mot · G7022860 · 1984-04-24 00:00:00 — Motion 1983/84:2860 m. fl. Invandrings- och flyktingpolitiken (prop. 1983/84:144) har en hög målsättning i fråga om såväl invandrings- som invandrarpolitiken men begränsade resurser. Ambitionsnivån förutsätter reglerad invandring. Hänsynen till dem som invandrat ställer stora krav på invandringspolitiken. Den måste bedrivas så att den inte äventyrar det principiella målet för svensk invandrar- och minoritetspolitik. För denna har en enhällig riksdag angett inriktningen genom att besluta att syftet skall vara jämställdhet, valfrihet och samverkan. Vidare måste svensk invandringspolitik stå i överensstämmelse med de nordiska ländernas och övriga konventionsländers invandringspolitik. Reglerna måste balanseras så att de i internationellt perspektiv varken blir för restriktiva eller för vida. måste ta sin del av ansvaret och föra en på de mest hjälpbehövande inriktad men också därutöver så långt det är möjligt generös invandringspolitik utan att för den skull utlösa det latenta invandringstryck som enligt initierade, samstämmiga bedömningar riktas mot landet. Det är mot denna bakgrund proposition 144 om invandrings- och flyktingpolitiken skall bedömas. En viktig uppgift för svensk flyktingpolitik måste vara att genom internationella organ bistå flyktingar på olika håll i världen. bör aktivt delta i det internationella samarbetet och fortsätta ge bistånd och stöd till FN och dess fackorgan, Röda korset, frivilligorganisationer m. m. har vidare förpliktelser att ta emot och ta hand om flyktingar. Som andra invandrare måste de ges möjlighet inte bara att i första hand anpassa sig till våra förhållanden utan också att bevara och vidareutveckla den egna kulturen. De måste kunna erbjudas arbete, bostäder, utbildning och invandrarpolitiska säråtgärder som språkundervisning etc. Om detta, liksom om att invandringen av andra än konventionsflyktingar måste vara reglerad, råder enighet. När det gäller frågan om i vilken utsträckning icke-flyktingar på grund av hemlandets politiska förhållanden skall medges rätt till asyl i , anser vi att nuvarande lagstiftning i alltför hög grad lämnar utrymme för osäkerhet och godtycke. Vi ifrågasätter således 6 § UtlL (utlänningslagen). Paragrafen har en andrarangsställning i förhållande till den riktiga asylrättsregeln, 3 § UtlL och gäller asylsökande sorn utan att vara flyktingar åberopar politiska förhållanden i sitt hemland som skäl för önskemålet att få vistas i . Denna särregel, som såsom lagregel med något enstaka undantag (t. ex.) saknar motsvarighet i andra länder, har kritiserats av olika skäl. Ett är att asylsökande enligt 6 § UtlL med avseende på principen om första asylland kan få förmånligare behandling än riktiga flyktingar, nämligen de som söker asyl enligt den till anpassade 3 § UtlL. I 6 §-fallen är det nämligen svårt att bedöma huruvida återsändande till tredje land medför skydd för den asylsökande att därifrån sändas vidare till hemlandet. De flesta länder har, som antytts, inte lagstadgat skydd för andra än konventionsflyktingar. I 3 däremot tillämpas enligt praxis principen om återsändande till det konventionsland dit flyktingar först anlänt under flykten från hemlandet. Ett annat skäl för kritik är den i 6 § infogade undantagsklausulen, nämligen att den asylsökande skall inte utan särskilda skäl vägras rätt att vistas i , om han behöver skydd här. Dessa skäl är avsedda att - i motsats till vad som är möjligt för 3 §-flyktingar - reglera invandringen av 6 . Skälen kan vara att många invandrare av samma nationalitet redan tagits emot, att sysselsättningsläget är besvärligt, att samhällsekonomin är ansträngd etc. Tillämpningen av 6 § kan därmed komma att förändras avsevärt beroende på yttre omständigheter. Vi anser att 6 § UtlL är behäftad med sådana svagheter att den bör utgå ur lagen. I stället skall 3 § tillämpas mer generöst inom de ramar som anges av . För dem som ändå faller utanför 3 § UtlL bör möjligheter skapas genom sådan ändring i 31 § UtlF (utlänningsförordningen) att hänvisningen i punkt 2 till 6 § UtlL utgår och det i stället framgår att tillstånd får beviljas om det är motiverat av politisk-humanitära skäl eller eljest humanitära skäl. Principen om första asylland Enligt 3 § UtlL skall flykting, som behöver sådant skydd, inte vägras i . Vid tillämpningen har som vi ovan framhållit sådan praxis utbildats att asylsökande återsänds till ett tredje land, om vederbörande där är skyddad mot förföljelse eller vidaresändning. Orsaken är den gängse uppfattningen att asyl bör sökas eller efter det flyktingen lämnat sitt hemland och att ansökan bör ske i det första land han eller hon kommer till. En alltför strikt tillämpning vore naturligtvis stötande. Så t. ex. är det angeläget att personer med anknytning till får sin ansökan prövad här. Inte heller får principen hårdras så att ett antal tl 1983184. gränspassager under flykten undantagslöst leder till återsändning till tredje land. Det skulle innebära att endast med flyg direktbefordrade flyktingar får möjlighet att få asylfrågan prövad i . Emellertid är det viktigt att själva principen om första asylland tillämpas konsekvent. I annat fäll finns risk att sådana avvägningar inte kan göras att de mest hjälpbehövande i första hand får möjlighet till en . Vi ansluter oss således till vad IPOK (invandrarpolitiska kommittén) uttalat i betänkandet SOU 1983:29 i denna fråga. I propositionen förordas att regeringen tillkallar en flyktingpolitisk beredning med företrädare för berörda organisationer och myndigheter m. fl.. Därmed anses bl. a. representanter för regeringen och riksdagspartierna, fackliga, kyrkliga och andra humanitära organisationer. Beredningen skall enligt propositionen vara ett forum för övergripande samråd om flyktingpolitiken i dess helhet, bl. a. i syfte att bättre förankra denna i det politiska arbetet. Enligt vår mening skall flyktingpolitiken utformas, bedrivas och tillämpas i den ordning och i de former som sker. Denna politiska verksamhet är föremål för en redan omfattande utrednings-, berednings- och samrådsverksamhet. Därför vore det fel att nu avsätta ekonomiska resurser för en stor statlig beredning. Sådana resurser bör sparas för att i stället vid behov sättas in på det tillämpande planet. Det är en polisiär uppgift att hindra utlänningar som inte har rätt att vistas i att resa in. gällande lag har vissa tidsbegränsningsregler som med rätta kritiseras av IPOK i dess förslag till invandringspolitik. I 31 § UtIL stadgas att beslut om avvisning enligt 28 § UtIL måste fattas inom från ankomsten och beslut om avvisning enligt 29 § . Den sistnämnda tidsgränsen begränsar också möjligheterna till avvisning enligt 28 § när inreserätten inte prövats vid ankomsten. Veckoregeln gäller då när den inreste söker upp eller anträffas av polismyndighet. Men senare än efter ankomsten får avvisning inte ske. Eftersom inresa till i regel förutsätter att UT (uppehållstillstånd) beviljats före inresan, måste konsekvensen bjuda den huvudregeln att den som rest in olovligen inte får stanna i landet för att avvakta UT, frånsett de fall för vilka undantag särskilt stadgas i UtIL. Vi delar därför IPOK:s uppfattning att de tidsgränser som i 28 och 29 §§ UtIL inte kan försvaras på rationell grund. I propositionen föreslås också upphävande av veckoregeln men ingen möjlighet för polismyndighet att efter tremånadersfristens utgång utvisa den som polisen kunnat avvisa på formell grund. Den som saknar tillstånd att vistas i och enligt gällande regler inte kan få UT efter inresan skall enligt propositionen inte kunna utvisas av polisen, trots att sådana beslut endast förutsätts vila på formell grund. Vi delar inte den i propositionen anförda meningen att en sådan beslutsrätt för polismyndighet skulle innebära långtgående avsteg från UtlL:s grundläggande principer, allra helst som IPOK föreslår att polismyndighets samtliga beslut om utvisning skall anmälas till (statens invandrarverk). Vi anser att skall fatta beslut i enlighet med IPOK:s förslag inte bara vad gäller veckoregeln utan också beträffande tremånadersgränsen. Tunga remissinstanser som JO, , och invandrarverket har intagit samma ståndpunkt. Utvisning på grund av brott I fråga om utvisning på grund av brott föreslås dels vissa konsekvensändringar med anledning av ändrade regler för uppehållstillstånd, dels en skyddsregel för ungdomar. Vi har inga invändningar mot dessa förslag, som är väl motiverade och underbyggda. Beträffande förutsättningarna för utvisning på grund av brott föreligger i övrigt inga förslag vare sig i utredningen eller propositionen. Vi anser det emellertid angeläget att frågan övervägs mot bakgrund av den internationella brottslighetens utveckling. För de utlänningar som visar sig ha kommit till i det huvudsakliga syftet att ägna sig åt brottslig verksamhet av allvarlig karaktär bör inte enbart längden av vistelsen här tillmätas avgörande betydelse för om synnerliga skäl (41 § UtlL) skall krävas för utvisning. Framgångsrik kamp mot den internationella brottslighetens förgreningar till gagnar inte enbart de presumtivt direkt skadelidande utan också den stora majoriteten utländska medborgare som i legitimt syfte vistas i . Såsom vi inledningsvis anfört bör internationell samstämmighet i invandringspolitiken eftersträvas. För svenskt vidkommande är det i synnerhet angeläget att den nordiska lagstiftningen harmoniseras. Ändringar i denna bör utgöra konsekventa steg mot ökad harmonisering. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utforma erforderliga ändringar i författningstexten. Med stöd av det anförda hemställs 1. att beslutar att 6 § UtIL skall utgå, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om principen om första asylland, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tillkallandet av en flyktingpolitisk beredning, 4. att beslutar att polismyndighet i enlighet med IPOK:s förslag på formell grund skall ges möjlighet utvisa utan hinder av tremånadersregeln, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utvisning på grund av brott, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om harmonisering av utlänningslagstiftningen. () () () () () () () () () () () () () () () () () i