mot · G702916 · 1984-01-19 00:00:00 — I snabb takt håller en terapikedja för arbetslösa ungdomar mellan på att byggas ut: Ungdomsplatser för arbetslösa ungdomar mellan med fortsättning i ungdomslag för 18- och 19-åringarna och därefter "Örebromodeller med omhändertagande upp till . Ungdomarnas främsta egenskap och fördel framför andra grupper på arbetsmarknaden är deras tillgänglighet och rörlighet. Den minskas avsevärt om allt fler unga människor befinner sig i åtgärder. Därmed riktas ett grundskott mot ungdomarnas möjligheter att av egen kraft etablera sig på arbetsmarknaden. Deras genomsnittligt korta arbetslöshetstider riskerar att förlängas. Terapikedjan försvagar ungdomarnas position på arbetsmarknaden. Ungdomarnas situation på arbetsmarknaden måste stärkas genom en konsekvent och kraftfull politik som angriper grundproblemen: o Bristerna i yrkesutbildningssystemet. o Bristen på kontakt mellan skola och arbetsliv, o Höga ungdomslöner i förhållande till den vuxna arbetskraften, o Arbetsmarknadslagstiftningens favorisering av äldre arbetskraft och 0 Bristen på kunskaper bland ungdomarna om arbetsmarknadens krav. Parternas ansvar för att anpassa lönesättningen till ungdomarnas kunskaper och erfarenheter är den viktigaste faktorn som långsiktigt bestämmer ungdomarnas chanser att snabbt få varaktiga jobb. Insikten om detta förhållande har vuxit i samhället , men ännu behövs det en bred opinionsbildning för att skynda på utvecklingen. bör mot den bakgrunden göra ett uttalande om behovet av en anpassning av ungdomarnas ingångslöner i förhållande till den äldre och mer erfarna arbetskraften. Arbetsmarknadslagarna måste förändras så att de inte missgynnar ungdomarna. Förslag med denna inriktning presenteras i en av moderata samlingspartiets motioner till årets riksdag. Skolans insatser för att förbereda eleverna för det kommande arbetsmarknadsinträdet måste också förbättras. Den försöksverksamhet med intensifierad uppföljning och stöd till ungdomar som lämnat skolan som bedrivits på ett begränsat antal orter 1 landet har visat på goda resultat. Det tyder på att utrymmet för förbättringar inom ramen för den ordinarie undervisningen är stort. Förutom en anpassning av lönesättningen för ungdomar är en förbättrad och mer verklighetsanpassad yrkesutbildning nödvändig om vi skall lyckas bryta trenden med stadigt ökad ungdomsarbetslöshet. Moderata samlingspartiet har förespråkat ett nytt lärlingssystem som kan ta över en huvuddel av den nuvarande gymnasieskolans praktiska yrkesutbildning. Detta finns utvecklat i vår partimotion angående utbildningsfrågor till årets riksdag. av lärlingsutbildning ute i , med och som främsta förebilder, får inte nonchaleras. Ett lärlingssystem utformat efter svenska förhållanden måste introduceras så snabbt som möjligt, vilket bör ges regeringen till känna. Lärlingsutbildning är ingen ny företeelse i , men i takt med att utbildningsväsendet strömlinjeformades, minskade omfattningen av denna utbildningstyp. Inte minst gäller detta förändringen av yrkesutbildningen i och med reformeringen av gymnasieskolan 1971. finns det lärlingar inom ett fåtal branscher och yrken. Under de borgerliga regeringsåren introducerades på moderat initiativ försök med gymnasial lärlingsutbildning. Resultaten har utvärderats och visar entydigt på lärlingsutbildningens absoluta styrka och fördelar. Försöksverksamheten bekräftar behovet av en mer praktisk och verklighetsanknuten yrkesutbildning. En reformerad lärlingsutbildning, enligt moderat modell, borde inom kunna bli den dominerande formen för praktisk yrkesutbildning. Våra förslag till lärlingsutbildning syftar till att ordentligt minska ungdomsarbetslösheten genom att introducera ett yrkesutbildningssystem som sätter yrkeskunskap och yrkeskompetens i högsätet. Lärlingsutbildning är enligt vår mening inget universalbotemedel mot ungdomsarbetslösheten, men det är en utomordentligt viktig del av en realistisk strategi för att bryta den 25-åriga trenden med allt fler arbetslösa ungdomar. Med lärlingsutbildning avlägsnar vi flera av de hinder som orsakar den höga arbetslösheten bland våra ungdomar. som ett lärlingssystem höjer yrkeskompetensen och bygger nya stabila broar mellan skola och arbetsplatser, vinns en mängd andra fördelar. Det blir möjligt att i stor utsträckning tillmötesgå de enskilda ungdomarnas intressen, önskemål och ambitioner. Om man trivs blir det också enklare att satsa lite extra på sådant som man tycker är mindre roligt; inlärningssituationen blir generellt bättre. Skolleda, vantrivsel, skolk och skadegörelse motverkas. Våra ungdomars sociala kompetens höjs. Tyvärr inser inte den socialdemokratiska regeringen den chans till varaktiga förbättringar på arbetsmarknaden som lärlingsutbildningen innebär. Budgetpropositionen föreslår t. o. m. en minskning av antalet lärlingar. I stället får ungdomsarbetslösheten öka och kortsiktiga åtgärder av kosmetisk karaktär fortsätta att växa. Möjligheterna för att även tillhöra de främsta industrinationerna och möjligheten att föra ur krisen bygger på att vi förmår att ta vara på de uppväxande generationernas kreativitet, vilja och förutsättningar att av egen kraft skapa sig en plattform för framtiden. Vårt lärlingsutbildningssystem utgör ett viktigt inslag i detta arbete. har det skett en viktig attitydförändring hos många ungdomar. De kräver större möjligheter att klara sitt arbetsmarknadsinträde genom egna initiativ. Samhällsomhändertagande genom arbetsmarknadspolitiska insatser avvisas. Kritiken mot arbetsförmedlingarnas bris tande effektivitet är stark. Intresset bland ungdomar för egenföretagande har vuxit. Många ungdomar vill försöka lösa sin arbetslöshet genom satsningar på egna företag, på okonventionella områden. Hindren är dock stora. Moderata samlingspartiet har i andra sammanhang lagt förslag om förändringar som underlättar och förenklar för nyföretagande och därmed också för ungdomar som vill starta egna företag. Frågan om nyföretagande bland ungdomar bör dock ägnas ytterligare uppmärksamhet. Regerinen bör därför ges i uppdrag att förelägga förslag i denna riktning. Vad som anförts angående riktlinjer för att främja ungdomarnas framtida situation på arbetsmarknaden bör ges regeringen till känna. En viktig grupp av arbetslösa ungdomar är de som gått utan arbete på grund av bristande yrkesutbildning, sociala missförhållanden etc. Dessa ungdomar bör ägnas särskild uppmärksamhet och ges särskilda resurser. Om inte arbetslöshet, sociala problem och missbruksproblem kan brytas, går dessa ungdomar en mörk framtid till mötes. Erfarenheterna från lärlingsutbildningen kan enligt vår mening också tillämpas på detta område. En förutsättning är dock att de arbetsgivare som ställer upp för dessa ungdomar erhåller tillräckligt ekonomiskt och socialt stöd. Mot den bakgrunden föreslår vi att ett lönebidragsbaserat lärlingssystem upprättas för ungdomar mellan med minst sex månaders arbetslöshet och bristande eller obefintlig yrkesutbildning. Antalet berörda ungdomar är, enligt vad vi erfarit, mellan 2 000 och 3 000. För att placera dessa i yrkesutbildning som lärlingar hos arbetsgivare som ställer sig till förfogande, bör lönekostnadstäckning med 75, 50 resp. för en treårig lärlingsutbildning erbjudas. De timlönekostnader som lönebidraget grundas på bör utgå från ett genomsnitt av existerande avtal på arbetsmarknaden för företagslärlingar. Eftersom detta rör sig om socialt tungt belastade unga människor bör lärlingsföretagen ha tillgång till erforderligt stöd från berörda sociala myndigheter för att möjliggöra en samlad social rehabilitering och för att kunna genomföra lärlingsutbildningen på ett för företag och lärling konstruktivt sätt. Omfattningen av verksamheten med denna nya socialt inriktade lärlingsutbildning är svår att bedöma för kommande budgetår. Men vi föreslår att medel för 1 000 ungdomar anslås över ett nytt anslag med beteckningen Lärlingsutbildning med lönebidrag. Vi beräknar anslagsbehovet /85 till 50 milj. kr. Det får ankomma på regeringen att utarbeta detaljerade regler för verksamheten. Vad som här anförts angående lärlingsutbildning med lönebidrag för långtidsarbetslösa ungdomar mellan bör ges regeringen till känna. Regeringen berör frågan om ungdomslagen mycket kortfattat i budgetpropositionen. Man beräknar att ca 20 000 ungdomar i genomsnitt kom mer att vara verksamma i denna insatsform. Anslaget är beräknat till 1 . för /85. Anslaget är anpassat med förutsättningen att sociala kostnader skall utgå. Vi motsätter oss detta. beslut om ungdomslag föregicks under hotet om ett nederlag för regeringen av överläggningar mellan de fyra demokratiska partierna. Den kompromiss som slutgiltigt blev beslut innebar förändringar i ungdomslagens utformning som ger denna verksamhet väsentligt förbättrade förutsättningar. Den enskilda sektorn öppnades för ungdomslagen. Utbildningsmålet sattes betydligt högre än i regeringens ursprungliga förslag. uttalade sig för behovet av särskilda avtal för ungdomar på hela arbetsmarknaden och att den dagliga arbetstiden skulle omfatta heldag. beställde också en utvärdering av ungdomslagens verksamhet . Om dessa förändringar och de överväganden som de kan medföra har arbetsmarknadsministern intet att anföra i budgetpropositionen. sena beslut strax har visat sig medföra problem ute i kommunerna. Såväl arbetsmarknadsmyndigheter, kommunala myndigheter som företagen var vid starten dåligt informerade om verksamhetens villkor. Inom flera stora kommuner hade inga förberedelser vidtagits . Man får därför räkna med stora trögheter under första halvårets verksamhet. Utöver detta innebär också beslut en starkare precisering av när ungdomslagen skall sättas in som medel att hålla ungdomarna i verksamhet. Det slås fast att placering i ungdomslag är en sista utväg efter det att alla andra möjligheter uttömts, även ungdomarnas egna ansträngningar att skaffa sig arbete eller utbildning. Beslutet förutsätter också att särskilda ungdomsavtal träffas av arbetsmarknadens parter med underförstått lägre löner än de som gäller . Detta för att bereda vägen för längre arbetsdagar än och för att anpassa lönesättningen till de avgränsade arbetsuppgifter som kan bedömas komma till stånd. Mot den bakgrunden finns det skäl att anta att omfattningen av ungdomslagen kommer att bli mindre än regeringens beräkning. Också vårt förslag om ett särskilt lärlingsutbildningssystem för långtidsarbetslösa ungdomar med dålig eller obefintlig yrkesutbildning och ökningen av antalet ungdomar i gymnasial lärlingsutbildning etc. beräknas påverka antalet placerade i ungdomslag. Vi bedömer omfattningen till ca 15 000 ungdomar och att kostnaderna exkl. ersättning för sociala kostnader kan beräknas till 550 milj. kr. för /85. Arbetsmarknadspolitikens huvuduppgift är att matcha lediga jobb och arbetssökande, att utjämna efterfrågan på arbetskraft i konjunktursvängningarna, stimulera rörlighet och att underlätta företagens rekrytering av väl utbildad arbetskraft genom offensiva utbildningsinsatser. Den måste också vara ett stöd för enskilda människor på en föränderlig arbetsmarknad. Dagens arbetsmarknadspolitik ägnar huvuddelen av resurserna till reguljär och långsiktig sysselsättning av en växande andel av de arbetssökande i konstlade arbetstillfällen. För att göra arbetsmarknadspolitiken effektivare krävs inte ännu större ekonomiska resurser till AMS utan i stället decentraliserade organisationsformer,konkurrens,mångfald och effektiviserande systemförändringar. Mot den bakgrunden avvisar vi regeringens fortsatta ensidiga satsningar på arbetsmarknadspolitiken. De förslag till besparingar som presenteras nedan skall bedömas mot de förslag till generella stimulanser för expansion inom ekonomins privata sektorer som moderata samlingspartiet framlagt. Enbart förslaget om borttagande av den allmänna löneavgiften på ger en direkt injektion till investeringar och nya riktiga jobb på . Utöver detta finns förslag om sänkt inkomstskatt och andra skatter och avgifter på ca . Det ger påtaglig förstärkning av de tillväxtdrivande krafterna i samhällsekonomin och därmed också för utvecklingen på arbetsmarknaden. Regeringen har beskurit möjligheter att förutsättningslöst utreda den arbetsmarknadspolitiska administrationen. Mot bakgrund av tidigare riksdagsuttalanden om behovet av en genomgripande genomgång av verket och raden av utredningar som gjorts av () och också av revisorer, som alla klart visat på stora brister i nuvarande organisation och arbetsmetoder, måste arbetsförutsättningar återställas. Utöver detta visar också utvecklingen på ett stort behov av samordning och effektivare utnyttjande av de växande resurser som läggs ned på arbetsmarknadspolitiska insatser ute i kommuner och landsting. bör därför omgående ges tilläggsdirektiv att utarbeta ett friare organisationsalternativ. Tilläggsdirektiven bör bygga på följande huvudprinciper, vilket bör ge regeringen till känna: AMS centrala organisation krymps kraftigt till förmån för den regionala och lokala verksamheten. En långtgående decentralisering av beslut genomförs. AMS funktion renodlas till att vara köpare av statens arbetsmarknadspolitiska insatser hos de regionala huvudmännen. Huvudmannaskapet för den regionala och lokala verksamheten, med arbetsförmedling och beredskapsarbeten som huvudsakliga arbetsområden, ombildas till stiftelser med stat, kommuner, landsting och om 1* 1983/84. möjligt också arbetsmarknadens parter som stiftelsebildare. Finansieringen sker dels genom statliga och kommunala grundbidrag men också med direkta intäkter till stiftelserna via AMS och kommunernas inköp av arbetsmarknadspolitiska insatser. Kommunernas och landstingens finansieringsansvar skall vara dimensionerat så att dessa stimuleras till direkt medansvar i driften. Förmedlingsavgifter bör övervägas som en del i finansieringen. Parternas eventuella kostnadsandel kan finansieras i former som liknar dem som sker i trygghetsrådet. Arbetsmarknadsinstituten bör om möjligt infogas i denna nya organisation. Arbetsförmedlingsmonopolet avskaffas och möjligheter tili alternativa, även direkt privata, arbetsförmedlingar öppnas. Förvärvsförbudet i arbetsförmedlingslagen tas bort. Särskild uppmärksamhet ägnas åt yrkesområden där den nuvarande arbetsförmedlingen erfarenhetsmässigt visat sig ha svårt att uppfylla de arbetssökandes och arbetsgivarnas krav. AMU-utbildningen förs över till regionala bolag med stat och kommun som bolagsvillkor. Ansvaret för det kvarvarande selektiva regionalpolitiska stödet koncentreras till länsstyrelserna och en långtgående decentralisering av besluten genomförs. Länsarbetsnämndernas starka inflytande över byggnadsmarknaden minskas. Kravet på distriktsarbetsnämnder avlägsnas. Arbetsmarknadspolitikens roll och resurser avseende handikapparbetsmarknaden inriktas på att med subventionsneutrala metoder stimulera fram ökad anställning av arbetshandikappade på den öppna arbetsmarknaden. Regeringen fortsätter i budgetförslaget att bygga ut AMS-monopolets resurser. Ytterligare tjänster släpps fram och inga påtagliga signaler om en effektivisering kan skönjas. Arbetsmarknadsservicens viktigaste del är arbetsförmedlingar. Utvecklingen med ständigt fler arbetssökande på våra arbetsförmedlingar har skapat ett hårt tryck på denna funktion inom AMS. Detta påverkar negativt de arbetslösas möjligheter att få fullgod service. De totala arbetsförmedlande resurserna måste därför förstärkas inom AMS genom att resurser motsvarande 100 tjänster överförs från AMS centralt och från länsarbetsnämndernas administrationer till de arbetsförmedlingarna. Utöver detta bör lagen om arbetsförmedling från ändras så att det blir möjligt att bedriva enskild arbetsförmedlande verksamhet inom specialyrkesområden. För att underlätta genomförandet av dessa förändringar bör tillsynen av de enskilda förmedlingar som ges tillstånd att etablera sig överflyttas från AMS till . Regeringen bör förelägga förslag i denna riktning , vilket bör ge regeringen till känna. I konsekvens härmed och med syfte att ytterligare underlätta för arbetsförmedlingspersonalen bör lagen om obligatorisk platsanmälan avskaffas fr. o. m. , vilket bör ges regeringen till känna. För att bredda och effektivisera förmedlingen av arbete för ungdomarna bör de positiva erfarenheter i detta hänseende som vunnits inom ramen för de många ungdomsprojekt som bedrivs ute i landet tas till vara, såväl möjligheterna att snabbare placera ungdomarna i jobb som förmedlingsverksamhet som finansieringskälla för ungdomsprojekten. Förbudet för arbetsförmedling i förvärvssyfte bör därför avskaffas fr. o. m. /85, vilket regeringen bör förelägga förslag om i samband med förslag till övriga ändringar i arbetsförmedlingslagen som berörts ovan. I konsekvens med vad som anförts ovan avvisar vi regeringens förslag till förstärkning av AMS personalresurser och anvisar under anslaget Bl Arbetsmarknadsservice 1 . Arbetsmarknadsministern redovisar i budgetpropositionen sin och regeringens principiella syn på den framtida och tar ställning för ett renodlat huvudmannaskap för AMS. Där konstateras dock behovet av en mer marknadsanpassad form för arbetsmarknadsutbildningen varför AMS som en vidare bearbetning av övervägande erhållit uppdraget att lägga fram förslag med denna inriktning. På basis av detta samlade underlag kommer regeringen att framlägga sitt slutgiltiga förslag för . Det är glädjande att vi moderater, åtminstone delvis, nu börjar få gehör för våra krav på åtgärder som effektiviserar och utvecklar arbetsmarknadsutbildningen. Men tyvärr förefaller regeringens vilja till genomgripande förändringar vara mer en läpparnas bekännelse än initiativ till verkliga förändringar. Regeringen underlåter att behandla det växande resursproblem som den parallella utbyggnaden av utbildningsresurser inom den gymnasiala yrkesutbildningen, yrkesskolorna, Komvux och AMU utgör. För att åstadkomma en högre grad av samordning av dessa resurser likväl som en högre grad av decentraliserad marknadsstyrning, bör följande huvudpunkter vara vägledande vid regeringens utformning av det slutgiltiga förslaget: Den nuvarande arbetsmarknadsutbildningen överförs till regionala bolag med kommuner och stat som bolagsbildare. Finansiering av verksamheten sker via AMS inköp av arbetsmarknadsutbildning från de regionala bolagen. Även de tidigare nämnda regionala arbetsmarknadsstiftelserna kan självklart göra upphandlingar av utbildningstjänster hos de nya regionala AMU-bolagen. En aktiv utveckling av kvalitet och inriktning av utbildningen bör på leda fram till att AMU-bolagen i länen på marknadsmässiga villkor kan sälja utbildningstjänster till näringsliv och andra arbetsgivare för att täcka det växande vidareutbildningsbehovet . Det skall stå AMS och andra statliga och kommunala utbildningsupphandlare fritt att köpa utbildningstjänster hos andra användare om dessa bedöms kunna klara kvalitets- och kostnadskrav bättre än det nya AMU. På så sätt ökar inslaget av utvecklande konkurrens inom detta område. Dessa riktlinjer för den framtida arbetsmarknadsutbildningens organisation bör ges regeringen till känna. Förslagen för kommande budgetår med en fortsatt hög ram för AMUutbildningen kan i likhet med vårt ställningstagande föregående år inte accepteras. Ramen för AMU bör därför sättas 10 000 platser lägre än vad regeringen föreslår. Den förbättrade konjunkturutvecklingen under /85 i kombination med den av oss förordade ekonomiska politiken med generella tillväxtstimulanser till näringslivet minskar behovet av utbildning inom den fasta . I det korta perspektivet kan också kapacitets- och effektivitetsvinster göras genom att en samordning med den kommunala yrkesutbildningen och Komvux påbörjas redan under kommande budgetår. Vi avvisar också propositionens förslag om en extra reserv till regeringens förfogande för ytterligare förstärkta AMU-insatser 1984/85 på 64 milj. kr. och även förslaget om särskilda medel för tekoutbildning på 7 milj. kr. Vi ställer oss tveksamma till utbildning av personer som har anställning och måste lämna sitt arbete för att genomgå AMU-utbildning inom den förändrade bristyrkesutbildningen. Behovet av vidareutbildning av personer som har ingen eller bristande yrkesutbildning bör kunna ske med okonventionella metoder genom att AMU liksom andra utbildningsavnämare organiserar kvällsstudier och koncentrerad utbildning. På så sätt kan de som berörs genomgå utbildning med bibehållen anställning. Vi avvisar också regeringens övervägande avseende åldersgränsen för tillträde till AMU-utbildning och föreslår att den skall sättas till lägst . AMUutbildning inom gymnasieskolan försvinner i konsekvens därmed för dessa ungdomar och bör också av rättviseskäl tillämpas mycket restriktivt för ungdomar mellan . Vad som ovan anförts angående arbetsmarknadsutbildningen under kommande budgetår bör ges regeringen till känna. Sammantaget bedömer vi att anslaget för arbetsmarknadsutbildning under /85 bör sättas till I . 1 budgetpropositionen aviserar regeringen en särskild proposition med detaljerade förslag till förändringar i arbetslöshetsförsäkringen. Anslagsberäkningen är i konsekvens härmed densamma som i föregående års budget. Den andel av utbetalningarna som sker över statskassan har successivt ökat och uppgår till av kassornas totala utbetalningar. Tyngdpunkten i finansieringen har likaledes successivt lagts över på arbetsgivaravgifter, vilka nu står för av kostnaderna. Resten bekostas av skattemedel. Detta innebär att egenfinansieringen är försumbar. Av statsfinansiella skäl torde det i längden inte vara realistiskt att räkna med att högre kostnader skall kunna bäras av statsbudgeten. Det är inte heller realistiskt att ytterligare belasta produktionen med höjda kostnader för arbetslöshetsförsäkringen. Mot bakgrund av den förändrade situationen på arbetsmarknaden med alltmer uttalade sysselsättningsproblem som har en svårbemästrad strukturell bakgrund, en ökande andel långtidsarbetslösa och en ökning av antalet utförsäkrade finns det anledning att göra en mer övergripande översyn av ersättnings- och finansieringssystemet. Med tanke på att avgifterna till arbetslöshetskassorna i realt penningvärde har sjunkit kraftigt och därtill är avdragsgilla vid taxeringen förefaller det rimligt att ta upp frågan om kostnadsfördelningen mellan staten och arbetsgivarna å ena sidan och medlemmarna å andra sidan. Enligt vår uppfattning bör egenfinansieringen successivt öka så att arbetslöshetsförsäkringen återfår sin karaktär av försäkring. Vi har i annat sammanhang tagit upp frågan om det system som har blivit alltmer utbrett att träffa avtal om att äldre arbetskraft som lämnar sin anställning vid en ålder och lyfter ersättning från arbetslöshetskassa för att gå i förtidspension. Detta innebär ett uppenbart missbruk av arbetslöshetsförsäkringen. Det är emellertid nödvändigt att skapa möjligheter för äldre arbetskraft att vid driftinskränkningar lämna en arbetsplats och ge företaget möjligheter att behålla eller nyanställa arbetskraft som besitter den särskilda kompetens som krävs för fortsatt drift som deras försörjning tryggas. Enligt vår uppfattning bör dessa frågor lösas inom ramen för arbetslöshetsförsäkringen. Vid regeringens översyn bör också stödet till företagare ses över. En annan fråga som regeringen behöver ta upp till prövning är huruvida personer som slutar en anställning på egen begäran av orsaker som inte är framtvingade av arbetsmarknadsskäl borde ha längre karenstid innan de är berättigade att lyfta arbetslöshetsersättning. I avvaktan på regeringens proposition kvarstår vårt anslagsyrkande vid de beräkningar som gjordes i anslutning till budgetpropositionen för /84 och vi förordar att 1 . anslås för ändamålet. 1** 1983/84. Regeringens sammantagna förslag till sysselsättningsskapande insatser under kommande budgetår visar att man i realiteten förväntar sig ett sämre arbetsmarknadsläge än under innevarande budgetår.