mot · G7022924 · 1984-05-02 00:00:00 — m. fl. Sanktionsavgifter vid överträdelser av import- och exportregleringar (prop. 1983/84:192) Lagstiftningsmakten tillkommer enligt regeringsformen . Viss kompletterande normgivning tillerkänns dock regeringen, främst genom bemyndiganden i lag enligt RF 8 kap. 7 8. Bestämmelserna om bemyndiganden är dock restriktiva i två avseenden; dels anges de sakområden inom vilka bemyndiganden kan ges, dels anges särskilda begränsningar för vad regeringens normgivning på grundval av bemyndiganden får innehålla. Således har regeringen inte rätt att meddela föreskrifter om annan rättsverkan av brott än böter. Enligt RF 8 kap. 9 § kan regeringen dessutom efter bemyndiganden meddela föreskrifter om vissa avgifter. Frågan om gränsdragningen mellan lagstiftningsmakt och regeringens förordningsmakt efter bemyndiganden aktualiseras av förslagen i proposition 1983/84: 192 om sanktionsavgifter vid överträdelser av import- och exportregleringar. Regeringen vill ha bemyndigande att utfärda bestämmelser med sådana sanktionsavgifter. Det statsrättsliga problemet är om ett bemyndigande av denna art är förenligt med grundlagens bestämmelser. Lagrådets ledamöter har i ett omfattande yttrande behandlat frågan. Samtliga ledamöter är ense om att RF 8 kap. 9 8 inte är tillämplig. Den föreslagna sanktionsavgiften är en straffliknande administrativ påföljd och kan inte jämställas med avgifter. Regeringen instämmer efter lagrådsremissen i denna uppfattning. Återstår således frågan om det föreslagna bemyndigandet är förenligt med bestämmelsen i RF 8 kap. 7 § där det stadgas att regeringen efter bemyndigande inte har rätt att meddela föreskrifter om annan rättsverkan av brott än böter. Härvidlag är lagrådets ledamöter delade. Två av de tre ledamöterna anser inte att regeringsformen kan tolkas så att sanktionsavgifter av det slag det här gäller skall kunna jämställas med böter. De har även i övrigt en rad anmärkningar mot det granskade förslaget. Den tredje ledamoten kommer till en motsatt slutsats, nämligen att bemyndigandet kan ges. Den centrala meningen i hans resonemang är följande: Med ett betraktelsesätt enligt vilket sanktionsavgiften sålunda ses snarare som en påföljd, vilken inte är svårare än böter, än som annan rättsverkan av brott än böter blir det möjligt enligt paragrafen att till regeringen delegera kompetensen att utfärda föreskrifter om sanktionsavgift. Vi ansluter oss till den uppfattning som hävdas av lagrådets majoritet. Bemyndigandet bör således inte ges. Att det är fråga om annan rättsver kan av brott än böter är uppenbart. Om det är en påföljd, vilken inte är svårare än böter är det omöjligt att ha någon bestämd uppfattning om. Vår bestämda mening är dessutom att när det, som i detta fall, råder utomordentligt stor tveksamhet om ett förslag är förenligt med grundlagen så bör förslaget avvisas av . Det är ur rättssäkerhets- och rättstilllämpningssynpunkt synnerligen olyckligt om välgrundat tvivel på grundlagsenligheten av en bestämmelse kvarstår efter riksdagsbehandlingen. Om regeringen anser det angeläget bör den således i förevarande fall återkomma med ett förslag som är acceptabelt ur grundlagssynpunkt. Föredragande statsrådet framhåller i propositionen att liknande avgifter tidigare införts på andra områden. Detta är riktigt. Vad som är av intresse i detta sammanhang är dock att tidigare införda sanktionsavgifter reglerats genom bestämmelser i lag stiftad av . Det som är principiellt nytt är således att i detta fall skall avhända sig en del av lagstiftningsmakten till regeringen. Därav följer också att det är synnerligen oklart vilka bestämmelser som kommer att gälla och hur de skall tillämpas. Något förslag till förordning har inte bifogats lagförslaget. Lagrådets ledamöter har angett flera problem som måste lösas innan de i grova drag angivna intentionerna kan förverkligas. Utöver vad vi här sagt vill vi tillägga följande. Genomgången av detta ärende och av den statsrättsliga litteraturen på området visar att vissa delar av RF 8 kap. ofta ger upphov till tveksamhet vad gäller tolkning och tillämpning. Detta gäller inte minst distinktionen mellan skatter och avgifter och innebörden av bemyndiganden från till regeringen och därav härledd subdelegation till myndigheterna. Detta gäller också systemet med sanktionsavgifter av olika slag, vilket knappast var känt när grundlagen skrevs och inte alls behandlades av grundlagberedningen. Vi anser därför att RF 8 kap. i de delar som här angetts behöver ses över på grundval av de erfarenheter som vunnits av tillämpningen. Detta bör vara en av de uppgifter som åläggs den aviserade nya författningsutredningen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att beslutar att avslå förslagen i proposition 1983/ 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om behovet av en översyn av vissa delar av RF 8 kap. () SVEN-ER1K () () () () () () ()