mot · G702635 · 1984-01-18 00:00:00 — m. fl. Stöd till viss serieutgivning Serierna har blivit barnens viktigaste läsning. I åldrarna läste ofta serier på sin fritid, medan ofta läste böcker. Så säger en SIFO-undersökning . Mest läser barnen seriemagasin, 1982 fanns 67 olika sådana. De såldes i 36 miljoner exemplar till ett värde av 180 milj. kr. utgavs också 76 stycken olika seriealbum. Vidare är barnen de flitigaste läsarna av serierna i dags- och veckopressen. Vid en granskning av seriemarknaden som Seriefrämjandet 1975 gjorde på Kooperativa Förbundets uppdrag, kom man fram till att större delen av utbudet var av låg kvalité. Samma slutsats drogs i Smockor och smek, en undersökning av ungdomstidningar, gjord på uppdrag av . Den lades fram . I Seriefrämjandets undersökning kom man också fram till att förlagen arbetade efter strikt kommersiella principer, att andelen svenska serier var låg, , och att marknaden var koncentrerad till tre förlag. har andelen svenska serier sjunkit än mer och koncentrationen ökat. Marknaden domineras nu helt av två företag, Bonnierkoncernen och danska Gutenberghus. Serieutgivningen har en utpräglad massmarknadsinriktning med stora upplagor och låg prissättning. Detta är möjligt genom att de publicerade serierna till stor del är översatt material, som kan anskaffas till en relativt låg kostnad. De prisramarna styr marknaden och gör det mycket svårt att klara merkostnaderna för svenska originalserier, något som förklarar den låga andelen svenska serier. Ett liknande förhållande råder för serierna i dagsoch veckopressen. Endast några få tidningar är villiga att betala ett avsevärt högre pris för att få en svensk serie. Att skapa serier är ett tidskrävande sätt att berätta. Genom konkurrensen från det stora utbudet utländska serier, tvingas de få svenska serieskapare som lyckats få sina verk publicerade, godta en jämförelsevis låg betalning. De flesta av dem märker snart att de inom närliggande branscher, som illustrationsteckning för reklam eller läromedel, kan få en flerfaldigt högre timersättning. Därför tvingas de unga talangerna överge serierna eller arbeta snabbare och mer schablonartat. 1975 inrättades ett särskilt stöd till kvalitetsserier inom ramen för det statliga litteraturstödet. Det utgår dels som projektstöd, dels som efterhandsstöd. Under de två budgetåren 1981/82 och 1982/83 utdelades 1 1983184.3 sami. projektstöd till totalt 15 titlar och efterhandsstöd till totalt 14 titlar. För /84 omfattar anslaget . Tack vare stödet har några nya, svenska seriealbum kunnat ges ut. Men i förhållande till albummarknaden som helhet har stödets effekt varit marginell. Till detta kommer att marknaden för seriealbum är obetydlig jämfört med den för seriemagasin. Det är olyckligt att stödet i så hög grad är inriktat på seriealbum. Seriemagasin och dags- och veckotidningar är mindre krävande media för nya serier, där serieskapare lättare kan pröva sin förmåga i liten skala. Den större spridningen hos dessa media gör också att nya serier där når långt fler läsare än i albumen. Följaktligen är det viktigt att ha ett seriestöd som är effektivt även för serier i seriemagasin och dags- och veckopress. Genom sin förlagsstruktur med två starkt dominerade förlagskoncerner och sin prisbild missgynnar seriemarknaden konsekvent all inhemsk produktion, allt nyskapande och alla försök att avvika från massmarknadens formler. Utbudet präglas inte av mångfald och valfrihet utan av kommersiellt styrd likriktning. Ett fullgott serieutbud fordrar att en avsevärd del av detta speglar vårt samhälle och dess värderingar. För att höja kvalitén måtte alltså andelen svenska serier avsevärt ökas. Detta kan endast ske om seriestödet får en sådan omfattning att alla former av serier kommer i fråga och att många fler förlag vågar satsa på serier. Den nödvändiga storleken av ett sådant stöd är svår att beräkna, men det torde i varje fall röra sig om tiotals miljoner. Det är knappast möjligt att ta hela detta belopp ur statliga medel. Rimligt vore att ta en stor del av det ur seriemarknaden. Detta skulle kunna ske genom att en avgift läggs på seriemagasin, seriealbum och försäljningen av serier till dags- och veckopressen. På så sätt kan det stöd som f. n. delas ut av utvidgas på erforderligt sätt. Kanske ett bättre sätt vore att genomföra ett branschavtal, där berörda förlag och institutioner förband sig att tillskjuta medel till ett gemensamt organ, en institution av samma slag som , med uppgift att dela ut seriestödet. I Barnen och kulturen. En rapport från Barnkulturgruppen, 1978, föreslås en kraftig ökning av stödet till tecknade serier. Här föreslås också införandet av en avgift på försäljningen av serier. I Smockor och smek föreslås en utredning med uppgift att undersöka möjligheten att seriemarknaden själv bär kostnaden för en ökad produktion av svenska serier. Även här vill man ha ett ökat statligt stöd till produktion av kvalitetsserier. Ända sedan seriemagasinen omkr. 1950 började utkomma har i vårt land förts en mycket häftig debatt om serierna som barnlitteratur. Trots detta vet vi mycket litet om dem, vare sig ut historisk, estetisk eller pedagogisk synpunkt. Detta för att nästan ingen forskning alls bedrivits om serier. Inte heller har någon instans tagit på sig ansvaret för att samla tillgängliga fakta om serierna och seriemarknaden. I Barnen och kulturen framhålls också behovet av forskning vad gäller tecknade serier. har behovet av information om serierna ständigt ökat. Detta hänger bl. a. samman med att intresset för barnkultur ökat. Vid utbildningen av lärare, fritidspedagoger och bibliotekarier ingår numera ett moment som innefattar serier. I länder som , , och finns ett avsevärt större seriöst intresse för serierna än i . Där bedrivs en viss forskning och ges ut litteratur i ämnet. I är både verksamheten och litteraturen föga känd. Den kan alltså konstateras att det finns ett stort behov av en instans som kan initiera forskning om serier i olika avseenden och som kan följa det internationella utbudet av litteratur och forskningsrapporter i ämnet. Det finns också ett behov av en instans som kan samla fakta om serierna och seriemarknaden och som kan sprida denna information till forskare och allmänhet. Seriefrämjandet har ända sedan sin start haft spridande av information på sitt program. granskade man på Kooperativa Förbundets uppdrag utbudet av seriemagasin och seriealbum och har också på uppdrag åt ABF och Unga Örnar tagit fram utställningar och pedagogiskt material. I samband med detta har man också sammanställt fakta om marknaden. På Seriefrämjandet har man också noterat ett ökande intresse för sin information. Organisationen är dock mycket liten, med obetydliga resurser för en sådan verksamhet. är det den enda instansen, utanför seriebolagen, med expertkunskaper om serierna och seriemarknaden. Traditionellt räknas serierna till barnlitteraturen, och i praktiken vänder sig större delen av den svenska utgivningen till barn och ungdom. har också i viss mån bevakat området genom att till sin handbokssamling inköpa litteratur om serier. Däremot ingår inte seriemagasin i samlingen av svensk litteratur för barn och ungdom. I Barnen och kulturen föreslås att institutioner med anknytning till barnlitteraturen samarbetar med , och som exempel anges bl. a. Seriefrämjandet. Ett sådant samarbete skulle kunna vara en lösning på ovan angivna problem med dokumentation av och information om serierna och seriemarknaden. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att begär att regeringen låter utreda formerna för ett stöd till svenska kvalitetsserier som publiceras i seriealbum, seriemagasin och dags- och veckopress. () ()