mot · G802211 · 1984-11-21 00:00:00 — m. fl. Ändring i lagen (1979:1118) om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet (prop. 1984/85:60) De förslag regeringen lägger fram i proposition 1984/85:60 uppfyller till en del de önskemål jämställdhetsombudsmannen fört fram i en skrivelse till regeringen. Vi tillstyrker dessa förslag. Förslagen kräver inte några mera ingående ingrepp i lagstiftningen, vilket också framgår av propositionen. De övriga av JämO väckta förslagen är av mer långtgående natur. Vi anser dock inte att de av det skälet bör lämnas helt utan åtgärd. JämO har i sin skrivelse till regeringen pekat på faktiska missförhållanden vid tillämpningen av jämställdhetslägen. Dessa förslag är värda att prövas mycket ingående, även om de inte går att genomföra med enkla lagändringar. Diskriminerads rätt till anställningen JämO föreslår i sin skrivelse att man utreder om det är möjligt att i jämställdhetslagen införa en regel som ger den som har diskriminerats vid anställning möjlighet att i rättegång tillerkännas anställningen. I departementspromemorian, som legat till grund för föreliggande förslag, är man tveksam till ytterligare utredning. Man ifrågasätter om en förnyad utredning skulle ge särskilt mycket nytt, och man anser att frågan Fick en mycket noggrann prövning inför lagens tillkomst. Slutligen anför man att "Innan man tar ställning till huruvida saken bör underkastas ytterligare utredning synes remissinstansernas syn på saken böra inhämtas. Bland remissinstanserna var , , JämO, LO, TCO, , och vpk:s kvinnopolitiska utskott positiva till ytterligare utredningar. Negativa eller tveksamma var JK, RÅ, AD, SAV, JO, , , , KFO och SFO. Sammanfattningsvis var alltså de remissinstanser som aktivt arbetar för jämställdhet och bättre villkor för kvinnorna på arbetsmarknaden positiva, medan vissa myndigheter och arbetsgivarorganisationer var negativa. Vi anser att man i detta fall främst bör lyssna till den förstnämnda kategorin, och vi förordar alltså att frågan utreds ytterligare. Säkerligen kan en hel del nytt framkomma i en sådan utredning. Vi vill exempelvis framhålla de synpunkter JämO lämnar i sitt remissvar. Hon pekar där på vikten av att undersöka hur den rätt till anställning som används som sanktion i utländska system fungerar i praktiken. Vi har naturligtvis inget att invända emot en utvidgning av denna utredning i den riktning LO och TCO förordar. Man förordar i sina remissvar en utredning som omfattar hela problemkomplexet om rätten till anställning. Enligt vär uppfattning bör regeringen överväga om utredningen skall göras mera omfattande än vad JämO föreslagit. JämO föreslår också i sin skrivelse att den som har anmält eller som överväger att anmäla könsdiskriminering bör genom en särskild lagregel ges ett skydd mot sådana trakasserier som en sådan anmälan kan ge upphov till. Också på denna punkt förordar vi att frågan övervägs ytterligare. Enligt departementspromemorian är det knappast möjligt att uttala en uppfattning vare sig om behovet av en sådan lagändring som JämO åsyftar eller om den rätta lösningen utan att man närmare har studerat de erfarenheter som har gjorts av trakasserier mot arbetstagare som vill anmäla eller har anmält fall av otillåten diskriminering. Detta tillsammans med vad som anförts för övrigt i departementspromemorian talar enligt vår mening entydigt för att frågan bör prövas ytterligare. Det finns dessutom också i denna fråga intressanta internationella erfarenheter att ta till vara, då både den engelska och australiensiska lagstiftningen omfattar också frågan om trakasserier. I detta sammanhang bör också prövas om kvinnor genom jämställdhetslagen kan ges ett skydd gentemot sexuella trakasserier på arbetsplatsen. Att sådana förekommer och är ett problem för många kvinnor visade den pressdebatt som förekom . Vi är medvetna om att man troligen inte kan lagstifta bort trakasserier. Vi anser dock att de överväganden som gjorts i frågan inför denna proposition lämnar alltför många frågor obesvarade och förordar därför ytterligare utredning. Domstols sammansättning i diskrimineringstvister JämO föreslår att reglerna om domstolarnas sammansättning ändras så att domstolarna i diskrimineringstvister måste bestå av både kvinnliga och manliga ledamöter. I denna fråga delar vi propositionens uppfattning att man inte nu bör lagstifta i denna fråga. Vi utgår från att de instanser som har att utse ledamöter till dessa domstolar i och med JämO:s skrivelse har blivit uppmärksammade på problemet och att de fortsättningsvis kommer att arbeta för en jämnare könsfördelning i domstolarna. Flera av remissinstanserna tar i detta sammanhang upp frågan om utbildningen av dem som har att i domstol handlägga jämställdhetstvister. Detta är synpunkter som man redan nu kan ta fasta på. Vi anser att regeringen bör undersöka vilka möjligheter det finns att genom olika utbildningsinsatser förbättra domstolarnas kunskaper och insikter i jämställdhetsfrågor och därefter ta erforderliga initiativ i frågan. skaper behövs säkerligen inom hela domstolsväsendet, eftersom mål som har anknytning till kvinnans ställning i samhället ingalunda enbart avgörs i arbetsdomstolen. Som exempel kan nämnas mål om våldtäkt och kvinnomisshandel, som ju avgörs av vanliga domstolar. Med hänvisning till vad som anförts ovan hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om utredning om diskriminerads möjligheter att tillerkännas anställningen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om utredning angående trakasserier på arbetsplatsen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om utbildning i jämställdhetsfrågor i domstolsväsendet. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)