mot · G8022208 · 1984-01-01 00:00:00 — 1984/85 2208-2217 m. fl. En hushållningsplan för elanvändningen I denna motion föreslås att en hushållningsplan upprättas beträffande användningen av elektrisk kraft. Den skall bygga på en energistrategi utgående från att elkraften i första hand skall användas för att tillgodose ändamål där den svårligen kan ersättas med annan energi. Bakgrunden är behovet att begränsa elanvändningen i anslutning till att kärnkraften skall avvecklas. Hushållningsplanen måste omfatta åtgärder för att styra elanvändningen i riktning mot större effektivitet, så att varje kWh gör största möjliga nytta. En medveten samhällelig insats på detta område är nödvändig. Vi riskerar annars hamna i en tvångssituation, där en högt uppdriven elanvändningsnivå blir en kraftig påtryckning i riktning att bygga ut återstående älvar och uppföra kolkondensverk i stor skala. Ingetdera är miljömässigt acceptabelt. En plan för hushållning med el är nödvändig för att göra kärnkraftavvecklingen trovärdig. Kärnkraften skall avvecklas inom bestämd tid. Det aktualiserar givetvis frågan om den framtida elförsörjningen. Man kan säga att det finns två huvudvägar att gå vid avvecklingen: Man kan tänka på det traditionella sättet i huvudsak diskutera hur man skall ersätta bortfallande kärnkraft med el från nya produktionsanläggningar. Då skövlas våra återstående älvar och då måste vi bygga ett antal stora kolkondensverk för att framställa el till icke elspecifika ändamål. Man kan tänka på ett nytt, alternativt sätt nämligen metodiskt granska vad som kan göras för att öka elproduktiviteten, hushålla med energin och på detta sätt långsiktigt minska elanvändningen. Hushållningsmöjligheterna skall utnyttjas maximalt innan man diskuterar att bygga nya produktionsanläggningar i stor skala. kommunisterna rekommenderar hushållningslinjen. Det finns många goda skäl till detta. För att den skall kunna genomföras krävs en samhällelig planering. 1 1984/85. Att välja hushållningslinjen är i själva verket ett naturligt val för den som slår vakt om miljön och vill minska sårbarheten. En minskad energianvändning har ett nationellt värde i sig. Ökad energianvändning har i olika skeden negativ påverkan på miljön och är ur denna synvinkel inte önskvärd. En onödigt hög energianvändning skapar på olika sätt beroenden, medan en lägre användning ger ett mindre sårbart samhälle. Det finns också konkreta begränsningar då det gäller utbyggnad av energianläggningar. a) Frånsett effektiviseringar och ett mindre antal icke kontroversiella exploateringar måste vi räkna med att vattenkraften i stort sett är utbyggd . De återstående älvarna och större vattendragen får inte skövlas. Det skulle f. ö. strida mot riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen. De måste anses som icke åtkomliga. b) Kolkondens i stor skala skymtar efter kärnkraften om energipolitiken fortsätter som med ständigt ökad elanvändningsnivå utan strategi för anpassning av denna till ett läge utan kärnkraft. Men kolkondens i stor skala kommer inte att vara acceptabelt med hänsyn till försurning, kvicksilverutsläpp m. m. Där finns således också en konkret begränsning av ersättningsmöjligheterna. a. dessa skäl växer hushållningen fram som ett inte bara möjligt och önskvärt utan också nödvändigt alternativ. Vattenkraften blir stommen i vår framtida elförsörjning. Kompletterad med samproducerad el i kommunala kraftvärmeverk och via industriellt mottryck samt el från vindkraft (vpk väcker särskild motion om ett stort samhälleligt vindkraftsprogram) räcker den på dessa energikällor baserade elkraften till för alla elspecifika ändamål. Den räcker till för att driva motorer och maskiner i industrin, för alla hushållsapparater etc., för elektroniken, för belysningen och eldriven trafik, dvs. för alla ändamål där det inte är möjligt eller rimligt att använda annat än el. Den räcker också i inte obetydlig utsträckning till för uppvärmning, i första hand genom användning av värmepumpar. Vi talar här bara om nu välkända energikällor, för vilka tekniken är känd och prövad. Det kan givetvis inom snar framtid uppstå möjligheter till elframställning på nya sätt, vid ett genombrott för solcellsforskningen e. d. kommunisterna förordar en systematisk satsning på den energipolitiska väg som gör det möjligt att undvika både älvutbyggnad och kolkondens. Det sker i överensstämmelse med den linje som vpk företrädde energikommitté, EK 81. Majoriteten i denna ville inte rekommendera någon avvecklingsplan, och förutsatte i stort sett att ett ständigt ökat elbehov måste tillgodoses genom kolkondens när kärnkraften försvunnit. "Behovet" avsåg främst värmeefterfrågan. Det är naturligtvis risk att detta blir följden om de krafter får bestämma som i alltför stor utsträckning avgjort energiutvecklingen. Vpk kan inte acceptera detta. Det är ett samhälleligt/politiskt beslut att kärnkraften skall avvecklas. Det måste också åligga de politiska instanserna att se till att avvecklingen möjliggörs. Det olyckliga energibeslutet i 1975 om en väldig utbyggnad av kärnkraften har fortfarande, och , negativa verkningar. De kan, i varja fall i någon mån, neutraliseras genom en kraftfull statlig satsning på elhushållning, i tiden samordnad med urdrifttagningen av kärnkraftverken. Det kan påpekas att flera av remissvaren till 1 stället för kärnkraft, betänkandet från EK 81, mycket starkt betonat hushållningens betydelse. Elkraften är oersättlig bara i vissa sammanhang. Om man bortser från den el som bara används till uppvärmning, kan man i praktiken tala om ett minskat elberoende. Den tekniska utvecklingen gör att maskiner, motorer och apparater blir alltmer eleffektiva, fordrar allt mindre el för sin funktion. Strukturella förändringar inom industrin pekar åt samma håll. Det finns således inte anledning att utan vidare acceptera de prognoser för framtida elanvändning som tillhandahålls från kärnkraftsindustrin. Erfarenhetsmässigt är de lika mycket önsketänkande som faktiska prognoser. Denna tendens inom den tekniska utveckling kan förstärkas genom samhälleliga insatser. Vi kan således utgå från högt ställda mål då det gäller att reducera energianvändningen. Det finns stora fördelar med en låg användningsnivå och det finns utan tvivel potential för en sådan. I delutredningen på energi (Ds I 1983:18), en underrapport till EK 81, behandlas utförligt dessa sammanhang. Utredningen kommer till resultatet att det är tekniskt och ekonomiskt försvarbart med en energianvändning omkring av storleksordningen /år. Ett energisystem med hög energieffektivitet och förnybara energikällor bidrar enligt samma utredning också till att lösa problem som är relaterade till energisektorn, såsom sysselsättnings- och betalningsproblem, miljöförstöring m. m. Slutsatserna om den framtida energianvändningen baseras på att under den aktuella avvecklingsperioden , kommer i stort sett alla eldrivna maskiner och apparater att bytas ut. Alla nuvarande hushållsapparater (spisar, kyl, frys, tvätt- och diskmaskiner etc) byts successivt ut och har helt ersatts av andra. Om man då systematiskt installerar maskiner som är elsnåla multiplicerar man en hushållningseffekt som sammanlagt blir mycket omfattande. På samma sätt sker inom industrin, 1 * 1984/85. där elmotordrivna apparater också byts ut efter hand. Till detta kommer att nya, elsnåla processer också introduceras, vilka ytterligare kan sänka elbehovet. Strukturella förändringar inom industrin, i riktning mot mindre energitung industri, synes också ge underlag för bedömningen att industrins elanvändning för elspecifika ändamål inte kommer att öka särskilt mycket. På liknande grunder bedöms övrigsektorns elanvändning också kunna hållas i stort sett oförändrad. En tidigare studie med samma utgångspunkt, Energi till vad och hur mycket?, har ingående granskats av många kritiker. I en sammanfattning av granskarnas inställning sade energiforskningsnämnden bl. a: flertalet av dem instämmer också i att införande av ny ekonomiskt tillgänglig teknik som regel innebär drastiska sänkningar av energianvändningen. Enighet förefaller också råda om att tidperspektivet är starkt avhängigt av den politik som kommer att föras både på energiområdet och generellt. Det kan tilläggas att slutsatserna om energianvändningen bygger på att både offentlig och privat konsumtion fortsätter att stiga. Att satsa på den här rekommenderade energistrategin innebär givetvis ett brott mot vad som gällt: att samhället agerat uteslutande som en serviceinrättning med uppgift att tillhandahålla det energibehov som olika intressen, inte minst kapitalintressen underbyggt genom sin verksamhet. Det innebär att samhället i verklig mening skaffar sig en energipolitik, en mening om önskvärdheten i en viss energianvändning, och medvetet styr åt detta håll. Det innebär ett visst mått av planering, vilket vpk anser vara helt nödvändigt för att tidigare uttalade energipolitiska mål skall kunna uppnås. Samhället skall ha en medveten syn på och aktivt medverka i uppbyggnaden av energiförsörjningen. Starka krafter är motståndare till att kärnkraften avvecklas såväl som till tanken att samhället skall vidta åtgärder för att hålla elanvändningen på en låg nivå. Man kan därför inte vänta sig att den ökade eleffektiviteten genom teknisk utveckling skall vara tillräcklig för att göra kärnkraften onödig. Det behövs med säkerhet olika samhälleliga styrmedel för att nå detta mål. Dessa måste ingå i en statlig hushållningsplan. Det är nödvändigt att granska i vilken omfattning el kan disponeras för uppvärmning också efter kärnkraftsavvecklingen, hur eventuell återkonvertering till bränslebaserad värme skall ske och under vilka tidsperioder. Starkare restriktioner måste införas mot elvärme i tillkommande bebyggelse. Det är i detta sammanhang av strategisk betydelse att aktivt introducera bränsledrivna värmepumpar, där f. ö. naturgasen kan komma att spela stor roll. kraftvärme kommer att spela stor roll för den framtida elförsörjningen. I en hushållningsplan måste ingå en klar uppfattning om hur stor roll den får eller bör få och aktiva åtgärder mäste Vidtas för att kunna uppnå en viss kapacitet av mottrycksel. Samma gäller industriellt mottryck. Småskalig kraftvärme, som är under utveckling, blir i sammanhanget högintressant. Introduktionen av nya hushållsmaskiner kan påverkas i önskad energisnål riktning genom t. ex. en lag om energideklaration, ett slags energimässig VDN-märkning gällande produktion/försäljning, eller lag om högsta förbrukning per enhet/timme e. d. Energisnålhet skall göras till ett säljargument. Motsvarande skall gälla för industrins motorer och industriella processer enligt vad vi kan kalla en koncessionslag för elanvändning. Genom samhälleliga åtgärder skall den nya, energisnåla tekniken slå igenom med full kraft . För att detta skall ske måste den planerade hushållningen börja tillämpas . Det är annars risk att ännu mer elkraft binds på sådant sätt att avvecklingen försvåras. Det går inte att vänta och se utan den målmedvetna hushållningen måste gälla från ett tidigt stadium. Prisinstrument både kan och bör användas för att styra elanvändningen i önskad riktning. Sammantaget är det ett helt batteri av åtgärder som behövs. Det kan därför antas att det erfordras ett särskilt organ utöver de, huvudsakligen kommunala och regionala, planeringsorgan som finns. Den kommunala energiplanering, som är under uppbyggnad, måste omfatta en planering av elanvändningen enligt de vägar som hushållningslinjen anger. Att välja det här beskrivna alternativet för en avveckling är inte att välja lättaste vägen. Det på kort sikt lättaste, och det som motsvarar konventionell slentrian, är att planera för kolkondens i stället för kärnkraft i full skala. Det möter inga tekniska hinder och motsvarar önskemålen hos de krafter, som i energitillväxten ser förutsättningen för fortsatt framåtskridande. kommunisterna anser emellertid att om vi skall avveckla med förnuft, på ett sätt som långsiktigt är till fördel för vårt land och framtida miljö, så måste vi välja det hushållningsalternativ vi här ovan i korthet sökt skildra. Det kan också ge möjligheter att bli kvitt kärnkraften . I detta sammanhang måste påpekas att den kommunala energirådgivningen även fortsättningsvis självfallet är i behov av statligt ekonomiskt stöd. Många kommuner skulle komma att tvingas avveckla denna viktiga verksamhet om regeringens förslag att stöd till energirådgivning skall upphöra fr. o m. 1986 antas av . Vpk anser att stödet bör utgå även i fortsättningen. Med hänvisning till det anförda föreslås* att begär att regeringen, för att säkra kärnkraftsavvecklingen på ett miljömässigt acceptabelt sätt, utarbetar en hushållningsplan för elanvändningen, i huvudsak i enlighet med de riktlinjer sorn i motionen. (vpk) (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) * Se även motion 1984/85:2209.