mot · G8022972 · 1984-01-01 00:00:00 — m. fl. Lärarutbildning för m. m. 1984/85:122) kommer i denna motion att yrka avslag på regeringens proposition om den framtida lärarutbildningen för . För är både den praktisk-pedagogiska utbildningen och ämnesfördjupningen mycket viktiga. Vi är kritiska mot att ämnesfördjupningen på högstadiet minskar med regringens förslag. Vi begär därför att regeringen skall återkomma med ett nytt förslag i enlighet med följande: Lärarutbildningen skall uppdelas i två utbildningslinjer, en klasslärarlinje omfattande årskurserna 1 t. o. m. 6 och en ämneslärarlinje omfattande årskurserna 7 t. o. m. 9 i samt gymnasieskolan. Klasslärarlinjen skall omfatta 140 poäng. Ämneslärarlinjen skall ha två inriktningar, en mot högstadium omfattande 160-180 poäng och en mot gymnasiet omfattande 180 poäng. Inriktningen mot högstadiet skall omfatta antingen tre ämnen (40 + 40 + 60 poäng + 40 poäng praktisk-pedagogisk utbildning) eller tre ämnen (40 + 40 + 40 poäng + 40 poäng praktisk-pedagogisk utbildning). Den inriktning som riktar sig mot gymnasiet skall omfatta två ämnen (60 + 80 poäng + 40 poäng praktisk-pedagogisk utbildning). Behörighet till såväl klasslärarlinjen som ämneslärarlinjen skall vara tre årskurser i gymnasiet. Regeringen bör återkomma med en plan för att ge en behörighetsgivande kompletteringsutbildning för de lärare som är verksamma inom skolan och som har en ofullständig utbildning. Regeringen föreslår att den nya lärarutbildningen organiseras inom ramen för en allmän utbildningslinje med två skilda inriktningar, en för undervisning i tidigare årskurser (1 t. o. m. 7) och en för undervisning i senare årskurser (3 t. o. m. 9) Vi accepterar inte regeringens förslag till en grundskollärarlinje som skall omfatta alla . Förslaget får som konsekvens att det nuvarande sambandet mellan högstadium och gymnasiet bryts. Vi menar att regeringen inte i tillräcklig utsträckning har tagit hänsyn till det förhållandet att praktiskt taget alla elever går vidare från högstadiet till gymnasiet. Vi har därmed i realiteten fått en skola som inte är utan tolv. enligt vår uppfattning ligga till grund för utformningen av lärarutbildningens linjesystem. Det samband som finns mellan högstadiet och gymnasiet får inte brytas, som regeringen föreslår; i stället måste övergången mellan de bägge stadierna underlättas. Regeringens förslag innebär en förstärkning av ämneskunskaperna för lärarna på nuvarande låg- och mellanstadiet. I förhållande till lågstadielärarutbildningen motsvarar förstärkningen 40 poäng och i förhållande till mellanstadielärarutbildningen en förstärkning på 20 poäng. Denna del av förslaget är bra och kommer att kunna medverka till att kvaliteten på undervisningen i årskurserna 1 t. o. m. Förslaget till ny utbildning för lärare på högstadiet innebär däremot en försämring i förhållande till dagens utbildning. finns två alternativa studievägar, vardera med tre ämnen. Båda alternativen omfattar sammanlagt 160 poäng. Regeringens förslag innebär i stället en fyraämneskombination, även den inom ramen 160 poäng. För att rymma fyra ämnen inom samma ram som innebär regeringsförlaget att i två av ämnena skall kurserna inskränkas till vardera 20 poäng. Detta innebär enligt vår uppfattning en oacceptabel försvagning av ämneskunskaperna för högstadielärarna. Regeringens förslag om en fyraämneskombination med två ämnen om vardera 20 poäng tycks ha styrts utifrån uppfattningen att blockläsande på är ett obligatorium. Detta är enligt vår uppfattning en felaktig tolkning av den nuvarande läroplanen. Dåvarande stasrådet skrev i propositionen om den nya läroplanen (1978/79:180, s. 84): Det ligger enligt min mening ett stort värde i en sådan samverkan över de traditionella ämnesgränserna. Jag har därför föreslagit att kursplanen i orienteringsämnena blir så utformad att den underlättar en sådan planering Att tid avsätts för fördjupningsstudier i form av olika teman som elever och lärare väljer innebär dock inget krav på en sådan ämnesövergripande uppläggning. Läroplanspropositionen betonar således att det är på lokal nivå som valet skall göras huruvida ämnen skall läsas i block eller inte. Det är viktigt att i detta sammanhang framhålla, att frågan om blockläsande inte får avgöras på central nivå genom utformningen av lärarutbildningen. Det är också viktigt att understryka, att samverkan över de traditionella ämnesgränserna inte får innebära att de enskilda ämnena suddas ut. I den nya läroplanen för (Lgr 80) betonas vikten av baskunskaper. Tydligare än tidigare framhålls skolans uppgift att lära eleverna att räkna, läsa och skriva. I och med läroplansbeslutet har lärarna därmed fått stöd i sin viktiga uppgift att ge eleverna på tillräckliga baskunskaper. I konsekvens med läroplansbeslutet bör nu också lärarnas ämneskunskaper förbättras. Lärarna utgör skolans viktigaste resurs. Om skolan skall lyckas med sin uppgift beror på lärarna. Den utbildning som lärarna har och det stöd som de får i sin yrkesverksamhet utgör förutsättningarna för att skolan skall kunna uppfylla de krav som formulerats bl. a. i läroplansbeslutet. Som vi framhöll är det angeläget att reformera lärarutbildningen i syfte att anpassa denna till bl. a. den nya läroplanen och till de förändrade krav som har kommit att ställas på skolan . vittnar de senaste decenniernas i allt väsentligt framgångsrika lärarutbildning om att reformerna måste ske med försiktighet och att ödmjukhet bör visas inför tilltron till att i ett enda slag radikalt förändra tjänstestrukturen. Den lärarutbildning som nu har att ta ställning till kommer att påverka undervisningen i skolorna långt in . En förändrad lärarutbildning är så till vida mer genomgripande och betydelsefull för utbildningsväsendet än vad läroplansbeslutet har varit. anser att läratutbildningen för lärare på högstadiet och gymnasiet skall ges inom ramen för en ämneslärarlinje. Denna skall innehålla två huvudinriktningar, en för grundkolans högstadium och en för gymnasiet. För sex första årskurser bör utbildningen ske på en gemensam klasslärarlinje. Vid övergången från årskurs 6 till årskurs 7 kommer således eleverna att möta en ny kategori lärare. För att underlätta denna stadieövergång skall det finnas möjligheter för ämneslärarna i årskurs 7 att i något ämne undervisa i årskurs 6 och därmed plocka upp eleverna till årskurs 7. På motsvarande sätt skall det finnas möjligheter för lärare i årskurs 6 att genom komplettering av sina ämneskunskaper få behörighet att följa med eleverna från årskurs 6 till högstadiet. Som vi framhöll ovan stöder vi regeringens förslag om utbildningens innehåll för de tidigare årskurserna 11, o. m. Denna utbildning bör alltså enligt vad regeringen föreslagit omfatta 140 poäng. Vi ställer oss också bakom regeringens förslag till fördjupningsalternativ i resp. matematik och naturorienterande ämnen eller svenska och samhällsorienterande ämnen. En brist i propositionen beträffande lärarutbildningen för de tidigare årskurserna är dock att den inte närmare behandlar övergången mellan förskolan och årskurs 1 i grundkolan. Att denna övergång kan ske smärtfritt kan bli av avgörande betydelse för elevernas fortsatta skolgång. Denna fråga hänger också samman med frågan om vid vilken ålder eleverna skall börja skolan. Vi har i vår skolmotion tili innevarande (1984/85:731) föreslagit skolstart . Denna fråga är föremål för övervägande i skola-förskolakommittén. Vår förhoppning är att denna kommitté skall komma med ett förslag som innebär att eleverna tidigare än kan börja skolan och att detta därmed får påverka den pedagogiska uppläggningen av skolarbetet för de yngsta barnen. Ämneslärarlinjen bör omfatta två inriktningar, en för högstadium, en för gymnasiet. Den inriktning som vänder sig mot högstadium bör i sin tur ha två alternativ, ett på 160 poäng och ett på 180 poäng. Detta innebär en viktig kvalitetsförstärkning av lärarnas ämneskunskaper. Två huvudalternativ bör finnas inom inriktningen mot högstadiet. Det ena alternativet skall omfatta tre ämnen, två med 40 poäng och ett med 60 poäng. Det andra alternativet skall omfatta tre ämnen med 40 poäng. I båda fallen skall därutöver ingå 40 poäng praktisk-pedagogisk utbildning. Det alternativ som omfattar 60 poängs studier i ett ämne bör vara ett intressant alternativ särskilt för de högstadielärare som vill komplettera sin utbildning för att bli behöriga också på gymnasiet. Den inriktning av ämneslärarutbildningen som vänder sig mot gymnasieskolan skall omfatta två ämnen om 60 resp. 80 poäng. Utbildningen ger behörighet för att också undervisa på högstadium. De högstadielärare som läst 60 poäng i ett ämne är behöriga att undervisa i gymnasiet i detta ämne. Med vår uppläggning blir grundprincipen att lärare har minst 40 poäng i varje ämne i årskurserna 7, 8 och 9 samt minst 60 poäng i varje ämne i gymnasiet. För de lärare som kommer att tjänstgöra i mindre skolor och därför har ett större behov av bredd i utbildningen bör kompletteringsmöjligheter erbjudas. Samhällsorienterande och naturorienterande ämnen Vi har i våra förslag utgått från att den praktisk-pedagogiska undervisningen skall omfatta totalt 40 poäng. Vi har vidare inget att invända mot att utbildningen för högstadielärarna ges i form av två ämnesgrupper, en för samhällsorienterande och en för naturorienterande ämnen. Andra kombinationer bör dock vara möjliga. Regeringen har förelsagit en kombination med svenska omfattande 60 poäng och därtill ytterligare två främmande språk om 40 poäng i vartdera ämnet. Detta förslag ryms inom ramen för en av de två inriktningar som vi föreslår för lärare som vill ha behörighet för högstadium. För lärare i svenska på gymnasiet skall behörighetskravet vara 80 poäng, vilket alltså kan kombineras med ett främmande språk om 60 poäng. Vi ansluter oss till förslaget att två alternativa grupper bör finnas i den naturorienterande ämnesgruppen (biologi, fysik, kemi och teknik samt biologi, fysik, kemi och matematik). Med Lgr 80 infördes på högstadiet teknik som obligatoriskt ämne inom de naturorienterande ämnena. Av en enkät som SÖ genomförde framkom att av undervisningen i teknik skedde med behöriga lärare, med obehöriga lärare och resten med lärare med annan behörighet samt utan kompetens i teknik. saknas ca 1 200 tekniklärare om man har ambitionen att det skall finnas en behörig tekniklärare på varje högstadium. Med utgångspunkt från att teknikämnet och tillval med naturvetenskapligt-tekniskt innehåll skall kunna genomföras så att Lgr 80:s målsättningar uppfylls krävs att skolan tillförs lärare med gedigna tekniska kunskaper. Liksom vi föreslår för andra ämnen bör 60 poängs utbildning i teknik kunna erhållas. Propositionen har inte tillräckligt uppmärksammat problemen med tekniklärarutbildningen. Den nuvarande situationen bör särskilt uppmärksammas i arbetet med att upprätta en plan för fortbildningen. Vi har ingen invändning mot att UHÄ får i uppdrag att lägga fram förslag till en förändrad slöjdlärarutbildning varvid förutsättningarna för en samverkan med textilläratutbildningen skall redovisas. Det är viktigt att minska den ojämna könsmässiga rekryteringen till de båda utbildningarna. Vi ställer oss bakom förslaget från UHÄ om en förlängning av idrottslärarlinjen med 40 poäng i syfte att förstärka ämnesstudierna. Som framhålls i propositionen finns det ett betydande antal lärare som undervisar i ämnen i vilka de saknar formell behörighet. Detta är självfallet oacceptabelt. Alldeles oavsett behovet av en reformerad lärarutbildning krävs det därför att större resurser än satsas på att fortbilda och vidareutbilda nuvarande lärare. Särskilt angeläget är att lärare i högstadium, som endast har behörighet att undervisa i ett eller två ämnen, erbjuds en behörighetsgivande breddning av sin utbildning. Det minskande elevantalet i skolan torde innebära att antalet platser på lärarutbildningarna måste skäras ner. som därvid uppstår bör till en del utnyttjas för att snabbt erbjuda nödvändig behörighetsgivande utbildning. Sådan utbildning bör självfallet i största möjliga utsträckning förläggas till tider då lärarnas frånvaro minst stör det ordinarie skolarbetet. Vi förutsätter att arbetstagarnas organisationer i samråd med berörda skolmyndigheter kan överenskomma om kompletteringsutbildningens närmare uppläggning. bör ge regeringen i uppdrag att återkomma med en plan för hur man skall åstadkomma att nu anställda lärare som är utbildade endast i ett eller två ämnen skall kunna erbjudas kompletterande behörighetsgivande utbildning. För behörighet till ämneslärarlinjerna krävs genomgången treårig gymnasielinje, medan för låg- och mellanstadielinjen behörighetskravet är tvåårig gymnasielinje. Det är enligt vår uppfattning nu dags att generellt höja förkunskapskraven för tillträde till såväl klasslärarlinjen som till ämneslärarlinjen. En treårig gymnasieutbildning bör därför vara behörighetskrav för alla här berörda lärarkategorier. Föredraganden aviserar att hon i en kommande proposition ämnar ta upp frågan om den tregradiga betygsskalan i lärarutbildningen. Av hennes resonemang framgår att regeringen avser att föreslå att nuvarande tregradiga betygsskala ersätts med enbart betygen Underkänd - Godkänd. Ett sådant förslag är enligt vår uppfattning inte acceptabelt. Skillnaderna på en studieprestation som bara är godkänd resp. en som är utomordentligt bra måste kunna ta sig uttryck i en tregradig betygsskala där möjligheterna till omdömet Väl godkänd finns kvar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Med anledning av vad vi i motionen anfört hemställer vi 1. att avslår hemställan i proposition 1984/85:122, 2. att begär att regeringen återkommer till med förslag om en ny lärarutbildning i enlighet med följande riktlinjer: a) den framtida lärarutbildningen skall uppdelas i två utbildningar, en klasslärarlinje på 140 poäng omfattande årskurserna 1 t. o. m. 6 och en ämneslärarlinje på 160-180 poäng omfattande årskurserna 7 t. o. m. 9 i samt gymnasieskolan, b) ämneslärarlinjen skall ha två inriktningar, en mot högstadium och en mot gymnasiet, c) inriktningen mot högstadium skall omfatta antingen 40 + 40 + 60 poäng + 40 poäng praktisk-pedagogisk utbildning eller 40 + 40 + 40 poäng + 40 poäng praktiskpedagogisk utbildning, d) den inriktning som riktar sig mot gymnasiet skall omfatta två ämnen (60 + 80 poäng + 40 poäng praktisk-pedagogisk utbildning), e) tre årskurser i gymnasiet skall vara behörighetskrav för både klasslärarlinjen och ämneslärarlinjen, f) en plan bör utarbetas för att erbjuda behörighetsgivande utbildning till de lärare som är verksamma inom skolan och som har en ofullständig utbildning, g) en tregradig betygsskala i lärarutbildningen bör finnas kvar. () () () () () ()