mot · G7021023 · 1984-01-23 00:00:00 — m. fl. De statliga affärsdrivande verken, och , är stora användare av träimpregneringsmedel för rötskydd av bl. a. sliprar och telestolpar. De vanligast förekommande är dels K33, som är ett arsenikbaserat medel, och kreosot som utvinns ur stenkolstjära. Båda medlen förorsakar skador på människor och miljö. Vi kommer i denna motion att peka på dessa problem, som vi föreslår skyndsamma åtgärder för att rätta till dem. överväger f. n. att övergå från impregnering med K33, som är ett arsenikbaserat medel, till kreosot, ett medel som utvinns ur stenkolstjära. SJ, som var den störste användaren av arseniksalt, började övergå till kreosot. Skälet härtill var att man ansåg impregneringssaltet ge sliprarna så många oönskade egenskaper, att de inte kunde användas på signalsträckor. Även rötskyddet visade sig otillräckligt. övergick även el-leverantörerna till kreosot av liknande skäl. Efter akutaliserades förstörningsproblemen, då SJ fick in massor av uttjänta sliprar. Då företogs omfattande undersökningar för att hitta en godtagbar metod för destruktion, dock utan resultat. Projektet lades på hyllan efter en intensiv undersökningsperiod. Problemet var glömt, men ej löst. i inspekterade senast uppförda anläggning 1981. Då fann man att lösningar av impregneringsmedlet hade läckt ut i Sundbornsån, och verket ålades att företa en undersökning. Den visade att K33-saltet gav mycket stora utlakningar i dagens svårt försurade miljö. Man upptäckte också betydande utlakningar från stolpar som stod ute i linjerna, då stolpgroparna fylldes med smält- eller regnvatten. kan detta vatten uppvisa så låga värden som pH 4-5, ibland t. o. m. lägre. De arsenikmängder som lakades ut på detta sätt var så stora, att inte ansåg sig kunna tillåta fortsatt drift vid verket, såvida inte en godtagbar fixering av arseniken i stolparna kunde ordnas. betraktade den uppgiften som omöjlig och tvangs därför överväga ett byte av träimpregneringsmedel. Verket lät också en konsult utreda miljöriskerna vid dessa impregneringsplatser. Konsultrapporten klarade en rad problem. Vi citerar följande: Läkning genom konstgjort regn visade att avsevärda mängder av såväl kromat, koppar och arsenik kunde lakas ut från virket särskilt efter impregneringen. Samma slag av undersökning i visade att värmebehandling av virket efter impregneringen genom genomblåsning av varmluft genom cylindern gav ingen egentlig förbättring av fixeringen. Läkning i vattenfyllda stolpgropar visade att även från stolpar som impregnerats uppstod en betydande utlakning om regnvattnet hade pH-värden omkring 5,0. Situationen kunde således inte förbättras genom några nya eller förändrade impregneringsrutiner utan det var impregneringsmedlets egenskaper som var sådana att fixeringen blev otillräcklig i dagens försurade miljö. Undersökning av miljön: Omfattande undersökningar av miljön har skett i , , , och . Dessa undersökningar har bekräftat farhågorna att omfattande kontamineringar skulle ha skett. Arsenikhalter upp till As pr kg jord har uppmätts och beräkningar av den totala mängden har pekat på värden omkring på enstaka impregneringsplatser. Dessa deponeringar har spritt sig till yt- och grundvatten och även över så stora arealer att det är orealistiskt att räkna med en borttransport av den förorenade jorden. Därför har försök gjorts att fixera arseniken i jorden på platsen i så stabila arsenater att någon kontaminering till yt- och grundvatten ej skall kunna ske. Saneringsförsök: Eftersom de arsenater som bildas i virket vid fixeringsprocessen - krom och koppararsenater - inte har tillräcklig stabilitet mot dagens sura regn har försök gjorts att överföra den frigjorda arseniken i järnarsenat, främst ferriarsenat... Saneringsfrågan kan inte anses tillräckligt undersökt och stabila filtersystem har inte kunnat presteras. Åtskilligt arbete återstår inom detta område... Undersökningsrutiner: Enligt bestämmelser utfärdade av WHO får arsenikhalten i dricksvattnet uppgå till max . Det är emellertid inte angivet på vilket sätt som mängden skall bestämmas, vilket är en brist och i denna undersökning har divergenser mellan analysvärdena från olika laboratorier noterats. Vi kan således konstatera att de arsenikbaserade impregneringsmedlen medfört svåra miljöskador. Vid exempelvis impregneringsverket i har mängden arsenik som finns kvar i marken beräknats omfatta . Undersökningar från nerlagda impregneringsverk har visat, att förorenad jord från dessa avger så stora As-mängder som As per liter regnvatten vid pH från ett kilo jord. Dessa resultat visar, att gamla impregneringsplatser måste komma under omedelbar kontroll för att möjliggöra beslut om lämpliga skyddsåtgärder. Det måste också klart anges vad som kan godtas som arseniknivå i exempelvis vatten. WHO fastslår gränsvärdet till vatten; i ligger värdet på , alltså avsevärt högre. Övergången till kreosot har dock inte medfört någon lösning på miljöproblemen. Ur skriften Verkstadsindustrin och dess miljöfarliga avfall från har vi hämtat följande fakta: Kreosotolja är ett bekämpningsmedel, klass 2 som används för tryckimpregnering av trä. Det är en komplex produkt som framställs ur stenkolstjära. Den innehåller ett par hundra olika ämnen, bl. a. fasta och flytande kolväten av vilka flera är cancinogener. I importeras ca kreosot. Av den importerade mängden är endast en mindre del registrerat hos produktkontrollnämnden. 1978 var den totala mängden använda, registrerade bekämpningsmedel . Av dessa var registrerade som träskydds- och impregneringsmedel. Under importerades kreosot i fem svenska hamnar. har i pressen förekommit uppgifter om hur kreosot, som läckt ut i , förorsakat sjukdomssymptom hos ett tiotal arbetare som varit sysselsatta med muddringsarbete i . Man tror att utsläppen härrör sig från lossning av kreosotlaster från tankbåtar. Allt detta sammantaget väcker en rad frågor: o Har den kresosot som införs i landet - och som uppenbarligen inte finns registrerad hos produktkontrollnämnden - samma egenskaper som den kreosot som, enligt gällande regler, finns registrerad? o Är kreosotens arbetsmiljörisker undersökta i tillfredsställande omfattning? o Finns föreskrifter för hanteringen vid exempelvis lossning av tankbåtar? o Har någon undersökning företagits om urlakningsriskerna vid stolpupplag, stolpgropar och banvallar beträffande kresosotoljan? Det redan anförda akutaliserar behovet av en rad åtgärder. Vi anser att en skyndsam kartläggning måste företas av samtliga nerlagda impregneringsplatser samt doneringsplatser för stolpar, spänger och sliprar. Den bör sedan följas av ett åtgärdsprogram för sanering. Vi ser det också som en angelägen uppgift att en översyn görs beträffande gränsvärdet för arsenikhaltigt vatten, inte minst mot bakgrund av () i jämförelse med lägre värde. Vi anser vidare att det i det här sammanhanget finns all anledning att peka på det förhållandet att i vårt land stora mängder, bevisligen cancerframkallande, ämnen kommer till användning som inte är registrerade hos produktkontrollnämnden. Här måste uppföljningen av lagen om hälso- och miljöfarliga varor stramas upp och effektiviseras. De importörer resp. de förbrukare som underlåter att registrera omfattningen av sina hälsovådliga ämnen hos produktkontrollnämnden borde bli föremål för rättsliga påföljder. Vi förutsätter att nu sittande kemikommission i sitt arbete behandlar dessa frågeställningar och lägger förslag till åtgärder härom. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer om förslag till åtgärder för sanering av arsenikhärdar i enlighet med vad som i motionen anförs, 2. att uttalar att det bör genomföras en skärpt tillämpning av lagen om hälso- och miljöfarliga varor, bl. a. vad avser handhavandet med kreosot, enligt vad i motionen anförs, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i övrigt i motionen anförs om kreosot. (vpk) PER (vpk) (vpk) (vpk) minab/gotab 1984 77634