mot · G8024 · 1984-10-16 00:00:00 — m. fl. av regionmusiken och Rikskonserter (prop. 1984/ 85:1) Musiken är den kulturform som mera än andra kulturyttringar kommit att bli var mans egendom. Genom modern teknik och nya media är dagens ungdom mera engagerad i musiklyssnande och även aktivt musicerande än tidigare generationer. De kommunala musikskolorna har hunnit ge en grundläggande utbildning till en generation ungdomar, av vilka många genom vidareutbildning kommit att ägna sig åt musiken som yrke. Ett stort antal körer, ensembler och musikgrupper har bildats. En motsvarande bredd och kvalitet saknas inom t. ex. bildkonsten, teatern och litteraturen. Frågan om regionalisering av de båda statliga musikinstitutionerna regionmusiken och bör sättas in i sitt musikpolitiska sammanhang. Målsättningen med en regionaliserad organisation måste vara att på det lokala fältet, dvs. i kommunerna, få en sådan bredd inom musiklivet att man kan tillgodose behovet av ett fritt och flexibelt musikliv av hög kvalitet. Redan inledningsvis kan konstateras, att kommunen - inte - är den naturliga enheten för en decentraliserad musikverksamhet. De kommunala musikskolorna har redan berörts. Till dessa kan fogas ett stort antal musikensembler, körer och föreningar med musik på programmet, som har primärkommunen som sitt verksamhetsområde. Av tillgänglig statistik framgår dessutom, att primärkommunernas musiksatsningar är drygt tio gånger större än landstingens. Om man räknar in de kommunala musikskolorna blir skillnaden ännu större. Då omfattar landstingens anslag till musikområdet av primärkommunernas (Kulturstatistik 1979). konstaterar, med kännedom om hur musiklivet fungerar i praktiken, att "grunden för det svenska musiklivet är en brett förankrad verksamhet ute i kommunerna, där inte minst de kommunala musikskolorna, alla amatörensembler samt föreningslivet har en avgörande betydelse. Med hänvisning till vad som här anförts anser vi, att den regionalisering som föreslås i propositionen bör innebära, att kommunerna erbjuds att ta ett grundläggande ansvar för den regionala verksamheten. I vissa regioner finns redan ett väl fungerande samarbete mellan regionmusiken och Rikskonserter samt berörda musikinstitutioner och kommunala organ. Vi utgår från att en ny organisation tar hänsyn till detta och bygger vidare på denna samverkan. Det nuvarande statliga huvudmannaskapet bör ersättas av ett lämpligt antal stiftelser, som bildas av de kommuner som finns i regionen, studieförbund, musik- och orkesterföreningar, enskilda grupper på musikområdet samt övriga intressenter. I de delar av landet där man har en väl inarbetad region för de nuvarande organen - Rikskonserter och regionmusiken - borde stiftelsernas verksamhetsområden sammanfalla med dessa regioner. Ett problem som är akut i många områden är bristen på kompetenta musiklärare. För regionmusiker har deras anställningsformer ofta utgjort ett hinder när det gällt olika möjligheter att i arbetet tjänstgöra som musiklärare. Det bör vara en viktig uppgift i den planering som kommer att ske att inrätta kombinerade tjänster där musikerna bereds möjlighet att vid sidan av sitt spel i den fasta ensemblen också tjänstgöra som lärare, som stöd i amatörorkestrar och som allmänna inspiratörer i musiklivet. Propositionen presenterar en kort historik över Rikskonserter och regionmusiken. Det förtjänar att påpekas, att regionmusiken har en lång historia innan den nuvarande organisationen genomfördes . Dess föregångare, militärmusiken, har flerhundraåriga anor. Den har alltid haft en regional förankring. Vi stöder förslaget om att staten även i fortsättningen skall ta ett särskilt ansvar för musiken inom försvaret, dels genom att bibehålla det statliga huvudmannaskapet för regionmusikavdelningen i , dels genom att ekonomiskt kompensera de fem ensembler ute i landet som får ansvaret för tjänstemusik inom försvaret utanför . Eftersom denna musik är skild från den övriga musikutövningen är det väsentligt, att dessa medel anvisas över försvarsbudgeten även . Vi finner det naturligt, att regionmusiken och Rikskonserter nu samordnas på central och regional nivå. Det bör således finnas en central musikinstitution sedan huvuddelen av verksamheten decentraliserats. Dess uppgifter är att dels slå vakt om ett nationellt musikliv i dess olika former, dels att ansvara för de internationella kontakterna, vilka sannolikt kommer att spela en ännu större roll . Däremot vänder vi oss mot förslaget att den centrala musikinstitutionen skall ha en egen musikproduktion med bl. a. produktion av fonogram. Vi har i motioner med anledning av budgetpropositionen yrkat avslag på motsvarande anslag. Det finns numera åtskilliga bolag som framställer fonogram av mycket hög kvalitet. Dessa tillgodoser även kravet på ett smalt utbud med hjälp av det stöd till utgivning av fonogram som har ansvaret för men som den centrala institutionen bör ta över. En regional förankring innebär stora möjligheter för de kommuner och övriga intressenter som kommer att samarbeta i den nya organisationen att pröva nya vägar, även när det gäller att finansiera verksamheten. Vid sidan av anslagen från stat och kommun finns olika slag av sponsring som visat sig vara en framkomlig väg när det gällt att skapa nya resurser. Exemplen har varit positiva, inte minst genom att flera människor tar ansvar, även ekonomiskt, för en viktig kulturverksamhet. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs 1. att avslår propositionens förslag att överföra huvudmannaskapet av den regionala musikorganisationen till landstingen, 2. att hos regeringen hemställer om ett nytt förslag om regionalisering av Rikskonserters och regionmusikens verksamhet enligt de riktlinjer som förordas i motionen, 3. att bifaller förslaget om inrättandet av en central musikinstitution med de begränsningar i verksamheten som motionen föreslår. () () () ()