mot · G7022234 · 1984-01-25 00:00:00 — 1983/84 2234-2238 m. fl. Det måste ses som ett självklart krav att landets befolkning, oavsett var man bor, erbjuds en i stort likvärdig sjukvårdsservice. Det förhållandet råder inte bl. a. på grund av en oacceptabel snedfördelning av läkarresurserna. Problemet är i allmänhet störst i , och i synnerhet i dess inland. Det här problemet har vid ett flertal tillfällen aktualiserats av vpk genom motioner och frågor, och alltid fått samma lugnande svar, nämligen att detta problem kommer att få sin lösning. Förhoppningsvis kommer detta att ske, men hur länge skall människorna i de berörda regionerna vänta på denna lösning? Enbart har tillgången på läkare fördubblats, och läkarförbundet har vid olika tillfällen hävdat att får ett överskott på läkare. Representanter för läkarkåren har också krävt åtgärder, bl. a. minskad utbildning, för att inte den situationen skall uppstå att läkare riskerar att förlora arbetstillfällen. Trots en ökad tillgång på läkare och allt tal om överskott på läkare, så rimmar detta illa med de erfarenheter som människor har gjort som av olika skäl tvingas efterfråga sjukvård. Detta gäller också de landsting som genom alla tänkbara åtgärder försökt att fylla alla de vakanser som finns inom de olika sjukvårdsdistrikten. drar följande slutsatser i en rapport från . Mot bakgrund av svårigheterna att via telefonförfrågning få besked om det exakta förhållandet för respektive vakant tjänst är det svårt att dra några säkra slutsatser om tendenserna i vakanssituationen. Klart är dock att , och subjektivt upplever situationen svårare än . Övriga i undersökningen ingående sjukvårdsområden har inte redovisat motsvarande försämringar. I tidigare vakansundersökningar har försämringen av situationen för vissa landsting varit vanligt förekommande trots att resultatet för riket som helhet visat på ett förbättrat vakansläge. redovisades en förbättring som innebär att antalet vakanta tjänster minskade från 900 till 800. redovisade sju landsting en försämring av läget inom sluten vård och tio en försämring inom öppen vård. Då resultatet av den nu genomförda enkäten inte visar på någon avgörande förbättring i de undersökta landstingen måste den bedömningen göras att det sannolikt inte heller för riket som helhet råder några avgörande förbättringar i vakansläget. undersökningar av vakansläget för läkartjänster har gjorts och gällt samtliga landsting. har dock endast sju utvalda landstings situation undersökts. landstingen är , , , , , och . Totalt sett har antalet vakanser i de sju länen enligt rapporten ökat mellan och . Huvuddelen av denna ökning kan dock hänföras till och . I de övriga fem länen är situationen i stort sett oförändrad. Om sägs följande i rapporten: Situationen i bedöms av huvudmannen vara klart sämre än vilket innebär att närmare var fjärde tjänst är helt vakant och att tillfälliga vikarier återfinns på många tjänster. Som exempel kan nämnas att en av distriktsläkarmottagningarna haft totalt 45 olika vikarier fördelade på 51 förordnanden. Över hälften av dessa vikarier har varit framför allt danska men också norska läkare med korttidsförordnande. Efter egna undersökningar av läget i från kan följande redovisas. Av totalt 92 tjänster var 52,5 besatta, 33 var besatta av vikarier och 6,5 var helt obesatta. Det är då att märka, att när det gäller de vikariebesatta tjänsterna, så handlar det om mycket korta förordnanden. Vid en läkarstation i länet har 29 olika läkare tjänstgjort . Det är i sig ett stort problem för besökande människor, som ofta dessutom är mycket gamla, att man ständigt möter nya läkare och att språksvårigheterna är stora. Det här bekräftas inte minst vid de undersökningar som har gjorts. Enligt uppgifter som cirkulerar i massmedia pågår förhandlingar mellan några landsting och privatpraktiserande läkare om att lägga ut vårdcentraler på entreprenad. Om detta är riktigt, visar det att man söker utnyttja den desperata situation som landsting och sjukvårdsdistrikt nu befinner sig i. Som nämnts har problemet med läkarfördelningen aktualiserats i ett flertal gånger, bl. a. behandlade socialutskottet (SoU 1982/83:18) en motion om detta, varvid man anförde följande: Det förtjänar här även att framhållas att den fortgående ökningen av läkarkåren gör att problemen med snedfördelning av läkarresurserna är av övergående natur. Detta konstaterande väcker självfallet frågan vilken tidsperiod som då avses. Är det ett, fem eller som utskottet avser? Efter alla dessa år med lugnande besked är denna fråga berättigad. Vi anser att tiden för lugnande besked är förbi, nu måste något hända så att verkligheten lever upp till 2§ i hälso- och sjukvårdslagen. Med hänvisning till vad som anförts föreslås att som sin mening ger regeringen till känna nödvändigheten av en bättre fördelningsmässig styrning av läkarresurserna. (vpk) (vpk)