mot · G7022930 · 1984-04-27 00:00:00 — Motion 1983/84: 2930 Kompensation till skogsägare som har gjort förluster i Vänerskogs konkurs (prop. 1983/84:196) I proposition 1983/84:196 föreslås att vissa skogsägare sorn har beskattats för fordringar i Vänerskogs ekonomiska förenings konkurs skall få särskild kompensation. Kompensationen avser inkomstskatt och mervärdeskatt som belöper på vissa fordringar. Regeringen föreslår att 1,5 milj. kr. skall anslås för nästa budgetår. Man uppskattar att det sammanlagda kompensationsbelopp som kan komma att betalas ut uppgår till 2 milj. kr. Vänerskog ekonomisk förening byggdes upp av skogsägare i , och , Norra , samt län för att förbättra skogsägarnas utkomstmöjligheter. Föreningen fick över 20000 medlemmar som levererade virke till föreningen. Genom denna samverkan kunde föreningen uppföra sågverk och egna förädlingsindustrier och därigenom stödja medlemmarnas skogsbruk. Medlemmarna fick avsättningen tryggad och möjlighet att effektivisera det egna skogsbruket. Vänerskog garanterade medlemmarna en jämn avsättning, vilket medförde att dessa under Vänerskogs existens på olika sätt bidrog med lån eller kapitaltillskott för att trygga Vänerskogs fortlevnad och därigenom den egna verksamheten. kom Vänerskog in i en ekonomisk kris som fortsatte fram till konkursen 1981. I samband därmed återinfördes ett system med fördröjning av virkeslikvider, s. k. likvidlån. Detta system som av hävd tillämpats inom lantbrukskooperationen användes av Vänerskog första gången i samband med den likviditetsbelastning som följde på stormfällningen 1969. I praktiken innebar dessa likvidlånekonton att medlem som inte tog ut likvid för gjorda leveranser fick ränta på de medel som kvarstod på likvidlånekontot. Medlen kunde tas ut efter s. k. betalningsbegäran. Vänerskog behandlade medlen som kortfristiga leverantörsskulder som skulle utbetalas efter anfordran. Medlemmarna redovisade ersättningarna som intäkt i och med att de erhöll avräkningsbesked från Vänerskog och den kontomässiga hanteringen saknade betydelse. Genom Vänerskogs konkurs förlorade medlemmarna sina medlemsinsatser, likvidlån m.m. Medlemmarna förlorade härigenom drygt 200 milj. kr. Förlusterna för de enskilda medlemmarna varierade mellan några och . För att klarlägga i vad mån dessa förluster var avdragsgilla vid taxeringen ansöktes om förhandsbesked i två pilotärenden. Dessa ansökningar avgjordes sedermera av regeringsrätten. Regeringsrättens majoritet ansåg att det beträffande likvidlån och liknande var fråga om icke avdragsgilla kapitalförluster. En ledamot var skiljaktig och ansåg att fordringarna hade ett så nära samband med det av medlemmen bedrivna skogsbruket att fordringarna får anses ha tillkommit såsom ett led i denna hennes verksamhet. Förlust på fordringarna är därför att anse som driftsförlust i förvärvskällan jordbruksfastighet och som sådan avdragsgill däri. Det förtjänar att uppmärksammas att de uppmjukningar som gjorts beträffande institutet kapitalförlust fr. o. m. taxering inte kunde läggas till grund för domen. I en frågedebatt i gav finansministern uttryck för uppfattningen att de ifrågavarande förlusterna sannolikt skulle ha ansetts som avdragsgilla om prövningen hade skett enligt den nya lagstiftningen. Domarna innebär således att de medlemmar som levererat virke till Vänerskog och vars fordringar hade övergått till att bli medlemslån och likvidlån utöver själva konkursförlusten också drabbas av ett betalningskrav på skatter och avgifter. Dessa skall erläggas för ersättningar som de aldrig erhållit. Sedan skattefrågan avgjordes i regeringsrätten har en intensiv debatt om det rimliga i förfarandet pågått. Frågan har också tagits upp i i såväl motioner och interpellationer som frågor. Från regeringens sida har hävdats att starka principiella skäl talar emot att i efterhand göra de uppkomna förlusterna avdragsgilla genom ändringar i lagstiftningen. Regeringen har däremot förklarat sig beredd att ta initiativ till att de skogsägare som försatts i en ohållbar ekonomisk situation till följd av det skattemässiga ställningstagandet kompenseras. har vid behandlingen av en motion i ämnet anslutit sig till regeringens bedömning. Regeringen har i den framlagda propositionen avgivit sitt förslag till kompensation. Enligt vår uppfattning är dock detta förslag mycket otillfredsställande. Vi är starkt kritiska på en lång rad punkter och anser att bör göra betydande ändringar i förslaget. I propositionen redovisas inte något resultat av den utredning som landshövdingen i skulle göra beträffande effekterna av Vänerskogs konkurs. Detta gör att det märkligt nog inte finns något konkret underlag beträffande storleken av de enskildas förluster och samhäl lets skatte- och avgiftsintäkter. Det får nu ankomma på vederbörande utskott att infordra de kompletterande upplysningar som erfordras. Propositionen innebär att ersättning endast skall utgå till de ca 250 medlemmar som förlorat mer än . Regeringen vill således inte ge rättvis kompensation till de ca 20000 människor som drabbats av konkursen. Finansministern anför i propositionen bl. a. följande: Sorn framgår av mitt frågesvar i anser jag att det för kompensation bör krävas något mer än att skogsägaren beskattats och träffats av en förlust. Förlusten bör vara av en sådan storleksordning att skatteunderlaget kan förväntas ha en påtaglig effekt på skogsägarnas ekonomiska situation. Vi kan inte dela denna uppfattning. Det finns enligt vår bedömning inte någon rimlig möjlighet att i varje enskilt fall avgöra hur hårt skogsägaren drabbats av förlusterna. Det är inte heller möjligt att, som regeringen gjort, sätta upp en gräns och säga att vissa förluster inte bör kompenseras. En likvid förlust på nära . - som med skatte- och avgiftskravet kan uppgå till nära det dubbla - kan i det enskilda fallet ha en mycket påtaglig effekt på skogsägarens enskilda situation. Vi anser därför att kompensation av såväl logiska som rättviseskäl måste utgå till alla. Regeringen föreslår att kompensationen endast skall utgå för de intäkter som redovisats under 198! och endast till fysiska personer. Enligt vår uppfattning är de förluster som gjorts intäkter lika allvarliga. 1 samband med ackordsförhandling låstes avsevärda belopp på kontona för att utbetalas vid senare tillfällen. Delar av dessa belopp var inte tillgängliga för medlemmarna vid konkurstillfället. Det är därför orättvist att begränsa ersättningen till endast den grupp som gjort stora förluster . En skogsägare som hade en fordran på Vänerskog drabbas väl så hårt som den som inte fått betalt . Vidare är utfallet av en dylik begränsning mycket godtyckligt eftersom det är slumpen som avgör om förlusten uppkommit eller 1981. Sådana godtyckligheter kan enligt vår uppfattning inte få vara innebörden av ett riksdagsbeslut. Ersättningen måste därför omfatta även de förluster som uppkommit intäkter. Enligt vår uppfattning måste ersättningen inte bara utgå till dem som formellt är fysiska personer utan också till handelsbolag och dödsbon. Dessa typer av juridiska personer beskattas på samma sätt som en fysisk person och bör därför också ur kompensationssynpunkt behandlas på samma sätt. I propositionen föreslås att kompensationen - utöver ersättningen för den betalda mervärdeskatten skall utgå på beskattade förluster. Någon ersättning för egenavgifter skall inte utgå. Ej heller skall ersättning utgå om fastigheten gått med underskott, heter det i propositionen. Enligt vår uppfattning måste ersättningen även omfatta egenavgifterna. Det är lika orättvist att ta ut egenavgifter som att ta ut skatt på ej erhållna inkomster. Det faktum att egenavgifterna är avdragsgilla och att de delvis kommer skogsägaren till godo bör begränsa kompensationsnivån men inte helt omintetgöra den. Det får ankomma på vederbörande utskott att räkna om kompensationsnivån med hänsynstagande till att även ersättning för egenavgifter bör utgå. Ersättning bör också utgå till dem som fått sina förlustavdrag minskade på grund av den skattemässiga hanteringen. Det ökade medelsbehov som blir följden av våra förslag får beräknas av vederbörande utskott. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att med ändring av propositionen kompensation skall utgå till alla skogsägare som har gjort förluster i Vänerskogs konkurs i enlighet med i motionen angivna principer. () () () () () () () () . () () () () () () () () ()