mot · G7022786 · 1984-04-11 00:00:00 — m. fl. Förslag till ändringar i arrendelagstiftningen (prop. 1983/84:136) Den framlagda propositionen har som målsättning att förbättra arrendatorernas rättsställning. Det finns dock uppenbara brister i det förslag som regeringen lägger brister som medför onödig byråkrati. Vpk anser dessutom att arrendatorernas rättsställning inte stärks tillräckligt med regeringsförslaget. Beträffande täckdikningar föreslås att bestämmelsen i JB 9:21 görs tvingande, dvs. att om ej annat avtalats stryks. Detta är emellertid inte nog då 9:21 enbart avser ny täckdikning. Om en befintlig täckdikning undantagits från arrendatorns underhållsskyldighet skulle då inte den nya tvingande lagregeln kunna göras gällande mot en jordägare när den täckdikningen behöver förnyas. Det är därför av vikt att ny stryks ur 9:21 så att bestämmelsen får betydelse för all täckdikning som behövs med hänsyn till en ändamålsenlig planering på arrendestället. måste dock täckdikning utgå ur 9:18 då jordägarens byggnadsskyldighet enligt 9:18 ej gäller sådana anläggningar som är undantagna arrendatorns underhållsskyldighet. Av myndighet påfordrade åtgärder I proposition 1983/84:136 föreslås: Meddelar en myndighet ett beslut som innebär att arrendestället inte får användas på avsett sätt utan att en befintlig anläggning byggs om eller en nyanläggning sker, skall jordägaren låta utföra arbetet, om anläggningen behövs med hänsyn till ändamålsenlig planläggning av jordbruket på arrendestället. (9 kap. 17 a §). Lagförslaget om myndighetsåläggande enligt 9 kap. 17 a § kan sättas ur spel av arrendeupplåtaren genom att han har beviljat arrendatorn frihet från underhållsskyldigheten på anläggningen. Har arrendatorn inte underhållsansvaret på gödselstaden kan arrendeupplåtaren inte åläggas att bygga ut den i enlighet med föreliggande norm eller att komplettera den med t. ex. urinbrunn eller liknande. Om t. ex. ladugården på ett arrendeställe ingår i arrendatorns underhållsskyldighet men gödselvårdsanläggningen som är absolut nödvändig för att kunna använda ladugården för djurhållning är undantagen från arrendatorns underhållsskyldighet blir situationen den att jordägaren inte längre kan åläggas att utföra en investeringsåtgärd även om den är påfordrad av myndighet och den behövs med hänsyn till en ändamålsenlig planläggning av jordbruket på arrendestället. Vpk anser att bortskrivning av arrendatorns underhållsskyldighet på en del av en produktionsanläggning (t. ex. gödselvårdsanläggning) inte skall undantaga jordägaren från skyldigheten att utföra ny- eller ombyggnad av anläggning som påfordras av myndighet. Rätt att förvärva arrendestället Enligt propositionen 12 § (prop. s. 20) kan arrendatorn vid första hembudet tycka att ägarens villkor är för betungande och av det skälet avstår från att köpa gården. Finner jordägaren annan köpare i enlighet med hembudet kan försäljning ske obehindrat av förköpsrättslagen. Skulle emellertid jordägaren inte finna någon köpare men ändå vilja sälja får han sälja på försämrade villkor. Förslaget innehåller då regler om att arrendatorn ej behöver tillfrågas även om kraven har sänkts väsentligt. Detta beror på att lagtexten innehåller en regel om att nytt hembud inte behöver ske om inte villkoren för jordägaren är avsevärt ogynnsammare (se prop. Ordet avsevärt bör utgå. Dessutom bör skyldighet att avge intresseanmälan utgå. I det ursprungliga förslaget till förköpsrättslag finns en klausul 9 § (prop. s. 173) om att jordägaren skall vara skyldig att låta arrendatorn besiktiga egendomen om denne fått ett hembud. I enlighet med lagrådet ifrågasätts om klausulen behövs (se prop. s. 196). Departementschefen har med anledning härav utan närmare motivering tagit bort stycket (se prop. s. 20). Eftersom köpet enligt förslaget på grund av fastighetsbildningsmyndighetens önskemål eller lantbruksnämndens synpunkter, kan komma att omfatta andra delar av fastigheten än arrendestället, bör klausulen finnas med i lagtexten. Exempel på sådant som kan behöva besiktas är bostäder, minikraftverk, sågverk m. m. Enligt förslaget till regler om skötsel av arrendestället föreslås att skötsellagen skall vara tillämplig. Jordbruksmark som med hänsyn till läge, beskaffenhet och övriga omständigheter är lämplig för jordbruksproduktion, skall brukas så att markens produktionsförmåga tas tillvara på ett ändamålsenligt sätt. Ett ingripande från orsakat av att ett jordbruk missskötts riktas mot brukaren. Har en arrendator tillträtt ett misskött ställe är det således mot honom som ett åläggande riktas. Tillträdande arrendatorn löper risk att åsamkas stora kostnader vilka han inte får igen förrän vid avräkningen, normalt först . Synemännen bör ta ställning till om stället tillträdes i ett skick som uppfyller skötsellagens krav. Lagregeln bör utformas efter JB 9:17 styckena 2 och 3, dvs. efter motsvarande regler som gäller arrendeställets bostäder. Förutom avsnittet om täckdikning behandlar propositionen inte den för arrendatorerna så viktiga investeringsfrågan. I stället föreslås, att Lantbruksstyrelsen skall få utforma regler på området. Detta är en säregen behandlingsform. har utrett saken och avlämnat förslag. Det rimliga är att regeringen då utformar förslag utan några omvägar via centrala förvaltningsmyndigheter. Investeringsfrågan är väsentlig. Praxis har avlägsnat sig från den ursprungliga principen, att jordägaren skulle stå för anläggningsinvesteringarna. Jordbrukets tekniska utveckling har ålagt arrendatorerna allt större kapitalinsatser för driften. Därtill har ett aktuellt beslut i en tvist vid en skånsk arrendenämnd skapat osäkerhet om gränsen mellan arrendatorns och jordägarens skyldigheter. Det framstår för allmän rättsuppfattning liksom utifrån omsorgen om jordbruket som stötande, att jordägaren skall kunna ta arrendatorns ansträngningar till utgångspunkt för att höja arrendet eller tillgodogöra sig själv insatserna. Regeringen bör därför framlägga förslag i frågan. begärde med skrivelsen 1982/83 nr 266 att regeringen skulle utreda frågan om friköp för historiska arrenden samt för tomtmark avseende hus på ofri grund uppförda av arrendatorer. Trots senare påstötningar har regeringen först nu kommit sig för med att utfärda kommittédirektiv. Detta får betecknas som en lam och föga aktiv handläggning. Respekten för vilja borde ha föranlett ett snabbare initiativ. Det långa dröjsmålet saknar rationella motiv och har försämrat situationen för många äldre godsarrendatorer. Det är angeläget att utredningen nu arbetar snabbt. Godsarrendatorerna har rätt att före valet få veta, hur deras situation kommer att gestalta sig. Mot bakgrund av vad ovan anförts föreslås 1. att med ändring i proposition 1983/84:136 beslutar att bestämmelserna rörande täckdikning ändras i enlighet med vad som anförs i motionen, 2. att med ändring i proposition 1983/84:136 beslutar att bestämmelserna rörande av myndighet påfordrade åtgärder ändras i enlighet med vad som anförs i motionen, 3. att med ändring i proposition 1983/84:136 beslutar att bestämmelserna rörande förvärvsrätt och hembud ändras i enlighet med vad som anförs i motionen, 4. att med ändring i proposition 1983/84:136 beslutar att bestämmelserna rörande skötsel av arrendeställen ändras i enlighet med vad som anförs i motionen, 5. att med ändring i proposition 1983/84:136 beslutar att hos regeringen begära förslag till lagstiftning rörande arrendators investeringar och ersättning härför. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)