mot · G7022752 · 1984-04-04 00:00:00 — Motion 1983/84:2752 m. fl. Det militära försvarets fortsatta utveckling, m. m. 1983/84:112) I partimotion om försvaret (1983/84:2216) betonades vikten av att vårt land står kvar vid sina säkerhetspolitiska åtaganden inom försvarspolitiken, biståndspolitiken och nedrustningspolitiken. Inom försvarspolitiken finns ett sådant åtagande genom grunderna totalförsvarsbeslut. Vi får inte ge intrycket att är berett att ompröva sin försvarspolitiska målsättning till följd av yttre omständigheter som t. ex. en oväntat hög dollarkurs. Samma uppfattning förs fram i propositionen, när försvarsministern skriver att enligt min mening kan det inte vara rimligt att stora förändringar på den internationella valutamarknaden skall få betydande konsekvenser för försvarets faktiska utveckling. Efter förhandlingar mellan de fyra demokratiska partierna uppnåddes enighet om kompensation till försvaret för dollarkursens verkan. Vi tror också att det för trovärdigheten utåt för den svenska säkerhetspolitiken har ett extra värde att detta beslut kan fattas med mycket bred enighet i . Så stor enighet om försvarets anslag har inte funnits . I ett läge när svensk säkerhetspolitik utsätts för betydande påfrestningar genom utländska intrång på vårt territorium är denna enighet av särskilt stort värde. Med stor tillfredsställelse konstaterar vi att propositionens förslag också väl överensstämmer med partimotion rörande sådana objekt som behålls i organisation och planer. Dels de tre sista Draken-divisionerna, dels radarsystem och dels jaktrobotar. Det hade varit orimligt att lägga ned dessa tre divisioner och därmed reducera jaktflyget till åtta divisioner i ett läge när hotbilden i luften försvårats. Försvarsbeslutet poängterade luftförsvarets ökade betydelse, och därför innefattade detta beslut att jaktflyget skulle omfatta tolv divisioner vilket ändå är en kraftig minskning jämfört med antalet divisioner . Det bör noteras att ett behållande av Draken-divisioner inte bara innebär att man använder dessa flygplan under deras möjliga livstid. Därtill kommer också att vapnen till Draken-systemet, nämligen med en radarversion och en infraröd version, kan behållas. representerar stor eldkraft genom att antalet robotar är stort. Utgår Draken-flygplanen skulle också robotarna behöva skrotas. Man kan uttrycka saken så att de kvarvarande Drakendivisionerna har större effekt per division än tidigare genom att antalet robotar per division nu är väsentligt större. Varje division kan därför i ett akut läge avfyra robotar mot fler mål än man hade möjlighet till när robotbiståndet skulle räcka till fyra gånger så många divisioner. Att behålla de tre divisionerna innebär därför en betydande fördel för luftförsvaret, som i sin tur är av avgörande betydelse för att försvåra överraskande anfall mot vårt land. Med ett fungerande luftförsvar bör kunna reducera en angripares möjligheter till förbekämpning och därmed hans förmåga att genomföra en invasion mot vårt land. 1 fråga om radarstationerna synes läget vara att en del levererade stationer inte monteras upp därför att anslaget inte räckte till nödvändiga fortifikatoriska anläggningar. Detta måste betraktas som helt otillfredsställande. Dessa stationer gällde radarstationer för höga höjder. I fråga om låghöjdsstationer som helt saknats längs stora delar av landets kuster och i viktiga gränsområden var risken stor för förseningar. Detta vöre olyckligt, eftersom brister i förmåga att upptäcka kränkningar i luften vore allvarligt i en neutralitetssituation liksom redan i fred. I krig är en täckande radarbevakning en nödvändighet om det skall vara möjligt att kunna ge förvarning åt civilförsvaret vid luftanfall. I propositionen säger försvarsministern att han också förordar att utvecklingen av flygburen radar bör ske enligt tidigare planering, vilket skulle ge bl. a. utsträckt förvarning om eventuella kryssningsrobotar. Sådana robotar kan innebära en ny påfrestning för svensk neutralitet, och det vore då allvarligt om flygburen radar som kan täcka de områden som inte omfattas av kommande låghöjdsradarstationer skulle komma först . I propositionen tas inte frågan om flygvapnets bassystem upp. Vi förutsätter dock att möjligheter till kostnadsbesparingar inom detta system genom det slags åtgärder som skissas i folkpartimotionen tas till vara. I stället för att minska antalet framtida baser bör man söka improvisera och så långt möjligt välja lokala lösningar och därmed få ned kostnaderna. I motion togs frågan om fortsatta rationaliseringar inom fredsorganisationen upp. I propositionen anges att utbildningskapaciteten i arméns fredsorganisation underutnyttjas med ca 2 000 platser. Det stämmer med den ansats som angavs i motion. Försvarsministern förklarar att överbefälhavaren avser att lämna underlag så att beslut om 1 * 1983/84. ytterligare fredsorganisatoriska förändringar kan fattas . Beslut om sådana förändringar frigör medel, och därmed kan ytterligare resurser överföras till materielanskaffningen. I första hand synes sådana överföringar böra användas för att hålla uppe medlen till pansarvärnsfunktionen inom armén. Därmed blir det inte lika stora reduktioner inom armén. Försvarsministern anger att pansarvärnets materieltillförsel måste minska. Men enligt vår mening bör mer av planeringen för pansarvärnsfunktionen kunna fullföljas om besparingar inom fredsorganisationen frigör medel. I samband med hittillsvarande förbandsnedläggningar har kritik riktats mot personalpolitiken. Från personalhåll har påtalats att personal som flyttar från ett nedläggningsförband har sämre villkor i olika avseenden än personal som följt med utlokaliserade verk från . Detta har upplevts som närmast stötande, särskilt som personal som inte ville flytta från hade lättare att där nya arbeten än vad fallet oftast var för personal på orter där militära förband lagts ned. Från personalen har också påtalats att enskilda fall kommit i kläm därför att myndigheterna varit stela i behandlingen av förmåner i samband med förbandsnedläggningar. Så t. ex. har mycket strikta tidsgränser tillämpats i fråga om möjligheter att få stöd i fråga om arbete och bosättning på en ny ort. Mot denna bakgrund Finnér vi det positivt att försvarsministern ägnar personalpolitiken betydande uppmärksamhet i den nu föreliggande propositionen. Enligt hans mening måste försvarets personalpolitik samordnas mer än . En övergripande personalpolitik skulle enligt hans mening utgöra ett värdefullt instrument för ett fortsatt praktiskt arbete med utveckling av de personella resurserna. Försvarsministern ämnar därför låta utarbeta en övergripande personalpolitik inom först områdena personalutveckling, personalrörlighet, arbetsmiljö och samverkansformer. 1 motioner från folkpartihåll har påtalats att hittillsvarande vitsordssystem för militär personal av många uppfattas som pressande, omständligt och inte sällan som orättvist. Vitsordssystemet kan förhindra personalens möjligheter att våga framföra självständiga uppfattningar. Vi anser att frågan om vitsordssystemet därför hör samman med personalpolitiken. Av olika skäl har försvarsmakten, och då särskilt armén, ett läge där man riskerar att få en alltför stor andel aktivt befäl i högre åldrar. Det är olyckligt med tanke på behovet av relativt unga instruktörer i många sammanhang. 1 en motion från sida har föreslagits att problemet bör mötas genom att militär personal ges rätt att avgå i förväg, alltså . Också denna fråga skulle underlätta den personalpolitik statsrådet behandlar i propositionen. I samband med försvarsbeslut och genom särskilt beslut har ambitionerna höjts i fråga om svensk ubåtsskyddsförmåga. Från det att medel beslutas till dess att effekt nås kan förflyta. Eftersom den fartygsbundna ubåtsjakten i princip togs bort genom försvarsbeslut har kunskapen på detta område gått ned kraftigt. De speciella vattenförhållandena i plus att ubåtsspaning numera av erfarenhet måste kunna bedrivas även i skärgårdsområden gör att till stor del måste ta fram egen teknik på området. Utveckling, försök, produktion och utbildning tar tid. 1 takt med att erfarenhet vinns kan beslut fattas om vilken typ av utrustning som bör anskaffas, alltså olika former av fast utrustning, fartygsbunden utrustning och utrustning på helikoptrar eller flygplan. Den del av det moderna u-båtsskyddssystemet som fungerat längst är helikoptrarna. Där är kunskapen därför rätt stor, och fler enheter bör kunna skaffas. Av marinens tio tunga helikoptrar har ännu inte alla försetts med u-båtsjaktutrustning. På förslag från ubåtsskyddskommittén har beslut fattats om att också överföra fyra tunga helikoptrar från flygvapnet, för att öka antalet ubåtsjakthelikoptrar och därmed möjliggöra samtidig närvaro vid åtminstone två kustavsnitt. I propositionen återges där det uttalas att en sådan överföring till marinen bör ske . Det skulle alltså kunna dröja . Detta förefaller orimligt senfärdigt. Det rör sig alltså om helikoptrar som redan Finns i landet. Behovet av att öka vår ubåtsjaktkapacitet är starkt känt, både av allmänhet och av försvarsmakten. Det ter sig då minst sagt anmärkningsvärt att det skulle dröja för denna överföring. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att i skrivelse till regeringen understryker möjligheten att genom förändringar i fredsorganisationen frigöra ytterligare medel till modernisering av arméns pansarvärnssystem, 2. att i skrivelse till regeringen påtalar att övergripande personalpolitik för försvaret även bör omfatta förändringar av vitsordssystemet och ökade möjligheter till förtida avgång för militär personal, 3. att i skrivelse till regeringen uttalar att ett överförande av fyra tunga helikoptrar från flygvapnet till ubåtsjaktuppgifter inom marinen bör ske vid så tidig tidpunkt som möjligt. () ()