mot · G7021117 · 1984-01-23 00:00:00 — Motion 1983/84:1117 och av statsminister efter nyval Statsminister utses genom att talman efter överläggningar med partiledare och vice talmän framlägger förslag för . Talmannens förslag är godkänt därest icke en majoritet av ledamöterna röstar däremot. Detta sätt för utseende av statsminister vilket infördes genom den nya regeringsformen får anses vara en markering av ställning och att en statsminister både reellt och formellt skall ha förtroende. Formell överläggning om ny statsminister inleds först sedan den sittande statsministern begärt att bli entledigad. Ett riksdagsval medför inte automatiskt att frågan om utseende av ny statsminister eller fortsatt godkännande av den sittande tas upp till prövning. Detta är en brist bl. a. därför att den sittande statsministern godkänts av en riksdag som inte längre existerar. Jämför vi med andra förtroendeuppdrag finner vi att praktiskt taget alla uppdrag som tillsätts av riksdag, landsting eller kommunfullmäktige har ungefär samma mandattid som det organ vilket utsett dem. Landstingskommunala och kommunala nämnder och styrelser väljs exempelvis strax efter det allmänna valet för en treårsperiod. På liknande sätt borde enligt vår uppfattning frågan om statsminister och därmed indirekt regeringens sammansättning prövas av efter varje val. I vissa situationer blir denna prövning närmast formell, nämligen om den sittande regeringens parti fått egen majoritet i genom valet. Men även i sådana situationer kan skifte av statsminister bli aktuellt om partiet eventuellt önskar se annan inom sitt parti som statsminister. Är valutgången klart utslagsgivande mot den sittande regeringen och ett oppositionsparti får egen majoritet i avgår självklart den sittande regeringen och den nya får därigenom tillfälle att godkänna ny statsminister. Men har vi i stället en minoritetsregering eller en majoritetsregering bestående av flera samverkande partier torde valutgången - även om inte något oppositionsparti fått egen majoritet ge anledning till noggrann prövning av frågan vilken regeringsbildare och regeringssammansättning som kan komma att åtnjuta den nya förtroende. Även om en koalitionsregering inte genom valet fått en majoritet emot sig kan - särskilt om valet inneburit förskjutningar mellan koalitionspartierna valutgången ge anledning till prövning av frågan vem som skall vara statsminister och vilka partier som skall ingå i regeringen. Motsvarande situation kan även gälla om det före valet suttit en minoritetsregering som haft stöd av vissa andra partier. Ty även då kan det finnas starka skäl för att pröva regeringsfrågan och få bekräftelse på vilket stöd en regering kan påräkna i den nyvalda , oaktat valutgången inte formellt lett till ett ändrat läge. Någon formell grund för en prövning av regeringsfrågan efter ett val finns inte nu därest inte statsministern inlämnar sin avskedsansökan. Den sittande regeringen och statsministern kan alltså enligt gällande regler försöka att stanna kvar och fördröja det regeringsskifte som kanske ändå förr eller senare måste komma . Den nya kan i sådana fall först genom misstroendeförklaring eller genom att avslå viktiga regeringsförslag tvinga regeringen att avgå. Nackdelar med att det inte alltid sker en prövning av regeringsfrågan efter ett riksdagsval är främst dels att regeringsbildningen med anledning av valutgången kan försenas, dels att det sedan ett regeringsskifte tvingats fram kan vara svårare att åstadkomma överenskommelser mellan partier som behöver samverka för att ett majoritetsunderlag skall skapas för en ny regering. Vikten av att regeringsfrågan prövas strax efter valet framstår tydligt om man betänker att den eventuella nya regeringen skall få börja arbeta fram en budgetproposition och andra förslag för att driva sin politik. Våra korta mandatperioder talar också för att regeringsfrågan ganska efter valet bör lösas på det med hänsyn till valutgången lämpligaste sättet. Vi anser alltså att regeringsformen bör ändras så att det efter varje riksdagsval sker en prövning av frågan om regeringsbildare och att den nyvalda efter det att den samlats får tillfälle att rösta om statsminister efter förslag från talmannen liksom vid övriga regeringsskiften. Tidpunkter för regeringens formella avgång, och när talmannen skall överlägga med partiledare och vice talmän, liksom om det är den gamla talman som skall bereda ärendet eller om det skall anstå tills den nya utsett talman och vice talmän tar vi inte ställning till. Denna fråga behöver prövas. Sammanfattningsvis vill vi framhålla att en av anledningarna till vårt förslag är att de treåriga mandatperioderna är så korta att den nya sammansättning ganska bör påverka regeringens sammansättning och förseningar undvikas. Men den viktigaste anledningen är att den sittande statsministern fått sitt mandat av den tidigare och att han/hon inte skall ha någon rätt att automatiskt sitta kvar utan att den nyvalda och dess ledamöter i stället skall ha en självklar rätt att pröva frågan om regeringsbildare. Vårt förslag om införande av rätt för att den nyvalda att automatiskt pröva frågan om statsminister bör enligt vår mening lämpligen överlämnas till den aviserade nya författningsutredningen för närmare överväganden och för utarbetande av erforderliga ändringar i regeringsformen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag innebärande 1983/84:1117 12 sådan ändring av regeringsformen att efter riksdagsval den nya alltid får pröva frågan om statsminister. () ()