mot · G7021817 · 1984-01-25 00:00:00 — i m. fl. Finansieringen av djurens hälso- och sjukvård Jordbruksministern anmälde budgetproposition, bil. 11, att mycket talade för att finansieringen av djurens hälso- och sjukvård i ökad utsträckning borde bli en angelägenhet för djurägarna. Detta föranledde honom att föreslå regeringen en uppjustering av djursjukvårdsavgiften till . per djur inom animalieproduktionen, vilket innebar en fördubbling av denna avgift. I årets budgetproposition åberopar jordbruksministern detta uttalande. Han anser sig nu dessutom kunna konstatera att avgiften, under det år som den varit i kraft, baserats på ett felaktigt antal sjukbesök. Detta föranleder honom att anmäla att avgiften bör justeras så att det sammanlagda uttaget skall uppgå till ca 30 milj. kr., vilket utslaget på totala antalet sjukbesök blir ca . Härutöver föreslås att det finns skäl att göra sådan modifiering av uttaget att det i fortsättningen uttas som en procentdel av förrättningsarvodet i stället för att utgå som fast avgift per besök. Det finns anledning att erinra om att då djurhälsoutredningen föreslog självfinansiering från jordbrukarnas sida av ett angivet antal nya tjänster så var det en följd av att man förutsatte att ökade budgetmedel i nu rådande ekonomiska situation inte stod till buds för detta ändamål. Beträffande metoden för inkassering av dessa medel från djurägarna förelåg olika alternativ i utredningen. Dåvarande jordbruksministern föreslog sedermera i en proposition att en djursjukvårdsavgift med distriktsveterinärerna som uppbördsmän var den mest lämpliga formen. Utredningen hade förutsatt att en avgift om . per sjukbesök skulle motsvara de krav som ställdes på denna avgift. Mot denna bakgrund var redan fjolårets ökning, innan systemet ännu hade hunnit träda i funktion, överraskande. Då jordbruksministern nu återigen aviserar en ökning av djursjukvårdsavgiften framstår detta som mycket oroande, så mycket mer som jordbruksministern nu återupprepar att han anser att finansieringen av djurens hälso- och sjukvård bör bli en djurägarnas egen angelägenhet. Enligt vår mening har jordbruksministerns förslag fått klart omfördelningspolitisk karaktär, innebärande en förskjutning av åtagande från statens sida till djurägarna. Då djursjukvårdsavgiften inte längre uttages med ett relativt obetydligt belopp, anser vi att jordbruksministerns principiella inställning är ett inslag på en ny väg som står i konflikt med beslut om distriktsveterinärorganisationens organisation. Det kan inte vara främmande för jordbruksministern att såväl djurägare som 1 1983184.3 sami. distriktsveterinärorganisationens veterinärer från olika utgångspunkter har reagerat kraftigt och motsatt sig denna avgift. Det har gjorts gällande att den kan leda till splittringstendenser inom distriktsveterinärorganisationen. Det är uppenbart att den nu föreslagna höjningen ger ytterligare stöd åt dessa splittringstendenser. Detta förhållande har vi anledning att ta allvarligt på. I landets mera glesbefolkade eller djurglesa områden kommer en försämrad distriktsveterinärorganisation att bli alldeles särskilt kännbar, inte enbart för animalieproduktionens djurhållning. Jordbruksministern har aviserat att han avser ge lantbruksstyrelsen i uppdrag att se över frågan om principerna för uttaget av djursjukvårdsavgift. Det finns enligt vår mening all anledning att detta uppdrag vidgas till en översyn av lämplig form för uttag av djurhållarnas finansieringsbidrag till distriktsveterinärorganisationen inom ramen för oförändrad ekonomisk ansvarsfördelning. Med stöd av det anförda hemställs 1.att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten av att distriktsveterinärorganisationen hålls intakt i hela landet, 2. att uttalar sig för att någon ytterligare omfördelning av kostnadsansvaret mellan staten och djurägarna inte nu skall äga rum, 3. att begär att regeringen inkommer med förslag om alternativ för uttagandet av djurägarnas bidragstillskott till distriktsveterinärorganisationen. L. () i (m) ()