mot · G7022615 · 1984-03-20 00:00:00 — När det gäller forskning inom såväl jord- som skogsbruket är det viktigt att det kombinerade jord- och skogsbrukets utvecklingsmöjligheter och problem särskilt uppmärksammas. En särskild brist föreligger där när det gäller skogsforskningen. Regeringen föreslår att statens råd för jord- och skogsbruksforskning () ges i uppdrag att ta fram ett forskningsprogram för alternativa produktionsmetoder inom jordbruk och trädgårdsodling. I det sammanhanget bör man särskilt uppmärksamma produktionsmetoder som direkt kan användas i det s. k. konventionella jordbruket. bör också i sitt program studera jordbrukspolitikens effektivitetskravs betydelse på kemikaliehantering, djurskydd m. m. Vi anser det vara angeläget att arbetet med att nya produktionsformer i jordbruk och trädgårdsnäring intensifieras. För att öka kunskapsuppbyggandet bör en professur övervägas inom detta område när tagit fram ett forskningsprogram kring alternativa produktionsformer. Det är synnerligen angeläget att en översyn av forskningen på miljö- och naturresursområdet kommer till stånd. Denna forskning är av grundläggande betydelse för naturresurs- och miljöpolitiken och för exempelvis de normer som skall gälla och tekniken för tillsynen. Mycket stora resurser läggs ned på detta forskningsområde och det är angeläget för regering och riksdag att få en objektiv bedömning av hur dessa medel används. Miljövårdsforskningen är mycket starkt bunden till , som också självt har en mycket stor forskningsenhet. Detta organisationsmönster avviker starkt från vad som gäller för annan forskning. Enbart detta faktum är ett viktigt skäl för en utvärdering och översyn. Det är viktigt att naturresurs- och miljöaspekter tas in i bilden i allt forskningsoch utvecklingsarbete som berör dessa frågor. På lång sikt bör därför en total integrering ske. Då bör också forskningsorganisationerna samordnas. På medellång sikt, fem å , torde det dock Finnas skäl att ha kvar en särskild organisation för den forskning som är särskilt inriktad på naturresurs- och miljöfrågor. Ett huvudalternativ bör vara tillskapandet av ett från helt fristående forskningsråd enligt samma mönster som gäller för bl. a. jord- och skogsbruket. Den nuvarande miljövårdsforskningen är i övervägande grad inriktad på att identiFiera och följa olika utsläpps komponenter i miljön samt hur dessa föreningar omvandlas och ger upphov till akuta eller kroniska effekter i miljön eller på människor. Därvid studeras och övervägs i första hand åtgärder för att bestämma enskilda föreningars effekter och sätta gränsvärden för tillåtet utsläpp till miljön. Miljövårdsarbetet inriktas på att begränsa skadeverkningar av användningen av existerande teknik. Mera sällan förekommer att man försöker långsiktiga möjliga utvecklingstrender och klarlägger de valmöjligheter som står till buds. Genom att på ett tidigt stadium identiFiera olika tänkbara utvecklingar kan man nå betydligt längre. en grund för överväganden om styrmedel. De internationella miljöproblemen bör särskilt bli föremål för ökade forskningsinsatser. Det gäller inte minst koldioxidproblemet, uttunnandet av ozonskiktet och försurningsproblemet. Vi vill här erinra om de förslag som vi under allmänna motionstiden förelagt vad gäller ökade forskningsinsatser. De möjligheter som finns för tvärvetenskaplig forskning bör särskilt beaktas. Många av de framtida miljöproblem som vi kan ana vidden av rör olika forskningsfält. En samordning är nödvändig för att se och inse problemen. Regeringen har i forskningspropositionen föreslagit att kollektivtrafikberedningen (KTB) och transportforskningsdelegationen (TFD) sammanförs till en ny myndighet transportforskningsberedningen (TFB). anförde i sin trafikpolitiska partimotion 1983 angående kollektivtrafikberedningen: Visserligen utgör beredningens praktiskt inriktade verksamhet ett viktigt bidrag i strävandena att finna lämpliga kollektivtrafiklösningar. Men vi anser det inte lämpligt att permanenta beredningen. Beredningens arbetsuppgifter bör kunna ombesörjas av någon annan redan befintlig myndighet, t. ex. transportforskningsdelegationen vad avser forskningsprojekten och statens väg- och trafikinstitut när det gäller de praktiska försöken. Vi anser därför inte att kollektivtrafikberedningen bör tas upp som ett separat anslag utan upptas under anslaget transportforskningsdelegationen. Med den utgångspunkten har vi inget att invända mot att KTB:s anslag slås ihop med TFD:s. Däremot anser vi, åtminstone , att den nya myndigheten TFB:s kansliresurser kan minskas i stället för att helt enkelt bestå av en sammanslagning av kanslipersonal. Genom att på så sätt minska forskningsbyråkratin skulle en större del av de anslagna medlen kunna tillföras den direkta forskningen. Vi anser vidare att den nya myndigheten, TFB, bör lokaliseras till med hänsyn till de möjligheter till forskningssamarbete, som då uppkommer i förhållande till VTI och . Rent allmänt vill vi fästa vikt vid att transportforskningen även bör behandla glesbygdens transportproblem. Inom det området kan intressanta erfarenheter hämtas även från forskningen i andra länder. Industriell utveckling och förnyelse Forskning och teknisk utveckling är av stor betydelse för industriell utveckling och förnyelse. I en partimotion angående proposition 1983/ 84:135 kommer vi från sida att närmare redovisa vår syn och våra förslag vad avser frågor som rör teknisk utveckling och industriell förnyelse. I föreliggande motion tas endast frågor upp som behandlar verksamheten vid styrelsen för teknisk utveckling (STU) och energiforskningsprogrammet för åren 1984/851986/87. Inledningsvis vill vi dock erinra om att i annat sammanhang krävt att det särskilda forskningsavdraget vid taxering till statlig inkomstskatt skall återinföras. Forskningsavdraget innebar enligt vår mening en avsevärd stimulans för företagen att bedriva nödvändig forskning eftersom det ekonomiska risktagandet blev mindre för satsningar som inte kunde förväntas ge ekonomiskt utbyte. Vi kan heller inte underlåta att peka på den socialdemokratiska regeringens yrvakna konstaterande att det svenska skattesystemet medför svårigheter när det gäller att i tillräcklig omfattning rekrytera kvalificerade utländska forskare. Detta bör enligt vår mening kunna tolkas som en senkommen insikt om att det nuvarande skattesystemet rymmer betydande problem. Vi ser därför med tillfredsställelse att regeringen nu tar initiativ i syfte att komma till rätta med de skattetekniska problemen vid rekryteringen av kvalificerade gästforskare. STU är central förvaltningsmyndighet för statens stöd till teknisk forskning och industriellt utvecklingsarbete. Från sida kan vi konstatera att de föreliggande förslagen i flera betydelsefulla avseenden följer upp initiativ som tagits av i såväl regeringsställning som opposition. Det är bl. a. väsentligt, vilket föredraganden understryker, att STU :s resurser inte binds upp för uppbyggande av fasta resurser vid högskolan. Vidare delar vi föredragandens uppfattning att STU:s stöd även i fortsättningen skall utgå i form av bidrag som villkoras med att mottagaren om projektet blir lönsamt skall betala royalty eller annan avgift. Positivt är även strävandena att dels få till stånd en omställning av flygindustrin mot en civil och exportinriktad produktion, dels försöka få industriföretagen att ta ett större ansvar för den s. k. kollektiva forskningen, dvs. frågor som rör en hel bransch eller en grupp av företag. Nedan kommer vi emellertid att ta upp några frågor där enligt vår mening vissa kompletteringar är nödvändiga från sida. Inriktningen av STU :s långivning Föredraganden framhåller att STU :s samlade stöd till utvecklingsarbete endast är en bråkdel av de resurser som industrin själv satsar. Den helt övervägande delen av industrins satsningar står storföretagen för. STU :s stöd bör därför företrädesvis ske där projektägarens egna finansiella resur 1** 1983/84. ser är knappa och STU:s stöd kan spela en avgörande roll för projektets genomförande. Föredraganden förordar därför att en ytterligare förskjutning av STU:s utvecklingsstöd mot de mindre företagen och då särskilt de unga teknikbaserade företagen. Från sida delar vi uppfattningen att STU:s stöd bör inriktas mot de mindre företagen. Föredragandens uttalanden står emellertid i klar motsättning till de konkreta förslag som regeringen lägger. Dessa innebär att stödet till teknisk utveckling minskar med närmare 40 milj. kr. eller räknat i fast penningvärde till 174 milj. kr. Detta är förvånande med hänsyn till uttalanden som föredraganden gör. Regeringen anvisar avsevärda resurser för industrifondens verksamhet. Fonden får 600 milj. kr. Fondens verksamhet är vidare enbart inriktad mot storföretagen. Från sida anser vi att i enlighet med föredragandens intentioner att stödet till teknisk utveckling hos de mindre företagen måste stärkas och föreslår att ytterligare 50 milj. kr./år avsätts för detta ändamål. Medelsanvisningen till industrifonden bör minskas i motsvarande omfattning. Enligt vår mening bör vidare inget projektstöd i traditionell mening utgå från STU till storföretagen. De erfarenheter som STU redovisar innebär att storföretagen vanligen utnyttjar STU-lånen i de fall projekten misslyckas. Vi anser därför att STU enbart bör lämna garantistöd i någon form för projekt som storföretag initierar, exempelvis s. k. projektförsäkring. STU bör således upphöra med den direkta långivningen till storföretagen. Enskilda uppfinnare har en stor betydelse för den industriella förnyelsen. Uppfinnare är därför och måste vara en viktig målgrupp för STU:s stöd. På förslag av STU införs nu en uppfinnarlön, vilken skall göra det möjligt för mottagaren att koncentrerat kunna arbeta med nya idéer och utvecklingsarbete. Vi har inget att erinra mot detta förslag. De personer, som torde komma i fråga för stöd i form av den s. k. uppfinnarlönen, är etablerade innovatörer. Det bör emellertid understrykas att det är av stor vikt att stöd även utgår till personer som har idéer men inte arbetat med uppfinnarverksamhet. Det är därutöver nödvändigt att de möjligheter som finns att utge stöd till personer utan dokumenterad erfarenhet av uppfinnarverksamhet utnyttjas i så stor omfattning som möjligt och att de regler som finns tillämpas generöst. De energiforskningsprogram som fastlagts 1978 och 1981 har inneburit att satsar mer än något annat land i världen räknat per person på forskning kring de förnybara energikällorna. Under socialdemokratins tidigare regeringsinnehav hade praktiskt taget allt utvecklingsarbete blivit eftersatt när det gäller att utnyttja olika former av skogsenergi, torv, sol och vind. Energiforskningsprogrammet för tiden /821983/84 innebar att 1 400 milj. kr. avsattes för treårsperioden. Det innebar en fyrdubbling jämfört med det energiforskningsprogram som beslutades . Programmet innebär att stora resurser satsas för forskning och utveckling av teknik i syfte att få fram teknik för att utnyttja energikällor som sol, vind, torv och biomassa. Stora resurser satsas vidare på energibesparande åtgärder inom industrin och i bostäder. har enligt regeringsbeslut i uppdrag att göra en samlad redovisning för de olika delområdena som enligt nämndens bedömning bör ingå i det energiforskningsprogram som skall gälla för åren 1984/851986/87. EFN har valt att redovisa sin i tre olika nivåer benämnda minimi-, medel- och maximinivån. Den totala omslutningen för energiforskningsprogrammet är i de skilda alternativen (inkl. fusionsforskning) 1 270, 1 809 och 1 080 milj. kr. För en oförändrad ambitionsnivå krävs exkl. satsningen på fusionsforskning ca 1 600 milj. kr. Regeringens förslag innebär att totalt satsas knappt 1 200 milj. kr. för den kommande treårsperioden dvs. en satsning som innebär en avsevärd sänkning av ambitionsnivån. Detta är förvånande bl. a. eftersom huvuddelen av remissinstanserna har förordat en oförändrad ambitionsnivå. En sänkning av ambitionsnivån inom energiforskningsprogrammet kan enligt vår mening inte accepteras. Det är självklart att i takt med att forskning och utveckling leder till att en viss teknik är färdigutvecklad för introduktion på marknaden vissa omprioriteringar sker i programmen. Gällande energipolitiska beslut innebär emellertid att energisystemet inom något eller några decennier huvudsakligen skall baseras på utnyttjande av energislag som inte används i någon större omfattning och på effektivare energianvändning. Detta kräver enligt vår mening fortsatta kraftfulla satsningar på forskning och utveckling inom energiområdet. Det är därför oroande att föredragande statsråd, i strid med vad huvuddelen av remissinstanserna anfört, ansluter sig till den fientliga inställning till samlad och långsiktig energiforskning som huvudsakligen statens energiverk ger uttryck för. Energiforskningsprogrammet finansieras med avgifter på olja, bensin, kol och kärnkraftsel. Avgifterna tillförs energiforskningsfonden och utgår med /m3 olja, /l bensin, /ton kol samt /kWh kärnkraftsproducerad el. 1 enlighet med den praxis som den socialdemokratiska regeringen infört redovisas inte i propositionen hur stora intäkterna till energiforskningsfonden kan beräknas bli . Från sida har vid upprepade tillfällen påtalats den nonchalans detta förfaringssätt innebär mot och dess arbete. Vi förutsätter att vederbörande utskott vid sin behandling av propositionen på nytt påtalar detta missförhållande. Intäkterna till energiforskningsfonden från oljeavgiften kan med utgångspunkt från en försiktig bedömning av importerad oljevolym för den kommande treårsperioden anges till ca 1 100 milj. kr. Avgifterna på kol och bensin, resp. på den kärnkraftsproducerade elen kan totalt beräknas inbringa ca 450 milj. kr. resp. ca 280 milj. kr. Totalt tillförs således fonden drygt 1 800 milj. kr. Det finns därför ekonomiskt utrymme för en bibehållen ambitionsnivå även med en betydligt snabbare minskning i oljeanvändningen än vad som förutsätts här. Det tillgängliga ekonomiska utrymmet skall jämföras med de knappa 1 200 milj. kr. som anvisas i propositionen. Det kan således konstateras att det föreslagna energiforskningsprogrammet innebär en kraftig sänkning av ambitionsnivån för forskningsinsatserna på energiområdet. Den socialdemokratiska regeringens neddragning av insatserna på energiforskningsområdet kan således inte motiveras med bristande ekonomiska resurser. Enligt vår mening krävs en bibehållen ambitionsnivå och vi föreslår därför att 1 600 milj. kr. anvisas förbudgetåren 1984/851986/87 för forskningsinsatser på energiområdet. Inom denna ram bör ej några medel för fusionsforskning anvisas. Regeringens bemyndigande att ikläda staten ekonomiska förpliktelser för forskning om utveckling inom energiområdet för budgetåren 1987/88 och 1988/89 bör räknas upp i motsvarande grad. energipolitiska beslut innebar bl. a. att tre myndigheter på energiområdet skulle inrättas statens energiverk (), energiforskningsnämnden (Efn) och oljeersättningsfonden (OEF). Avsikten med den oförändrade myndighetsorganisationen var en strävan från den dåvarande regeringens sida att effektivisera handläggningen av skilda frågor på energiområdet. Myndigheterna avsågs börja sin verksamhet . Socialdemokraterna lyckades emellertid få inrättandet av energiver ket uppskjutet och försenade därmed medvetet reformeringen av myndighetsorganisationen. kunde dock som planerat påbörja sitt arbete . I den nu föreliggande propositionen föreslås att energiforskningsnämnden skall upphöra som egen myndighet och inordnas i . Detta förslag kan kritiseras ur flera synpunkter. En omorganisation kan enbart ha en negativ inverkan på myndigheternas effektivitet. Avsikten med bildandet av Efn var vidare en strävan att slå vakt om den långsiktiga och mera övergripande energiforskningen en forskning som riskerar att komma i skymundan för mera kortsiktiga och i detta perspektiv mera lönsamma insatser inom energiområdet. Det bedömdes vidare vara väsentligt att det fanns flera självständiga myndigheter med möjlighet att lägga skilda aspekter på olika energifrågor och därmed ge ett bredare beslutsunderlag för statsmakterna. Ett samgående mellan innebär en uppenbar risk att den långsiktiga energiforskningen får vika för kortsiktiga insatser inom mera centrala verksamhetsområden. Verkets negativa inställning till forskning på energiområdet framgår för övrigt klart av remissvaret över planeringsunderlaget för energiforskningsprogrammet. är uppenbarligen helt centrerat kring kortsiktiga energitillförselfrågor. Av propositionen att döma förefaller föredragande statsråd att ansluta sig till negativa inställning till den mera långsiktiga energiforskningen. får, ofta i strid med vad andra myndigheter anfört, gehör för förslag till nedskärningar av forskningsinsatserna. Enligt vår mening måste det även i fortsättningen finnas en seriöst syftande långsiktig energiforskning. Efn bör därför kvarstå som självständig myndighet och propositionens förslag att inordna Efn i avslås. Förändringar i olika myndigheters programansvar kan givetvis diskuteras. Det torde däremot vara olyckligt, att i samband med att själva forskningsprogrammet läggs fast, kraftigt förändra ansvaret för skilda program. Enligt vår mening bör i princip nuvarande ansvarsfördelning för genomförande av det pågående programmet även gälla för det kommande och eventuella förändringar av programansvariga organ tas upp vid nästkommande energipolitiska beslut. Det är särskilt väsentligt såsom vi nedan återkommer till att () får behålla sina nuvarande uppgifter. Regeringens förslag till energiforskningsprogram tar i alltför stor utsträckning sikte på energitillförselområdet. Sambandet mellan tillförsel och användning av energi beaktas inte tillräckligt, vilket leder till en felaktig inriktning av arbetsinsatser och resurser. Enligt vår mening bör forskningsresurser främst satsas på frågor som rör energianvändning. Sammanfattningsvis bör följande fördelning av anvisade medel för energiforskning gälla för perioden /851986/87: Energianvändning i industriella processer m. m. Energianvändning för transporter och samfärdsel Allmänna energisystemstudier (AES) Övrig långsiktig forskning och grundforskning inkl. AES Reserv för senare fördelning Vårt förslag ansluter nära till Efn:s s. k. medelnivå med undantag för att enligt vår mening inga medel bör anvisas för fusionsforskning. Den föreslagna inriktningen innebär gentemot regeringens förslag en markerad satsning på framför allt forskning kring energianvändning inom transporter och samfärdsel resp. energianvändning i bebyggelse. Inom transportområdet är det framför allt en intensifierad forskning och utveckling av alternativa drivmedel som krävs. För att kunna utnyttja optimalt de fördelar som inblandning av t. ex. etanol kan ge krävs en omfattande forskning kring bensinens kvalitet och sammansättning. Etanol har bl. a. en oktanhöjande effekt och kan ersätta blyet i bensin och därmed ge en förbättrad miljö som följd. Vidare bör också satsningar i syfte att vidareutveckla motorer för ren etanoldrift prioriteras. Sådana motorer torde lämpligen kunna utnyttjas för bussar och lastbilar i tätortstrafik, vilket skulle innebära avsevärda miljöfördelar. Beträffande forskning och utveckling kring energianvändningen i bebyggelse är det framför allt nödvändigt att utveckla en byggteknik där värmeförsörjningskällan är en del av själva byggandet. Solfångaren måste vara en integrerad del av byggnaden. Värmepumpen måste ses som del i ett större värmeförsörjningssystem etc. Det är därför av största vikt att forskning om byggteknik och värmeförsörjningssystem i bostäder inte separeras. har på detta område förvärvat en avsevärd kompetens som måste vidmakthållas. BFR bör därför även i fortsättningen ha programansvaret för den del av forskningsprogrammet som rör energianvändning i bebyggelse. Någon överföring av ansvaret för vissa insatser inom delprogrammen Solvärmeteknik, Värmepumpar, Värmelagring och Värmedistribution från BFR till bör ej ske. På energitillförselområdet måste den gällande inriktningen mot forskning och utveckling av förnybara energikällor som skogsbränslen, torv, sol och vind ligga fast. Ett intressant område som också bör studeras är vilka möjligheter vågkraften har att bidra till vår energiförsörjning. Inom ramen för forskningsprogrammet bör därför en referensanläggning på vågkraft verk tas fram. Slutligen bör enligt vår mening programmet för Allmänna energisystemstudier (AES) finnas kvar som eget program med Efn som ansvarigt organ. Programmets karaktär innebär att det bör vara fristående gentemot andra program och framför allt inte inordnas i . I propositionen föreslås att erforderliga medel för deltagande i det europeiska samarbetet kring fusionsforskningen skall bestridas över ett särskilt anslag, benämnt forskningssamarbete med EG. Det finns enligt vår mening inga skäl för att delta i detta arbete med hänvisning till att kärnkraften endast övergångsvis skall utnyttjas för vår energiförsörjning. bör därför som sin mening uttala att förhandlingar upptas i syfte att åstadkomma en avveckling av deltagande i forskningssamarbetet kring fusionsfrågor. Detta innebär att den ekonomiska belastningen på statsbudgeten kan minska med upp till ca 150 milj. kr. Med hänvisning till vad som anförs i motionen hemställs 1. att ger regeringen till känna vad i motionen anförs a) rörande sambandet mellan gymnasieskolan och den högre utbildningen, b) rörande samspelet mellan forskningen och den grundläggande högskoleutbildningen, c) om sammanhållen examensbenämning samt möjligheterna till ämnesfördjupning inom högskolans linjeutbildningar, d) i fråga om en eventuell mellanexamen, e) i fråga om kursplaner för påbyggnadskurser om 120 och 140 poäng, f) rörande översyn av den statliga forskningsorganisationen, g) rörande översyn av nivån på administrationspåslag på externa forskningsanslag, h) rörande institutionernas ställning och möjligheterna att skapa en samlad basresurs för dessa, i) rörande medverkan från andra lärosäten vid avhandlingsgranskning, j) rörande översyn av forskarstuderandes försörjningssituation och prioritering av forskarutbildningsresurserna, k) rörande samordnade forskningsprogram som täcker språk, kultur, samhällsförhållanden och religion i områden som är av betydelse för internationella samarbete i kommersiella, tekniska och utvecklingsfrågor, 1) rörande inriktningen av forskningen om den offentliga sektorn, m) rörande översyn av informationen om forskningsresultat, n) rörande meritvärdet av arbete med forskningsinformation, o) rörande användning av medel i vissa statliga forskningsfonder till grundforskning, p) om tillskapande av ett fristående , 2. att hos regeringen begär att samlade forskningsprogram föreläggs senast , för a) datafrågor, b) havsforskning, 3. att för forskning vid mindre högskolor anvisar ett reservationsanslag om . som ställs till UHÄ:s disposition, 4. att beslutar att en professur i datalogi inrättas i från , 5. att till D 16 Humanistiska fakulteterna anvisar ett reservationsanslag om , 6. att till D 19 Samhällsvetenskapliga fakulteterna anvisar ett reservationsanslag om , 7. att till D 20 Medicinska fakulteterna anvisar ett reservationsanslag om , 8. att till D 23 Matematisk-naturvetenskapliga fakulteterna anvisar ett reservationsanslag om , 9. att till D 24 Tekniska fakulteterna anvisar ett reservationsanslag om . för fortsatt energisekreterarverksamhet, 10. att till D 28 Vissa särskilda utgifter för forskningsändamål anvisar ett reservationsanslag av . för samordning av dataforskning, 11. att till D 29 anvisar ett reservationsanslag av . innefattande full pris- och löneomräkning för verksamheten med framtidsstudier, 12. att till D 32 anvisar ett reservationsanslag av . för ekologisk teoriutveckling m. m., 13. att till D 31 anvisar ett reservationsanslag om . till forskning om alternativ för att nedbringa användningen av försöksdjur, 14. att till D 39 anvisar ett reservationanslag av ,