mot · G7022857 · 1984-04-13 00:00:00 — Motion 1983/84:2857 Lag om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m. m. 1983/84:179) betänkande (SOU 1983:33), som ligger till grund för regeringens proposition, har huvudsakligen haft till syfte att 1. legitimations- och behörighetsföreskrifterna skall utgå ifrån patienternas säkerhet i vården, 2. skall vara enhetliga och lättöverskådliga, 3. inte onödigtvis inskränka sjukvårdshuvudmännens självbestämmanderätt. Direktiven kan tolkas så att patientsäkerheten är ett mål, som står över alla andra mål, när kompetensen inom hälso- och sjukvården skall fastställas. Jag kan dock konstatera att kommittén och regeringen i sin proposition inte varit konsekventa i tillämpningen av direktiven. I ivem att inskränka behörighetsföreskrifternas omfattning har man tummat på kravet en god säkerhet i vården. Enligt min mening bör också arbetsterapeuterna omfattas av behörighetsföreskrifterna i förslaget till lag om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården. Staten bör alltså meddela regler i form av föreskrifter om kompetenskrav för tjänst som arbetsterapeut. I sin bedömning har behörighetskommittén utgått från att grupperna barnmorskor, läkare, sjuksköterskor och tandläkare intar en särställning i förhållande till patientsäkerheten. I princip, konstaterar kommittén, kan en reglering begränsas till dessa grupper men: Det finns ett fåtal grupper, som med hänsyn till arbetsuppgifternas betydelse för patientsäkerhet, kan jämställas med de fyra nämnda grupperna. Förutom för läkare, sjuksköterskor och tandläkare föreslår kommittén att föreskrifter med behörighetskrav skall finnas för viss ambulanspersonal, vissa laboratorieassistenter, sjukgymnaster och sjukhusfysiker. 1983/84:179 s. Det förefaller mot denna bakgrund för en utomstående mycket ologiskt att arbetsterapeuter med självständigt yrkesansvar för arbetsterapeutisk behandling endast kommer att omfattas av regler i form av allmänna råd från . I behörighetskommitténs betänkande avsnitt 7.3.8 slås fast att arbetsterapeuter och sjukgymnaster i rättsligt avseende såvitt möjligt bör behandlas lika med hänsyn tagen till betydande likheter vad avser utbildning och arbetsuppgifter. Fr. o. m. utbildas arbetsterapeuter och sjukgymnaster vid rehabiliteringslinjen (100 poäng) inom den , inriktning mot arbetsterapi eller sjukgymnastik. Arbetsterapeuten är vanligen remissinstans och har eget behandlingsansvar. Arbetsterapeuten ansvarar för att utreda och bedöma patientens behov av arbetsterapi i förebyggande, behandlande och rehabiliterande syfte samt för att utifrån analyser fastställa behov av arbetsterapi, formulera problemen samt besluta om vilka åtgärder som skall vidtas och utföras. - att behandla fysiska, psykiska och sociala funktionsstörningar individuellt och/eller i grupp, - att ansvara för individ- och miljöinriktade åtgärder inom områdena personlig vård, boende, arbete/skola och fritid. Av detta följer att arbetsterapeuten har utprovnings- och ordinationsrätt på ett stort antal hjälpmedel från enkla till tekniskt avancerade. I arbetsuppgifterna ingår även tillverkning och utprovning av ortoser samt i vissa fall ordinationsrätt av dessa. Vidare bör noteras att bostads- och arbetsplatsanpassning ingår som en viktig del i arbetet. Det behövs inte mycket fantasi för att föreställa sig vad t. ex. felaktig träning eller felaktigt utprovade hjälpmedel av exempelvis stroke-patienter kan leda till i form av lidande för patienten. Min oro baseras på det faktum att landstingen fortfarande anställer icke-utbildade arbetsterapeuter på arbetsterapeuttjänster. De allmänna råd som meddelar är endast en rekommendation till arbetsgivaren och garanterar ej den säkerhet och kvalitet som patienten har rätt att kräva. Denna attityd, som sjukvårdshuvudmännen uppvisar, torde vara en kvarleva från den tid då arbetsterapi närmast betraktades som en form av förströelse. Arbetsterapins innehåll har varit föremål för genomgripande förändringar, som ställer krav på goda kunskaper i medicinska, beteende- och samhällsvetenskapliga ämnen utöver de för arbetsterapeuten specifika yrkeskunskaperna i arbetsterapins teori, metodik och praktiska tillämpning. Det är enligt min mening ett berättigat krav att patienten, som får arbetsterapeutisk behandling inom samhällets hälso- och sjukvård tillförsäkras den vårdkvalitet som endast en utbildad arbetsterapeut kan säkerställa. Jag vill också påminna om att intentioner varit att genom behörighetsföreskrifter säkerställa att ramlagen, HSL, får ett innehåll som ökar patientsäkerheten i vården. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av behörighetsföreskrifter för arbetsterapeuter i lag om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården.