mot · G702740 · 1984-01-19 00:00:00 — Effektivare näringsliv genom mindre reglering Det moderna industrisamhället utvecklas snabbt. Den tekniska och ekonomiska utvecklingen har gjort samhället alltmer specialiserat och komplicerat. Det kräver givetvis att lagstiftningen fortlöpande moderniseras och kompletteras. Takten i lagstiftningen har dock varit alltför snabb . Lagarna har också blivit alltför komplicerade. De har berört alltför många områden. Speciellt har näringlivet blivit föremål för en omfattande reglering. Mer och mer har företagens handlingsfrihet begränsats. fanns i omkring 4 300 författningar i (). Av dessa var ca 1000 lagar, utfärdade av , och resten förordningar, utfärdade av regeringen. har det i genomsnitt tillkommit 1140 nya lagar och förordningar . Det gör ungefär tre nya författningar eller omräknat i timmar, en ny författning . är en av dem som studerat hur de nya lagarna berört företagarna. Han har räknat ut att ungefär en tredjedel av de nya författningarna riktat sig mot näringlivet, eller omräknat i timmar - en tillkommen . Vidare har konstaterats att det 1970-1979 kommit en ny regel som inskränkt företagens handlingsfrihet. Den klassiska bilden av en marknadsekonomi är att staten sätter upp de yttre ramarna för företagens verksamhet och därefter bevakar att reglerna följs. I marknadsekonomin låter man med andra ord företagen få största möjliga frihet. Stater med mer eller mindre socialistisk inriktning strävar efter att styra de s. k. marknadskrafterna. Det får till följd en lagstiftning som begränsar företagens handlingsfrihet. De socialistiska regeringarna i har fortlöpande vandrat på den vägen. Den våldsamma regleringen har medfört svåra skedeverkningar på den svenska företagsamheten. Allt fler företagare måste anlita jurister för att få hjälp med att tolka alla krångliga bestämmelser. Det är inte alltid som ens juristerna klarar att ange hur en ny lag skall tillämpas. Företagens administrationskostnader genom nya statliga bestämmelser har fortlöpande ökat. Noggranna beräkningar som gjorts vid ett företag med ca 40 anställda, SWEM A i , har visat på en minst fördubblad administrativ börda . ekonomiska utveckling är inte uppmuntrande. En jämförelse mellan de 15 viktigaste industriländernas ekonomiska tillväxt (BNP) visar att nästan hamnat på sista plats. T. o. m. har klarat sig bättre. Det relativt goda året under borgerligt styre 1979 räddade oss från jumboplatsen. Det är uppenbarligen så att den lagstiftning som riktats mot företagen är en väsentlig orsak till den negativa utvecklingen av ekonomi. Nyföretagande och expansion har försvårats. Privat initiativkraft har minskat. Statliga ingripanden och fiskala åtgärder har lagt en hämsko över svenska företagare. De har större intresse av att söka statliga och kommunala subventioner än att ägna sin kapacitet och sina kunskaper åt att utveckla nya idéer och att marknadsföra sina produkter. Inte bara näringslivet utan även kommunerna har drabbats genom ökade kostnader på grund av statliga regleringar. I 1982:999 har beräknats att kommunernas kostnadsökningar genom statliga regleringar 1982-1984 motsvarar en volymökning av ca 1,. Vi kan stärka konkurrenskraft genom att se över vår lagstiftning och att gå till väga på ett bättre sätt då ny lagstiftning arbetas fram. Jag skall nedan peka på olika metoder. Kostnadsberäkningar av lagar, förordningar och föreskrifter De tidigare använda detalj lagarna har numera ofta ersatts av s. k. ramlagar. I dessa ges endast allmänna mål och riktlinjer för en verksamhets inriktning samt kompetensfördelning mellan olika organ. Ett utmärkande drag för ramlagar är att de innehåller bemyndiganden för regeringen att utfärda närmare föreskrifter för lagens tillämpning. Regeringen kan delegera denna rätt till centrala förvaltningsmyndigheter. Ramlagarna innehåller ofta abstrakt omfattande regler med uttryck som skälig, tillfredsställande osv. Det blir myndigheternas uppgift att i föreskrifter och allmänna råd närmare precisera innebörden av lagen och göra lämpliga avväganden mellan allmänna och enskilda intressen. Ramlagstiftningen har blivit alltför omfattande. Flera hundra ramlagar har tillkommit med bemyndiganden till centrala myndigheter att utfärda föreskrifter, anvisningar och råd. Sådana utfärdas f. n. av ca 40 myndigheter i egna författningssamlingar. Därutöver finns lika många myndigheter som publicerar föreskrifter i annan myndighets författningssamling. Tillsammans ger de centrala förvaltningsmyndigheterna ut flera tusen nya föreskrifter, anvisningar och allmänna råd. Bara tryckkostnaden för deras författningssamlingar har beräknats till 15-20 milj. kr. Enbart författningssamling kostar ca 1 milj. kr. Men den utkommer också med 200-300 nummer ! Varje årgång omfattar omkring 1000 sidor! Ramlagstiftningen har i stället lett till att ett alltför stort och komplicerat regelsystem byggts upp. Det är nästan omöjligt att få en överblick över vilka regler som gäller inom ett visst verkamhetsområde. Det är minst lika svårt att ta reda på hur reglerna skall tillämpas. Regleringarna har medfört ökat krångel och ökad byråkrati. Detaljregleringar låser tänkandet och skapandet av nya idéer och lösningar. Kvalificerade medarbetare i företag ägnar arbetstid åt regeltolkning i stället för till produktivt arbete. Myndigheternas kostnader för att administrera regleringarna är vanligen små i förhållande till de kostnader som drabbar kommuner, enskilda och företagare. Det finns många exempel på att myndigheters regleringar medfört stora kostnader för företagare. I 1982:999 anges flera exempel. Ett är byggnadskostnadsutvecklingen för ladugårdar . Kostnaderna för en koplats var 1950 . och 1980 ca . Om inga standardförbättringar vidtagits skulle en koplats i en ladugård med standard ha kostat . Standardförbättring per koplats har kostat . Av denna summa hänför sig enbart till myndighetsutövning. Det är givetvis inte rimligt. Många minst lika tvivelaktiga regler har riktats mot det svenska näringslivet. Det har varit en effektiv åtgärd för att försvaga svenska företags möjligheter att konkurrera med andra länder. En reglering blir försvarbar så länge de samlade kostnaderna inte överstiger de samlade intäkterna av regleringen. Samhällsekonomisk kostnads- och intäktsanalys (SKI-analys) är en metod att fånga upp alla typer av effekter som en reglering ger upphov till och därefter sammanställa effekterna i någon form av kalkyl. Det är en teknik för att uttrycka olika typer av effekter i kronor och ören så att de kan slås ihop till ett enda värde. Där jämförs således kostnaderna för en reform med intäkterna (nyttan) av samma reform. Tekniken har länge använts i . Metoden har numera kommit till användning också i och . Det finns starka skäl att införa den också i . Lagstiftning med begränsad giltighetstid I sitt huvudbetänkande SOU 1979:61 föreslog förvaltningsutredningen att det i samband med beredning av beslut alltid bör övervägas om beslutet bör tidsbegränsas eller ej. Jag har ovan tidigare visat vikten av att man noggrant utreder konsekvenserna av nya regleringar och att man följer upp och utvärderar kostnader och effekter när de trätt i kraft. På så sätt kan betydande besparingar göras för både kommuner, enskilda och näringsliv. En ännu större besparingspotential torde dock föreligga i fråga om regleringar som varit i kraft . Den tekniska och sociala utvecklingen i samhället kan nämligen ha medfört att regler som kanske varit välmotiverade och ändamålsenliga nu inte alls behövs eller kanske går att förenkla eller helt tas bort. förslag är bra. Metoden har använts i . Där introducerades tidsbegränsade lagar i delstaten 1976. används den i närmare 30 amerikanska delstater. Eftersom det finns en bestämd tidpunkt då en lag upphör kallas metoden allmänt för solnedgångslagstiftning - sunsetlegislation. Om lagen, då den prövas på nytt, exempelvis , befinns olämplig på grund av ändrade förhållanden eller genom att ha medfört oväntade kostnader eller krångel skall den inte förnyas - solen går ner. Prövning enligt solnedgångslagstiftningsmetoden kan med fördel ske också av myndigheternas normer. Många onödiga föreskrifter till företag hade för länge sedan upphört om solnedgångsmetoden kommit till användning. Vi skulle ha haft färre regler, vilket också inneburit att regelsystemet blivit mer överskådligt och begripligt. Tillvaratagande av goda idéer och förslag Många svenska företagare upplever - och det med rätta - att de tyngs av många onödiga regler och föreskrifter. Ofta känner de sig hindrade av byråkrati och krångel. Den borgerliga regeringen gjorde ett försök att komma till rätta med krångel och onödig byråkrati i propositionen 1978/79:111, i vilken redovisades 172 åtgärdsförslag, varav 82 avsåg förenklingar av lagar, regler och bestämmelser. Det mest uppmärksammade förslaget var stoppandet av byggnadslovet för de s. k. Friggebodarna. Propositionen har inte fått någon efterföljd. Sedan den socialdemokratiska regeringen trätt till har intresset svalnat. I genomfördes på initiativ av bl. a. finska en antibyråkratikampanj. Över 5 000 förslag till bättre förvaltning inkom, varav 900 gällde förenklingar av regelverk och administrativa rutiner. De 30 bästa förslagen prisbelönades och uppmärksammades i pressen. En del av dessa förslag har genomförts, och håller f. n. på att utarbeta en rapport om resultatet av kampanjen. Bestämda tider för bestämmelsens ikrraftträdande Regeringen och centrala förvaltningsmyndigheter har ofta visat en uppenbar nonchalans mot medborgarna då nya regleringar införts. Om nya krav riktas mot företag och andra måste de givetvis få god tid på sig att sätta sig in i det nya och anpassa sin verksamhet till de ändrade kraven. Så har ofta inte varit fallet. Utebliven, försenad eller bristfällig information kan också medföra överträdelser-ibland med straffpåföljd - på grund av alltför mellan regelns kungörande och dess ikraftträdande. 1979 utkom olika författningar, som kungjordes i . Av dessa utkom 259 före ikraftträdan det, 39 av dem dagen före ikfratträdandet. 27 författningar utkom efter ikraftträdandet, varav en efter ikraftträdandet. Det är orimligt. 1979 är dess värre inte ett isolerat år. Det finns därför starka skäl att fastställa en minsta tid mellan kungörande och ikraftträdande. Med stöd av det anförda hemställer jag 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att förslag till nya lagar skall förses med en samhällsekonomisk analys, 2. att begär att regeringen ålägger de centrala förvaltningsmyndigheterna att framlägga kostnadsanalyser för utförda regler och normer, 3. att beslutar att inrätta ett särskilt underställt organ för att fortlöpande granska de samhällsekonomiska effekterna av centrala förvaltningsmyndigheters normgivning, 4. att hos regeringen begär utredning om tidsbegränsad giltighetstid för lagar m. m. i enlighet med vad i motionen anförts, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en antibyråkratikampanj, 6. att som sin mening ger regeringen till känna att en minsta tid skall förflyta mellan det att en författning utkommit från trycket och dess ikraftträdande.