ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G7021693 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:1693 och av utländsk högskoleutbildning Under allmänna motionstiden väckte undertecknade en motion angående meritvärdering av studier/examina vid utländska universitet och högskolor vid sökande av tjänst inom skolväsendet. Vi fäste uppmärksamhet på vikten av internationalisering av främst den grundläggande högskoleutbildningen. Redan då kunde UHÄ liksom senare i Rapport 1983:19 konstatera att situationen är ytterst otillfredsställande både för den enskilde och för samhället. Syftet med det arbete som den tillsatta arbetsgruppen presenterade i Rapport 1983:19 var att utreda och föreslå åtgärder för en smidigare och mer ändamålsenlig hantering av enskilda personers eller institutioners önskan att få utomlands genomgången högre utbildning värderad gentemot utbildning inom det svenska högskolesystemet. Sedan har ett antal konventioner på detta område slutits om likvärdighet eller erkännande av studieperioder, betyg och examina. Även det faktum att undertecknat en sådan konvention ända gör det nödvändigt att snabbt finna vägar för en ändamålsenlig värdering av utländsk högre utbildning. Det underlåtande som vi i vårt land i detta avseende gjort oss skyldiga till har naturligtvis drabbat enskilda personer hårt, som det medfört samhälleliga förluster. Genom invandrare och flyktingar har erhållit ett tillskott av högt utbildade personer, som ej kunnat beredas arbete i nivå med sina kunskaper. Uppmärksamhet bör också fästas vid att utomlands arbetande och studerande svenska medborgare i lika mån drabbas av den otillfredsställande situationen. Det torde också kunna konstateras att denna grupp av människor kommer att växa i antal som kommer. Vi har med stort intresse tagit del av UHÄ:s rapport och har i den funnit både en nyttig kartläggning av situationen och förslag till vägar att förbättra meritvärderingsbehovet. Det är därför med beklagande vi måste konstatera att åtgärder i linje med rapportens innehåll eller beslut i ärendet ännu ej föreligger. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att beslut om värdering av utländsk högskoleutbildning bör fattas. () ()
mot · G7021695 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:1695 Allmän behörighet att söka högskoleutbildning kan förvärvas genom ålder och arbetslivserfarenhet (enligt 25:4-regeln). Sökande som tillhör denna grupp måste som regel avlägga det s. k. högskoleprovet för att öka på sina poäng och därigenom kunna bättre konkurrera om platserna på olika utbildningslinjer. Högskoleprovet är annars frivilligt. Det mäter kunskaper och färdigheter som man har användning för vid alla slags högskolestudier. Maximal poäng för provet är 2,0. Provet är på svenska. Det finns exempel på finska invandrare, som haft tillräckliga kunskaper i svenska för att uppnå mycket goda resultat i förberedande studier för högskola men som misslyckats helt i högskoleprovet. Med stor sannolikhet beroende på svårigheter att helt korrekt tolka innebörden i de frågor och uppgifter som innefattas i provet. Enligt vår mening måste riskerna för misstolkning av provet undanröjas genom att provet författas på finska. Vi har en öppen arbetsmarknad i . För vårt land har detta inneburit att vi nu har många nordiska invandrare som gör värdefulla insatser i det svenska samhället. En naturlig konsekvens av denna öppna arbetsmarknad är att invandrare från dessa länder ges likvärdiga villkor för tillträde till högskoleutbildning. Språksvårigheterna torde i det sammanhanget vara speciella för invandrare från . Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna om behovet av att högskoleprovet utformas på finska språket. () ()
mot · G7021700 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:1700 och forskning och utbildning Genom en intensiv satsning på grundforskning främst inom molekylärbiologi, mikrobiologi och molekylär genetik har hybrid-DNA-tekniken utvecklats. I fräsmt och har engagemanget inom molekylärelektroniken ökat i syfte att integrera bioteknik-genteknik och datateknik. Med anledning av tidigare motioner har socialutskottet uttalat: att det är viktigt att samhället uppmärksamt följer sådan forskning som i ett längre perspektiv kan ge upphov till bl. a. etiska problem. Det är inte uteslutet att det kontrollsystem som f. n. finns för hybrid-DNAteknikens användning kan visa sig böra utsträckas även till andra former av experimentall forskning. En handlingsberedskap för detta bör finnas. Frågor av etisk, humanitär och social natur är alltid aktuella inom olika forskningsområden. När regeringen nu föreslår utbildning och forskning inom bioteknikområdet anser vi det angeläget att dessa frågor och samhällsaspekterna ges plats i utbildningens uppläggning. För att människor skall kunna känna trygghet krävs en aktiv kunskapsförmedling. Inte bara av faktiska forskningsresultat utan också beskrivningar av de tekniska effekter och samhällseffekter som följer av forskningen. Med hänvisning till vad som ovan anförts föreslår vi att beslutar att uttala sig för att etiska, sociala, humanitära och samhälleliga effekter beaktas i den biotekniska forskningen och utbildningen. () ()
mot · G7021701 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:1701 Verksamheten vid de yrkestekniska högskolorna i och / I årets budgetproposition (bil. 10) föreslås att en processindustrilinje om 60 poäng förläggs till högskolan i /. Universitets- och högskoleämbetet har också i sin informationsbroschyr om utbildningslinjer inom den yrkestekniska högskolan tagit upp nämnda linje. 1 både budgetpropositionen och informationsbroschyren framställs linjen så att den också skall vara inriktad mot pappers- och massaindustrin. En sådan utbildning finns emellertid redan vid förlagd till , och företrädare för såväl arbetstagar- som arbetsgivarorganisationer inom denna industribransch har ofta med skärpa framhållit att det bara finns behov av en sådan utbildning den i . (med representanter för arbetstagare och arbetsgivare) har vid upprepade tillfällen, senast den 17januari 1984, enhälligt uttalat att det bara finns underlag för en yrkesteknisk högskolelinje med inriktning mot pappers- och massaindustrin. En ytterligare etablering på detta område skulle allvarligt undergräva möjligheterna för båda högskolorna att skapa ett stabilt rekryteringsunderlag med åtföljande risker för onödig kapitalförstöring. Den nu föreslagna YTH-utbildningen i /aviserades redan i föregående års budgetproposition. I samband med behandlingen av denna fråga uttalade utbildningsutskottet (UbU 24, rskr 290) klart och entydigt att nämnda utbildning inte får planeras så att den tar bort rekryteringsunderlaget för den pappers- och pappersmassaindustrilinje som redan finns i . Vi anser att risken för detta är stor med den utformning som den föreslagna linjen fått. Detta skulle innebära ett stort slöseri med pengar, som torde vara särskilt svårt att förklara i nuvarande trängda budgetläge. Vi föreslår därför att all YTH-utbildning med inriktning mot pappersoch pappersmassaområdet liksom koncentreras till , där modern utrustning - inte minst inom datatekniken - och lång erfarenhet finns samt att inriktningen på YTH-utbildningen i /övervägs mot kemiindustrin. Med hänvisning till ovanstående synpunkter hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad vi i motionen anfört om den framtida verksamheten vid de yrkestekniska högskolorna i och /. () ()
mot · G7021702 · 1984-01-23 00:00:00 — Motion 1983/84:1702 och till Rikspappersskolan i beslöt på grundval av proposition 1980/81: 116 att statsbidrag till landstingskommunerna för anskaffande eller förhyrande av första uppsättningen stadigvarande undervisningsmateriel skulle upphöra. Bidrag som enligt propositionen låg till grund för nämnda ställningstagande avsåg jord-, skogsbruks-, trädgårds-, lanthushålls- och vårdutbildningar. Rikspappersskolan i har genom särskilda beslut av regeringen - - fått som huvudman. kommun svarar emellertid genom bidrag för ca en tredjedel av skolans driftkostnader och har också svarat för stora delar av de investeringar som gjorts. Det kan tilläggas att skolan har en särskild styrelse vari ingår representanter för kommun. På Rikspappersskolan förekommer endast sådana utbildningar som i vanliga fall bedrivs vid primärkommunala gymnasieskolor inom den tekniskt-industriella sektorn. Med anledning härav har skolans styrelse hos regeringen ansökt om att få bli behandlad som en primärkommunal skola när det gäller statsbidrag till förnyelse av undervisningsmateriel i gymnasieskolan och särskilt statsbidrag till första uppsättningen av stadigvarande undervisningsmateriel i gymnasieskolan. På detta har regeringen svarat () att man inte vidtar någon åtgärd med anledning av ansökningen, eftersom man "inte äger besluta i enlighet med ansökningen". Orsaken till detta är att de för Rikspappersskolan i ogynnsamma statsbidragsbestämmelserna är ett resultat av ett riksdagsbeslut. Det är alltså endast som kan ändra på ovannämnda beslut, så att Rikspappersskolan får en rättvisare behandling vid statsbidragsgivning. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs att uttalar att Rikspappersskolan i , vad gäller statsbidrag till förnyelse av undervisningsmateriel och till första uppsättningen av stadigvarande undervisningsmateriel i gymnasieskolan, skall behandlas som en primärkommunal skola med motsvarande utbildningsvägar. () ()
mot · G7021703 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:1703 m. fl. Högre specialkurser i gymnasieskolan har i enlighet med förslag i proposition 1982/83: 100 och proposition 1982/83: 120 beslutat om försöksverksamhet med särskild beslutsordning för vissa högre specialkurser i gymnasieskolan i , . Avsikten med denna försöksverksamhet är dels att uppnå en viss avlänkning från högskolan, dels att stimulera regional samplanering och anpassning av utbildningsplaneringen till näringslivets struktur och behov. I proposition 1982/83:100 förutsätter statsrådet att SÖ vid fördelningen av platser i den s. k. lilla ramen ger respektive län det tillskott av platser som behövs för att möjliggöra denna försöksverksamhet. Enligt samstämmiga rapporter från de fem försökslänen har beslutet om försöksverksamhet med utveckling av högre specialkurser med lokal/regional anpassning till regionala behov mottagits med mycket stort intresse. Ett omfattande planeringsarbete har påbörjats i försökslänen i samverkan mellan skolstyrelser, regionstyrelse, länsarbetsnämnder och det lokala näringslivet. Kursplaner och utrustningslistor har utarbetats för ett antal nya högre specialkurser med start /85 eller . När länsskolnämnderna nu kan överblicka förslagen och beräkna behovet av årselevplatser i gymnasieskolan för dessa nya högre specialkurser som utvecklats med stöd av regeringens förordning om försöksverksamhet visar det sig att inte har erforderligt antal årselevplatser kvar att fördela för försöksverksamheten i de fem länen. Resultatet kan följaktligen bli att det med stort engagemang från skolpolitiker och näringslivsföreträdare planerade försöket inte kan förverkligas i den omfattning som är önskvärd. En sammanställning av nettobehovet av årselevplatser för nya högre specialkurser visar att behovet totalt uppgår till 1 124 årsplatser med följande fördelning på försökslänen: BD: 160 Z: 271 D: 175 AC: 118 Y: 400 På samma sätt som gymnasieskolan och uppföljningsansvaret kan liknas vid kommunicerande kärl och måste bedömas gemensamt bör enligt vår mening förhållandet mellan högre specialkurser i gymnasieskolan och högskoleutbildning, alternativt arbete i s. k. ungdomslag ses. Arbetsmarknadsläget i t. ex. Norrlandslänen är sådant att för ungdomar är högskolestudier eller arbete i ungdomslag alternativen till arbetslöshet. En enkel kostnadsjämförelse visar att statens per capita-kostnad för ung1 1983184. domslag är betydligt större än motsvarande kostnad för ungdomsutbild ning i arbetsmarknadsanknutna högre specialkurser i gymnasieskolan. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att utvidga platsramen sä att försöksverksam heten med högre specialkurser i de fem länen kan säkerställas. () () () () ()
mot · G7021704 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:1704 Försöksverksamheten på gymnasieskolans yrkesförberedande linjer I bilaga 10 till budgetpropositionen 1984 föreslås att försöksverksamhet med ämnet kulturkunskap anordnas fr.o.m. /85. Avsikten är att man därefter skall ta ställning till om kulturkunskapen bör införas som ett nytt reguljärt ämne i gymnasieskolan eller om ämnets syfte också kan uppnås genom att innehållet integreras i den löpande .ämnesundervisningen. Enligt vad som tidigare redovisats är tanken att ämnet kulturkunskap bl. a. skulle innehålla ett inslag av religionskunskap. Även om jag kan instämma i att ämnet kulturkunskap som sådant skulle kunna tillföra eleverna mycket av värde, är jag dock angelägen att framhålla att för vissa utbildningar är insikter i religions- och livsåskådningsfrågor av så stor betydelse för den kommande yrkesutövningen att de svårligen kan förvärvas inom de snäva ramarna för ämnet kulturkunskap. Personer som är sysselsatta inom vårdyrken kommer ofta i kontakt med människor som befinner sig i en situation där dessa frågor aktualiseras. Det verkar också troligt att det kommer att bli ett ökande antal människor med invandrarbakgrund, som söker sig till våra institutioner för att få vård. Denna grupp, som kan representera vitt skilda uppfattningar i tros- och livsåskådningshänseende, kommer också att ställa ökade krav på insikter hos personalen på detta område. hör inte ämnet religionskunskap till de obligatoriska ämnena på gymnasieskolans vårdlinje. I samband med att försöksverksamhet avseende ämnet kulturkunskap genomförs på de yrkesförberedande linjerna, borde detsamma bli fallet med ämnet religionskunskap, i första hand med tanke på vårdlinjen. En följande utvärdering av försöket skulle kunna ge vägledning om vilketdera ämne som det på vårdlinjen finns störst behov av. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att av regeringen begär åtgärder för att försöksverksamheten på gymnasieskolans yrkesförberedande linjer skall omfatta en veckotimme kulturkunskap alternativt religionskunskap.
mot · G7021705 · 1984-01-25 00:00:00 — Alkoholskadorna är största sociala och medicinska problem. Även från samhällsekonomisk synpunkt är problemet betydande. En undersökning som publicerades kom fram till att alkoholen kostade åtminstone penningvärde. Detta är nästan en tiondel av bruttonationalprodukten. Alkoholens ekonomiska skadeverkningar drabbar hela samhället - enskilda människor, företag och inte minst den offentliga sektorn. 1 den åberopade undersökningen framkom att alkoholskadorna orsakade utgifter för den offentliga sektorn 1981 . Dessutom minskade skatteintäkterna med knappt tio miljarder. Mot detta skall ställas inkomsterna av alkoholskatten och de inbesparingar som den offentliga sektorn gör på grund av alkoholdödligheten. Dessa finansiella förstärkningar uppgick till . Alkoholpolitiken får naturligtvis inte styras av ekonomiska hänsyn. Men samhällsekonomiska synpunkter kan utgöra ett värdefullt komplement till annan forskning och bidra till ett bättre beslutsunderlag för alkoholpolitiken. Trots detta är den ekonomiska alkoholforskningen i mycket underutvecklad. Totalt har mindre än tio vetenskapliga arbeten om alkohol och ekonomi publicerats i sedan . Den alkoholpolitiska utredningen (APU) föreslog i sitt slutbetänkande att den ekonomiska alkoholforskningen skulle ges hög prioritet. Detta har dock knappast fått någon betydelse för alkoholforskningen och alkoholpolitiken under det årtionde som har gått sedan betänkandet lades. Genom att undersöka vilka kostnader alkoholen för med sig och genom att studera ekonomiska effekter av alkoholpolitiska åtgärder kan opinionsbildningen, samordningen och inriktningen av alkoholpolitiken bli mer effektiv. Inte minst viktigt är att ytterligare belysa hur olika delar av den offentliga sektorn påverkas av och kan påverka alkoholskadorna. Det är landstingen som bär den största ekonomiska bördan av alkoholskadorna. har bedömts att sjukvårdshuvudmännen förlorade 8,5 miljarder på alkoholen, staten 5,5 miljarder och kommunerna . För landstingen motsvarar alkoholförlusten av deras verksamhet. Ekonomisk alkoholforskning kan inte bara belysa alkoholens effekter på samhällsekonomin och de offentliga finanserna. Den kan också ta fram värdefull kunskap om hur ekonomiska faktorer påverkar alkoholkonsumtionens storlek och fördelning. Genom att öka kunskapen om hur t. ex. priser, inkomster, arbetslöshet, butiksetablering och serveringstillstånd påverkar alkoholkonsumtionen kan alkoholpolitiken bli effektivare. Lämpligare åtgärder kan sättas in tidigare. Åtgärdernas utformning och styrka kan avvägas säkrare, och alkoholpoiitiskt mindre motiverade åtgärder kan avskaffas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av ökat stöd till alkoholforskningen.
mot · G7021706 · 1984-01-24 00:00:00 — Motion 1983/84:1706 Bibehållande av statsbidraget för vårdyrken i primärkommunal utbildning Regeringen föreslår i budgetproposition 1983/84: 100 att det särskilda statsbidraget för inbyggd vårdutbildning i primärkommunal regi skall upphöra fr. o. m. Detta ger uttryck för en särbehandling av utbildningar som berör arbete med äldre, handikappade och sjuka. lämnas inte sådant statsbidrag till landstingen, vilket anförs som skäl att även slopa detta till kommunerna. All annan inbyggd utbildning är statsbidragsberättigad. Det särskilda statsbidraget för elever som har inbyggd praktik i gymnasieutbildningen är motiverat med hänsyn till de extra resurser som behövs på arbetsplatsen för att eleven skall få en meningsfull praktik. En konsekvens av ett slopande av dessa statsbidrag för vårdutbildningar blir förmodligen minskad benägenhet att ställa bra praktikplatser till förfogande och en försämrad kvalitet i vårdutbildningen. Redan nu är tillgången på kvalitativt bra praktikplatser ett problem inom vårdyrkesutbildningen. Ett slopande av det särskilda statsbidraget för vårdyrken i primärkommunal utbildning kommer också att slå väldigt olika i landets kommuner. Det kommer att drabba de kommuner hårdast som är huvudmän för både första och andra året av gymnasieskolans vårdlinjer. Med hänvisning till vad som anförts föreslås att med ändring i proposition 1983/84: 100, bil. 10, B 17. Bidrag till driften av gymnasieskolor anvisar ett med . (vpk) (vpk)
mot · G7021708 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:1708 m. fl. Bibehållande av tandläkarutbildningen i En av de mest betydelsefulla regionalpolitiska satsningar som gjorts i kan sägas vara lokaliseringen av tandläkarutbildningen till . Utbildningen lade grunden till . 1 har fullständig utbildning bedrivits vid i . I inledningsskedet var antalet studerande 40. ökades intaget till 60 studerande/år, och 1981 antogs 80 studerande . Efter förslag från regeringen beslutade om en utökning av antalet tandläkarstuderande till 100. Detta gav garantier för en fortsatt utveckling av tandläkarutbildningen i . Nya lokaler har byggts upp och inflyttningen har påbörjats . Kostnaden för byggnad inkl. utrustning belöper sig på 102 milj. kr. Beslutet om att iordningställa byggnaden för 100 utbildningsplatser togs, trots vetskapen om att den totala utbildningen av tandläkare i landet måste minska. Detta måste tolkas som en markering från den dåvarande regeringen om att utbildningen i skulle prioriteras. I är hela beläget i ett väl sammanhållet område, och fakultetens lokaler ligger i direkt anslutning till . Dessa goda lokalmässiga förhållanden har starkt bidragit till det omfattande samarbete odontologiska fakulteten har med övriga fakulteter inom högskolan. Den integrering mellan medicinsk och odontologisk behandling som genomförts har lett till en omfattande forskningsverksamhet. Vid fakulteten bedrivs förutom tandläkarutbildning, tandvård, forskarutbildning samt specialistutbildning. Som ett uttryck för en kvalitativt god forskarutbildning kan nämnas att har fem avhandlingar från tilldelats Svenska tandläkarsällskapets årliga pris för bästa avhandling. Tillgången på patienter till grundutbildningen är god. vilket beror på ett väl utvecklat samarbete mellan fakulteterna och . Tandläkare utbildade i stannar i till . Tandläkarutbildningen i är alltså av stor betydelse för ett område som täcker halva landets yta. Det har inneburit en lägre personalomsättning och bättre kontinuitet i vården för Norrlandslänen. All specialisttandvård i med vissa mindre undantag ombesörjs av odontologiska fakulteten. Specialistvården fungerar som en viktig länk i förmedling av ny kunskap till specialister och tandläkare i hela norra . För vissa specialister ligger närmaste klinik med motsvarande behandlingsmöjlig Odontologiska kliniken fungerar som specialistklinik för region innefattande , , och . Trots att utbildningsanstalten är dimensionerad för 100 studerande medger arbetsmarknadssituationen för tandläkare inte en så hög utbildningskapacitet i , utan den bör bibehållas vid den som råder med 80 platser. Således finns det inte något skäl som talar för en nedskärning av antalet utbildningsplatser vid i . Nödvändig minskning av utbildningskapacitet måste ske i övriga delar av landet med dess stora överskott av utbildade tandläkare. Med stöd av det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna att 80 utbildningsplatser bibehålls vid i . () () () () P.O. () NILSG. ÅSLING (c)
mot · G7021709 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:1709 m. fl. Komplettering av den tvååriga gymnasieutbildningen Samhället har satt in många åtgärder för att bekämpa ungdomsarbetslösheten. Insatserna har ökat kraftigt efter den socialdemokratiska valsegern Ungdomsplatser, ungdomslag, beredskapsarbeten och rekryteringsstöd är några av de stödformer som används. Åtgärderna har gett resultat. Ungdomsplatserna har betytt mycket för de ungdomar som ej sökt eller ej kommit in på gymnasieskolan. Enligt rapporter från länsarbetsnämnderna har ungdomslagen redan gett god effekt. Ungdomen får kontakt med arbetslivet, men kanske inte alltid i det yrke han/hon utbildats för. Ett sätt att slussa över ungdomen från gymnasieutbildningen till ett arbete vore att komplettera de två åren i gymnasieskolan med som företagsförlagd utbildning. (Inom utbildningslinjen bygg- och anläggning medverkar skolan till att placera ut eleverna i så kallad projektanställning för byggelever med avslutad tvåårig utbildning.) Fördelarna med detta förslag är att skolan inte släpper eleven direkt vid gymnasieutbildningens slut utan medverkar till att eleven får en utbildningsplats inom näringslivet. Eleven får på detta sätt arbeta med de arbetsuppgifter som normalt förekommer på arbetsplatsen och som utbildningen i gymnasieskolan är inriktad mot. Förslaget innebär att ungdomen får dels en avslutad gymnasieutbildning, dels en visstidsanställning enligt branschens kollektivavtal. Han/hon får lön. betalar skatt, kommer in under regler och kan söka medlemskap i fackförening och arbetslöshetskassa. Kostnaderna för förslaget torde bli jämförbara med vad andra åtgärder för samma åldersgrupper innebär för samhället. (Ungdomslag och beredskapsarbete.) Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om företagsförlagd färdigutbildning för elever med tvåårig gymnasieutbildning. () () () () ()