mot · G7022242 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:2242 och till de politiska ungdomsorganisationerna Både och landsting har i kammarrätten fällts för sina bidrag till de politiska ungdomsorganisationerna. Däremot är motsvarande bidrag i tillåtet, enligt en tidigare dom i kammarrätten. De motstridiga besluten ligger tidsmässigt nära varandra. I en motion till /83 påtalade vi socialtjänstlagens ofullkomlighet i detta avseende. Motionen avslogs men vi anser att det nu bevisligen finns grund för en översyn enligt motionen varför vi återupprepar den: I den numera upphävda barnavårdslagen intogs 1965 (1965:134) en bestämmelse i 3 § vilken uttryckligen ålade barnavårdsnämnderna att stödja den personlighetsutvecklande och samhällsfostrande verksamhet som utövas genom ungdomens egna sammanslutningar. Bestämmelsen medgav sålunda att kommunerna gav stöd till bl. a. de politiska ungdomsorganisationerna. 3 § barnavårdslagen gällde inte uttryckligen för landstingskommunerna. Dessa ansågs dock i rättspraxis vara berättigade att lämna sådant stöd som angavs i bamavårdslagen. Kommuner och landstingskommuner får inte lämna bidrag till politiska partier på annat sätt än som anges i lagen (1969:596) om kommunalt partistöd. Bidrag kan lämnas enligt denna lag till varje parti som är representerat i fullmäktige med samma belopp för varje plats som är representerat i fullmäktige med samma belopp för varje plats som partiet har. Sammanlagt betalar kommuner och landstingskommuner ut mer än 150 milj. kr. till de politiska partierna. Lagen om kommunalt partistöd innehåller ingen bestämmelse som ger kommunerna rätt att enligt denna lag ge stöd åt de politiska partiernas ungdomsorganisationer. Stödet till dessa kan därför enbart grundas på den ovan angivna regeln i barnavårdslagen. Vid studium av rättspraxis vad gäller kommunernas stöd till de politiska ungdomsorganisationena, framgår att det inte ansetts stå i överensstämmelse med 3 § bamavårdslagen att lämna stöd till ungdomsorganisationernas rent partipolitiska verksamhet. Barnavårdslagens åtskillnad mellan de politiska ungdomsorganisationernas personlighetsutvecklande och samhällsfostrande verksamhet å ena sidan och deras politiska verksamhet å den andra sidan har inte kunnat fastställas med någon större tydlighet. Det finns därför skäl att anta, att kommuner och landsting i många fall betalar ut bidrag som inte överensstämmer med vad lagstiftaren avsåg då 3 § bamavårdslagen 1965 fick sin dåvarande lydelse (1965:134). Situationen blev än anmärkningsvärdare då social tjänstlagen trädde i kraft. Socialtjänstlagen ersatte bland annat barnavårdslagen. I socialtjänstlagen finns ingen motsvarighet till 3 § barnavårdslagen. Inte heller förarbetena i socialtjänstlagen ger någon anvisning om hur stödet till ungdomsorganisationerna får utformas av kommunerna. Frågan har över huvud taget inte diskuterats vid riksdagsbehandlingen av socialtjänstlagen. Mot bakgrund av det anförda och då kommuner och landstingskommuner trots avsaknad av uttryckliga regler lämnar omfattande bidrag till de politiska ungdomsorganisationerna yrkar vi att begär att regeringen låter utreda frågan om socialtjänstlagen skall förses med en regel som tydligt anger i vilken omfattning kommuner och landstingskommuner får lämna stöd till de politiska ungdomsorganisationerna. () ()