mot · G7022722 · 1984-03-28 00:00:00 — m. fl. Turist- och rekreationspolitiken m. m. 1983/84:145) Utifrån statens övergripande ansvar för fritids- och rekreationspolitiken har vpk förespråkat och föreslagit sådana ökade satsningar till friluftsliv och rekreation som kan komma de bäst behövande i vårt samhälle till del. Vpk anser att sådant stöd måste avse såväl närmiljön och vardagsfritiden nära bostaden som fjärrekreation under semester och annan längre ledighet. Vi vill också understryka att fritidsboendets möjligheter till omväxling och miljöombyte bättre måste tillvaratas liksom möjligheterna till skapande verksamhet i direkt anknytning till den permanenta bostadsmiljön. Det gäller då även möjligheterna att arbeta med sin egen miljö efter eget sinne, att planera, bygga och odla. Som exempel på olika stödåtgärder för att främja en riktig utveckling då det gäller turist- och rekreationspolitiken vill vi erinra om vad vpk också tidigare anfört: o Ett kraftigt utbyggt stöd till kommunerna och andra allmännyttiga kooperativa och fackliga organ och stiftelser, så att de kan organisera och förvalta anläggningar för bl. a. övernattning och kommunikation inom attraktiva naturområden, o Stöd som gör det möjligt att stoppa privata markköp inom primära rekreationsområden om marken skall användas till fritidshus eller liknande. o Stöd för att underlätta en utveckling av närmiljön och vardagsfritiden, den permanenta bostadsmiljön och möjligheterna till skapande verksamhet. o Omfattande regionalpolitiskt stöd till kommuner som inom sina gränser har primära rekreationsområden, o Statliga subventioner som gör det möjligt för vanliga människor utan kapital, för barnfamiljer, handikappade och låglönegrupper att utnyttja fritidsutbudet. Man måste utgå från de mest behövande människornas behov av rekreation, och då blir vardagsboendet, stadsmiljön och närrekreationen kanske det allra viktigaste. Utifrån detta är förslagen i propositionen om ökat anslag för odlingslotter och koloniträdgårdsverksamhet glädjande. Detta bör emellertid inte begränsas till områden med stort antal outhyrda lägenheter utan även utgå till andra bostadsområden och inte villkoras så att kommunerna måste bidra med minst samma belopp som För detta bör upptas ytterligare 15 milj. kr. Det finns många flerfamiljshusområden där de boende skulle behöva sådana tillskott, framför allt i storstadsområdena. I många tidigare utredningar, förslag och diskussioner har, liksom i förevarande proposition, skett ett slags sammanblandning mellan turism och rekreation. Vi vill gärna erinra om vad vpk även tidigare framhållit att turismen som näringsfång och som nationellt ekonomiskt intresse är något helt annat än männisors behov av rekreation. Å ena sidan gäller det att få ut så mycket pengar som möjligt ur objektet och å andra sidan att bereda dem det gäller rekreation och kompensation för ett hårt och alltför ofta pressande arbete (eller en påtvingad arbetslöshet). Näringsintresset formar med nödvändighet en komsumtionsinriktad turistindustri. Större omsorg om de mest behövande och deras rekreation skulle leda till helt andra kriterier för turistindustrin. Därför kan det vara bra att inte stoppa in dem under samma rubrik för att därmed bl. a. genom lämpliga sociala paroller erhålla statligt stöd till kommersiella anläggningar. Minimikrav på turistanläggningar som erhåller samhällsstöd bör bl. a. vara viss handikappanpassning och att viktiga natur- och miljövärden beaktas, exempelvis beträffande vattendrag och fjällnära skogar. Staten har främst givit stöd till åtgärder som syftar till att befrämja fjärrekreation, medan kommunerna fått ta ansvar för anläggningar och andra åtgärder för närrekreation. Det statliga stödet har i stor utsträckning gått till stora turistprojekt, exempelvis . Pengar har däremot inte funnits till en allsidig utveckling av de 25 områden av riksintresse för turism och friluftsliv som avsatts inom ramen för den fysiska riksplaneringen. Alla människor i vårt land borde ges möjlighet att kunna utnyttja de anläggningar som byggts med statligt stöd i olika delar av landet. Både lokaliseringsstöd och beredskapsmedel borde vara förknippade med sådana villkor, vilket inte varit fallet. Den utbyggnad av olika anläggningar som skett har i första hand underlättat för redan väletablerade. Resursstarka människor har fått ökade valmöjligheter. Vi menar att stödet till turismen från samhället i fortsättningen mera måste bli ett stöd till konsumenterna än till näringen. Mycket av de idéer och förslag som beskrivs i propositionen är bra, t. ex. transportfrågorna och underlättandet av kollektivresandet. Men det räcker inte med att som man gör i propositionen hänvisa till kollektivtrafiken som en angelägenhet. Satsning på kollektivtrafiken, och då främst järnvägarna, utgör något av grunden för en social turism, t. ex. med kollektiva rabatter och riktade paketresor. Detta måste finnas med i riktlinjerna för turist- och rekreationspolitiken. Sålunda bör t. ex. den viktiga Västerdalsbanan överföras till riksnätet. En nedläggning av linjen skulle svara väldigt illa mot det faktum att är ett primärt rekreationsområde och största vintersportområde. Västerdalsbanan bör rustas upp elektrifieras och förlängas till fjällvärlden. Den samordning som föreslås av olika turist- och rekreationsfrågor till ett turistråd får inte innebära ökad byråkratisering och försvagning av verksamheten totalt sett. verksamhet måste i stället breddas och folkrörelserna ges ökade möjligheter till inflytande. Samarbetet folkrörelser-kommuner och statsmakten är en förutsättning för att skapa bra alternativ till det dyra kommersiella utbud som finns. Kommunernas styrmedel i samband med exploatering och utbyggnader i primära rekreationsområden måste förstärkas. Propositionens innehåll är ganska magert i flera avseenden. Bra synpunkter beträffande innehållet i en framsynt turist- och rekreationspolitik framförs men följs inte upp med konkreta förslag till åtgärder. Vissa förslag beträffande organisationsfrågor förefaller dåligt motiverade och genomgående har de sociala aspekterna inte tillräckligt beaktats. En sak som saknas helt är kulturens samband med turismen. Kultur i vid bemärkelse, sevärdheter, kulturminnen, olika arrangemang och aktiviteter osv. är sådant som många människor vill förena med sin fritid och rekreation, vilket borde ha framhållits i riktlinjerna. Vpk har (t. ex. i motionerna 1981/82:1129 och 1130) ställt olika förslag till alternativa former av fritidsboende. a. om inrättande av en semesterrekreationsfond, genom vilken fackföreningarna kan inköpa och bygga fritidsanläggningar, men även ur denna fond ge semesterbidrag till lågavlönade och till dem som på grund av arbetsförhållanden behöver särskild vila och rekreation. En sådan fond kunde byggas upp med en avsättning från företagens omsättning. av företagens omsättning har beräknats ge ca 600 milj. kr. Vi vidhåller våra förslag och menar att regeringen bör komma med förslag i enlighet med vad vpk förordat då det gäller turist- och rekreationspolitiken, med tyngdpunkten lagd på utnyttjandet av de primära rekreationsområdena och närrekreationen. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att med ändring av proposition 1983/84:145 beslutar att stödet till odlingslotter och koloniträdgårdar m. m. utvidgas till att omfatta även andra fierfamiljshusområden än de med stort antal outhyrda lägenheter och att stödet icke skall vara förenat med ett absolut villkor om minst samma stöd från kommunerna, 2. att medger att ramen för beslut om bidrag till åtgärder i bostadsområden med stor andel outhyrda lägenheter för /85 vidgas med . 3. att uttalar sig för och hos regeringen hemställer om förslag i enlighet med vad som förordas i motionen om turistoch rekreationspolitikens statliga stöd och riktlinjer. (vpk) (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)