mot · G7022813 · 1984-04-13 00:00:00 — m. fl. Vissa kolfrågor (prop. 1983/84:158) Regeringen har presenterat två propositioner som anger riktlinjerna för betydande delar av framtida svenska energiinvesteringar. Eftersom de två propositionerna har gemensamma beröringspunkter har vi valt att behandla dem i ett sammanhang. Frågan om ökad förbränning av kol måste i första hand ses i perspektivet av vår tids största miljöproblem luftföroreningarna. Tyvärr återfinns inte detta synsätt i propositionen om kol. 1 denna har regeringen presenterat riktlinjer endast för svavelutsläpp och har inte närmare berört andra föroreningar, som t. ex. kväveoxider, trots att även dessa utgör ett allvarligt miljöhot. Vi föreslår i motionen mer långtgående miljökrav än dem regeringen presenterat. Beträffande regeringens förslag till utbyggnad av vattenkraften följer detta i huvudsak de bedömningar vi moderater tidigare gjort. ställde sig 1981 positiv till ökad användning av kol. Tre skäl låg bakom ställningstagandet: 1) Det var angeläget att minska det tidigare mycket starka oljeberoendet, 2) kolfyndigheter utgör världens största utnyttjbara energiresurs, 3) förbränning av kol i nya anläggningar kan innebära miljöförbättringar jämfört med fortsatt oljeförbränning i äldre anläggningar. Från vår sida har vi varit medvetna om att mycket besvärliga miljöproblem kan uppstå vid förbränning av fossila bränslen i allmänhet och av kol i synnerhet. Detta var också ett av de avgörande motiven för att vi har förordat kärnenergi. Det har för oss dessutom tett sig naturligt att miljökraven skärps efter hand som ny förbrännings- och reningsteknik utvecklas. 1 hela den industrialiserade världen riktas uppmärksamheten mot de omfattande skogsskador som uppkommit på olika håll. Det inger stark oro när stora skogsområden i skadats så allvarligt att hela skogar dödats. Dessa skador har givit sig till känna under loppet av bara ett fåtal år. Vi har i blivit alltmer medvetna om luftföroreningarnas effekter. Försurningen skadar ekologiska system i våra sjöar. Närmare 20 000 sjöar uppvisar nu skador. vet vi att inte bara sjöar skadas. Många tecken tyder också på att luftföroreningar direkt skadar levande organismer. Från åtskilliga delar av landet finns mycket oroväckande rapporter om skadade skogsbestånd. Torra döda träd börjar bli en vanlig och skrämmande syn även i . infördes bestämmelser i syfte att nedbringa svavelutsläppen. Regeringen har lagt förslag till nya riktlinjer för svavelemission. Situationen har emellertid väsentligt förändrats . Flera forskningsrapporter har påvisat att inte endast svaveldioxid utan även andra ämnen, främst kväveoxider, spelar en väsentlig roll för de skogsskador som uppstått. Det har varit en naturlig önskan att nedbringa svavelutsläppen genom att minska oljeförbränningen i äldre anläggningar och att ersätta dessa med kolförbränning i nya anläggningar med skärpta krav från svavelemissionssynpunkt. Emellertid kan kolförbränning normalt förväntas leda till högre utsläpp av kväveoxider räknat per energienhet. Därför måste nu åtgärder vidtas som minskar såväl svavel- som kväveutsläppen. I propositionen förutsäger regeringen att kolanvändningen 1990 kommer att bli . Detta är visserligen mindre än vad som förutspåddes energibeslut, men bör jämföras med förbrukningen 1983 som uppgick till ca . Detta innebär att regeringen förutser att kolförbränningen kan komma att tredubblas under . Miljökraven för kolanvändning måste skärpas. Regeringen har föreslagit att som riktlinje för svavelutsläpp från nytillkommande större anläggningar, dvs. anläggningar med ett årligt utsläpp över svavel, skall gälla ett intervall på 0,050,svavel/MJ. Vi menar för vår del att det bara leder till tvetydigheter att fastställa ett intervall som riktvärde. Enligt vår mening bör riktvärdet t. v. sättas till svavel/MJ. Tillgänglig teknik visar att det kan bli möjligt att nå ännu lägre värden. Vid koncessionsnämndens behandling bör denna ta hänsyn till de problem av temporär karaktär som kan uppstå vid intrimning av nya anläggningar. Regeringen har föreslagit en högre nivå för mindre förbränningsanläggningar. Vi kan inte heller på denna punkt biträda regeringens förslag. Inriktningen bör vara att samma regler skulle gälla alla nya anläggningar för kolförbränning. Med kännedom om kväveoxidernas skadeverkningar är det anmärkningsvärt att regeringen i sin proposition endast anger riktlinjer för svavelemission. Visserligen kommer utsläpp av kväveoxider och tungmetaller att prövas i samband med koncessionsnämndsbehandlingen. Men bör få möjlighet att uttala sig även när det gäller sådana utsläpp. Vi föreslår därför att regeringen får i uppdrag att skyndsamt sammanställa tillgängligt vetenskapligt material om kväveoxidernas skadeverkningar och de tekniska förutsättningarna för att nedbringa kväveoxidemissionen vid förbränning av fossila bränslen. Regeringen bör därefter lägga fram förslag till riktlinjer för emission av kväveoxider. I vår motion 1983/84:47 anförde vi att den av regeringen förordade skattemässiga favoriseringen av kol i förhållande till olja inte är motiverad. Enligt vår mening bör energibeskattningen vara likformig, dvs. förhållande till energiinehållet oavsett energislaget. Beskattningen av kol bör successivt ökas så att den når en nivå motsvarande beskattningen av olja. Vi menar att, med hänsyn till de miljökrav som måste ställas och effekterna av en energilikformig beskattning, det är realistiskt att endast räkna med en mindre ökning av kolförbrukningen när de nya riktlinjerna trätt i kraft. Om nya anläggningar för kolförbränning skall komma till stånd krävs ny förbrännings- eller reningsteknik. Inom sker en omfattande teknisk utveckling på detta område. a. har och utvecklat lovande anläggningar. En ytterligare utveckling av tekniken kan visa sig vara värdefull. Secure-anläggningar bör från miljösynpunkt kunna vara attraktiva alternativ för värmeproduktion i större tätorter. Enligt vår mening bör varje energiform i princip bära sina egna kostnader även med hänsyn till de miljömässiga kraven. Därför bör statsbidrag inte utgå för installation av normal utrustning för rökgasrening o. d. men däremot i viss utsträckning kunna utgå till introduktion av ny renings- eller förbränningsteknik som väsentligt nedbringar de totala föroreningarna. Därvid bör man speciellt ta hänsyn till behovet att nedbringa de utsläppta mängderna inte bara av svavel utan även av andra ämnen, t. ex. kväveoxider. Regeringen bör utnyttja de befintliga medlen i kol-miljöfonden för detta ändamål. Mot denna bakgrund synes det belopp som regeringen bemyndigas utnyttja för vissa stödåtgärder till miljöförbättrande åtgärder kunna begränsas till . Regeringen föreslår ändringar i fastbränslelagen som möjliggör en s. k. energipolitisk prövning av nya kolförbränningsanläggningar med en effekt över 500 kW. För att en anläggning skulle erhålla tillstånd måste denna stå i överensstämmelse med vissa av antagna energipolitiska riktlinjer för introduktion av kol. Uppenbarligen skall regeringen då få en möjlighet att förbjuda anläggningar på mycket lösliga grunder. Den föreslagna formen för prövning kommer endast att innebära ett ytterligare tillskott i mängden av lagar och bestämmelser. Vi menar att kolförbränningsanläggningar skall bedömas med hänsyn till deras miljömässiga konsekvenser. Det är enligt vår mening värmeverken eller industrierna själva som har bäst förmåga att avgöra om kol skall användas, sedan de beaktat miljökraven. Vi avvisar därför regeringens förslag till ändring av fastbränselagen. Nya vetenskapliga resultat och utveckling av ny reningsteknik kan motivera att miljöreglerna även för existerande anläggningar ändras. skapen om luftföroreningarnas konsekvenser framtvingar skärpta krav för existerande fossilbränsleanläggningar. Det är särskilt väsentligt att hänsyn tas till behovet av minskade utsläpp av kväveoxider. När det gäller äldre anläggningar kan man inte utan vidare ställa upp nya generella riktlinjer. Det är dock väsentligt att ny reningsteknik utnyttjas där detta kan ske till rimliga kostnader. Regeringen redovisar i propositionen de kommuner som uppför koleldade värmeverk. Dessa anläggningar bör, i den mån detta är möjligt med hänsyn till anläggningarnas grundkonstruktion, anpassas till de skärpta emissionsreglerna. Regeringen bör återkomma med förslag till åtgärder för att minska utsläppen från befintliga olje- och kolförbränningsanläggningar. Ca två tredjedelar av kväveoxidutsläppen kommer från bilismen. Vi vill understryka vår positiva inställning till bilismen men påpeka nödvändigheten av att luftföroreningarna från denna källa minskar genom ny renings- eller förbränningsteknik. bör vara berett att ansluta sig till de skärpta krav på avgasrening som EG överväger att införa. Den av oss förordade minskade förbränningen av kol i konventionella anläggningar kommer att öka behovet av elkraft för främst uppvärmningsändamål. Mot denna bakgrund är det nödvändigt att bygga ut vattenkraften. Vi vill understryka att folkomröstningen om kärnkraft undanröjt den uppenbara möjligheten att slå vakt om åtskilliga i sig mycket värdefulla älvsträckor. Vi vill också framhålla att vid en eventuell avveckling av kärnkraften kommer rimligtvis inte en enda utbyggnadsvärd älvsträcka, om än så värdefull, kunna bevaras. Inte heller kan vi då undvika att uppföra åtskilliga miljöstörande kolkondenskraftverk. De som driver kravet på att de tolv svenska reaktorerna skall stängas av med början 1997, utan att ersättas av några andra, tar därför från miljösynpunkt på sig ett mycket stort ansvar. Den utbyggnad av vattenkraften som sker för att minska användningen av fossila bränslen får enligt vår mening inte leda till att de fyra orörda huvudälvarna exploateras. Inledningsvis vill vi anföra invändningar mot beslutsordningen beträffande vattenkraftsutbyggnaden. Enligt vår uppfattning skall , såsom , uttala vilka älvsträckor som skall undantas från exploatering. Beslut i övriga ärenden skall fattas av vattendomstolarna och regeringen. har i tidigare beslut utgått från att vattenkraftsproduktionen kommer att uppgå till /år. Regeringen har också anslutit sig till den bedömning av behovet av vattenkraftsutbyggnad som vi gjorde i samband med vattenkraftsberedningens arbete. däremot inte utan vidare biträda innehållet i den utbyggnadsplan som regeringen presenterat. I propositionen föreslås en utbyggnad i , ett biflöde till i . Långan utgör ett unikt område från såväl natur- som kultursynpunkt. Längs älven finns ett mycket rikt och intressant växt- och djurliv. Även från rekreationssynpunkt är den orörda Långandalen mycket värdefull. En utbyggnad skulle också störa rennäringen. Flertalet remissinstanser har, liksom vattenkraftsberedningen, förordat att Långan skall bevaras. Vi ansluter oss till vattenkraftsberedningens förslag att Hårkan, ett annat biflöde till , i stället bör byggas ut. Projekten och har upptagits bland de av regeringen föreslagna projekten. Hylströmmen i utgör ett omvittnat vackert i ett stort skogsområde, som närmast har vildmarkskaraktär. Området är väsentligt från naturvårds- och rekreationssynpunkt. Vid älven finns flera ovanliga djurarter, bl. a. utter. Som ett av skälen för utbyggnad av Hylströmmen och har anförts att vattenregleringen behövs för att förhindra översvämningar. Mer omfattande översvämningar har inträffat endast vid några fåtal tillfällen . Riskerna kan dessutom med enkla medel minskas. I stället för utbyggnaden i förordar vi en utbyggnad vid Edänge, i Mellanljusnan mellan och . Det har funnits ett kraftverk vid Edeforsen. Enligt kraftbolagens planering skall en fördämning anläggas där. En utbyggnad av Edänge skulle i formell mening stå i strid med den fysiska riksplaneringen. Vi anser emellertid att det finns anledning att göra en förändring i den fysiska riksplanen. Vi menar att de miljömässiga konsekvenserna av ett nytt kraftverk vid Edänge är betydligt mindre än den av regeringen föreslagna utbyggnaden i . är från energisynpunkt betydligt större än Hylströmmen och . En utbyggnad av Hårkan, av den omfattning som vattenkraftsberedningen och vi förordar, ger ett lägre energiuttag än en utbyggnad av Långan. Sammantaget kommer våra förslag att ge ungefär samma energiuttag som regeringens förslag, men med betydligt mindre negativa effekter på naturen. Hemställan vad avser proposition 1983/84:160 finns i följdmotion (1983/84:2827) till denna motion. Med stöd av ovanstående hemställer vi 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om riktlinjer för svavelemission, 2. att beslutar att sorn sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om åtgärder för att minska luftföroreningarna från befintliga anläggningar för fossilbränsleförbränning, 3. att beslutar att avslå regeringens förslag till ändring i lagen (1981:599) om utförande av eldningsanläggningar för fast bränsle, 4. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om användningen av medlen i kol-miljöfonden, 5. att beslutar att bemyndiga regeringen att ikläda staten ekonomiska förpliktelser i samband med stöd till anordningar för att minska utsläppen av svavel och andra luftföroreningar vid förbränning av kol om högst , 6. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om bilavgaser. () () () () ()