mot · G702914 · 1984-01-18 00:00:00 — Regeringen vill enligt proposition 1983/84:100, bil. 15, spara 2,5 milj. kr. genom att avskaffa hemkonsulentverksamheten. Regeringen hänvisar till att av landets befolkning har tillgång till konsumentrådgivning i den egna kommunen. Hur ser det ut i verkligheten, som är den rätta värdemätaren? Jo, av landets 284 kommuner har 46 kommuner heltidstjänster för konsumentupplysning. I 32 kommuner erbjuds någon form av konsumentupplysning . I 29 kommuner erbjuds denna service . I hela 77 kommuner saknas denna verksamhet helt! Dessa kommuner är givetvis de minsta och de fattigaste, som inte har råd att betala en egen konsumentupplysning. De har förlitat sig på just hemkonsulenterna. Nationalekonomiskt är emellertid hemkonsulentverksamheten mer än självförsörjande. I ett av våra län med ca en kvarts miljon invånare, fördelade på drygt 80 000 hushåll innebär t. ex. förmedlade kunskaper, som medför en tioörings besparing per hushåll och dag hela 3 milj. kr. Detta räkneexempel kan sedan omsättas på hela landet och dess 3,5 miljoner hushåll! AB Hemmet är nämligen ett storföretag, om man betänker allt som kan ske eller sker inom dess ram. Här utförs matlagning, bakning, sömnad och lagning, tvätt, städning, hobbies och kanske trädgårdsarbete liksom studier, fritid, sport, åldringsvård, barnavård och samvaro. Hemmen och hushållen svarar för 300 miljarder arbetstimmar att jämföra med 500 miljarder avlönade s. k. formella arbetstimmar. Hemmen utgör sålunda en betydande del av landets ekonomi och är i åtstramningstider mer än någonsin i behov av rådgivning inom sitt vida verksamhetsområde. Det synes därför vara oklokt att i detta läge avskaffa en organisation, som visat sig fungera väl, för att byta ut den mot en ny organisation, om vilken man intet vet och som självklart kommer att kosta både pengar och kräva avsevärd tid från introduktion till funktion. Kommunerna har sålunda ingalunda den beredskap att ta över som propositionen vill ge intryck av. Inte heller får de antas vara särskilt benägna att ta över än mera av statlig verksamhet, som fortlöpande åläggs dem med de självklara konsekvenserna, att den icke önskvärda kommunala expansionen ånyo tilltar. Det vore sålunda slöseri att avveckla den väl inarbetade rådgivningsoch utbildningsorganisationen, som föddes i norrländska bygder efter Specialmejerskan introducerades att hjälpa människorna och har sedan utvecklats och i takt med tiden fram till vår tids välutbildade hemkonsulenter. Dessa har successivt försetts med nya uppgifter och då också byggt på sin utbildning med juridik, marknadsföring, psykologi, svenska, företagsekonomi m. m. Alla dessa kunskaper har sedan kommit till nytta efter nedtransformering och förmedling till vidareförmedlare, studerande och enskilda människor, men också i direktrådgivning till kommuner. Sammanfattningsvis utgör förslaget ingen besparing. Kommunerna förfogar bara till över egen heltidsservice gentemot allmänhetens behov av rådgivning. Övriga kommuner har inte råd med nya kommunala åtaganden utan har inriktat sig på fortsatt anlitande av den regionala direktrådgivningen. En ny form av lokal konsumentverksamhet finns ej redo att avlösa den gamla och torde förvisso kräva nya såväl personella som ekonomiska resurser. Nödvändiga besparingar måste därför ske någon annanstans inom totalramen för verksamhetsområde. Med hänvisning till det anförda hemställs* att avslår förslaget i proposition 1983/84:11, bil. 15, i vad gäller avskaffandet av hemkonsulentverksamheten. * Se även motion 1983/84:915.