mot · G7021690 · 1984-01-24 00:00:00 — Närvarokontroll och betygssystem i , m. m. Skolans viktigaste uppgift är att förmedla kunskap och att grundlägga en bestående förmåga och ett bestående intresse för fortsatt kunskapssökande när skoltiden är över. För den allmänna samhällsutvecklingen och för demokratins bestånd och fördjupning är det av stor vikt att dessa målsättningar hålls levande och att de så gott sig göra låter uppfylls. För den enskilde individen är det naturligtvis ett förstahandsintresse att skolåren inte blir en tillspillogiven tid utan en positiv period och ett gott avstamp för det vuxna livets vedermödor. Rapporterna om och erfarenheterna av tillståndet i skolan är motstridiga. Sannolikt är detta en riktig återspegling av verkligheten. Många skolor och klasser fungerar bra, andra dåligt. Elevsammansättning, föräldraengagemang, skoltradition och andra faktorer påverkar skolan. Men den allmänna attitydbilden i samhället och intentionerna från samhällsorganen har stor betydelse. Det har funnits då skolans uppgifter angetts alltför utsuddat och den allmänna målsättningen varit alltför mångfasetterad och vid. Det har medfört att skolans primära uppgift att meddela kunskap och att träna förmågan att söka kunskap kommit i bakgrunden. Detta har slagit hårdast mot de barn som kommit från en socialt besvärlig miljö och/eller saknat utbildningstradition i sina hem. De har förmenats chansen att åtminstone i skolan få tillgodogöra sig vad samhället där kan ge åt alla, nämligen goda, grundläggande kunskaper som är nödvändiga för vad de än skall ägna sig åt i livet. Därmed har deras sociala handikapp förstärkts. Tvärt emot vad som varit avsikten har således skolan skärpt skiktningen i samhället. För lärarnas del har lärarrollen ofta varit övermäktigt svår bl. a. på grund av den rådande osäkerheten om vilken deras huvuduppgift skulle vara. tycks en allmän omsvängning vara på gång. Den s.k. flumpedagogiska grundsynen har allt färre förespråkare. Kraven på en uppstramning är märkbar i den allmänna debatten. Skolans grundläggande uppgifter betonas alltmer. Och detta har tydligen också fått genomslag i det praktiska skolarbetet. 1 många skolor talar man om en ny anda. Detta är bra. är det dock så att problemen är stora i många skolor och klasser. Det visar sig bl. a. i att många slutar och att 1 1983/84. många under sin skolgång inte tillägnat sig ens elementära kunskaper i viktiga basämnen. En viktig orsak till avhopp och dåliga kunskaper är den stora frånvaron, skolket. En första förutsättning för att skolan skall kunna göra något för eleverna är naturligtvis att de infinner sig till lektionerna. Ett medel - om än inte det enda - är att ha en strikt närvarokontroll och en effektiv rapportering om frånvaro. Enligt uppgift från lärare är bristerna härvidlag mycket stora. Eleverna har ingen skyldighet att exakt ange orsaken till frånvaron, uppföljning med kontroll hos föräldrarna sker inte och frånvaron redovisas inte i betygen. Som jämförelse kan påminnas om att man tidigare var skyldig att till klassföreståndare inlämna skriftligt intyg, undertecknat av målsman, om orsaken till frånvaro. Antalet timmar som en elev varit borta angavs i betygen. Om man var borta utan giltig anledning kunde detta leda till nedsatt ordningsbetyg. Denna noggranna närvarokontroll motverkade utan tvekan frånvaro av ren slapphet från elevernas sida och den gav information till föräldrar och lärare så att man kunde ägna särskild uppmärksamhet åt elever som drabbats av svårigheter av något slag. Det är således i elevernas eget intresse att en striktare närvarokontroll återinförs. Frånvaron bör också redovisas i betygen. Jag föreslår att dessa skärpningar genomförs. Det är enligt min mening nödvändigt med betyg i skolan som en stimulans för eleverna, som en information till föräldrarna och som ett urvalsinstrument för högre studier och anställningar av olika slag. Betygssystemet och dess tillämpning har kritiserats ur olika aspekter. Jag skall här endast beröra ett par. Betygen måste om de skall vara meningsfulla och rättvisande vara ett mått på elevernas faktiska kunskaper. Alla former av s. k. relativa betyg är därför orimliga. Den enskilde elevens betyg i olika ämnen skall inte påverkas av några framräknade eller tänkta genomsnitt. Det är djupt orättvist om det är svårare att få bra betyg i en klass eller skola, där den genomsnittliga standarden är hög eller om det är särskilt lätt att få bra betyg i en svagare klass. Det är enbart den enskilde elevens prestationer som skall ha betydelse för betygsättningen. Den femgradiga betygsskalan är alltför snäv. Sprången mellan de olika nivåerna är för stort. Detta försvårar för lärarna att sätta rättvisande betyg och det gör det också svårare att använda betygen som urvalsinstrument. Det kan erinras om att den gamla betygsskalan innefattade för terminsbetygen tretton olika steg. Några egentliga klagomål mot denna betygsskala i sig fanns inte. För att göra en mera rättvisande betygsdifferentiering möjlig bör betygsskalan förändras. Enligt min mening kan den femgradiga betygsskalan lämpligen ersättas med en tiogradig. genomfördes den förändringen att intaget till gymnasieskolan generellt skall ske på höstterminens betyg i nionde årskurs. Detta var en förändring som i allt väsentligt grundades på administrativa och tekniska skäl. Ändringen skulle ge antagningsmyndigheterna mera tid och de skulle slippa att ägna åt att pröva ansökningar. Några övertygande pedagogiska skäl kunde inte anföras. Ur elevernas synpunkt var förändringen olycklig. Den har medfört som rapporteras från många skolor - en väldig stress och starkt minskad studiemotivation under den sista vårterminen i . För många blir vårterminen ur studiesynpunkt en bortkastad termin. Studieresultaten harju ingen betydelse för möjligheten att komma in på den gymnasieutbildning man eftersträvar. 1 realiteten medför förändringen således i olika avseenden en förkortning av med en termin. Detta gör det svårare för eleverna och det kan heller inte vara i samhällets intresse. Jag föreslår därför att den nya ordningen för intag till gymnasieskolan skyndsamt omprövas. Intagningen bör grundas på slutbetygen i . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om närvarokontroll i , 2. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om betygssystemet, 3. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om intagningen till gymnasieskolan.