ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G7022973 · 1984-05-10 00:00:00 — 1983/84 2973-2975 Motion 1983/84:2973 m. fl. förvaltningskontors förslag om ändring av vissa arvoden m. m. 1983/84:23) föreslår att vissa arvoden skall räknas upp. I allmänhet sker detta med . Avsevärt högre höjningar föreslås dock i vissa fall. Arvodena som avses utgör ersättning för uppdrag i , , förvaltningsstyrelse och revisorer m. fl. kommunisterna yrkar avslag på förslaget. Vpk anser inte att det finns anledning till arvodeshöjningar i likhet med vad vi anförde mot höjningen av arvodena till ledamöter. Vi anser att de arvoden som redan finns för dessa uppdrag är väl så höga att någon höjning inte kan vara aktuell. Dessa arvoden utgår dessutom utöver löner eller arvoden som redan nu motsvarar ersättning för heltidsuppdrag. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att avslå förvaltningsstyrelses förslag om höjda arvoden m. m. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1 1983/84.3 sami.
mot · G7022974 · 1984-05-29 00:00:00 — i m. fl. Utredning av brott av barn (prop. 1983/84:187) ställer sig bakom grundtankarna i propositionen. Det är angeläget att samhället tidigt reagerar när barn begår brott. är det viktigt att erinra sig att barn, även om de begår kriminella handlingar, inte skall straffas utan i stället få hjälp att bryta en eventuell kriminell utveckling. Propositionens förslag grundar sig på en promemoria utarbetad av brottsförebyggande rådet (BRÅ). Rådet bör få i uppgift att utvärdera konsekvenserna av de föreslagna lagändringarna för att bl. a. polisens nya roll i sammanhanget skall kunna bedömas. Föredraganden avvisar tanken att registrera brottsmisstankar mot barn i polisens personregister. Däremot framhåller han att uppgifter som rör brott av barn måste dokumenteras hos polisen. Eftersom misstankarna inte blir föremål för domstols prövning ersätter polisens dokumentation i realiteten därigenom domen. Skulle misstankarna mot ett barn vara felaktiga, innebär det att barnet blir oskyldigt dokumenterat. Detta kan självfallet komma att orsaka mycket bekymmer. Polisens dokumentation över ett barn får stor betydelse om det vid senare tillfällen eventuellt riktas nya misstankar mot barnet. Enda möjligheten för ett barn som har blivit dokumenterat som brottsling att få denna stämpel avlägsnad är att domstol efter prövning fastslår dess oskuld. Sådan talan vid domstol (bevistalan) föreslås kunna föras av åklagare efter framställning av socialnämnd, länsstyrelse eller vårdnadshavare om det krävs ur allmän synpunkt. Med tanke på konsekvenserna av den dokumentation som vi ovan beskrivit anser vi att möjligheten att föra bevistalan är alltför begränsad. Det kan övervägas om inte barn bör ha en sådan rätt; i vart fall måste vårdnadshavares möjlighet till sådan prövning vara ovillkorlig. Vårdnadshavare bör därför ges rätt att självständigt begära prövning hos domstol huruvida barnet begått brottet. Med anledning av vad vi ovan anfört hemställer vi 1. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad vi anfört angående utvärdering av de i propositionen föreslagna förändringarna, 2. att med avslag på propositionen i denna del beslutar anta följande lydelse av 19 § första stycket lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare: Misstänks ett barn för att ha begått ett brott får åklagare, om det krävs ur allmän synpunkt, efter framställning av socialnämnd eller länsstyrelse begära prövning hos domstol huruvida barnet begått brottet (bevistalan). Rätt att begära sådan prövning tillkommer också vårdnadshavare för barnet. HANS () i
mot · G7022977 · 1984-06-05 00:00:00 — och för vuxna invandrare (prop. 1983/84:199) har tidigare i vår beslutat om ändrade former för mottagandet av flyktingar. Beslutet innebär bl. a. att svenskundervisning för flyktingar till största delen kommer att genomföras i bosättningskommunen i stället för som i förläggningarna. I propositionen hänvisas till en enkät som gjorts av . Av denna framgår att en majoritet av de lärare som undervisar vid AMU är mycket rutinerad. Vi vill för vår del framhålla att så även är fallet med de lärare som undervisar vid flyktingförläggningarna. Sålunda finns i och 27 tillsvidareanställda lärare. Dessa har alla lärarutbildning och statligt reglerade tjänster. Kommunen svarar för undervisningen och är arbetsgivare. Av propositionen framgår inte om någon undervisning i svenska språket skall förmedlas vid flyktingförläggningarna eller ej. Vi har den uppfattningen att även om vistelsetiden vid förläggningarna kommer att minska, det är angeläget att ge flyktingarna en meningsfull sysselsättning i form av undervisning i svenska språket. Propositionen anger också att svenskundervisning bör ges efter invandringen och i möjligaste mån före inträdet på arbetsmarknaden. Detta talar för att svenskundervisning även borde förmedlas vid flyktingförläggningarna. Därtill är det viktigt att ta till vara den resurs som lärarna vid flyktingförläggningarna utgör. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts beträffande fortsatt undervisning i svenska språket vid flyktingförläggningarna i och .
mot · G7022982 · 1984-06-06 00:00:00 — och för vuxna invandrare (prop. 1983/84:199) I regeringens proposition 1983/84:199 föreslås, att kommunerna skall få ett lagstadgat ansvar för att undervisningen i svenska språket för invandrare (sfi) kommer till stånd. När det gäller den s. k. påbyggnadsundervisningen (påbyggnads-sfi) föreslås denna bli anordnad som studiecirklar i studieförbund och inom ramen för arbetsmarknadsutbildningen som förberedelse för en yrkesutbildning. En utbildningsanordnare som borde ha föreslagits i sammanhanget är folkhögskolan. Det är inte första gången denna skolform ignoreras av den nuvarande regeringen. Det är därför angeläget att understryka betydelsen av de insatser folkhögskolan har gjort under åtskilliga år inom detta område. På olika nivåer har folkhögskolan bedrivit sfi-undervisning. Undervisningen har visat sig vara så flexibel att den kunnat utformas efter olika gruppers och individers behov. Dels har man kunnat integrera invandrare i skolans ordinarie kurser, dels har man inrättat speciallinjer. Många folkhögskolor har dessutom haft sommarkurser för invandrare med svenska och samhällsorientering som kursinnehåll. Av de utvärderingar som gjorts framgår att folkhögskolorna genomgående har fått ett mycket gott betyg såväl beträffande kvalitén i undervisningen som när det gäller att erbjuda invandrare en bra utbildningsmiljö. a. har man vitsordat betydelsen av folkhögskolan som en positiv faktor för invandrarnas anpassning lill svenskt samhällsliv. Ser man till den av föreslagna målformuleringen för sfi, som också statsrådet ansluter sig till i propositionen, kan konstateras, att den väl överensstämmer med flera av de målsättningar som enligt folkhögskoleförordningen skall prägla undervisningen vid skolorna. Trots att folkhögskolorna inte arbetar efter bestämda läroplaner torde den föreslagna gemensamma läroplanen för grund-sfi vara lätt att följa för skolorna. Många invandrare behöver dessutom den stödjande miljö, som folkhögskolorna kan erbjuda. Av de drygt hundra folkhögskolorna i har 64 olika folkrörelser och intresseorganisationer som huvudmän. Att erbjuda invandrarundervisning vid dessa skolor betyder också att man på ett naturligt sätt visar hur den svenska demokratin fungerar. Olika åskådningar i politiska och religiösa frågor kan på lika villkor presenteras för dem som vill bosätta sig i vårt land. Med anledning av vad som ovan framförts hemställs 1. att uttalar sig för att man vid anordnandet av grund-sfi också skall räkna in folkhögskolan bland dem som anordnar utbildningen, 2. att uttalar sig för att påbyggnads-sfi skall kunna anordnas som ämneskurs vid folkhögskola. () ()
mot · G80213 · 1984-10-17 00:00:00 — m. fl. av regionmusiken och Rikskonserter (prop. 1984/ 85:1) Syftet med proposition 1984/85:1 är att regionalisera det musikpolitiska ansvaret. Detta är enligt vår mening bra och stämmer väl överens med tanken på ett decentraliserat beslutsfattande. I propositionen står det under punkt 2.2.2 Uppgifter: För att klargöra uppgifterna för den nya regionala musikorganisationen behövs en regional musikpolitisk planering som utgår från musiklivets totala situation inom regionen. I planeringen bör beaktas att den nya regionala organisationen byggs upp för att fullfölja regionmusikens uppgifter på det regionala planet och den regionala delen av Rikskonserters verksamhet. Längre fram i propositionen står det vidare: Därför är det lämpligt att landstingen innan de övertar huvudmannaskap och ansvar för en ny regional musikorganisation engagerar sig för att göra en regional musikpolitisk planering. Propositionen förutsätter således att landstingen gör egna musikpolitiska planeringar. Detta innebär en unik och värdefull möjlighet för landstingen att själva ta ansvar för utvecklingen av länets musikliv. Denna utveckling bör givetvis utgå ifrån det regionala och lokala behovet och den kulturella traditionen som resp. region har. Inom många landsting är denna musikpolitiska planering ännu inte gjord. I propositionen föreslås att fem regionala ensembler jämte Stockholmsavdelningen skall svara för tjänstemusik vid försvarets förband. Detta innebär att handlingsfriheten fastlåses för fem av landstingen. Dessa beskärs också både i fråga om musikpolitisk inriktning och i fråga om resurser i form av professionella musiker som ställs till det civila musiklivets förfogande. Enligt vår mening bör ändock nu fatta det beslut som propositionen föreslår. Vi menar emellertid att det är nödvändigt att betona att beslutet om att lägga ansvaret för den militära tjänstemusiken i södra till Ostersund inte får innebära att man försvårar möjligheterna att även tillgodose andra intressen inom regionens musikliv. Med en sådan betoning lämnas en litet större frihet för att forma en utifrån regionen förankrad och anpassad musikpolitisk utveckling. Med hänvisning till ovanstående föreslår vi att uttalar sig för vad i motionen anförts beträffande den militära tjänstemusikens förhållande till övrigt musikliv. () () . ÅSLING (c)
mot · G80218 · 1984-10-17 00:00:00 — Motion 1984/85:18 m. fl. Artificiella inseminationer (prop. 1984/85:2) I propositionen föreslås lagreglering av redan pågående verksamhet med artificiell insemination. Den mest uppmärksammade bristen, när det gäller denna verksamhet, har gällt det juridiska faderskapet. Här har barn riskerat att helt bli utan juridisk far. Det är bra att nu ändras så att denna risk bortfaller. Frågan är om man för dagen inte skulle nöjt sig med den förändringen och väntat med lagreglering av själva verksamheten. Det hade varit önskvärt med t. ex. en nordisk samordning av lagstiftningen eftersom vi i detta sammanhang redan har en rörlighet över gränserna. Vi motsätter oss dock inte den föreslagna lagen men vill på en punkt anföra avvikande åsikt. Det gäller spermagivarens anonymitetsskydd. Remissopinionen på inseminationsutredningens förslag om att avskaffa anonymitetsskyddet är oerhört splittrad. 1 likhet med majoritet anser vi att den svåra problematiken beträffande barns ovillkorliga rätt till information inte är tillräckligt belyst. Likaså har man enligt vår mening underskattat det sociala faderskapets betydelse. Enligt föreligger t. o. m. risk för allvarliga psykiska störningar och sociala anpassningsproblem för både barn och spermagivare om man får kännedom om varandras identitet. Ytterligare forskning om barns behov av information är nödvändig innan vi ändrar på en gällande praxis på denna punkt. Riskerna för internationell handel och svart marknad för barnlösa som har råd har inte heller uppmärksammats tillräckligt. att avslår förslaget om att avskaffa spermagivarens anonymitet vid artificiell insemination. () () () ()
mot · G80220 · 1984-10-17 00:00:00 — Motion 1984/85:20 och inseminationer (prop. 1984/85:2) Insemination har i förekommit . Några särskilda regler för verksamheten har inte funnits tidigare. När nu regeringen lägger ett förslag är det mycket tillfredsställande för alla inblandade parter. I stort delar vi de förslag och synpunkter som förs fram i propositionen. Studerar man massmedia och läser remissyttrandena är det frågan om barns ovillkorliga rätt att få veta sitt ursprung som vållat mest debatt. I princip har varje barn rätt att få veta på vilket sätt det har kommit till. Föräldrar till adoptivbarn brukar man uppmana att tala om för barnet att det är adopterat. När det gäller inseminationsbarn saknas forskning kring deras villkor och upplevelser. Vi är inte övertygade om att man kan jämställa inseminationsbarn och adoptivbarn. Vi tror dock att även inseminationsbarn behöver veta på vilket sätt de kommit till. Men att utifrån detta lagstifta om barns ovillkorliga rätt att få veta sitt ursprung anser vi vara felaktigt. Vi kan alltså inte ställa oss bakom 4 § i lagförslaget. Som vi nämnt är remissvaren mycket delade. Vid insemination är det inte bara det blivande barnet man skall ta hänsyn till utan även till tre vuxna personer. Man har gjort en undersökning vid fertilitetslaboratoriet i med bl. 76 föräldrapar 1980 och 62 par 1983, vilka genomgick eller hade genomgått inseminationsbehandling. För av de svarande var det av vikt att verksamheten hade ett anonymitetsskydd. Svaret ger en viss indikation på hur känslig denna fråga är, och hur den uppfattas av blivande föräldrar. När det gäller spermadonatorernas inställning till denna fråga vet vi inget . Vad vi vet är att bl. a. i har många lämnat verksamheten. Det har fått till följd att väntetiden för kvinnorna har fördubblats från ett till . Detta kan leda till att det praktiskt taget kan bli omöjligt för kvinnor att bli inseminerade i . Alternativet för dessa kvinnor är då att åka utomlands och köpa en insemination. Barn som blir frukten av en sådan graviditet får rimligtvis inte det rättsskydd som är avsikten i propositionen. Dessutom för det med sig stora kostnader för kvinnan att resa utomlands och köpa en insemination, vilket också kan få till följd att det blir en klasslag. Med hänvisning till de starkt delade remissvaren och den oro som finns bland blivande föräldrar och anser vi att det vore olyckligt om antar förslaget i sin helhet. att avslår den del i förslaget som innefattas i 4 § Lag om insemination. () HANS ()
mot · G80223 · 1984-10-17 00:00:00 — Motion 1984/85:23 och i Artificiella inseminationer (prop. 1984/85:2) Med anledning av proposition 1984/85:2, huvudsakligen grundad på betänkande, har i en kommittémotion redovisat synpunkter på insemination som hjälpmedel mot ofrivillig barnlöshet. Vi vill inledningsvis betona att vi delar de grundläggande värderingar som framförs i motionen. På en punkt, där avvägningarna är mycket svåra att göra, kommer vi dock till en annan slutsats. Det gäller frågan om barnets rätt att få veta sitt ursprung. Vid en bedömning av för- och nackdelar med ett slopat anonymitetsskydd för den biologiska fadern anser vi att nackdelarna överväger. Det är synnerligen svårt att avgöra vad som är barnets bästa. Det kommer att variera i varje enskilt fall. Enligt vår uppfattning är emellertid risken stor bl. a. för att avsaknaden av anonymitet skall leda till allvarliga konfliktsituationer för alla inblandade parter. I remissvaren redovisas ytterligare skäl för en bevarad anonymitet. Vi anser att dessa skäl sammantagna är tillräckligt starka för att anonymiteten för den biologiska fadern bör kvarstå. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att beslutar att 4 § i Förslag till Lag om insemination utgår. () HANS () Rättelse: S. 41. under 2. och 3. Tillkommer: att beslutar
mot · G80225 · 1984-10-17 00:00:00 — Motion 1984/85:25 *och inseminationer (prop. 1984/85:2) Vi delar propositionens åsikter vad gäller makeinsemination. Det är av yttersta vikt att barnet juridiskt skyddas och att den föreslagna lagändringen kommer till stånd. När det gäller givarinsemination är problematiken inte enbart av juridisk karaktär, utan i högsta grad en etisk fråga. De åtgärder som föreslås i vad gäller tillstånd, psykisk förberedelse, bearbetning och godkännande av givarinsemination är inte tillräcklig för att trygga en god uppväxt för ett barn som avlats på detta sätt. Att jämföra dessa barn med adoptivbarn är ej relevant på grund av att vid adoption utgår man från ett existerande barns situation, vid givarinsemination det barnlösa parets. När det gäller adopterade barn går båda föräldrarna in i sin roll på lika villkor, vilket inte är fallet vid givarinsemination. Man måste ta hänsyn till vad som kan hända i föräldrarnas relation om barnet exempevis utvecklas ogynnsamt, är handikappat, eller på annat sätt påfrestar relationen. Barnet föreslås fa rätt att söka sitt ursprung efter myndig ålder. Man kan utgå från att barnet söker sitt ursprung redan , och att detta hunnit föranleda problem för barnet. Den roll som socialnämnden föreslås få är i och för sig lovvärd, men det är inte möjligt att undanröja de problem som kan uppstå med denna bearbetning. Vi anser att med hänsyn till att de problem som givarinsemination kan skapa för såväl barnet som den biologiske fadern synes vara olösliga, bör inte givarinsemination tillåtas. Med hänsyn till vad ovan anförts hemställs 1. att beslutar att avslå regeringens förslag att legalisera givarinsemination, 2. att beslutar hemställa att regeringen återkommer med ett nytt förslag enligt de riktlinjer som anges i motionen. () ()
mot · G802266 · 1984-10-29 00:00:00 — Förnyelsefonder, m. m. 1984/85:86) I propositionen föreslår regeringen att företagen skal! åläggas att avsätta av vinst till räntelösa s. k. förnyelsekonton i . Vidare föreslås att av de medel som avsätts till investeringskonton skall inbetalas till räntelösa konto mot f. n. Finansministern räknar med att på detta sät dränera företagen på mellan fem och . Tillsammans med höjda skatter, höjda arbetsgivaravgifter och fondavsättningar drar regeringen in merparten av de ökade vinstmedel som är en följd av högkonjunkturen. Förhållandet är slående likt den socialdemokratiska regeringens åtgärder för att kapa de s. k. övervinsterna Denna politik bidrog i hög grad till en ovanligt djup och långvarig lågkonjunktur med en anmärkningsvärt låg investeringsnivå. En liknande utveckling måste förhindras. Propositionen bör därför avslås. Motiveringen för att dra in en större andel av investeringskontona till uppges vara att i ett högkonjunkturläge minska företagens likviditet. Därmed vill man uppenbart minska den ekonomiska aktiviteten och begränsa inflationen. Mot bakgrunden av regeringens misslyckande i detta avseende under innevarande år och dåliga prognos att klara inflationsmål kan man förstå att finansministern kommer med desperata förslag. Risken att 1985 inte blir något guldår med socialdemokratiskt definierade övervinster för företagen är uppenbar. Någon beredskap att hantera fondavsättningen i en lågkonjunktur har regeringen inte. Aktiebolag, som redovisar vinst, har små möjligheter att undandra sig regeringens tvångsåtgärder. En ekonomisk förening kan däremot minska sin vinst genom att dela ut efterlikvid till sina medlemmar. Om så sker kringgås syftet med fondavsättningen. Resultatet kan till och med bli det motsatta, dvs. ingen fondavsättning alls. Ett sådant agerande skulle minska föreningens möjlighet att under en högkonjunktur bygga upp sin kapitalbas. Med tanke på de ekonomiska föreningarnas problem i detta avseende skulle detta vara mycket olyckligt. Det synes därför lämpligt att de ekonomiska föreningarna under alla omständigheter får behålla gällande regler för inbetalning av fondmedel till . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår proposition 1984/85:86 om förnyelsefonder m. m., 2. att därest yrkandet under I. inte skulle bifallas beslutar att ekonomiska föreningar också till skall inbetala av en avsättning till investeringskonto.
mot · G80229 · 1984-10-17 00:00:00 — Motion 1984/85:29 m. fl. Åtalsunderlåtelse (prop. 1984/85:3) Propositionen innehåller ett flertal riktiga tankar och förslag. Det finns alltjämt åtskilliga bagatellbrott, där man utan att skada någon enskild eller något allmänt intresse bör kunna tillämpa åtalsunderlåtelse. Möjligen kan man gentemot denna propositionens allmänna strävan anmärka, att den mera bort grundas på kriminalpolitiska och sociala skäl och något mindre på budgetpolitiska. Vi finner heller inte att vidgade möjligheter till åtalsunderlåtelse i sig skall innebära ett inkräktande på domstolarnas inflytande. Det är ju dock så att domstolsväsendet inte erbjuder den enda vägen att främja ett rättssamhälle och en god social moral - att stärka den allmänna rättskänslan kan ske också på andra, pedagogiskt kanske väl så verkningsfulla sätt, och dessa andra vägar kan då vara att föredra. Emellertid innehåller propositionen också förslag, rörande vars effekter man kan känna tveksamhet. Det rör framför allt de ting vilka har att göra med målsägandetalan och de förslag till regler som departementschefen kommenterar på s. 23 i propositionen. Vi menar att man alltför summariskt ger möjlighet att avvärja målsägandetalan. Det är riskabelt, när myndigheter skall ta på sig uppgiften att avgöra vad som är ett väsentligt enskilt intresse. Aktuella exempel (bl. a. ) visar hur en målsägandetalan kan vinna bifall, trots att åklagaren underlåtit åtal. Det kan sålunda förekomma fall, där åklagaren alltför summariskt avfärdat möjligheten av att nå resultat. Målsägaren kan ha en annan bedömning både av möjligheterna och av den skada som åsamkats, och denna åsikt bör få spela en roll vid beslut i åtalsfrågan. Vi hävdar sålunda att en bestämmelse bör införas som i förekommande fall gör åtalsunderlåtelse beroende av målsägarnas medgivande. Detta villkor bör i så fall gälla för de fall som avses i RB 20 kap. 7 § mom. I -3. däremot inte för de fall som avses i mom. 4. Motsvarande bör gälla förundersökningen. Mot bakgrund av det anförda föreslås att beslutar att hos regeringen begära tillägg till föreliggande lagförslag i enlighet med vad som anförs i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)