mot · G7022863 · 1984-04-24 00:00:00 — Motion 1983/84:2863 m. fl. Invandrings- och flyktingpolitiken (prop. 1983/84:144) Regeringens proposition om invandrings- och flyktingpolitiken innebär inte några stora förändringar i den utlänningslag, som antogs av . Invandringen till har ändrat karaktär så till vida att den utomnordiska arbetskraftsinvandringen praktiskt taget har upphört. Det är därför i första hand rörande invandring av flyktingar och anhöriga till flyktingar som problem har uppstått och alltjämt uppstår. Den kartläggning som har gjorts av invandrarpolitiska kommittén och som följs upp av propositionen är av stort värde för att bättre kunna precisera den praktiska tillämpningen av utlänningslagen. Att i lag reglera ett så komplext område som invandrings- och flyktingpolitiken är svårt och grannlaga. Lagen bör inte vara skriven så snävt att det inte ges möjligheter att ta individuella hänsyn. måste handläggande myndigheter ha så klara tolkningsanvisningar att ojämlik behandling och godtycke inte uppstår. Det är ansvar att så tydligt som möjligt uttrycka viljeinriktningen, och för regeringen är det självklart en plikt att noga följa den praxis som uppstår vid myndigheternas handläggning. I socialliberala ideologi är kravet på solidaritet med medmänniskor som på olika sätt är i nöd en av hörnstenarna, och den solidariteten får inte stanna vid landets gränser. har ett internationellt ansvar inte minst mot den bakgrunden att vi själva har en levnadsstandard som är bland de högsta i världen. Detta välstånd har invandrarna hjälpt oss att uppnå. försöker följa sina ideologiska riktlinjer på detta område genom en aktiv bistånds- och flyktingpolitik. Under den första Fälldinregeringen genomfördes på initiativ av en folkpartistisk invandrarminister en utökning av flyktingkvoten från 750 till 1 250 - ett antal som sedan har bibehållit. Invandrarministern utvecklar i propositionen sin syn på humanitära insatser för flyktingar genom bistånd i tredje land och genom asyl i vårt land. Hon säger bl. a. att flyktingmottagning med en bestämd kvot bör utgöra grunden för vår flyktinginvandring och att den bör fortgå i allt väsentligt oberoende av svängningarna i konjunkturen men fortsätter längre fram i texten: Våra ekonomiska resurser är begränsade. Detta måste ofrånkomligen inverka också på delar av vår flyktingpolitik, även om möjlighet bör finnas för den flexibilitet som kan påkallas av dramatiska förändringar i flyktingsituationen ute i världen. del menar jag, att våra möjligheter att ta emot sådana asylsökande som nu avses (politiskt-humanitära skäl) i princip skall bedömas med utgångspunkt från landets samlade resurser. Mot bakgrund delvis av dessa uttalanden men framför allt på grund av den hållning som regeringen har intagit till biståndspolitiken vill vi från klart deklarera att vi inte är beredda att stödja förslag som skulle innebära inskränkningar i vårt stöd till flyktingar vare sig inom eller utom . Besparingar måste göras på andra områden - inte där de drabbar de allra fattigaste och mest utsatta. Invandrarministern har i propositionen strävat efter att på områden, som är och har varit under debatt, göra förtydliganden som kan utgöra vägledning för den fortsatta handläggningen av framför allt asylärenden. På några punkter som vi närmare vill utveckla menar vi dock att bör uttala sig mera bestämt. Enligt vad som redovisas i IPOK finns ingen officiell statistik över omfattningen av invandringen av anhöriga. Stickprovsundersökningar visar att ungefär hälften av ansökningarna från andra anhöriga än dem som direkt omfattas av lagen har avslagits. Detta är en ganska hög siffra, och det hade varit av stort värde att också få en bild av motiven för avslagen. Vi måste acceptera att många invandrares familjebegrepp är annorlunda än vårt och att vår handläggning av anknytningsfallen inte får leda till tragedier vare sig här i eller i hemlandet. kan enligt praxis den som betecknas som sista länk i hemlandet beviljas inresa till . På samma sätt måste enligt vår mening hänsyn tas till att en invandrare som saknar nära anhörig i kan behöva få stöd av någon släkting eller annan närstående som är beredd att flytta till . I synnerhet gäller detta för kvinnor som kommer från länder där det inte är vanligt att kvinnor lever ensamma utan familjestöd. I detta sammanhang vill vi också betona vikten av att stor hänsyn tas till de situationer som kan uppstå för kvinnor som varit gifta eller sammanboende och där förhållandet avbryts före tvåårstidens utgång. Invandrarministerns uttalande att det finns skäl att i något högre grad än nu låta utlänningen få stanna kvar i när förhållandet har upphört bör understrykas av . Vi vill starkt framhålla vad kommittén uttalat om placering i kriminalvårdsanstalt eller allmänt häkte framför allt när det gäller barn. Från många remissinstanser krävs en lagändring så att man kommer till rätta med nuvarande förhållanden. Trots de ändringar som genomfördes förekommer fortfarande att barn placeras i häkte. Vi menar att i avvägningen mellan risken att någon stannar här efter ett avvisningsbeslut och barnens rätt att slippa häkte måste barnens rätt gå före. Det bör i lagen införas ett förbud mot att placera barn i häkte. Juridisk hjälp vid gränsen principiella inställning är att den som ansöker om politisk asyl redan vid gränsen skall kunna få juridiskt biträde och möjlighet att överklaga ett eventuellt beslut om avvisning. De svårigheter som är förknippade med detta redovisas i kommittébetänkandet. Man påpekar att det knappast finns tillräckligt med advokatet som har praktisk erfarenhet av utlänningsärenden och som kan och vill ställa upp med kort varsel, framför allt . har dock uttalat sig för rätten till juridiskt biträde vid gränsen. Vi stöder kommitténs förslag att genom en försöksverksamhet få bättre underlag för en bedömning av förutsättningarna för ett system med en advokatberedskap som gör det möjligt att förordna offentligt biträde i ärenden rörande direktanvisning. Vi utgår ifrån att invandrarministerns förslag om en särskild utredningsman leder fram till detta. Straff för den som i vinningssyfte organiserar illegal invandring i Denna fråga har inte diskuterats i kommittén och följaktligen inte heller remissbehandlats. Att den nu tas upp i propositionen sammanhänger troligen med det uppmärksammade fallet i . Vi anser naturligtvis i likhet med invandrarministern att det är mycket stötande att samvetslösa personer utnyttjar flyktingars situation för att tjäna pengar. Det kan dock som det framhålls i propositionen vara svårt att leda i bevis vad som är vinningssyfte, och vi är därför tveksamma till en utvidgning av lagen på denna punkt. Det kan finnas en risk att flyktvägar stängs för dem som till varje pris skyndsamt måste lämna sitt land. Vi förordar att man noga försöker följa vad som händer i fortsättningen innan lagstiftning tillgrips och avstyrker därför förslaget till tillägg i 96 §. anför i sitt remissyttrande att är den enda mer betydande flyktingmottagande regionen bland konventionsstaterna där UNCHR inte inbjudits att inrätta något branschkontor. Invandrarministern har i denna fråga inte velat ta något initiativ utan hänvisar till att en sådan åtgärd inte f. n. är aktuell i något av de andra nordiska länderna. Vi menar att ett flyktingkontor i skulle vara av stort värde för att harmonisera handläggningen av flyktingärenden och för ett djupare samarbete med flyktingkommissariatet. Vi föreslår därför att regeringen tar initiativ till överläggningar med övriga nordiska länder om inrättande av ett flyktingkontor i . Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställs 1. att beslutar att i utlänningslagen skall införas förbud mot att placera barn i kriminalvårdsanstalt eller allmänt häkte, 2. att beslutar att avslå förslaget om tillägg i 96 §, 3. att beslutar att begära att regeringen tar initiativ till överläggningar med övriga nordiska länder om inrättande av flyktingkontor i , 4. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförs under punkterna 1 och 3 angående familjeåterföreningen och juridisk hjälp vid gränsen. () () () ()