mot · G702698 · 1984-01-18 00:00:00 — Den svenska försvarsbudgeten omfattar . Men hur många tekniska hjälpmedel vi än utrustar oss med så kan vi inte försvara oss om inte såväl militärerna som folket bakom linjerna har skor, kläder och mat. Huruvida vi har tillräckligt stor inhemsk produktion av skor och kläder kan diskuteras, men den här motionen skall handla om en del av vår livsmedelsförsörjning. Sedan har produktionen av mjölk, kött, fläsk och ägg i hög grad centraliserats. av de ägg vi äter produceras vid s. k. äggfabriker, och av det fläsk vi konsumerar kommer från s. k. svinfabriker. Även mjölkproduktionen sker nu i betydligt färre besättningar, där medelkobeståndet i stället är större. Som exempel kan nämnas Vånga socken, där en av oss motionärer bor. Där fanns 1945 ca 120 mjölkproducenter, finns det ca 20. Men produktionen har inte bara centraliserats, den har också i mycket hög grad mekaniserats. Hönsen i en s. k. äggfabrik är helt beroende av att fläktsystemet går, och de överlever inte många timmars elavbrott. Vad gäller mjölkningen sker den numera i det övervägande antalet lagårdar med releasersystem. Det betyder att mjölkmaskinerna inte kan köras med enbart remöverföring från traktorn. Ett elavbrott betyder alltså att korna inte kan mjölkas = konsumenterna får ingen mjölk. Det andra stora problemet när det gäller nötkreaturbesättningar är vattenförsörjningen. En ko dricker ca 80 1 vatten . En medelbesättning på 25 kor behöver alltså 2 000 1 vatten . De handpumpar som ofta fanns i lagårdarna förr är lika skrotade som de gamla mjölkmaskinsanläggningarna. Att på annat sätt forsla in dessa mängder av vatten är så gott som omöjligt återstår att släppa djuren lösa oberoende av årstiden. Även spannmålsproduktionen är mycket beroende av elström. Nästan all spannmål tas med skördetröska och behöver sedan torkas om den inte skall mögla. Antingen man använder varmlufts- eller kalluftstork måste fläktarna ha ström. De gamla självbindarna är skrotade, hästarna slaktade och konsten att slå med lie så gott som utdöd. Sammanfattningsvis: Utan elström kan vi inte klara vår livsmedelsförsörjning. Lösningen på problemet är reservaggregat. Sådana finns i handeln. Med en styrka på ca 25 kVA kostar de ca . För dagens ekonomiskt betungade lantbrukare är detta i de flesta fall en alltför stor utgift, även om det i en del fall finns möjlihgeter för två lantbrukare att dela ett reservaggregat. Att anskaffa reservaggregat för elström så att kan få fram livsmedel även kan inte heller enbart vara en lantbrukets egen angelägenhet. Det är därför rimligt att staten svarar för en del av kostnaderna för anskaffningen av ett tillräckligt antal reservaggregat för att trygga vår livsmedelsproduktion under krig och avspärrning. innebär tillgång på reservkraftverk väsentliga fördelar också i fredstid för att mildra olägenheter och förluster vid längre elströmsavbrott. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi 1. att beslutar att ett 25-procentigt bidrag skall utgå till de lantbrukare som för att trygga sin animalieproduktion anskaffar lämpligt reservkraftverk, 2. att beslutar att kostnaden för detta bidrag skall tas ur de medel som inflyter inom oljeersättningsprogrammet. () ()