mot · G702923 · 1984-01-20 00:00:00 — m. fl. Utgångspunkterna för moderat mark- och bostadspolitik är bostadskonsumenternas valfrihet och respekt för den enskilda äganderätten. All erfarenhet visar att enskilt ägande är den mest effektiva formen för förvaltning av bostäder. Ett ökat bostadsägande är det viktigaste steget för ett spritt ägande. Rätt att direkt äga sin lägenhet i flerbostadshus skall införas. Övergången från hyresrätt till bostadsrätt skall underlättas. Produktionen av nya bostäder är låg, och den fortsätter att sjunka. Bostadspolitiken bör därför inriktas på att öka rörligheten på bostadsmarknaden. Nuvarande hyressättningssystem måste avvecklas och ersättas med ett nytt marknadsorienterat system. Fastighetsägare och hyresgäster har ett gemensamt ansvar för en hyresutveckling som garanterar det långsiktiga underhållet. Den enskilde hyresgästen skall ges förhandlingsrätt. Konkurrerande hyresgästorganisationer måste få arbeta under lika villkor. Hyresrättsliga frågor skall överföras till allmän domstol. Vårt mål är ett bostadsfinansieringssystem fritt från generella subventioner. Detta mål kan endast förverkligas successivt och i kombination med t. ex. skattesänkningar. Den garanterade räntan skall trappas upp snabbare än och avvecklas. De statliga bostadslånen bör överföras till kreditmarknaden. Hyreshusavgiften skall avskaffas per och den planerade fastighetsskatten aldrig införas. Det beslutade systemet för realisationsvinstbeskattningen av bostadsrätter måste upphävas. Den fulla avdragsrätten för räntor skall återinföras. För alla upplåtelseformer och byggherrekategorier skall gälla samma skatte- och lånevillkor. Fastighetsägare skall i princip ha rätt att bebygga sin mark. Naturvårdsoch miljöhänsyn måste ges betydande utrymme i en framsynt markpolitik. Förköpslagen och mark- och konkurrensvillkor skall avskaffas. Expropriationslagen måste ändras. 1.1 Ägande ger valfrihet Utgångspunkter för moderat mark- och bostadspolitik är bostadskonsumenternas valfrihet och respekt för den enskilda äganderätten. 1 1983/84. personligt oberoende och frihet men kräver också ansvar. Det är därför konvention om de mänskliga fri- och rättigheterna innefattar skydd för den enskilda äganderätten. All erfarenhet visar att enskilt ägande är den mest effektiva formen för förvaltning av bostäder. Det är därför så många, även bland dem som bor i hyresrätt, vill äga sin bostad. Detta är ett skäl till varför vi moderater vill införa ägarlägenheter och underlätta för hyresgäster som så önskar att förvärva den lägenhet de bor i. Ett annat skäl är att spridning av ägandet också medför en spridning av makt. Den decentralisering som härigenom skapas leder till bättre maktbalans i samhället. Stat och kommun har ansvar för att även hushåll med låg inkomst eller stor försörjningsbörda har möjlighet att bo bra. Det är en viktig förutsättning för att motverka sociala problem. Den av socialdemokraterna förda mark- och bostadspolitiken innebär att den enskilda äganderätten successivt urholkats. Kommunerna har genom sitt planmonopol bestämmanderätten över var och när mark skall bebyggas. De kan besluta hur bostäderna skall utformas och vilken exploateringsstandard som skall gälla. Genom skilda instrument expropriation, förköp och markvillkor har kommunen ett avgörande inflytande över vilka som skall äga den planerade bebyggelsen. Gränserna mellan de olika roller kommunen har att spela som planläggare, som markköpare, som huvudman för egna bostadsföretag och som garant för likabehandling av medborgare och företag inom kommunen har brutits ned. Det allmänna har därmed kommit in i en lojalitetskonflikt, vilket är allvarligt för ett rättssamhälle som bygger på allas lika behandling. Många kommuner gynnar de allmännyttiga och de rörelseanknutna företagen. Dessa favoriseras på olika sätt, exempelvis vid marktilldelning. Ett sådant förfarande strider mot viktiga rättsprinciper. Det leder dessutom till ineffektiv resursanvändning. Subventions- och låneregelsystemet är mycket komplicerat och har resulterat i en omfattande och för skattebetalarna dyrbar byråkrati. Det som byggs anpassas till låne- och skatteregler i stället för till människors önskemål. Oavsett upplåtelseform upplevs boendekostnaderna som höga i . Detta beror inte på att den månadskostnad den enskilde betalar är hög utan på att skatten är så hög att det som återstår av lönen upplevs som otillräckligt. Bostadssubventionerna och då främst de generella bidrar till att skattetrycket är så högt. För /85 beräknas bostadssubventionerna uppgå till ca . Skatte- och låneregler har, liksom bruksvärdesystemet, utformats så att de ensidigt favoriserar byggande och förvaltning i allmännyttig regi. Produktionen av privatägda hyresbostäder har i det närmaste upphört. Även nyproduktionen av enskilt ägda småhus har fallit starkt. Intresset för att äga sin bostad direkt eller indirekt genom bostadsrätt är mycket stort i . Som påvisas i avsnitt 2.2 råder inte neutralitet mellan olika upplåtelseformer. Äganderätten har av socialdemokraterna placerats i strykklass. Även bostadsrätten och då framför allt enskild bostadsrätt motarbetas. Det hör t. ex. till vanligheten att socialistiskt styrda kommuner vägrar sälja mark till intressenter som vill uppföra flerfamiljshus med privat bostadsrätt. Enskilda hyresgäster har inget eget inflytande över kostnadsutvecklingen för sitt boende. I linje med socialdemokraternas kollektivistiska grundsyn har hyresförhandlingssystemet utformats så att i praktiken erhållit förhandlingsmonopol. Den enskilde hyresgästens uppgift är att acceptera parternas förhandlingsöverenskommelse och att betala. Moderata samlingspartiet har med skärpa kritiserat denna socialistiska politik, där äganderätten successivt urholkats, där allmännyttiga bostadsföretag favoriseras genom statliga låne- och skattebestämmelser och kommunala subventioner, där enskild bostadsrätt diskrimineras och människornas inflytande och fria val systematiskt motarbetas. Vi moderater vill gå den motsatta vägen. Vi vill göra det lättare att välja bostad och upplåtelseform. Låne- och skatteregler skall vara neutrala. Realisationsvinstreglerna skall vara så utformade att de inte försvårar byte av bostad. Äganderätt ger störst inflytande. För att göra det möjligt för fler att äga sin bostad vill vi att man skall kunna äga sin lägenhet även om man bor i flerfamiljshus. Sparande till egen bostad bör främjas. Den kommunala förköpsrätten skall avskaffas. Härigenom blir det lättare för alla att förverkliga sina önskemål. Nyproduktionens ringa andel av det totala bostadsbeståndet gör att omsättningen på bostadsmarknaden spelar en betydligt större roll . Förekomsten av skilda upplåtelseformer samt olika regleringar och förbud försvårar byte av bostad. Annars skulle människor säkert flytta oftare från hyreslägenhet under rörliga ungdomsår till småhus medan barnen växer, vidare till bostadsrätt när antalet familjemedlemmar åter minskar, för att kanske till slut återvända till en hyreslägenhet med dess högre servicenivå. I dagens situation bör bostadspolitiken inriktas på att öka rörligheten på bostadsmarknaden. En fungerande bostadsmarknad förutsätter att de boende får större möjlighet att förverkliga sina personliga önskemål. kan åstadkommas endast med ett större utrymme för prisbildning och marknadskrafter. Genom att avskaffa de s. k. mark- och konkurrensvillkoren förstärks konkurrensen mellan olika bostadsproducenter och förvaltare, vilket gagnar konsumenternas valmöjligheter. Hyresgästernas riksförbunds förhandlingsmonopol skall avskaffas. De enskilda hyresgästerna måste få ovillkorlig rätt att själva förhandla i alla frågor med sin hyresvärd. Den som vill bygga och bo i glesbygd skall ha rätt att göra det om inte kommunen kan visa att detta är direkt olämpligt ur synpunkt. Bostadsfinansieringssystemet måste reformeras. Det är av samhällsekonomiska skäl helt nödvändigt att de omfattande generella bostadssubventionerna i form av räntebidrag reduceras och avvecklas. För att detta skall kunna genomföras krävs att medborgarna får behålla en väsentligt större del av sin bruttoinkomst än . Marginalskatten skall för flertalet inkomsttagare uppgå till högst . För att kunna begränsa boendekostnaderna måste nuvarande kostnadsdrivande byråkrati avvecklas. Den förändring av mark- och bostadspolitiken som vi moderater förordar syftar till att stärka äganderätten och den enskilde medborgarens rättigheter samt öka möjligheten för alla att avgöra hur de själva vill bo. 1.2 Avreglering av bostadsmarknaden Den offentliga sektorn är mycket stor i . uppgick de offentliga utgifternas andel av bruttonationalprodukten (BNP) till . Jämförbara länder med hög levnadsstandard såsom och har en offentlig sektor omfattande . Genomsnittet för 1980 var . Bostadssektorn är det område där offentlig reglering, byråkrati, generella och selektiva subventioner fått störst utbredning. Det är därmed en sektor där avreglering och avveckling av subventioner är särskilt angelägen. Moderata samlingspartiet driver en konsekvent politik mot byråkrati. Ett exempel på detta är kravet på sänkta skatter och ett enklare skattesystem. Andra exempel på antibyråkratisk politik är arbetet för att ersätta de många selektiva ingripandena i näringslivet med generella åtgärder och att bryta offentliga monopol. Grunden för ett reformprogram är strukturella förändringar inom den offentliga sektorn. Redan gjorda åtaganden måste genomgå en hård omprövning. Varje offentlig verksamhet måste kunna motiveras mycket starkt för att inte bli föremål för bantning eller överföring till den enskilda sektorn. Många viktiga uppgifter löses lika bra eller bättre i privat regi. Följande metoder för att begränsa den offentliga sektorn är tänkbara: o Privatisering genom att personalen tar över. o Privatisering genom försäljning. o Rationalisering och/eller överföring till annan myndighet, o Avreglering, o Avveckling. Inom bostadssektorn finns ett flertal verksamheter som bör ses över i detta sammanhang. Hyresnämnderna och bostadsdomstolen är partssammansatta domstolar och består förutom av en lagfaren ordförande, av företrädare för parterna på hyresmarknaden. I avsnitt 1.5 förordar vi att dessa partssammansatta domstolar avskaffas och att hyresrättsliga frågor överlåts till allmän domstol. Det statliga bostadslånesystemet innehåller ett nätverk av regleringsmekanismer. Speciella krav ställs på standard och utformning av bostäderna. Lånereglerna styr genom sin utformning det som byggs. Därav följer att producenterna bygger på det sätt som är ekonomiskt mest fördelaktigt för företaget och som ger optimalt belåningsvärde. Om bostaden därmed också blir i överensstämmelse med konsumenternas önskemål är av mindre betydelse. Detta är fel från bostadspolitisk synpunkt. Bostädernas utformning, standard och utrustning skall självfallet bygga på konsumenternas önskemål och inte på vad som ger bästa belåningsvärde. 1 avsnitt 2.2 nedan föreslår vi att bostadslångivningen överförs till kreditmarknaden och att räntebidragen avvecklas. Under en övergångstid skall schabloniserade räntebidrag utgå. Med ett sådant system kan i stort sett den hantering som ligger på bostadsstyrelse och länsbostadsnämnder slopas. Härmed öppnas en möjlighet att avskaffa dessa organ. I den av statens planverk utarbetade Svensk byggnorm (SBN) blandas bindande föreskrifter med råd och exempel. kan massmedia redovisa fall där de kommunala byggnadsnämnderna utnyttjat sin ställning genom att kräva lösningar i enlighet med byggnormens exempel. Dessutom är nu gällande bindande föreskrifter alltför omfattande och detaljrika. Enligt vår uppfattning bör SBN ersättas med enkla tekniska funktionskrav och ett fåtal bindande bestämmelser. Ansvaret kan ligga direkt på riksdag eller regering. bedriver en typgodkännandeverksamhet. Denna skall täckas med inkomster från uppdragsgivarna. Så sker ej . En lång rad produkter typgodkänns, alltifrån sopskåp och dörrar till hela typhus. Det finns inget som säger att denna verksamhet måste bedrivas av en statlig myndighet. Den skulle kunna privatiseras exempelvis genom ett auktorisationsförfarande. Statens planverks information till kommunerna skulle med fördel kunna överföras till länsstyrelserna och därmed komma närmare kommuner De senare bedriver en omfattande översiktlig planering i samråd med bl. Någon ytterligare fysisk riksplanering behövs inte. Mot denna bakgrund anser vi att statens planverk bör avskaffas och nuvarande verksamhet dels avvecklas, dels privatiseras, dels överföras till andra myndigheter och departement. Svensk forskningspolitik har präglats av en tendens till ökad sektorisering. Myndighetsinflytandet har givits ökad tyngd på de vetenskapliga bedömningarnas bekostnad. Det har påverkat forskningskvaliteten negativt. Enligt vår uppfattning måste högskolan ges en vidgad roll inom byggforskningen. () som institution bör under förslagsvis en femårsperiod starkt minskas, eller möjligen t. o. m. avvecklas. Ansvaret för den relevanta verksamhet rådet bedriver bör överflyttas på andra huvudmän. Övrig verksamhet skall läggas ned. Högskolan bör ges ett ökat inflytande över byggforskningen. En del av byggforskningsrådets medel kan direkt överföras till fakultetsanslagen. STU bör kunna svara för en del av den mera tekniskt inriktade energiforskning som administreras av byggforskningsrådet. Åtskillig energiforskning kan emellertid direkt överlåtas till högskolan på samma sätt som ovan förordats i fråga om annan BRF-forskning. Ansvaret för den samhällsvetenskapliga forskning som byggforskningsrådet och () ger stort utrymme åt bör förutom direkt till högskolorna kunna överföras till . Också SIB:s uppgifter torde med fördel kunna överföras på andra organ och SIB därmed avvecklas. Bostadsproduktionen har inte anpassats till konsumenternas efterfrågan. Politiker och bostadsbyråkrater har bestämt var, när och hur det skall byggas. En presenterad opinionsundersökning utförd av Stiftelsen visar att av svenskarna vill bo i småhus. Undersökningen visar också att vill bo hos allmännyttiga bostadsföretag. har en högre andel bostäder i hyreshus än andra västeuropeiska länder. Socialdemokraterna fortsätter trots detta att prioritera flerfamiljshus i nyproduktionen. januari påbörjades enligt preliminära uppgifter från SCB 32 720 lägenheter. Motsvarande siffra var 37 371. Sedan regeringsskiftet har antalet påbörjade småhus minskat och antalet påbörjade flerbostadshus minskat . I budgetpropositionen förutses en ytterligare minskning av bostadsbyggandet till 33 000 lägenheter. Andelen småhus kommer att fortsätta att sjunka. 1 detta sammanhang bör noteras att produktionskostnaden per kvadratmeter för lägenheter i flerbostadshus överstiger produktionskostnaden för småhus. Utvecklingen för olika hustyper framgår av följande diagram. Fördelning inom befintligt bestånd Antal bostäder, 1 000-tal 1945- i?60 '975 1980 z 102 2.675- 3530 3669 Källa: SCB. Antal påbörjade lägenheter 1 000-tal 1-977 1978 1979 1980 1981 1982 1) 1 preliminära siffror jan . 2 preliminära siffror jan . Källa: SCB. Antalet outhyrda lägenheter i hyreshus har ökat drastiskt . Som framgår av nedanstående diagram finns av de outhyrda lägenheterna i det allmännyttiga beståndet. I nedanstående diagram har ej medtagits lägenheter som är tomma på grund av reparation, ombyggnad eller förestående rivning. Outhyrda lägenheter åren 1980 1983 Med en genomsnittshyra på /månad blir det årliga hyresbortfallet . Till detta kommer sedan kostnader i form av olika statliga subventioner för lägenheterna. Som vi redovisar nedan bör de allmännyttiga företagen sälja sina outhyrda lägenheter. Oavsett om man vill bo i en- eller flerfamiljshus skall man ha möjlighet att välja upplåtelseform. Det är möjligt att hyra bostäder i villor, radhus. kedjehus och flerfamiljshus. Däremot är det inte tillåtet att köpa och äga sin lägenhet, om man föredrar att bo i flerfamiljshus. Mer än hälften av landets bostadsbestånd är härigenom stängt för den som vill äga sin bostad. Detta är enligt vår uppfattning ytterst otillfredsställande. Införandet av ägarlägenheter är en förutsättning för att man skall kunna tala om valfrihet för bostadskonsumenterna. Bostadsägaren har ett avgörande inflytande och ansvar för sin bostad. Innehavaren av en ägarlägenhet får vidta de åtgärder han önskar när det gäller bostadens inre utformning. Genom egna arbetsinsatser kan han sänka boendekostnaderna. Lägenhet med äganderätt skall likställas med annan fast egendom, vilket bl. a. innebär att ägaren kan överlåta eller pantsätta lägenheten. Den som äger sin bostad tvingas oftast avstå från annan konsumtion därför att bostadsägande innebär ett kontinuerligt sparande; ett sparande som inte bara är bra för den enskilde utan också värdefullt ur samhällsekonomisk synpunkt. Direkt ägande av lägenhet i flerbostadshus är mycket vanligt i andra europeiska länder. Erfarenheterna från dessa länder visar att det fungerar bra. I flera länder ökar andelen bostäder upplåtna med äganderätt. 11, ex. genomförs ett brett program för ökat bostadsägande. har drygt 500 000 lägenheter i kommunala bostadsföretag köpts av hyresgästerna. Ett system för ägarlägenheter har presenterats i ägarlägenhetsutredningens betänkande Ägarlägenheter (SOU 1982:40). Förslaget har i stort anpassats till det fastighetsrättsliga regelsystemet. Betänkandet visar med all önskvärd tydlighet att det inte heller i föreligger juridiska eller andra hinder för att införa ett system med ägarlägenheter. Regeringen bör förelägga förslag om ett system för ägarlägenheter. Trots den relativt höga produktionen av småhus under den senare delen av är andelen småhus av totalbeståndet bostäder inte högre än , vilket kan jämföras 1945. Detta strider mot människors önskemål. I flertalet andra länder är andelen småhus högre, trots att tillgången på mark är betydligt mindre än i . Småhusägare har utsatts för svåra påfrestningar på grund av den s. k. skattereformens begränsning av ränteavdragen. har socialdemokraterna beslutat att ytterligare försämra den redan urvattnade marginalskattesänkningen. Till detta kommer den av socialdemokraterna planerade fastighetsskatten, vilken kommer att drabba småhusägarna mycket hårt. Antalet exekutiva auktioner, som på grund av det höga ränteläget fyrdubblats , kommer att stiga ytterligare. F. n. diskuteras att övergå till s. k. rullande fastighetstaxering. Vi avvisar detta förslag, eftersom det kommer att leda till krångel, orättvisor och ökade kostnader för fastighetsägarna. Stat och kommun skall underlätta för medborgarna att förvärva ett eget hem. Bostadspolitiken får därför inte prioritera hyreslägenheter i allmännyttan. Regleringar, byråkrati, skatter och bidrag måste ersättas med en marknadsinriktad och vad avser upplåtelseformer kostnadsneutral bostadspolitik. De som vill bo i småhus kommer då inte längre att missgynnas. Bostadsrätten skall fritt kunna disponeras av ägaren. Ingrepp på bostadsrättsmarknaden, t. ex. hembudsskyldighet och priskontroll, måste därför avvisas. Om kraftiga prishöjningar skall kunna undvikas, måste marknaden tillåtas att fungera så att utbudet tillgodoser efterfrågan. Realisationsvinstbeskattningen av bostadsrätter skall jämställas med den som gäller för egna hem. 1980 fanns ca 550 000 bostadsrätter i vårt land, vilket motsvarade av det totala beståndet. Genom omvandling av hyresrätter till bostadsrätter har antalet ökat . Huvuddelen av bostadsrätterna finns i flerbostadshus, men upplåtelseformen återfinns även i radhus och småhus i grupp. Den borgerliga riksdagsmajoriteten förbättrade 1982 möjligheterna för hyresgäster att ombilda sina lägenheter till bostadsrätter. Socialdemokraterna har efter regeringsskiftet avskaffat dessa regler och därmed försvårat en övergång från hyresrätt till bostadsrätt för de 750 000 hushåll som bor i allmännyttans fastigheter. Förslag finns också om förköpsrätt i de fall hyresgästerna träffat överenskommelse med fastighetsägarna om förvärv av huset de bor i. Detta är ett led i en utmanande överhetspolitik. Enligt vår uppfattning skall kommunerna aktivt hjälpa till att förverkliga önskemål om övergång från hyresrätt till bostadsrätt. De hinder på detta område som socialdemokraterna genomfört måste upphävas och de boendes övertagande av sina hus ytterligare underlättas. Vi föreslår därför att de boende skall kunna bilda bostadsrättsförening och förvärva sitt hus, om en enkel majoritet av hyresgästerna i stället för det gällande kravet på två tredjedelar så önskar. De som vill fortsätta att hyra sin lägenhet kan fortsätta att göra det på samma sätt som . I städernas ytterområden och i många mindre tätorter är det vanligt med flerfamiljshus med trefyra lägenheter. För att möjliggöra bildandet av bostadsrätt i denna typ av hus föreslår vi att en bostadsrättsförening skall kunna bildas i en fastighet med minst tre lägenheter. krävs minst fem lägenheter. Många upplever båstadsrätten som en attraktiv boendeform. mans med övriga medlemmar i bostadsrättsföreningen äga en fastighet ger många en känsla av trygghet. Den boende ansvarar själv för underhåll och för den löpande skötseln av bostaden. Gemensamt svarar de för husets drift- och kapitalkostnader. På detta sätt har de själva möjlighet att påverka sina boendekostnader. Genom sparsamhet och egna arbetsinsatser kan driftkostnaderna i bostadsrätt hållas lägre än i hyresrätt. a. av hyreshusavgiften och begränsningen av avdragsrätten för räntor har dock medfört att boendekostnaden i bostadsrätt stigit mer än i hyresrätt . Enligt vår uppfattning får inte statens och kommunernas åtgärder diskriminera vissa upplåteiseformer. Hyreshusavgiften och avdragsbegränsningen skall bl. a. därför anskaffas och den planerade fastighetsskatten inte införas. De som är intresserade av bostadsrätt är beredda att göra uppoffringar när det t. ex. gäller att i sin bostad satsa ett eget kapital. För att underlätta köp av bostadsrätt kan kommunerna ge borgen för hela eller del av insatsen. Det är vidare angeläget att de allmännyttiga bostadsföretagen uppmuntras att avyttra delar av sitt bostadsbestånd till av hyresgästerna bildade bostadsrättsföreningar. Avyttringen förutsätts ske på villkor som fastställs efter förhandlingar, vilket bör innebära att marknadsmässiga hänsyn tas. Det är sålunda inte sannolikt att det i flertalet fall enbart blir ett överförande av de lån som belastar resp. fastighet. Delar av ett allmännyttigt företags bestånd kan sannolikt överlåtas till ett högre pris, medan det beträffande andra bestånd t. ex. med eftersatt underhåll och/eller tomma lägenheter kan bli aktuellt att överlåta till ett lägre pris. För de allmännyttiga bostadsföretagen leder en avyttring av delar av bostadsbeståndet till fördelar. Företagen får bl. a. ökade förutsättningar att efter en sådan försäljning bättre underhålla och förvalta kvarstående innehav, vilket är väsentligt för dem som bor kvar med hyresrätt. I de nybildade bostadsrättsföreningarnas regi skulle de boende genom egna beslut ta ansvar för fastigheten. Från bostadspolitisk synpunkt är detta bra och som vi ovan framhållit i enlighet med bostadskonsumenternas önskemål; det är dessutom ett samhällsekonomiskt gynnsamt sätt att aktivera fastigheter som i annat fall på många håll hotas av kapitalförstöring. För att underlätta en ombildning av lägenheter i de allmännyttiga företagen till bostadsrätt, föreslår vi att förbudet mot s. k. dubbelupplåtelse av bostadsrätt upphävs vad gäller de allmännyttiga bostadsföretagen. Detta skulle möjliggöra att bostadsföretaget övergångsvis blir bostadsrättsinnehavare av de lägenheter där de boende ej önskar byta upplåtelseform. De särregler som gäller för HSB/beträffande majoritetskravet bör då upphävas. Vid avyttring av fastigheter från hyresrätt till bostadsrätt skall staten erbjuda övertagande av befintliga statliga bostadslån.