ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G702425 · 1984-01-12 00:00:00 — och fackliga verksamheten i multinationella företag Ett dominerande drag i den strukturomvandling som den svenska industrin f. n. genomgår är en ökad och accelererande multinatiop.alisering. En av fördelarna med multinationalisering av industrin, ur företagens synpunkt, är den s. k. riskspridningen, dvs. företagen får möjlighet att genom överflyttning av produktionen från ett land till ett annat motverka effekterna av eventuella fackliga aktioner. Det ger företagen förutsättningar för påtryckningar och ett övertag gentemot den fackliga rörelsen genom möjligheterna att spela ut arbetarrörelserna i olika länder mot varandra. De fackliga organisationerna har svårt att skaffa sig en riktig bild av företagets ekonomiska situation på grund av de multionationella företagens möjligheter att dölja vinsterna eller föra över dem till enheter i andra länder. har vi i haft flera uppmärksammade fall där utländskt ägda företag inte respekterat de regler som bör gälla vid umgänget mellan parterna på arbetsmarknaden. Ofta fattas viktiga beslut i utlandsägda koncerner utan att de anställda som berörs får möjlighet till insyn, information och förhandling. Många företag vägrar de fackliga organisationerna att få kontakt med de verkliga beslutsfattarna i koncernen. Det är uppenbart att multinationaliseringen av industrin gäller mycket stora krav på det fackliga arbetet. Det bör därför vara ett svenskt samhällsintresse att underlätta för våra fackliga organisationer att samarbeta med facket i andra länder. Särskilt angeläget är detta med tanke på att med stora resurser motarbetar en aktivare facklig bevakning av de multinationella företagen. Genom ett cirkulär begär man av sina medlemmar att de inte skall acceptera att utländska koncernbildningar förhandlar med svenska fackliga organisationer om t. ex. investeringar, inte skall underlätta internationellt fackligt koncernsamarbete och inte skall binda internationella uppföranderegler genom avtal. Behovet av kontakter mellan koncernens fackliga organisationer erkänns i riktlinjer för multinationella företag. De kontakterna är en nödvändig förutsättning för en effektiv facklig verksamhet i multinationaliseringens tidevarv. Enligt LO och TCO bör resurser för internationellt fackligt samarbete utgå till de lokala fackklubbarna från resp. företag eller koncern. Några svenska multinationella företag har visat förståelse för detta och har ekonomiskt bidragit för att underlätta ökad facklig verksamhet inom hela det multinationella företagets verksamhetsområde. Dessa företag är dock alltjämt i minoritet. Mot denna bakgrund bör den ta initiativ till lagstiftning som ålägger de svenska multinationella företagen i att bekosta det internationella samarbetet mellan fackliga organisationer inom resp. företag eller koncern. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen begär förslag till lagstiftning som ålägger svenska multinationella företag samt utländska multinationella företag verksamma i att bekosta de fackliga organisationernas samarbete inom koncernen. (vpk) (vpk)
mot · G702426 · 1984-01-12 00:00:00 — Motion 1983/84:426 Tillsättningen av vissa statliga tjänster I fråga om tillsättnings- och befordringsgrunder för statliga tjänster har av ålder stor vikt lagts vid att urvalet sker efter rent sakliga grunder, så att den mest lämpade blir innehavare av tjänsten. Grundsatsen har ansetts så tungt vägande, att den fått sin plats i regeringsformen, nämligen i 11 kap. 9 och 10§§. Som framgår av berörda lagrum skall tjänster vid domstol eller vid förvaltningsmyndighet, som lyder under regeringen, tillsättas av regeringen eller av myndighet som regeringen bestämmer. I det följande uppehåller jag mig endast vid de tjänster som tillsätts av regeringen. De regeringstillsatta tjänsterna brukar indelas i tre grupper på grundval av ordningen för tillsättandet, nämligen i verkschefstjänster och liknande, i anmälningstjänster och i förslagstjänster. Till gruppen verkschefstjänster och liknande räknas t. ex. verkschef, landshövding och justitieråd. Till gruppen anmälningstjänster hänförs bland andra i hovrätt och i de tre största tingsrätterna samt avdelningschefer. Till gruppen förslagstjänster räknas t. ex. i tingsrätt med nämnt uppdrag, hovrättsråd, rådman och professor. I dessa fall äger ett öppet sakkunnigförfarande rum under formen av en speciell tjänsteförslagsnämnd. Det går alltså en skarp skiljelinje mellan de båda första grupperna, å ena sidan, och gruppen förslagstjänster, å andra sidan, i fråga om ett offentligt ledigkungörande som öppnar en reell möjlighet för envar intresserad att anmäla sig som sökande och att bli meritmässigt värderad i förhållande till sina medsökande. Ovedersägligen utgör kraven på full offentlighet och insyn en ytterst värdefull garanti för att tillsättande av tjänster sker enbart på sakliga grunder. För ett bibehållande av rådande slutenhet (de båda första grupperna) måste därför föreligga alldeles särskilda skäl. Sådana skäl föreligger beträffande gruppen verkschefstjänster och liknande. Läget är däremot ett annat rörande gruppen anmälningstjänster. Här kan - med instämmande - hänvisas bl. a. till Ds B 1982:4 (budgetdepartementet). Det synes t. ex. vara svårt att förstå skälen till att lagmanstjänsten i eller i men ej i eller i skall vara undantagen från ett sedvanligt öppet ansökningsförfarande, innefattande ett - i och för sig överklagbart - förslag från domstolsväsendets tjänsteförslagsnämnd. En motion av samma innehåll väckte jag under föregående (1982/83:152). majoritet förklarade sig dela min uppfattning av värdet av större öppenhet och avstyrkte (!) på denna grund motionen (AU 1983/84:1). Det fötjänar att understrykas att s. k. intresseannonsering icke förekommer beträffande ifrågavarande domartjänster. Som framgår underlät utskottet att redovisa skälen till att man motsätter sig ett fritt och öppet ansökningsförfarande i fråga om påtalade domartjänster. Med hänsyn till sakens vikt från skilda allmänna synpunkter finner jag det angeläget att uppta frågan på nytt. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att uttalar sig för att anmälningstjänsterna tillsätts efter samma förfarande som gäller för förslagstjänsterna.
mot · G702428 · 1984-01-12 00:00:00 — m. fl. Rätten till ersättning från arbetslöshetskassa eller till kontant arbetsmarknadsstöd Rätt till ersättning från arbetslöshetsförsäkring eller kontant arbetsmarknadsstöd förutsätter att sökanden står till arbetsmarknadens förfogande, dvs. i princip är oförhindrad att ta emot ett erbjudet arbete, såvida man inte anmält giltigt hinder. Det finns en rad s.k. giltiga hinder, t. ex. sjukdom, bristande kommunikationer till arbetsplatsen, för lång bortovaro genom att pendlingsavståndet är för stort, om man är familjebunden eller ortbunden, dvs. om familjen har små barn osv. Allt detta plus en del individuella skäl kan räknas som giltigt hinder och innebär att man inte avstängs från arbetslöshetsersättning eller KAS, även om man inte tar ett anvisat jobb. Men om man saknar daghemsplats eller annan form av barntillsyn räknas detta enligt praxis inte som giltigt hinder att avvisa ett erbjudet, lämpligt arbete. Den som på grund av arbetslöshet inte har daghemsplats kan hamna i den onda cirkeln att ibland ha erbjudande om jobb men inte barntillsyn och ibland ha barntillsyn men inte jobb. De som blir arbetslösa får i regel inte längre ha kvar barnen i den kommunala barnomsorgen. Därmed anses de inte längre stå till arbetsmarknadens förfogande, och med hänvisning till detta avstängs de från rätten till arbetslöshetsersättning. Detta är djupt otillfredsställande, inte bara från sociala synpunkter utan också från jämställdhetssynpunkt. blir situationen sådan att den drabbade får vända sig till socialvården. Det blir alltså samhället som ändå får betala det hela. Men den arbetssökande får hela sin sociala situation försämrad. Ersättning från arbetslöshetskassan är ATP-grundande, vilket inte socilhjälpen är. Dessutom sänks sjukpenningen , om man inte står till arbetsmarknadens förfogande, vilket ytterligare försämrar den arbetslöses situation. Här gäller det människor, främst kvinnor, vilka i övrigt är ersättningsberättigade, som oförskyllt avstängs från arbetslöshetskassa eller KAS på grund av att samhället inte kan klara barnomsorgen. För att lösa detta problem bör naturligtvis den kommunala barnomsorgen byggas ut i ökad takt. En fullt utbyggd barnomsorg skulle undanröja denna orättvisa vad gäller arbetslöshetsersättningen. Men fram till dess barnomsorgen är helt utbyggd bör ersättning från EAK eller KAS utgå till försäkrad, som i övrigt är berättigad till ersättning, även om barnomsorgen ännu inte ordnats. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen begär förslag innebärande att arbetssökande som i övrigt är berättigad till erkänd arbetslöshetskassa eller kontant arbetsmarknadsstöd bör erhålla denna ersättning även om barnomsorg inte kan erjbudas. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk)
mot · G702429 · 1984-01-12 00:00:00 — m. fl. Byggnadslov för uppförande av skidliftar Enligt nuvarande byggnadslagstiftning är de flesta byggnader föremål för tvingande byggnadslovsplikt, i de flesta fall även mindre byggnader. Däremot är inte skidliftar, som kan orsaka omfattande konsekvenser för markanvändningen, föremål för motsvarande tillståndsplikt. Riskerna är mycket stora att väsentliga riksintressen kan komma att skadas, framför allt i fjällkommunernas primära rekreationsområden, om inte även liftanläggningar och liknande blir föremål för tvingande byggnadslovsplikt. Det är allmänt bekant att just liftarna utgör väsentliga inkomstkällor inom vintersportnäringen. De ekonomiska intressena kan därför komma att orsaka okontrollerbar utveckling på liftsidan. En kommun kan lägga ned ett omfattande arbete på en översiktlig planering för det område som omfattas av ett primärt rekreationsområde. Man kan då bl. a. särskilt ha avgränsat områden som ej bedömts som lämpliga att ta i anspråk för bl. a. skidliftar och nedfarter. Om det får fortsätta att vara mer eller mindre fritt fram för etablering av liftanläggningar utan att kommunerna har någon reell möjlighet att påverka tillkomsten av liftanläggningar kan hela syftet med de primära rekreationsområdena komma att spolieras. Det är angeläget att frågan om byggnadslovsplikt för skidliftar skrivs in i . Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om sådan ändring i planoch bygglagen att uppförande av skidliftar blir föremål för prövning enligt lagen om byggnadslovsplikt. () () minab/gotab 1984 77534
mot · G702430 · 1984-01-12 00:00:00 — 1983/84 430-432 Oförändrat anslag till i Det har inom regeringskanslierna uttalats att det kommer att genomföras förändringar inom länsadministrationen i . Dessa förändringar kommer i princip att innebära att det övergripande planeringsansvaret koncentreras till . Statskontoret kommer att tillsammans med konkret utforma de ramar och organisationsformer som de nya funktionerna skall inordnas i. De här nya förhållandena kommer sannolikt inte att få någon inverkan på arbete under kommande budgetår annat än vad den gemensamma utredningen med statskontoret kan kräva av resurser. I förslagen till kommande års budget används inte den s.k. osthyvelsprincipen. Däremot föreslås att länets två hemkonsulenter avskaffas. Motivet härför anges vara att kommunernas konsumentvägledarverksamhet gjort de här tjänsterna obehövliga. Utan att ta ställning till den frågan i sak så kan man konstatera att det innebär att två tjänster försvinner från länsadministrationen. Med hänsyn till de planerade förändringarna inom i bör få behålla den ekonomiska resurs som skulle behövas för att behålla dessa två tjänster. i kan då få disponera tillgängligt anslag till personalförstärkning där sådan är nödvändig. Under hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att, under Bil. 15, , , avseende i , anslå ett i förhållande till regeringens förslag med . 1 1983/84.
mot · G702432 · 1984-01-10 00:00:00 — -och av handikappade Med hänvisning till vad som anförts i motion 1983/84:431 hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om arbetsplacering av handikappade. minab/gotab 1984 77538
mot · G702433 · 1984-01-16 00:00:00 — Till skillnad från fria medborgare får däremot den ofrie inte välja eller påverka sitt arbete, inte forma sin välfärd och inte heller påverka villkoren för den sociala tryggheten. Den socialdemokratiska frihetssynen utgår ifrån den felaktiga föreställningen att kollektivet är samhällets grund och att allt som ges den enskilde är en nåd och en frihet. Det är en frihetssyn som utgår från kollektivets rätt. I den frihetssynen är välfärden kollektivets, makten kollektivets, rätten kollektivets och integritet vad kollektivet väljer att inte ta reda på. Tillstånd att bygga kolonistugor kan då framställas som en frihetsreform. Men detta är en i grunden felaktig frihetssyn. Den bygger på att den enskilde underordnas kollektivet och har att be om tillstånd. Det är inte vad vi menar med orden frihet och respekt för integritet. För moderata samlingspartiet är frihet och integritet värdeord med en djup och konkret innebörd. Med frihet menar vi inte arbete, trygghet och välfärd utan den enskilde individens rätt att fatta egna beslut, baserade på olika alternativ samt att som medborgare också ta ansvar för de egna besluten, på gott och ont. Det är endast när man själv får ta ansvar för sina egna beslut som man har kontroll över den egna tillvaron. Det är endast när man får ta ansvar som man själv kan påverka sin tillvaro. Den friheten vill vi skall bli det svenska samhällets. Då återskapas också integriteten för den enskilde medborgaren. Då grundläggs också förutsättningarna för arbete, trygghet och välfärd. Då skapas också ett utrymme för människors personliga ansvarstagande för varandra. Den friheten är inte den starkes rätt utan allas rätt att i lagbundna former och med en social trygghet i grunden förverkliga sig själv. Så skapas ett samhälle av fria medborgare i social gemenskap. Formella yrkanden i denna motion ställs endast vad avser verksamhetsområde. För övriga yrkanden hänvisas till andra motioner. Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att den enskildes ställning gentemot offentliga myndigheter och olika organisationer på alla områden måste stärkas, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om begränsningar i myndigheters rätt att begära, insamla, vidarebefordra, registrera och lagra personuppgifter, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om begränsning av storleken på enskilda dataregister, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om samköming av dataregister med olika typer av information, 5. att som sin mening ger regeringen till känna att ansvarig registerförare skall utses för varje dataregister, 6. att hos regeringen anhåller om utredning beträffande begränsning av användningen av personnummer. () () () () PER () () () () () ()
mot · G702436 · 1984-01-16 00:00:00 — Skattefri försäljning av parfym och kosmetika på svenska färjor i internordisk trafik Färjetrafiken är ett effektivt konkurrensmedel för svensk exportnäring. Både vår utrikeshandel och utländska turister väljer färjan som transportmedel. Provianteringsrätten har stor betydelse för våra fraktpriser och kapacitetsutnyttjande, eftersom en betydande del av färjornas intäkter kommer från försäljning ombord. De nordiska länderna anslöt sig till den nordiska provianteringsöverenskommelsen. dröjde dock till och hade då en reservation som innebar att man medgav proviantering med en efter tullmyndigheternas bedömning skälig kvantitet obeskattade parfymvaror för försäljning till passagerare. Detta betyder att i motsats till de finska rederierna har de svenska ej kunnat proviantera skattefri parfym och kosmetika för internordisk trafik. Dessa varor har av hävd ingått i det sortiment varor som varit föremål för skattefri försäljning ombord på passagerarfärjorna. Även anses parfym och kosmetika utgöra reseutrustning, vilket framgår av att försäljning fortfarande sker i flygtrafiken. Dessutom tillåts försäljning på passagerarfärjorna mellan och . Ett återinförande av den skattefria parfym- och kosmetikaförsäljningen och tullfrihet skulle ge färjerederierna ett bruttobidrag, vilket skulle inverka gynnsamt på deras fraktpriser. Ökningen skulle också ske vad gäller antalet anställda. De nu gällande bestämmelserna innebär en diskriminering av svenskflaggade fartyg i jämförelse med dels utländskt tonnage, dels flygtrafiken. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skattefri försäljning av parfym och kosmetika i internordisk trafik. () ()
mot · G702438 · 1984-01-13 00:00:00 — Förste vice talman av brunkolsbriketter beslöt att den differentiering av energiskatten som gällt mellan olika koltyper såsom exempelvis stenkol och brunkolsbriketter skall slopas. Motivet i propositionen (1983/84:28) angavs vara administrativa problem och att något motiv från energipolitisk synpunkt inte förelåg. framhöll statsrådet rent allmänt att kolskatten per energienhet räknat skulle bli omkring hälften av skatten på olja. Därvid har tydligen förbisetts att olika koltyper har olika bränsleinnehåll. Stenkol innehåller normalt ca /kg medan brunkolsbriketter innehåller av detta energiinnehåll. Eftersom skatten anges i kronor per ton innebär beslutet en snedvridning av konkurrensförhållandena på kolmarknaden. Brunkolsbriketter anses t. ex. utgöra ett kvalitetsmässigt och prismässigt mycket intressant alternativ för cementindustrin. Detta alternativ kommer i en sämre situation och torde över huvud taget inte längre bli av intresse, vilket är beklagligt. Energiskatten bör också i detta fall vara neutral, varför kolskatten bör relateras till energiinnehållet hos olika kolprodukter. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar sig för att skatten på olika koltyper bör sättas i relation till energiinnehållet i dessa.
mot · G702440 · 1984-01-16 00:00:00 — Utbildningsarvode åt vissa studerande inom sektorn för undervisningsyrken I samband med behandlingen av proposition 1982/83:100 beslöt att utbildningsarvode inte skulle utgå till studerande som efter påbörjade utbildning på handels- och kontorslärarlinjen, industri- och hantverkslärarlinjen eller vårdlärarlinjen. Mot detta förslag anfördes bl. a. följande: Med vetskap om de behörighetskrav som ställs för tillträde till dessa linjer, nämligen en gedigen grundutbildning samt många års yrkeserfarenhet, ter det sig chansartat att förutsätta att man skall kunna få sökande till utbildningen, som kan ekonomiskt-socialt klara av en dylik utbildning. Faktum är att eleverna med dessa behörighetskrav i många fall är familjeförsörjare, med de ekonomiska åtaganden det innebär, eller på annat sätt är etablerade i samhället med olika ekonomiska åtaganden. I samband med behandlingen av proposition 1982/83:100 beslöt också att göra drift- och underhållsteknisk linje på gymnasiet till en reguljär gymnasieutbildning. Detta beslut förefaller något irrationellt mot bakgrund av beslutet om utbildningsarvodena, eftersom lärare till denna gymnasieutbildning utbildas just på industri- och hantverkslärarlinjen. Det kan inte ur någon aspekt sett vara särskilt följsamt att först besluta om en utbildnings regulariserande föra att i rasera möjligheter till kvalitet när det gäller dess behov av god lärarpersonal. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag om att utbildningsarvode återigen skall utgå till lärarstuderande på i motionen nämnda lärarlinjer. mlnab/gotab 1984 77548
mot · G702441 · 1984-01-16 00:00:00 — Höjda inkomstgränser för studerande som uppbär studiemedel Värdet av studiemedlen har urholkats. Allt fler heltidsstuderande, som har möjlighet därtill, väljer därför att arbeta alla lov samt i många fall även och . Dess värre sätter regler i gällande studiestödslag käppar i hjulen för de heltidsstuderande som på detta sätt vill försöka upprätthålla en rimlig standard. Enligt lagens 4 kap. 16 § får inkomsten för studerande på heltid, normalt fyra och en halv månader per termin, inte överstiga . Var och en förstår att den summan lätt överskrids om man arbetar samt och under terminerna. Från vpk:s sida anser vi givetvis att den allra bästa ordningen vore den att studiemedlen var så väl tilltagna att man helt kunde avstå från att arbeta. Vi har därför i en lång följd av år krävt dels en uppräkning av studiemedlen, dels att bidragsdelen av lånet kraftigt höjs, i första hand återställs till den ursprungliga nivån. måste en form av studielön införas, dvs. att samhället bekostar de studerandes utgifter för uppehälle och kurslitteratur . Detta är nödvändigt inte minst för att möjliggöra en jämnare rekrytering av studerande från alla samhällsklasser. slår nu gällande regler hårt mot studerande ur arbetarklassen. Det gäller inte minst den orättvisa och stötande regel som innebär att halva studielånet skall upptas som inkomst vid ansökan om bostadsbidrag. Mer därom i en annan motion till årets riksdag. Vi anser dock att man måste se till den verklighet som råder bland våra studerande, nämligen att de i hög grad arbetar. I första hand gäller det dem som avbryter för studier förvärvsarbete och som därför har större månatliga utgifter än den kategori som kommer direkt från gymnasieskolorna. För att motverka skattefusk i form av bl. a. svarta inkomster och för att garantera fullt studiestöd även vid en viss inkomst förespråkar vi en justering av högsta tillåtna inkomst för heltidsstuderande över en studietid omfattande mer än två och en halv månader. Vi föreslår följande ändring av studiestödslagens 4 kap. 16 §. 1 1983184.3 sami. Antal hela, sammanhängande tids- Nuvarande regler Vpk:s förslag perioder för vilka studiemedel skall utgå under Den föreslagna höjningen av fribeloppet för studerande som följer längre kurser eller utbildningslinjer föreslås träda i kraft fr. o. m. . Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar anta den i motionen föreslagna ändringen av studiestödslagens 4 kap. 16 § samt att denna ändring skall träda i kraft , 2. att hemställer hos regeringen att återkomma med förslag till medelsanvisning på tilläggsbudget för /85.
mot · G702442 · 1984-01-16 00:00:00 — Motion 1983/84:442 m. fl. Komplettering av förordningen till lagen om begränsning av läkemedelskostnader Regeringen föreskriver i förordningen till lagen om begränsning av läkemedelskostnader vilka sjukdomsdiagnoser som berättigar patienten till kostnadsfria läkemedel. Den sista kompletteringen utfördes , och därefter upptar förteckningen 32 olika sjukdomstillstånd som berättigar till kostnadsfria läkemedel. Som exempel på dessa kan nämnas diabetes, epilepsi, Parkinsons sjukdom, bristande funktioner hos binjurar och könskörtlar, kronisk bronkialastma och gikt. Gemensamt för dessa sjukdomstillstånd är bl. a. att de innebär livslångt beroende av läkemedel. Den som drabbas av kronisk sjukdom, drabbas alltid också av ökade utgifter för läkarbesök, sjukresor och i vissa fall förbandsmaterial och speciell kost. För den enskilde är det därför mycket värdefullt att befrias från vissa läkemedelskostnader. Alla kroniska sjukdomar och funktionsstörningar berättigar dock inte till fria läkemedel. Psoriasis, reumatoid artrit och förhöjt blodtryck finns ej med i ovan nämnda förordning. Dessa medför också ständig behandling med läkemedel och regelbundet behov av sjukvård. Det är svårt att finna sakskäl till särbehandling av dessa diagnoser. Visserligen ingår läkemedelsinköp i det s. k. högkostnadsskyddet, men då patientavgiften för läkemedelsinköp höjts till . fr. o. m. , får patienten betala . innan högkostnadsskyddet träder i kraft. Med hänvisning till det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om en översyn av förordningen till lagen om begränsning av läkemedelskostnader och därvid uppför samtliga kroniska sjukdomar och funktionsstörningar som kräver regelbundet livslångt behov av läkemedel på förteckningen över sjukdomar som berättigar till för patienten kostnadsfria läkemedel. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk)