mot · G7021622 · 1984-01-24 00:00:00 — Enhetliga vårdavgifter inom åldrings- och långtidsvården Skall den helhetssyn på svensk åldrings- och långtidsvård som är allmänt vedertagen kunna slå igenom fullt ut måste ett likformigt och ur patientens synpunkt kostnadsneutralt vårdavgiftssystem mellan de båda vårdformerna tillskapas. Antalet platser på ålderdomshem minskar fortlöpande. Det är delvis ett resultat av statens felaktigt utformade stöd till äldreomsorgen. har antalet platser minskat med mellan 500 och 800 . 1982 minskade antalet platser än mer eller med 891. För perioden planeras endast tre nya ålderdomshem med totalt 119 platser, medan 70 befintliga ålderdomshem planeras byggas om till . Detta är bra så länge utvecklingen främjar att äldre i allt större utsträckning ges möjlighet att leva ett självständigt och normalt liv i så nära anslutning till den invanda hemmiljön som möjligt. Det bör vara vägledande för all planering av såväl äldrevården som långtidsvården. En sådan målsättning främjas bäst i den helhetssyn på vården som är allmänt vedertagen. Patienten skall inte märka några skarpa gränser mellan å ena sidan kommunernas åtagande och landstingens å den andra sidan. Ett ökat samarbete mellan kommunernas socialvård och landstingens primärvård är också på gång inom ramen för denna helhetssyn. I det sammanhanget spelar ålderdomshemmen en viktig roll. Att få vårdas och bo i så nära anslutning till den invanda hemmiljön som möjligt måste också gälla den grupp av äldre patienter som är i behov av mera omfattande hjälp och tillsyn, men som inte kräver mer kvalificerad sjukhemsvård. För den kategorin är ålderdomshemmen ett utmärkt alternativ. Minskar ålderdomshemmen minskar också förutsättningarna för att kunna bereda denna kategori patienter en adekvat vård. Detta är allvarligt därför att denna grupp successivt kommer att öka som följd av befolkningsstrukturen. Följden skulle bli att allt fler då skulle behöva tas om hand inom sjukvårdens ram. Att vårda någon på en högre kvalificerad medicinsk nivå än vad åkomman kräver är både inhumant och oekonomiskt. I takt med att sjukhemsvården utvecklas kvalitativt för att ta emot allt tyngre patienter blir avståndet större mellan vård i hemmet och på institution. Skall samhället klara det totala vårdbehovet framöver när antalet äldre ökat måste ålderdomshemmen finnas kvar som en naturlig mellanform. Som ålderspyramiden ser ut kommer också allt fler att automatiskt kräva den mer kvalificerade sjukhemsvården. Mot bakgrund härav har vid behandlingen av socialutskottets betänkande 1983/84:12 gett regeringen till känna att förslag skyndsamt bör presenteras i syfte att minska den ekonomiska styrningen av den kommunala äldreomsorgen. Det är bra. Därmed bör snedfördelningen mellan ålderdomshem och till ålderdomshemmens nackdel bli undanröjd förutsatt att regeringen lägger ett sådant förslag. Relationen ålderdomshem - sjukhem Men fortfarande kvarstår en mycket viktig fråga att lösa innan talet om helhetssyn i äldrevården kan bli verklighet fullt ut. Det gäller relationerna mellan kommunernas ålderdomshem och sjukhemmen som landstingen är huvudmän för. råder det förhållandet att en patient kan vistas gratis på sjukhem medan vistelsen eller boendet på ett ålderdomshem kostar fr. o. m. . Det hänger samman med att vården för förtidspensionärer och ålderspensionärer omfattas av lagen om allmän försäkring vid vård på sjukhem medan vistelse eller boende på ålderdomshem för ovannämnda kategori ej omfattas av samma lag. Det är olyckligt. Därigenom kvarstår också då fortfarande mycket av de negativa effekterna som tidigare beskrivits. Det nuvarande avgiftssystemet bidrar till att efterfrågan på den dyrare och mera kvalificerade sjukhemsvården blir större än vad den borde vara därför att den för den enskilde patienten är billigare ställt i relation till vistelse pä ett ålderdomshem. Därmed skapas genom ett felaktigt avgiftssystem en överkonsumtion av vård som inte är motiverad. Den är heller inte riktig sett i relation till den tidigare anförda vårdideologin. För att vården skall kunna anpassas direkt och enbart till den enskilda patientens behov måste kostnadsneutralitet för den enskilde patienten råda mellan allaformer av vård och vistelse på institution. Dä först kan talet om en helhetssyn i fråga om vård och omvårdnad för den enskilde bli verklighet oavsett vilken huvudman som står för den ena eller den andra vårdformen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om att åtgärder vidtas för att ett ur patientens synpunkt kostnadsneutralt avgiftssystem tillämpas i vistelse på ålderdomshem och sjukhem.