mot · G702844 · 1984-01-20 00:00:00 — m. fl. Laxfisket i och dess tillflöden Östersjölaxen har utsatts för en kraftig överfiskning. Ursprungligen har beskattningen skett genom fiske på utvuxen lekvandrande lax, som återvänt till älvarna uppväxt i . Huvudparten fångades då i älvarna och en mindre del vid kusten. Havsfisket var länge obetydligt, men efter hand som redskap och metoder för detta utvecklats har havsfisket nått en sådan omfattning att det nu är helt dominerande. F. n. fångas av all lax i havet och vid kusterna. Eftersom havsfisket, till skillnad mot kust- och älvfisket, beskattar växande lax har detta fått svåra konsekvenser förutom att det ryckt undan underlaget för älvfiske och reproduktion. En beskattning av uppväxande lax är både selektiv och ickeselektiv på ett olyckligt sätt. Den ej önskvärda selektionen består i att laxarna fångas bort allt eftersom de växer upp. De snabbvuxna individerna med goda arvsanslag fångas ofta först bort. Detta är mycket allvarligt ur genetisk synpunkt. Havsfisket bedrivs inom områden där Östersjöälvarnas olika laxbestånd är samlade för tillväxt. Beskattningen kan därigenom slå hårt på redan mycket svaga älvbestånd. Den styrning som är möjlig att tillämpa i kust- och älvfisket (exempelvis genom kvoteringar eller fiskeregleringar) så att fisket riktas mot starkare bestånd medan svaga skyddas, kan inte användas i havsfisket. Detta har lett till att laxbestånden i de outbyggda älvarna är allvarligt hotade genom att allt färre laxar har möjlighet att reproducera sig. I vissa älvar är bestånden redan utslagna. Även de utbyggda älvarna har drabbats av svaga återvandringar, och i vissa fall är tillgången på avelslax till kompensationsodlingarna helt otillfredsställande för att ett rimligt avelsurval skall vara möjligt. För våra Norlandslän har laxfisket mycket stor betydelse. Yrkesfisket vid kusten är ett s. k. kombinationsfiske som är inriktat på flera fiskarter. Fisket efter strömming, torsk, sik etc kan i regel inte ge full bärgning för utövarna. Laxen fyller då en nödvändig funktion som komplement. I svarar laxen för i genomsnitt drygt halva årsinkomsten för de yrkesverksamma kustfiskarna. I älvarna har traditionellt bedrivits laxfiske både för avsalu och till husbehov. Detta har raserats, och älvfiskarna har fått se hur fisket förlorats utan möjlighet att påverka skeendet, än mindre att de på något sätt kompenserats. För fritidsfisket är också laxen intressant. Inte minst skulle återuppbyggda laxbestånd i de outbyggda älvarna kunna utnyttjas till rekreationsfiske. I ett turistiskt utbud skulle det för älvdalskommunerna vara av utomordentlig betydelse i ansträngningarna att utveckla turismen i områdena nedanför fjällen. Sportfiskad lax ger enligt norska studier en samhällsekonomiskt sett flerdubbelt högre avkastning uttryckt i kr/kg än konventionellt fiske, beroende på positiva sidoeffekter för sysselsättningen. Vid en bedömning av hur laxbestånden bäst kan utnyttjas står det numera helt klart att en optimering av det ekonomiska utfallet förutsätter en återgång från havsfiske på uppväxande lax till kust- och älvfiske efter lekvandrande utvuxen lax. De viktigaste skälen härför är följande: o att lekvandrande lax håller en högre slaktvikt än lax fångad i havsfisket (nära dubbel vikt), o att fångstvärdet stiger inte bara på grund av högre totalavkastning i kg utan också därför att kilopriset är högre för grov lax, o att havsfiskets omkostnader vida överstiger kostnaderna för kust- och älvfisket, o att det pågår ett otillständigt resursslöseri inom havsfisket, dels genom att lax lossnar och förloras från redskapen vid hemtagningen, dels genom att lax enligt bestämmelserna måste kastas över bord. Dödligheten för dessa är mycket hög. Enligt LFI uppgick denna post 1980/81 till inte mindre än ca 15000 laxar, vilket är avsevärt mera än vad som f. n. stiger i alla älvar i landet. Frågan om åtgärder till skydd för laxbestånden har tidigare handlagts av . I tre motioner, som behandlats av jordbruksutskottet (JoU 1982/83:7) har problematiken påtalats. Enligt utskottets betänkande ansåg man då fortfarande att problemen till viss del kunde lösas genom fortsatta särskilda smoltutsättningar utöver de som kraftindustrin ålagts genom vattendom. Sådana utsättningar har tidigare skett och finansierats dels av s. k. EG-medel, dels från prisregleringskassan. De flesta sakkunniga bedömare anser numera att fortsatta extra smoltutsättningar tvärtom kan innebära risk för en total utslagning av de naturligt reproducerade laxbestånden om ej radikala begränsningar av havsfisket införs. De naturliga laxbeståndens möjlighet att överleva är inte enbart en fråga om att utnyttja kvarvarande potentiella reproduktionsområden. De utgör även en garanti för att kraftindustrins laxodlingar kan fullgöra sina åligganden. Utan den värdefulla genbas som de naturliga laxbestånden utgör är laxodlingens framtid mycket osäker. Regeringen har utsett generaldirektören i att kartlägga och beskriva den aktuella beståndssituationen och det nuvarande laxfisket i . Utredaren anmodas föreslå åtgärder som syftar till att den naturligt reproducerade laxen kan bevaras och att bestånden kan upprätthållas på en nivå som medger ett gott och uthålligt fiske. Det kan därför förefalla mindre angeläget att ånyo ta upp laxfrågan i en Emellertid har vi från norrländskt håll erfarenhet av att laxfiskefrågorna alltför ofta diskuteras med utgångspunkt i målet att upprätthålla ett gott havsfiske. Det stora regionalpolitiska värdet i att slå vakt om ett kustnära laxfiske i Norrlandslänen och ett turistiskt sportfiske i älvarna har inte getts nämnvärd betydelse tidigare. Dessutom har det framkommit nya möjligheter för strandstater att radikalt förändra beskattningsmönstret genom tillämpning av s. k. ranching av lax. Försök i den riktningen pågår vid Bottenhavskusten genom . Ranchingförsöken har visat på mycket lovande möjligheter. (PM från .) Ett sådant system skulle öppna möjligheter för strandstaterna att i ett kustfiske beskatta landegna bestånd vid laxens återvandring från uppväxtområdena. För att uppnå optimal utdelning av ranching förutsätts dock att nuvarande laxfiske inom uppväxtområdena successivt helt avvecklas. Därigenom skulle även naturbestånden kunna räddas och återuppbyggas för att på lämpligt sätt beskattas i ett kust- och älvfiske som tidigare skett. Ett åtgärdsprogram, för att säkerställa framtida kustnära laxfiske och sportfiske i älvarna, skulle kunna uppta följande punkter: o Omedelbara åtgärder vidtas för att kraftigt minska laxfisket i havet. Utgångsläget för den svenska laxfångsten bör vara att den fördelas med 1/3 vardera på havsfisket, kustfisket och älvfisket, o Internationella förhandlingar med Östersjöstaterna upptas där enbart laxfisket behandlas och ej som tidigare då laxen diskuterats som en del i allmänna fiskeförhandlingar, o Dessa förhandlingar lyfts upp på regeringsnivå på grund av problemets mycket allvarliga art. o Vid förhandlingarna diskuteras ej endast lösningar av tidigare framförd modell med fångstbegränsningar i havsfisket (TAC) utan förs även in ett nytt förhandlingsalternativ med utbyggd ranching, avsett för kustnära fiske på landegna bestånd, jämsides med att det traditionella havsfisket av uppväxande lax successivt helt avvecklas, o Om så erfordras upptas särskilda förhandlingar med producentländerna och angående ranching innan frågan förs vidare till övriga stater. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller att åtgärder skyndsamt vidtas i enlighet med vad som i motionen anförs rörande säkerställande av framtida laxfiske i och dess tillflöden. () ()