ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G702369 · 1984-01-12 00:00:00 — Motion 1983/84:369 m. fl. Gör hyresgästerna myndiga! Enighet råder om värdet av att hyresgäster visar ett ökat ansvar och engagemang för bostaden. Förutsättningen för detta ökade engagemang är självklart att det verkliga inflytandet för den enskilde hyresgästen ökar. För att han skall kunna hävda sina intressen är en frivillig samverkan i föreningsform oftast nödvändig. Genom hyresförhandlingslagen regleras tillvägagångssättet vid förhandling om hyra m. m. Rätten till förhandlingsordning ligger för hyresgästernas del hos organisation av hyresgäster. Vid prövning av tvist om rätt till förhandlingsordning (10 §) skall hyresgästorganisationen ha rätt till förhandlingsordning, om det ej med hänsyn till organisationens kvalifikationer, hyresgästernas inställning och omständigheterna i övrigt kan anses obilligt mot hyresvärden att den begärda förhandlingsordningen skall gälla. Vi anser det angeläget att hyresgästerna har bestämmanderätten när det gäller organisation som skall företräda dem. Bestämmer sig hyresgästerna i en fastighet att bilda en förening skall denna organisation äga rätt till förhandlingsordningen. Vill annan redan befintlig organisation ha rätt att företräda hyresgästerna i en viss fastighet skall detta bygga på anslutning av och uppdrag från fastighetens hyresgäster. Hyresförhandlingslagen bör därför enligt mening ändras så att det verkliga inflytandet ligger hos hyresgästerna i en fastighet och den organisation dessa bildar för att tillvarata sina gemensamma intressen. Detta synsätt bör ges uttryck genom ändring av 9-11 §§. Med hänvisning till vad vi ovan anfört hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ändringar i hyresförhandlingslagen (SFS 1978:304) så att rätten till förhandlingsordning ligger hos den organisation hyresgäster i en fastighet bildar eller ansluter sig till. () ()
mot · G702371 · 1984-01-12 00:00:00 — Särskilt ekonomiskt utredningsorgan inom finans- och skatteutskotten Med hänvisning till vad som anförts i motion 1983/84:370 - och i beaktande av att skattelagstiftningen samt huvudmannaskapet för och är och inte regeringens angelägenhet - hemställs att låter utreda former för att förse finans- och skatteutskotten med särskild ekonomisk expertis för konsekvensanalys och långtidsperspektiv. minab/gotab 1984
mot · G702372 · 1984-01-11 00:00:00 — Analysen bör ske inom ramen för en av regeringen tillsatt kommission eller utredning eller på annat sätt som regeringen finner ändamålsenligt. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs* att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av en samlad analys av den offentliga sektorns roll i samhället. () () * Se även motion 1983/84:373.
mot · G702373 · 1984-01-11 00:00:00 — och samlad sysselsättningsbudget, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs* 1. att hos regeringen begär att en samlad sysselsättningsbudget föreläggs i samband med presentationen av budgetpropositionen, 2. att begär att regeringen i samarbete med kommunerna och berörda arbetsmarknadsparter fortsätter att utveckla system som innebär att utförsäkring från arbetslöshetskassan förhindras och arbetslösheten därmed tidsbegränsas. () ()
mot · G702374 · 1984-01-11 00:00:00 — Inom polisväsendet finns ett system med s.k. medborgarvittnen. Deras uppgift är att ha insyn i polisens arbeten, bl. a. vid arresteringar, förhör m. m. Systemet kan ifrågasättas ur många synpunkter. En är att vi inte på något annat område har en sådan specialkontroll av att statliga tjänstemän utför sitt arbete på det sätt som lagar och föreskrifter anger. Den avgörande synpunkten är att när polisstyrelserna nu får utökade arbetsuppgifter, systemet med medborgarvittnen inte får bli polisstyrelsernas undanflykt för att inte själva skaffa sig den kunskap om polisorganisationen och om polisarbetets vardag som de rimligen bör göra. Enligt min mening är därför systemet med medborgarvittnen felaktigt som princip. I praktiken bör det vara en naturlig del av polisstyrelsernas arbete. Endast i större distrikt kan flera personer behöva engageras, men även då bör detta ske genom polisstyrelseorganisationen. Statsbidrag utgår till verksamheten med 1 milj. kr. Alldeles oavsett om systemet med medborgarvittnen enligt mitt förslag avskaffas eller ej bör statsbidraget avvecklas. Med hänvisning till vad jag ovan anfört hemställer* jag 1. att beslutar att systemet med särskilda medborgarvittnen upphör, 2. att beslutar att insynen i polisarbetet skall ske genom polisstyrelsen och att detta får uttryck i lagstiftningen om polisstyrelsen. * Se även motion 1983/84:375.
mot · G702375 · 1984-01-11 00:00:00 — Slopande av statsbidraget till kostnader för medborgarvittnen Med hänvisning till vad som anförts i motion 1983/84:374 hemställer jag att beslutar att statsbidraget till kostnader för medborgarvittnen upphör.
mot · G702376 · 1984-01-11 00:00:00 — m. fl. som är välutrustad för att kunna ge den service som krävs från näringsliv, samhällsorgan och enskilda, har ett alltför lågt utnyttjande på grund av SAS sätt att styra utrikestrafiken. Det är fullt förståeligt att näringsliv och enskilda är kritiska mot sättet att utnyttja flygplatsens kapacitet. Efter många års krav har det skett en förbättring av servicen för flygplatsens upptagningsområde för inrikes resor, som är södra , genom den nya inrikesförbindelsen till . SAS planerar nu att etablera svävartrafik från till . En sådan skulle komma att försämra möjligheterna för den pendeltrafik som finns mellan och . Ett villkor för inrättande av en svävarförbindelse bör vara att ett oförändrat antal pendelturer skall finnas mellan och oberoende av svävartrafiken. upptagningsområde är nämligen, då det gäller utlandstrafiken, mer än , och kapaciteten när det gäller anknytningsförbindelser bör därför ej koncentreras till . SAS krav till generaltullstyrelsen om medel för tullklarering i bör avvisas, då sådana möjligheter redan finns i . SAS planer att knyta utlandstrafiken ytterligare till är direkt ett sätt att eliminera möjligheterna till utlandstrafik på och bör avvisas. Utlandsförbindelser från till större centra i måste från svensk sida vara ett absolut krav. Den ensidiga satsning som sker från SAS sida på är ur svensk synpunkt förkastlig. Som det monopolföretag ä rskall det vara berett att lägga trafik även på mindre lönsamma flygplatser och därmed ta sitt ansvar för en bättre service åt näringsliv och enskilda människor i regionen. Krav att vissa utlandslinjer skall läggas till bör därför ställas på SAS. kan tjäna antingen som mellanlandnings- eller startflygplats. De utredningar som gjorts understryker dessa krav. Marknadsundersökningar som gjorts understryker kravet på utlandsresor direkt från liksom en bibehållen flygpendel mellan och . Förutsättningarna borde också - vid en utökning av speciella flygrelationer - vara goda att förlägga avgången för nya flygturer till och inte till . Avgångar från t. ex. eller bör kombineras med inrikes resande till . Därest SAS ej vill medverka i här krävda förbättringar på bör överläggningar upptas med andra flygbolag. Dessa bör då, förutom avgångar från , få avgångar även från eller och därvid även få transportera inrikes passagerare. Med hänvisning till vad sorn anförts hemställs* att hos regeringen begär att överläggningar upptas med SAS eller utländska flygbolag om direkt reguljär trafik från till och . P. O. () () () () () * Se även motion 1983/84:377.
mot · G702377 · 1984-01-11 00:00:00 — m. fl. Tullklareringen för flygresenärer på flygplats Med hänvisning till vad som anförts i motion 1983/84:376 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att tullklarering för flygresenärer till och från ej bör inrättas i P. O. () () () () () minab/gotab 1984 77509
mot · G702379 · 1984-01-11 00:00:00 — m. fl. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1983/84:378 hemställer vi att beslutar att slopa skogsvårdsavgiften fr. o. m. . ÅSLING (c) () () () ()
mot · G702382 · 1984-01-12 00:00:00 — Motion 1983/84:382 Ökad möjlighet till poströstning För att ge alla praktisk möjlighet att utöva sin rösträtt, alltså även personer med fysiska handikapp, sjukdom eller hög ålder, har rätt till budröstning införts. finns möjlighet till äkta make-röstning. Rätten att rösta genom bud har senare utvidgats på så sätt att även den som är väljarens barn, barnbarn, förälder, syskon eller vårdare får fungera som bud. Detta har givetvis inneburit att många, som annars skulle varit förhindrade att rösta, nu har kunnat göra detta. Emellertid har många olägenheter visat sig vara förknippade med förfarandet. Svårigheten att tolka vem som kan anses vara vårdare förekommer. Risk finns för att olika bedömningar göres av valförrättare. För väljaren uppstår osäkerhet om valsedelsförsändelsen skall godtas eller ej. Många överklaganden har gjorts till valprövningsnämnden. I en del fall har val fått göras om. Vid varje valtillfälle har det visat sig att i synnerhet den budröstning, som förekommer vid vårdinstitutioner blivit föremål för stort intresse från politiska partier. Det har hänt att valarbetare missbrukat situationen och påverkat partivalet vid röstningen. Långt mer vanligt är det dock att inga oegentligheter förekommer men väl misstankar därom. En olustig bevakning partierna emellan blir därför ofta följden, vilket också får en negativ inverkan på patienterna/gästerna på vårdinstitutionen. Dessa skulle säkert i de allra flesta fall föredra att själva ombesörja röstningen utan anlitande av bud. I de fall man upprättar tillfälliga poststationer på institutionen kan den röstande själv avge sin röstsedel. Likaså när möjlighet till poströstning genom lantbrevbärare ges. Med tanke på de olägenheter som bevisligen finns i samband med budröstning, skulle mycket vara att vinna på att möjlighet till poströstning gavs på de allra flesta vårdinstitutioner. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen hemställer att gällande bestämmelser ändras på så sätt att poströstning på vårdinstitutioner utvidgas så som i motionen anges. minab/gotab 1984 77531
mot · G702392 · 1984-01-12 00:00:00 — Lagstiftning mot störande musik m. m. på allmän plats Därtill uppfordrad av innebyggare i , hedervärda grannar till ledamöter i allmänhet, och och i synnerhet, att försöka få ett slut på det musikaliska oväsen som hindrar enskilda medborgare både från arbetsro och från vad kronofogdemyndigheten kallar dygnsvila under kvälls- och , ser jag mig nödsakad att - sedan JO lämnat klagandena ett från deras synpunkt otillfredsställande besked om relationerna mellan den grundlagsskyddade mötesfriheten och regler om förargelseväckande beteende - gå tillbaka till ett lagstadgande, som direkt omfattar de förhållanden varom fråga är, nämligen 21 kap. 8§ Missgiernings Balk, så lydande: Ropar och skriar någon, af öfverdåd, på almänna vägar, gator och gränder, eller någon med ord eller å annat sätt förolämpar; bote , hälften til angivfaren, och hälften til de fattiga, äntå at ingen våldsamhet eller skada skedt. Under hänvisning till denna gamla men likväl tidlösa rättsregel, och med vederbörligt iakttagande av uppräkning av däri angivet bötesbelopp i enlighet med vad som kan anses skäligt på grund av penningvärdets fall, får jag - för att ge polismakten råg i ryggen - hemställa att beslutar att på lämpligt sätt infoga här nämnda lagrum i nu gällande brottsbalk.
mot · G702393 · 1984-01-12 00:00:00 — Rättegångskostnader i process mellan statlig myndighet och enskild Om det verkligen är så att en enskild, som söker freda sig mot ett ohemult krav från statlig myndighet och därvid drar myndigheten i fråga inför domstol samt vinner målet, icke får sina rättegångskostnader ersatta av staten (och de ej heller anses avdragsgilla skattemässigt), så måste detta (även om rättshjälp kan förekomma i ömmande fall) i princip vara fel och därför ändras. I ett mål mellan enskilda får den förlorande parten stå för båda parternas rättegångskostnader. Det har sagts att JK förklarat att denna princip skulle bli alldeles för dyr för staten. Likhet inför lagen kräver att något undantag inte görs för statliga myndigheter eller för dem som agerat felaktigt på statens vägnar. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till ändrad lagstiftning i fråga om statliga myndigheters skyldighet att betala motparts rättegångskostnader.
mot · G702394 · 1984-01-13 00:00:00 — Ansvaret för förundersökning i brottmål har det förts en diskussion om ett odelat ansvar för förundersökningar och var detta ansvar i så fall skall ligga - hos åklagaren eller polisen. Det är ytterst besvärliga och känsliga frågor som då berörs. Det handlar om regler och grundprinciper och om rättssäkerheten. Men diskussionen berör också frågan om hur statens resurser bäst skall användas i ett kärvt ekonomiskt läge. En uppenbar svaghet i det nuvarande systemet är de oklara ansvarsgränserna. En annan är att åklagaren inte har något egentligt ansvar inför den lokala polisstyrelsen, fastän det är denna polisstyrelse som har det övergripande ansvaret för hur polisinsatserna skall prioriteras och hur resurserna skall användas. För att få klara ansvarsgränser bör man överväga om man kan och om det är lämpligt att lägga all förundersökning antingen hos åklagaren eller hos polisen. Åklagaren har kanske de bästa förutsättningarna för att bedöma vilken bevisning som behövs för en fällande dom. Men åklagarnas arbetssituation är - även med föreslagna förstärkningar - ytterst pressad. Målen blir större, mer komplicerade och allt grövre. Kanske man i stället kan överföra ledningen av förundersökningarna till polisen. Därigenom bör man kunna lösa frågan om ansvarsgränserna. Kompetens torde finnas och polisen är bäst lämpad att fatta de operativa besluten som man också kan överblicka vilka resurser som kan disponeras. Ett odelat ansvar berör åtskilliga intressen. Avvägningar måste göras mellan dessa olika intressen som man noga beaktar rättssäkerheten. Frågan bör därför göras till föremål för en förutsättningslös utredning. Med hänvisning till vad som framförts i motionen hemställer jag att begär att regeringen utreder förutsättningarna för ett odelat ansvar för förundersökningarna. HANS () i
mot · G702395 · 1984-01-13 00:00:00 — i Rättstillämpningen vid våld mot tjänsteman Rättstillämpningen i fråga om våld mot tjänstemän tycks ha utvecklats så att polismän i realiteten ej har starkare skydd när de utsätts för våld än andra medborgare. En polisman skall kunna utföra sin tjänst utan att riskera att bli utsatt för misshandel. Gällande lagstiftning har också tagit hänsyn till detta och våld mot tjänsteutövande polisman skall därför ge strängare straff än våld som utövas mot medborgare i gemen. synes det emellertid inte finnas någon skillnad i straffmätningen mellan en vanlig misshandel och misshandel av en polis. Försök har gjorts att vända rättstillämpningen mot vad lagstiftningen en gång motiverat. Sålunda har riksåklagaren påpekat förhållandet, men någon ändring har inte kunnat konstateras. För att våra poliser skall kunna utföra sina ofta mycket besvärliga uppgifter är ett väl utvecklat ämbetsskydd en viktig förutsättning. synes detta inte vara tillräckligt. Det utvecklades i med andra normer och värderingar, i då våld mot en tjänstgörande polis var i det närmaste otänkbart. Ämbetsskyddet bör därför anpassas till den verklighet som råder; ett samhälle där våldet blivit utbrett och den informella kontrollen i det närmaste satts ur spel. Med hänvisning till vad som ovan framförts hemställer jag att hos regeringen begär en översyn av ämbetsskyddet. HANS () i
mot · G702397 · 1984-01-12 00:00:00 — 1983/84 397-403 Motion 1983/84:397 En rättvisare bedömning av rätten till vårdbidrag Enligt lagen om allmän försäkring 9 kap. 4§ sägs följande: Försäkrad förälder äger för vård av barn som ej fyllt rätt till vårdbidrag om barnet på grund av sjukdom, psykisk utvecklingsstörning eller annat handikapp är i behov av särskild tillsyn och vård. Vid bedömningen av rätt till vårdbidrag skall även beaktas sådana merkostnader som uppkommer på grund av barnets sjukdom eller handikapp. Vårdar föräldern flera handikappade barn som ej fyllt grundas bedömningen av rätten till vårdbidrag på det sammanlagda behovet av tillsyn och vård samt merkostnadernas omfattning. Vårdbidrag utgår allt efter tillsyns- och vårdbehovets omfattning och merkostnadernas storlek med belopp motsvarande hel eller halv förtidspension till ensamstående jämte pensionstillskott som svarar mot pensionen. Helt vårdbidrag utgör . (vid basbelopp ). I de fall där helt vårdbidrag utgår ger det en relativt god kompensation till familjer med handikappade och sjuka barn. Vid vårdbidragsbedömningen har den erfarenheten gjorts, att graderingen halv resp. hel förmån är ett trubbigt instrument, om man skall kunna nå en så rättvis bedömning som möjligt. Inom handikappersättningen förekommer tre graderingar (34, 50 resp. av basbeloppet) och bedömningar i dessa ärenden upplevs av handläggande personal som mera rättvis än i vårdbidragsärendena. Enligt tillämpad bedömning är det barnets behov av hjälp, tillsyn och omvårdnad liksom merkostnaden på grund av handikapp eller sjukdom som ligger till grund för vårdbidragsgraderingen. Vem som utför arbetet med barnet är av underordnad betydelse. Detta innebär i praktiken att båda föräldrarna i en familj kan ha hel arbetsinkomst, heldagsplats inom barnomsorgen med särskild assistent till barnet och avbytarhjälp i hemmet som helt vårdbidrag kan utgå till barnet. Denna familj måste sägas vara väl ekonomiskt kompenserad jämfört med en familj där en förälder på grund av barnets svåra handikapp anser sig helt förhindrad att ta ett förvärvsarbete och där vårdbidraget är den enda ekonomiska förmånen. En verkligt hjälpbehövande familj kan bli sämre ekonomiskt kompenserad med den tillämpade bedömningen än en familj som har möjlighet att utnyttja samlade hjälpåtgärder från stat, kommun och landsting. En viss överkompensation föreligger således i en del fall, medan en del familjer synes bli för lågt kompenserade. 1 1983184.3 sami. Med en mera finmaskig gradering och hänsynstagande till andra hjälpformer borde det vara möjligt att nå en rättvisare bedömning i vårdbidragsärendena. Med stöd av ovanstående föreslår jag 1.att hos regeringen hemställer om utredning rörande möjligheterna att införa tre eller fler graderingar av vårdbidraget i stället för nuvarande två, 2. att skall uttala sig för att ökat hänsynstagande skall kunna göras till den reella vårdinsatsen i vårdbidragsärenden bl. a. i syfte att undvika dubbelkompensation.
mot · G702399 · 1984-01-12 00:00:00 — Åtgärder för att öka nativiteten i Födelsetalen i fortsätter att gå ned. Resultatet kommer att bli en obönhörligt minskande befolkning med allt flera gamla och allt färre unga samt en ökad försörjningsbörda för framtida generationer i arbetsför ålder. Både - genom makarna insatser - och har befolkningsfrågan aktualiserats i den allmänna debatten och i . Under den senaste tidens debatt har emellertid själva frågeställningen ifrågasatts så till vida att man på vissa håll menat att den naturliga återväxt genom barn, som svenska män och kvinnor inte längre svarar för, lätt kan ersättas genom invandring. En sådan invandring skulle i dagens läge (i motsats till vad som ägt rum under århundraden) förmodligen huvudsakligen komma att äga rum från överbefolkade länder med hög nativitet och därför främst utgöras av utomeuropeiska folkslag med bl. a. andra religioner, som de tror på och lever efter. Vid en diskussion på framhöll nuvarande statssekreteraren att svenska folket har inte beslutat att avveckla sig självt. När befolkningsfrågan nu åter är aktuell i politiska sammanhang förefaller det viktigt att man försöker klargöra, om det fortfarande råder enighet om premisserna för en svensk befolkningspolitik eller ej, med andra ord: är det likgiltigt om svenska folket avvecklar sig självt och successivt ersätts med ett eller flera andra folkslag, eller har det ett speciellt värde för oss att den nuvarande svenska befolkningen - med de tillskott, som under århundraden införlivats med oss huvudsakligen från andra delar av - lever vidare och inte successivt avvecklas? Svaret på den av underförstått väckta frågan: skall vi besluta oss för att passivt acceptera den 'avveckling av 'svenska folket, som blir en följd av den nuvarande utvecklingen av födelsetalen i , eller skall vi i stället medvetet bestämma oss för att försöka vända på denna utveckling? synes i första hand böra ges av i dess egenskap av valda ombud för folk. Mot bakgrund av det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till åtgärder för att motverka att svenska folket avvecklar sig självt.
mot · G702401 · 1984-01-12 00:00:00 — Rätt till bidragsförskott för ensamstående adoptivförälder Ensamstående föräldrar och föräldrar med underhållsplikt erhåller samhällsstöd i olika former. Främst kan nämnas bidragsförskott och barnpensioner. Antalet barn för vilka bidragsförskott utgår beräknas vara omkring 250000 eller av alla barn. av utbetalade bidragsförskott beräknas bli återbetalade. I årets proposition 1983/84:100, bilaga 7, beräknas för /85 ett förslagsanslag på . Bidragsförskottet är tänkt som en garanti för det bidrag som egentligen skall komma från en förälder men som kan utebli. Som nämnts ovan är det endast en dryg tredjedel av underhållsskyldiga föräldrar som återbetalar förskotten. Principen för utbetalande av bidragsförskott har hindrat en ensamstående adoptivförälder att erhålla detta stöd. Det är dags att ompröva denna princip. I och med att samhället accepterar att en ensamstående, oftast kvinna, ges adoptionsrätt är det rimligt att samhället också ser till att barn till ensamstående adoptivförälder får samma ekonomiska stöd som barn till andra ensamstående föräldrar. Bidraget bör utgå med samma belopp som bidragsförskottets bidragsnivå och regleras på samma sätt som detta. Antalet ensamstående adoptivföräldrar uppgår till ca 300 och antalet barn uppskattas till högst 350. Det är alltså en mycket liten grupp det rör sig om. Rättvisan kräver att dessa barn ekonomiskt jämställs med de barn vars föräldrar nu erhåller bidragsförskott. Med hänvisning till ovanstående hemställs att uttalar sig för att bidrag skall utgå till barn som adopterats av ensamstående i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()