ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G7022854 · 1984-04-12 00:00:00 — Motion 1983/84:2854 Lag om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m. m. 1983/84:179) I denna motion berörs en fråga som faller under formerna för meddelande av kompetensbevis m.m. och då frågan om legitimation och behörighet för personal med utländsk utbildning. Enligt föredragandens förslag bör även i fortsättningen pröva ärenden om utfärdande av bevis om legitimation för bl. a. tandläkare med utländsk utbildning. Innan sådan legitimation meddelas skall en granskning ske av sökandens utbildning, praktiska tjänstgöring och lämplighet. För läkare (tandläkare som har genomgått utbildning utomlands och där erhållit examen) finns bl. a. krav på praktisk tjänstgöring och eventuell kompletterande utbildning för att vederbörandes kunskaper och färdigheter skall svara mot de svenska kraven. Det finns exempel på att en tandläkare värvad till ett landstingsområde i och som där tjänstgjort med förordnande bl. a. som klinikchef och därvid icke fått någon anmärkning vare sig från tillsynsorgan eller patienter (från de sistnämnda snarare loVord), genom en av tandvårdschefen i området till gjord anmälan förklarats uppvisa brister inom samtliga ämnesområden, varför fortsatt förordnande avstyrkts och istället rekommendation skett (utan hörande av den berörde) att tandläkaren ifråga skulle beredas tillträde till . Någon dokumentation för påståendet om brister inom samtliga ämnesområden bifogades inte anmälan till . Först sedan en undersökning av fallet begärts har en inspektion kommit till stånd av vissa röntgenbilder, tydligen i syfte att skaffa fram bevis för beskyllningarna i efterhand. Detta visar att frågan om hur den föreskrivna granskningen sker av den praktiserandes kompetens och bedömningen av hans/hennes kunskaper och färdigheter kan ge utrymme för godtycke. I en situation då dels landstingen strävar efter inbesparingar, dels det finns en ökad tillgång på legitimerade svenska tandläkare uppkommer de skärpta regler för förordnande av icke legitimerade läkare och därtill hörande dispensmöjligheter som behörighetskommittén omnämner i betänkandet SOU 1983:33 s. 92. Men en sådan skärpning kan också innebära risk för bristande objektivitet av den som skall föranstalta om bedömning av huruvida den utländske tandläkarens kunskaper motsvarar de s.k. svenska kraven. Det bör därför prövas om inte i Förordningen (1983:751) om legitimation och behörighet för hälso- och sjukvårdspersonal med utländsk utbildning skall införas bestämmelse innebärande dels garanti för att den utländske yrkesutövaren får information i samband med inspektion om de brister man anser vederbörande har under praktiktjänstgöringens gång, dels att obligatorisk förhandlingsskyldighet skall gälla innan anmälan om inkompetens och krav på tilläggsutbildning överlämnas från huvudman till . Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kompletterande trygghetsbestämmelser i förordningen (1983:751) om legitimation eller annan behörighet för hälso- och sjukvårdspersonal med utländsk utbildning. (vpk) (vpk)
mot · G7022855 · 1984-04-13 00:00:00 — Motion 1983/84:2855 Lag om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m. m. 1983/84:179) har frågan om legitimering av de seriöst verkande, högskoleutbildade kiropraktorerna varit föremål för ett flertal motioner i . Som ett resultat av detta kommer en försöksverksamhet att starta. Detta är tillfredsställande, även om den administrativa förseningen från sida är beklaglig. I regeringens proposition 1983/84:179 om lag om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m. m. har sammanställts villkor för kompetensbevis för vissa yrkeskategorier. a. inlemmas ytterligare två yrkesgrupper utöver tidigare sju, som föreslås omfattas av legitimation. Logopeder och psykoterapeuter har tillkommit. Detta sker under hänvisning till att legitimation endast bör komma i fråga för sådana yrkesgrupper, som har en självständig yrkesfunktion med kvalificerade arbetsuppgifter och med ett särskilt ansvar för patienternas säkerhet i vården. a. är bakgrunden till att bestämmelser om legitimation också införs för psykoterapeuter. Här uppges endast drygt 100 ha den statliga utbildningen, medan övriga omkring 300 personer har annan jämförbar utbildning och erfarenhet. En särskild ekvivaleringsgrupp anses kunna ge erforderligt beslutsunderlag, när det gäller att bedöma vilka utbildningar och vilken erfarenhet som vid sidan av den statliga utbildningen skall kunna ligga till grund för legitimation. Utifrån vad som är känt om de högskoleutbildade, seriöst verksamma kiropraktoremas verksamhet borde det analogt med föregående exempel vara både möjligt och önskvärt att komplettera propositionen med legitimationsvillkor för Doetors of Chiropractic, dvs. för de kiropractorer, som har akademisk utbildning. Med hänsyn till aviserad försöksverksamhet, för vilken redan ansvarar, kan lämplighetsskäl tala för att tid ges för utvärdering och analys av denna och att ett tillfredsställande resultat av försöksverksamheten blir ett villkor för att legitimeringen skall träda i kraft. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes sålunda 1. att beslutar om en komplettering av propositionen 1983/84:179 med legitimationsvillkor också för Doetors of Chiropractic, 2. att beslutar att legitimeringen skall träda i kraft per , eller då beslutad försöksverksamhet givit ett tillfredsställande resultat.
mot · G7022856 · 1984-04-13 00:00:00 — Motion 1983/84:2856 m. fl. Lag om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m. m. 1983/84:179) Operations-, röntgen- och radioterapiassistentutbildningen splittrades i och med utbildningsreform upp i sjuksköterske- och medicinsktekniska assistentutbildningar. Assistenter och sjuksköterskor inom de olika vårdspecialiteterna har utfört exakt samma arbetsuppgifter och varit totalt utbytbara, exempelvis operationsassistenter/sjuksköterskor och röntgenassistenter/sjuksköterskor. Genom utbildningsreformen Vård 77 har sjuksköterske- och assistentutbildningarna återförts till en och samma utbildningslinje, hälso- och sjukvårdslinjen. De nya sjuksköterskor som utbildas till operations-, röntgen- och radioterapiassistenter kommer att arbeta inom samma verksamhet och i samma funktioner som tidigare utbildade assistenter. Assistentutbildningarna tillkom i ett skede när det var stor sjuksköterskebrist. Assistenterna är en mycket ung yrkesgrupp. En mycket måste alternativtjänster finnas om inte dessa jämställs med nuvarande studieordning. Det kan knappast anses försvarbart att assistenterna skall anställas på alternativtjänster med de problem det i praktiken innebär. De utbildas för samma funktion och arbetar sida vid sida med de nya sjuksköterskorna. Detta skapar oklarheter inom hälso-och sjukvårdsverksamheten - bl. a. i samband med rekrytering och anställning - men sannolikt också besvärligheter beträffande kompetensfrågor. Assistenterna har en självständig ställning med kvalificerade arbetsuppgifter och ett särskilt ansvar för patienternas säkerhet i vården på samma sätt som gäller för de grupper som i propositionen föreslås bli legitimerade. Assistentgrupperna som i en bristsituation har burit upp stora och viktiga delar av hälso- och sjukvården, har en gedigen utbildning och en lång arbetslivserfarenhet, ska inte behöva missgynnas i samband med att utbildningen läggs om. Operations-, radioterapi- och röntgenassistenter, utbildade enligt äldre studieordning, måste jämställas fullt ut med de sjuksköterskor som utbildats i motsvarande inriktning enligt nya hälso- och sjukvårdslinjen. Det innebär att samtliga bör erhålla legitimation. Några ekonomiska konsekvenser i form av kompletteringsutbildningar för de röntgen-, operationsoch radioterapiassistenter som förutsättes vara verksamma inom sitt funktionsområde torde icke bli aktuella. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om övergångsbestämmelser om legitimation för operations-, röntgen- och radioterapiassistenter. () () () ()
mot · G7022864 · 1984-04-24 00:00:00 — Motion 1983/84: 2864 Invandrings- och flyktingpolitiken (prop. 1983/84:144) I proposition 1983/84:144, Invandrings- och flyktingpolitiken, behandlas bl. a. asylsökande som riskerar straff för icke politiska handlingar eller förhållanden som inte är kriminella och heller inte förkastliga enligt svensk rättsuppfattning. Till denna kategori hänförs homosexuella som söker en i . De bör enligt propositionen få stanna av humanitära skäl eller undantagsvis enligt 6 § utlänningslagen. I 3 § utlänningslagen sägs att med flykting avses en utlänning som känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sin ras, nationalitet, tillhörighet till en viss samhällsgrupp etc. Det betonas i propositionen att flyktingrekvisiten skall tolkas extensivt. Eftersom det i vissa länder förekommer förföljelse av allvarlig natur gentemot homosexuella bör viss samhällsgrupp i lagtexten även kunna avse homosexuella, vilka således i vissa fall bör kunna beredas asyl i som konventionsflyktingar enligt 3 § utlänningslagen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening uttalar att homosexuella bör kunna beredas asyl i enligt 3 § utlänningslagen. () ()
mot · G7022870 · 1984-04-24 00:00:00 — Motion 1983/84:2870 m. fl. Försöksverksamhet med ökad självstyrelse (prop. 1983/ 84:152) I propositionen anges att försöksverksamhetens syfte är att försökskommunerna skall kunna bättre anpassa organisationen till lokala förhållanden, bättre utnyttja samlade samhällsresurser samt åstadkomma ökad samordning och effektivitet i verksamhet. Detta skall kunna uppnås bl. a. genom att berörda kommuner skall kunna slopa den traditionella, sektorindelade nämnd- och förvaltningsorganisationen. Regeringen uttalar i propositionen att fösöksverksamheten inte skall leda till ökade statliga kostnader. Enligt vår mening finns det anledning att beakta även vilka ekonomiska konsekvenser försöksverksamheten kan få för berörda kommuner. Om exempelvis vissa uppgifter som tidigare ålegat en nämnd överförs till ett nytt organ kan för detta uppstå nya behov av bl. a. personal och lokaler. Kan behoven inte mötas genom omdisponering av befintliga resurser blir effekten av förändringen totalt sett ökade kostnader. Detta kan i sin tur resultera i höjda skatter och avgifter. En sådan utveckling skulle inte leda till bättre kommunalt resursutnyttjande och således stå i strid med ett av de syften som angivits för försöksverksamheten. bör därför uttala att berörda kommuner särskilt skall uppmärksamma att försöksverksamheten inte skall leda till ökade kostnader för verksamheten. Med stöd av ovanstående hemställer vi att beslutar uttala att berörda kommuner särskilt skall uppmärksamma att försöksverksamheten inte får leda till ökade kommunala kostnader. () HANS NYHAGE (m) () () () () () ()
mot · G7022871 · 1984-04-24 00:00:00 — Ändring i lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden (prop. 1983/ 84:153) Det är mycket värdefullt om en avveckling av arvsfondens egendom kan ske snabbt. Detta gäller i all synnerhet om jordbruksfastighet ingår i de tillgångar som tillfallit arvsfonden. I en motion till /82 nr 693 har jag påpekat att det dröjer alltför länge med avvecklingen av egendom. Byggnaderna förfaller, åkrar växer igen och fastigheter minskar i värde. 1 motionen anförs följande exempel: Som nämnts ovan är ett av de starkaste skälen till att en smidigare och snabbare handläggning bör införas att fastigheterna ofta tar skada . Ett sådant exempel finns i mitt hemian , där en fastighet i norra fått stora barkborrangrepp under den långa utredningstiden om försäljningsförfarandet. Jag kan vidare av egen erfarenhet ge ett annat exempel från Högerud i min hemkommun . Där hade jag som god man för allmänna arvsfonden ansvaret för tillsyn av fastigheten fram till dess den blev försåld. 1 en skrivelse framhöll jag att många spekulanter gjort förfrågningar på arvsfondens välbelägna fastighet. På grund av det tungrodda försäljningsförfarandet kunde fastigheten - trots stora ansträngningar från sida inte försäljas förrän i slutet av ar 1981. Självklart är detta mycket otillfredsställande. Regeringen föreslår nu att värdegränsen för regeringen att avstå egendom utan att höra höjes från nuvarande . Detta är ett steg i rätt riktning, men enligt min mening ett alltför litet steg mot ett smidigare förfaringssätt. Jag menar att beloppsgränsen för borde höjas ytterligare när det gäller dess möjligheter att själv ta ställning till försäljning av lustighet. En delegering till länsstyrelserna torde för övrigt stå i överensstämmelse med regeringens intentioner i proposition 1982/83: 120 om regeringens besvärsärenden. Med hänvisning till det anförda vill jag hemställa att som sin mening uttalar att regeringen bör vidta åtgärder i syfte att skapa ett smidigare förfaringssätt när det gäller försäljning av staten tillhörig fast egendom.
mot · G7022872 · 1984-04-24 00:00:00 — i m. fl. Förslag till ändringar i lagen (1950:596) om rätt till fiske fprop. Propositionen tar upp frågan om sanktioner vid olaga fiske. Det har länge varit en brist i svensk lagstiftning att straffsatserna jämfört med våra nordiska grannar varit milda. Det har haft till följd att utländska fiskare med god förtjänst har kunnat bedriva tjuvfiske i våra vatten. Jordbruksministern har tidigare tagit upp frågan i nordiska kontaktorganet för fiskefrågor men haft föga framgång med att få en harmonisering genomförd. Det är därför angeläget att få en ändring till stånd beträffande straffsatsernas storlek. En brist i det nya förslaget är dock att det olaga fritidsfiske som pågår inte blir föremål för straffskärpning. Här försiggår olaga fiske med nät och handredskap både av svenska och utländska medborgare som i verkligheten inte får några påföljder eller tillräckligt avskräckande sådana. Skärpta straff endast vid olaga trålfiske medför att hotet mot laxbestånd kvarstår. Det kan även i fortsättningen bli lönsamt för utländska fiskare att tjuvfiska lax i den svenska zonen. Det är emellertid också angeläget, i synnerhet när en så kraftig skärpning av sanktionerna föreslås, att man inte blir straffad på grund av förhållanden över vilka man ej råder. Reglerna bör därför ändras vad gäller när trålfisket skall anses avslutat. Från sakkunnigt håll hävdas att fisket skall anses avslutat när tyngderna är upphissade i galgen, dvs. när trålen inte längre fångar. Det kan ta att bärga fångsten efter detta. Fartyget, som då ej är manöverfardigt, kan med vind och strömmar driva tiotals sjömil. Till saken hör också att det råder förbud mot att dumpa fisk i , vilket ställer fiskaren i en ohållbar situation när han utan möjlighet att manövrera driver över en trålgräns. Det kan nämnas att i fiskeavtal med tagit sådan hänsyn att den som driver över med sina laxgarn till svenskt vatten inte bestraffas, medan en svensk trålfiskare på samma vatten råkar ut för stränga straff. Bestämmelsen bör enligt vår mening ändras så att trålfisket skall anses avslutat först när tyngderna är upphissade i galgen. Med anledning av vad som anförts ovan hemställs 1. att beslutar att 35 c § lagen (1950:596) om rätt till fiske får följande lydelse: Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bedriver fiske i strid mot 1 1983184. Nr 2872 -2879 Rättelse: S. 2, rad 4 Står: för bogsering av trål Rättat till: för fisket, meddelade föreskrifter eller utan tillstånd av myndighet i fall då sådant krävs döms till böter, lägst och högst ett krontal motsvarande etthundra gånger antalet hästkrafter (DIN) i motorn på det fiskefartyg som använts för fisket, eller fängelse , 2. att beslutar att trålfisket skall anses avslutat när tyngderna är upphissade i galgen. BO () () () () () ()
mot · G7022874 · 1984-04-24 00:00:00 — Motion 1983/84:2874 m. fl. Vissa trygghetsfrågor för äldre arbetstagare (prop. 1983/84:162) har ett stort antal arbetstagare som är eller äldre lämnat sina anställningar genom s. k. äldreavgångar. Tanken bakom dessa avgångar är att arbetstagarna, efter en period med arbetslöshetsersättning, vid fyllda skall förtidspensioneras av arbetsmarknadsmässiga skäl. ökade antalet förtidspensioneringar av arbetsmarknadsskäl med till 5484 personer. Mellan 4000 och 5000 metallarbetare har lämnat sina anställningar genom dessa s.k. äldreavgångar. I vissa branscher har det blivit alltmer ovanligt att industriarbetarna arbetat kvar till sin ordinarie pensionsålder, . Enligt vår mening måste kraftfulla åtgärder sättas in för att förbättra situationen för äldre arbetstagare. Det är inte rimligt att arbetstagare som givit en stor del av sina liv åt hårt fysiskt och psykiskt påfrestande arbete ute i företagen skall hamna i en otrygg ekonomisk och social situation på äldre dar. Delpensionsreformen infördes för att underlätta för äldre arbetstagare att trappa ned sin arbetsinsats och successivt gå i pension. Den borgerliga riksdagsmajoriteten försämrade kompensationsnivån från och förstörde därmed delpensionen som ett medel för arbetare att trappa ned sin arbetsinsats. Orsaken härtill är uppenbar, det går inte att försörja sig. För tjänstemännen är däremot delpensionen fortfarande en attraktiv lösning. De i proposition 1983/84:162 föreslagna ändringarna i lagen om anställningsskydd och främjandelagen löser inte de grundläggande problem som här påvisats. Regeringen har också aviserat att en särskild utredning skall tillsättas för att närmare överväga möjligheterna att i införa ett system med s. k. efterlön, ett system som bl. a. finns i . Enligt vår mening bör den aviserade utredningen om efterlön genomföras med största skyndsamhet. I samband med att departementspromemorian Ds A 1983:18 var ute på remiss uttalade sig många instanser positivt om efterlönesystemet. Erfarenheterna från visar också att efterlönesystemet där fungerat väl och upplevs som positivt inte minst av de berörda. Intressant är också att efterlönesystemet i främst utnyttjas av arbetare i hårda och slitsamma arbeten. De höga siffrorna för förtidspensioner av medicinska skäl visar också att många arbetare inte orkar arbeta fram till den vanliga pensionsåldern. Till de fysiska påkänningarna kommer också de psykiska belastningarna i arbetslivet som naturligtvis förstärks av att det med åldern blir svårare att klara de fysiska påfrestningarna och de snabba förändringarna i arbetslivet. Enligt vår mening bör utredningen om efterlön arbeta utifrån utgångspunkten att ett sådant system kan införas fr. o. m. den I januari 1986.1 vart fall borde det vara möjligt att för de mest utsatta arbetsgrupperna starta en försöksverksamhet. Med ovan anförda motivering hemställer vi att som sin mening ger regeringen (ill känna nödvändigheten av att utredningen om efterlön genomförs skyndsamt och med sikte på att ett förslag kan utarbetas, som kan träda i kraft den . () () () BO FINNKVIST (s)
mot · G7022875 · 1984-04-24 00:00:00 — Motion 1983/84:2875 Vissa trygghetsfrågor för äldre arbetstagare (prop. 1983/84:162) Inte i något sammanhang är det möjligt att i längden leva med en ordning där två sluter ett avtal och en tredje betalar. Ändå är det exakt vad som sker vid de s. k. Arbetsgivare och fackorganisation kan sluta avtal om att frångå turordningsreglerna vid uppsägning av personal. Genom att utnyttja de maximala möjligheterna till arbetslöshetsersättning och därefter förutsätta förtidspensionering av arbetsmarknadspolitiska skäl når man en faktisk pensionering vid dryga . Kostnaderna för denna tidiga pensionering drabbar nästan uteslutande det allmänna. I propositionen föreslås att uppsägning av äldre arbetskraft, med frångående av turordningsreglerna, endast får genomföras om de godkänts av central facklig organisation. Alla sådana uppsägningar skall dessutom anmälas till länsarbetsnämnden. skall dessutom kunna meddela förbud mot äldreavgångar utan styrelsens tillstånd. Även enligt vår mening kan det i vissa speciella situationer finnas skäl frångå turordningsreglerna vid uppsägning av personal. Det kan t. ex. vara nödvändigt för ett företags långsiktiga existens att man kan behålla den yngre arbetskraften. Detta utesluter emellertid inte att den situation som funnits måste förändras. Vi kan emellertid inte finna att propositionens förslag på rimligt sätt löser det grundläggande problemet. Redan nu torde i flertalet fall avtal om ändring i turordningsreglerna träffas med medverkan av de centrala organisationerna. Vi ställer oss också tveksamma till lämpligheten av närmast domstolsliknande roll i det nu föreslagna systemet. Som framhålls i propositionen kan problemen med äldreavgångar långsiktigt lösas först efter ytterligare utredningsarbete. Enligt vår mening bör ett sådant utredningsarbete bedrivas så skyndsamt att förslag kan föreläggas nästa . Därvid bör inte minst beaktas möjligheterna till delegering eller decentralisering av beslutsfattandet. Med tanke på de negativa konsekvenser nuvarande system har, vill vi dock inte motsätta oss att frågan i ett övergångsskede löses på det sätt som propositionen föreslår. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts beträffande skyndsamt utredningsarbete för att 1983/84:2875 10 lösa problemen med de s. k. äldreavgångarna på arbetsmarknaden. () ()
mot · G7022879 · 1984-04-24 00:00:00 — Motion 1983/84:2879 Totalförsvarets ledning och samordning i samt informationsberedskapen m. m. 1983/84:166) 1 informationsberedskapsutredningens promemoria med principbetänkande Ds Fö 1983:6 föreslogs att som ett komplement till verksamheten vid det centrala presskvarteret skulle svenska tidningar och nyhetsbyråer erbjudas att sätta samman en presspool med arbetande journalister. Presspoolens medarbetare skulle få tillträde till högsta ledningens inre grupperingsområde på samma sätt som TT och . Utredningen underströk att möjligheten att sätta samman den föreslagna poolen alltid skulle stå öppen. I propositionen har regeringen framhållit att meningarna är delade bland remissinstanserna om lämpligheten i att inrätta den föreslagna presspoolen. Regeringen vill därför överlämna till den nya styrelsen för psykologiskt försvar att närmare överväga inrättandet av en presspool. Jag anser att frågan om att erbjuda svenska tidningar och nyhetsbyråer möjligheten att arbeta i nära anslutning till den högsta ledningen genom en presspool vara av så stor vikt för den fria nyhetsförmedlingen i krig att bör uttala att den nya styrelsen för psykologiskt försvar skall erbjuda företrädare för massmedierna att delta i en sådan presspool. Med stöd av ovanstående motivering hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om inrättande av en s. k. presspool i nära anslutning till den högsta ledningen.