mot · G7022642 · 1984-03-21 00:00:00 — nyorganiserad samhällelig företagsamhet, uppbyggd med hjälp av ett samhällsägt affärskreditväsende och av fondsystemen. Att den demokratiska karaktären blir starkt framträdande i dessa industrier är en viktig förutsättning för att säkra industrialiseringsprocessens inriktning i folkflertalets intresse, och för att väcka ett brett engagemang i arbetet. Uppbyggandet av en alternativ samhällelig industrisektor med inriktning på utvecklingsledande områden får också positiv innebörd för småföretagsamheten. Både privata småföretagare och arbetarkooperativa företag har fördel av att inte vara utlämnade åt de storkapitalistiska privatföretagens övermakt, åt en satellitroll eller åt risken att uppslukas i den fortskridande koncentrationsprocessen. Produktion är inte till för sig själv. Den skall heller inte vara till för att ackumulera vinster i händerna på ett fåtal och för att främja detta fåtals maktställning. Produktion är till för människor och för att det mänskliga samhällets materiella och civilisatoriska behov skall tillgodoses. En industripolitik måste därför bygga på sociala värderingar och riktas mot medvetna sociala mål. De uppgifter som främst står på dagordningen för en i sina former alltmer församhälleligad svensk industri kan översiktligt anges i följande punkter: De traditionella basindustrierna skall utvecklas i riktning mot högre förädling, färdigvaruproduktion anpassad till användningsområdet och ökad integration i själva produktionsprocessen. De ständigt växande råvaruvolymerna, som förut dominerade utvecklingen, skall ersättas med ökat arbets- och kunskapsinnehåll. Nya industrier med anknytning till elektronik och automatiseringsområdet skall inriktas på att dels undanröja det kaos som råder på denna tekniks område, dels ge den nya tekniken former som kan mobilisera människans mångsidiga kapacitet och främja hennes inflytande över och förståelse av produktionsprocessen i stort. dominerar kortsiktighet, bristande överförbarhet och inriktning på hierarkiska strukturer utvecklingen inom data- och elektronikområdet. En kvalitativt annorlunda inriktning är nödvändig. Denna måste också få sin motsvarighet inom utrustnings- och maskintillverkningen i bred bemärkelse, allteftersom denna tar elektroniken som sin tekniska utgångspunkt. Den industriella utbyggnaden skall inriktas på metoder och processer ägnade att motverka en utarmning av det mänskliga arbetet och den hotade förstärkningen av klasskillnader och skillnader i yrkesinnehåll. Sådana metoder och organisationsmodeller skall premieras, vilka kan tillvarata och förfina det mänskliga arbetet och ge varje arbetande en mer skapande roll i den samlade processen. Utveckling av hemmamarknaden skall ha den ledande rollen snarare än Exportens nuvarande andel behöver inte bli högre. Hemmamarknaden, och särskilt den samhälleliga sektorns, utbyggnad skall bilda underlag för produktionens utveckling, sammansättning och utformning. Detta bildar i sin tur en bas för effektivitet och konkurrenskraft på nya viktiga exportområden. Restriktioner mot hemmamarknad och konsumtion drabbar i sista hand exporten en exportledd tillväxt som trycker tillbaka hemmamarknaden slår därför undan grunden för sig själv. En stark och vidgad hemmamarknad är en förutsättning för en någorlunda allsidig industri, som inte har för stora luckor i sitt produktionsurval och därmed tenderar åt den ekonomiska bananrepublikens mönster. Mångsidigheten ökar också kraften hos den tekniska framstegsprocessen genom att kringeffekterna av ny forskning och nya metoder ökar. Transnationaliseringens hot är just att minskar sin mångsidighet och inrangeras i de transnationella imperiernas organisation och fördelning av verksamheter över världen. De industrier, vilka kan väntas bli växande , kan allmänt sett tockså väntas bli mer oberoende av geografisk lokalisering än många mer traditionella verksamheter. Denna egenskap måste i en medveten, planmässig utveckling användas för att utjämna regionala skillnader och orättvisor. Det saknas rationella skäl att godta en utveckling av det slag den senaste långtidsutredningen förespråkar med stora folkomflyttningar och koncentration av produktion efter de stora exportföretagens intresse. En sådan utveckling skulle skärpa klassamhället och förstärka de redan drabbade regionernas koloniala karaktär. Den vore ekonomiskt orationell och kostsam. Den vore en social belastning för arbetarklassen och folkflertalet. I den svenska kapitalistiska ekonomin råder en undersysselsättning, som riskerar bli kronisk. Därför är industrins utbyggnad en viktig del i kampen mot den kapitalistiska krisen, både i dess nationella och dess regionala aspekt. Ökningen av arbetsproduktiviteten är med den nya tekniken så stark, att även en växande total volym kan framställas med ständigt minskad total arbetsstyrka. Tillgång till nya arbeten måste därför skapas genom att ge produktionen ett genomsnittligt ökat innehåll av kvalitativt högtstående arbete, liksom ett högre tjänsteinnehåll. Såväl för hemmaproduktionens sociala nytta som för exportproduktionens konkurrenskraft är detta gynnsamt. Endast en sådan utveckling kan tillskapa ett större antal nya industriarbeten under de närmaste decennierna. Den tekniska forskningen hotas av att helt bli ställd i kommersiella intressens tjänst. Denna utveckling måste brytas. Försök att organisera forskning inom det tekniska området i särskilda ideologiska isolat med ensidiga kontaktytor till de privata storföretagen måste bekämpas. Forskningens självständighet och utrymmet för mångsidighet och kritik i det vetenskapliga arbetet måste i stället skyddas och utvecklas. Nya och djupare samband måste utvecklas mellan teknologisk forskning å ena sidan, arbetsprocessen och samhällsvetenskapen å den andra. Den allt allvarligare konflikten mellan industrisamhället och den ekologiska miljön måste avvärjas. Detta ställer bestämda krav på den fortsatta industrialiseringens organisation och innehåll. Miljöförstöringen är en följd av den ensidigt kvantitativa tillväxten, av den grova vinststrävan samt det ekonomiska systemets oförmåga att i sin kalkyl innefatta annat än kommersiella faktorer och värden. Med en tillväxt, som väsentligen inriktas på kvalitativa egenskaper och social nytta hos produktionen, kan ett avancerat industrisamhälle utvecklas även med en dämpad råvaruexploatering och ett stabilt intag av energi. De här skisserade utvecklingslinjerna är enligt vår mening en stomme i det alternativ för industrins utveckling, som svensk arbetarrörelse bör se som sin politiska skyldighet att verka för. Med den riktning utvecklingen uppvisar och med den ökade ekonomiska och ideologiska makt storkapitalet fortlöpande erövrar, är den en fara för arbetarklass och arbetarrörelse. Valet står mellan en industrialisering, grundad på humanistiska och socialistiska värderingar, och en industrialisering vars följd blir ett förråat klassamhälle, en allt brutalare kommersialisering och ett alltmer avancerat och svårbehärskat teknologiskt barbari. De i denna motion framlagda riktlinjerna och förslagen har en programmatisk och långsiktig syftning. De berör därför inte omfattning och fördelning av de olika anslagsposter, vilka är upptagna i propositionen. Först med utvecklingen av de alternativa industripolitiska linjer vi skisserat uppstår verkningar i form av nya prioriteringar och ramar. Här görs därför inga säryrkanden i detaljer, då det gäller anslagsmedlen. Mot bakgrund av vad ovan har anförts om den framtida industripolitiken föreslås att uttalar sig för att i enlighet med vad som anförs i motionen 1. en ny samhällelig industrisektor bör byggas upp för att säkra ett demokratiskt inflytande över industrialiseringens ledande avsnitt, 2. de nu existerande fondsystemen tillsammans med ett förstatligat affärskreditväsende bör utgöra den Finansiella organisation varmed den samhälleliga industrisektorn byggs upp, 3. nya och äldre samhällsägda industrier bör organiseras efter demokratiska lednings- och organisationsprinciper, 4. de klassiska basindustrierna bör inriktas på högre förädling, större färdigvaruproduktion och ökad integrering av produktionens olika led, 5. de teknologiskt ledande tillväxtindustrierna bör främja en teknisk utveckling, ägnad att förstärka det mänskliga arbetets ställning och innehåll i den fortsatta industrialiseringen, 6. utvecklingen av hemmamarknaden, bl. a. genom en utbyggnad av viktiga samhällssektorer, bör göras till underlag för en industriell tillväxt, 7. en allsidig industriell struktur bör vara ett mål för industripolitiken och ett alternativ till det av transnationaliseringen vållade hotet om ökad osjälvständighet och ensidighet, 8. en industriell utbyggnad bör göras till ett medvetet redskap i kampen mot arbetslöshet och regional utarmning, 9. den tekniska forskningens självständiga ställning bör återupprättas och dess underordning under storföretagens ensidigt kommersiella intressen brytas. 10. framtida industriell utbyggnad i bör inriktas på att lösa konflikten mellan industrisamhället och den biologiska miljön och förverkliga en till ekologiska förutsättningar anpassad industrialism. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)