mot · G702923 · 1984-01-20 00:00:00 — Dessa problem kommer att växa allteftersom avdragsbegränsningens effekter skärps. 3.1 Äganderätten till mark och vatten Moderata samlingspartiet slår vakt om den enskilda äganderätten till mark och vatten. Enskilt ägande av mark bör underlättas, inte minst för att stimulera ett spritt ägande. Fastighetsägaren skall i princip ha rätt att bebygga sin mark. Denna byggrätt skall inte vara tidsbegränsad. 1 ägandet ligger rätten att disponera sin fastighet inom givna vida ramar. Rättssäkerhet och rättvisa måste vara utgångspunkten för markpolitiken. Rättssäkerheten är ovillkorlig och får inte kränkas av ens en väl motiverad samhällsnytta. De fastighetsägare som utsätts för expropriation av dunkla motiv, tvångsingripanden och värdeminskande lagändringar från samhällets sida upplever brister i rättsstaten; de vägras ersättning för uppkomna förluster eller tillerkänns en starkt reducerad ersättning, som inte grundas på fastighetens verkliga värde. tas detta värde till utgångspunkt för olika former av beskattning. Den socialdemokratiska politiken har medvetet och systematiskt urholkat den enskilda äganderätten. Denna politik kontrasterar skarpt mot människors önskemål och allmänna rättsuppfattning. Den fysiska samhällsplaneringen har utvecklats till en form av planhushållning, som syftar till en ofta bindande styrning av markanvändningen, vilket urholkar äganderätten och försvårar anpassning till ändrade förhållanden. Samarbete och samverkan har ersatts med direktiv och regleringar. Naturvårds- och miljöhänsyn måste ges betydande utrymme i en framsynt markpolitik. Många naturområden är omistliga. Dessa områden skall lämnas orörda. Genom ett nätverk av lagar och regleringar inom mark- och bostadssektorn har kommunerna getts sådana befogenheter att planering, byggande och boende endast tillåts ske på kommunernas villkor. De enskilda människornas önskemål och intressen måste underordnas kommunernas. Det är kommunen som bestämmer om, när, var och hur det får byggas. Socialdemokratisk politik syftar till att stärka den kommunala planhushållningen inom mark- och bostadssektorn. Till de befintliga instituten, kommunalt planmonopol, förköp, expropriation, markvillkor och bostadsanvisningslag kan läggas beslut om ökad styrning inom ROT-programmets ram samt en utvidgad förköpslag. Lagrådsremissen om ny plan- och bygglag förordar bl. a. en tidsbegränsad byggrätt, försvårade möjligheter att bygga i glesbygd och krav på byggnadslov för lantbrukets ekonomibyggnader. Enligt moderata samlingspartiets uppfattning måste detta system brytas. De enskilda människornas önskemål måste i ökad utsträckning påverka planering, byggande och boende. 3.3 Mark- och konkurrensvillkoren gäller som villkor för statliga bostadslån att marken skall vara förmedlad av kommun eller vara i ägo och att byggandet upphandlas i konkurrens. Syftet med mark- och konkurrensvillkoren är att starkt försämra möjligheterna för enskilt byggande. Villkoren är ett mycket viktigt inslag i de socialdemokratiska strävandena att skapa en total planhushållning på bostadsområdet. Villkoren har också allvarligt försvårat exploatering i privat regi. Kommunerna har därigenom fått ett än större inflytande över bostadsproduktionen. Detta har minskat konkurrensen inom byggsektorn och därmed lett till högre kostnader och mindre konsumentstyrd produktion. Villkoren har också förhindrat privat byggande på egen mark, vilket resulterat i en försämrad produktutveckling. Mark- och konkurrensvillkoren bör därför avskaffas per . Önskar kommunen förvärva viss fastighet måste alltid huvudregeln vara att förhandlingar upptas med fastighetsägaren om vanlig, frivillig försäljning. Skulle överenskommelse härom inte kunna träffas, och samhället har ett klart påvisbart och oavvisligt behov av fastigheten, kan expropriation tillgripas. Genom detpkommunala planmonopolet, expropriationsrätten och kommunens överlägsna ekonomiska och personella resurser har kommunen en mycket stark ställning gentemot en fastighetsägare. Kommunernas ställning skall inte vara starkare. Förköpslagen bör därför avskaffas. avkunnade dom i målet och . Målet gällde tillämpningen av långvariga expropriationstillstånd och byggnadsförbud. Domstolen fann att brutit mot reglerna om egendomsskydd i om de mänskliga rättigheterna. Regeringen har trots domslutet inte föreslagit någon åtgärd för att stärka egendomsskyddet. Justitieministern har i förklarat att regeringen inte heller har för avsikt vidta någon åtgärd. Detta är anmärkningsvärt. Enligt vår uppfattning måste de regler som givit utrymme för den klandrade handläggningen ändras. I grundlagen bör dessutom införas ett positivt erkännande av egendomsrätten, på sätt som finns i de flesta västerländska författningar. En förutsättning för expropriation skall vara att kommun har ett klart påvisbart och oavvisligt behov av aktuell fastighet . Kommunen skall ge fastighetsägaren full ersättning för de kostnader som uppkommit genom expropriationen. Expropriationslagen bör ändras i enlighet med vad som ovan redovisats. Att bo i fritidshus är ett viktigt fritids- och semesteralternativ för många människor. Fritidshus är dessutom utgångspunkten för en stor del av det rörliga friluftslivet. Många människor tillbringar på detta sätt sin semester i , vilket är fördelaktigt för vår samhällsekonomi. Den fysiska riksplaneringen visar att fritidsbebyggelse kan släppas fram problemfritt i stora delar av vårt land. Återhållsamhet bör dock iakttas med att tillåta ytterligare fritidsbebyggelse i vissa områden som i särskilt hög grad är känsliga för påverkan från friluftsliv och i de avgränsade områden som är mycket hårt exploaterade. Värdet av orörd natur bör även hävdas när det gäller områden som genom sin karaktär har särskilt intresse. Det finns också anledning att vara försiktig med fritidshusbyggande vid vissa begränsade kuststräckor och stränder i inlandet. Vi har emellertid i utomordentligt god tillgång på stränder. Det är därför fullt möjligt att trots vissa restriktioner tillgodose medborgarens önskemål om strandnära fritidshus. Endast en ytterst liten del av den strandnära marken skulle behöva ianspråktas. Nuvarande strandskyddsregler bör ändras, så att länsstyrelserna ges möjlighet att förordna om strandskydd där så behövs. Åtgärder för hushållning med mark och vatten i fjällvärlden skall inte hindra fritidshusbyggande. Genom komplettering av befintlig bebyggelse och genom lämpligt utformade detaljplaner finns möjligheter att högst väsentligt öka antalet fritidshus. Detta är av stor betydelse ur turismsynpunkt som angelägna regionalpolitiska mål kan tillgodoses. Problemen med permanentning av fritidsbebyggelse bör lösas genom en begränsning av kommunernas serviceansvar. Man bör således i den översiktliga kommunala planeringen kunna avgränsa områden för fritidsbebyggelse, inom vilket ett begränsat kommunalt serviceansvar gäller. De boende inom ett sådant område kan inte påräkna skolskjutsar, snöröjning och kommunalt vatten och avlopp m. m. Vi förutsätter att utskottet i förekommande fall utformar erforderlig lagtext. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs* 1. att beslutar ändra bostadsrättslagen (1971:479) i enlighet med vad i motionen anförts vad avser lägsta andel av hyresgästerna som biträder förvärv av hyresfastighet, 2. att beslutar ändra lagen om rätt till fastighetsförvärv för ombildning till bostadsrätt (1982:352) på sätt angivits i motionen beträffande förvärv av offentligt ägd fastighet. 3. att hos regeringen begär att ett nytt hyressättningssystem i enlighet med motionen skyndsamt utreds, 4. att hos regeringen anhåller om förslag till ändring av hyresförhandlingslagen i enlighet med vad som anförts i motionen, 5. att beslutar upphäva de ändringar i lagen om förvärv av hyresfastighet m. m. (1972:1132) som genomfördes med anledning av proposition 1982/83:153, 6. att hos regeringen begär att lagen om förvärv av hyresfastighet m. m. (1972:1132) utvärderas, 7. att upphäver bostadsanvisningslagen (1980:94), 8. att besluar att ett nytt system för räntebidrag i enlighet med vad i motionen anförts skall införas per , 9. att beslutar upphäva de kompensatoriska åtgärder som infördes i samband med avskaffandet av de retroaktiva räntebidragen i enlighet med vad som i motionen anförts, 10. att beslutar införa samma gränser för räntebidrag av låneunderlaget för alla byggherrar och upplåtelseformer, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande en omläggning av energisparlånesystemet, 12. att hos regeringen anhåller om förslag till ändringar i expropriationslagen (1972:719) i enlighet med vad i motionen anförts, 13. att upphäver förköpslagen (1967:868), 14. att avskaffar de s. k. mark- och konkurrensvillkoren, 15. att hos regeringen anhåller om förslag som möjliggör differentierad servicenivå inom olika detaljplaneområden på sätt som anges i motionen. () () PER () () () () () () () () * Se även motionerna 1983/84:924 927 och 1419