mot · G7021996 · 1984-01-25 00:00:00 — och i lagen om förvärv av hyresfastighet m. m. Lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m. har till syfte att förebygga spekulation i hyresfastigheter och hindra att hyresfastigheter förvärvas av personer som är olämpliga att förvalta sådana fastigheter. beslutade om en rad förändringar i lagen i syfte att ytterligare förbättra möjligheterna att hindra oseriöst fastighetsägande. Trots dessa förändringar är lagen behäftad med vissa brister. Det gäller möjligheterna att vidta åtgärder eller på ett tidigt stadium förebygga situationer då en köpare ej söker förvärvstillstånd och förvaltar fastigheten samt i de fall då en köpare förvägras tillstånd och trots detta bibehåller förvaltningen av fastigheten. I har funnits flera fall där köparen förvaltat fastighet , utan att söka förvärvstillstånd. För de berörda hyresgästerna har det skapat en osäkerhet om vilken person som är den rätta fastighetsägaren att vända sig till. Vidare har fastighetens underhåll och skötsel eftersatts ägandet svävat. Aktuell köpare har varit föremål för tillståndsprövning i annan kommun än . Det beskrivna förfarandet har möjliggjorts på grund av att förvärvslagen endast innehåller en ogiltighetsregel om förvärvstillstånd ej söks efter köpet. Köpare och säljare har således, genom att göra om köpet , kunnat tillse att det alltjämt fallit inom lagens bestämmelser. I den promemoria (ds 1982:12) om ändrade regler om förvärv av hyresfastigheter som låg till grund för lagändringarna 1983 fanns ett förslag om en s.k. förvärvsavgift. Avgiften skulle utgå på fastighetens taxeringsvärde, om förvärvaren ej sökte förvärvstillstånd . Avsikten med bestämmelsen var att tvinga fram en bättre efterlevnad av lagens bestämmelser. Med hänsyn till de refererade erfarenheterna synes en sådan förvärvsavgift vara nödvändig för att åstadkomma att lagen följs. Syftet med avgiften är naturligtvis främst att verka preventivt. Den andra situationen, som enligt vår mening särskilt bör uppmärksammas, är när förvärvaren förvägrats tillstånd och säljaren därefter ej återtar fastigheten. Då lagen i detta avseende saknar tvingande återgångsbestämmelser, kan en olämplig förvärvare fortsätta handha en fastighet . På detta sätt kan hyresgästernas skydd genom förvärvslagen helt åsidosättas. 1 är åtminstone ett fall känt där köparen förvägrats förvärvstillstånd, men trots det fortsatt handha förvaltningen i mer än efter beslutet. Först efter det att ansökt om tvångsförvaltning av fastigheten, återtog säljaren fastigheten i sin förvaltning. Under det halvår köparen handhade fastigheten efter beslutet om vägrat förvärvstillstånd, fick således hyresgästerna sitta emellan. förekom över huvud taget ingen fastighetsskötsel eller egentlig fastighetsförvaltning. I syfte att förebygga dylika förfaranden bör lagförslaget kompletteras med vissa förtydligande bestämmelser. Vidare bör sanktionsmöjligheter finnas. Lämpligen sker detta genom att hyresnämnden i ett avgörande, som innebär avslag på köparens ansökan om tillstånd, klargör att köpet därmed återgått och att säljaren ålägges att återta fastigheten . I de fall så ej sker inom en månad, bör hyresnämnden ges rätt att vid vite ålägga säljaren att återta fastigheten. Vitesbeloppet bör vara av samma storlek som eventuell förvärvsavgift. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ändringar i lagen om förvärv av hyresfastigheter. minab/gotab 1984 77736