ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G7022763 · 1984-04-05 00:00:00 — Förslag till järnvägstrafiklag, m. m. 1983/84:117) I propositionen om ny järnvägstrafiklag föreslås att straffbestämmelser beträffande vissa trafikbrott tas in på ett sätt som svarar mot bestämmelserna om rattfylleri och rattonykterhet. Dessa lagregler föreslås inte gälla enbart förare av järnvägsfordon och tunnelbanetåg utan också andra järnvägs- och tunnelbanetjänstemän, sorn utför uppgifter av väsentlig betydelse för säkerheten. Straffbestämmelser om rattfylleri och rattonykterhet i trafikbrottslagstiftningen gäller också förare av motordrivna järnvägsfordon och tunnelbanetåg. Vid lagens tillkomst uttalades att den hänfördes till trafikbrottslagstiftningen, den skulle ses som ett provisorium och borde ingå i den nya järnvägstrafiklag som då var under utarbetande och skulle presenteras för . Så har skett. Det är positivt att regeringen finner det riktigt att kravet om nykterhet i trafiktjänst omfattar alla befattningshavare som från säkerhetssynpunkt har en lika betydelsefull ställning som förarna. Det torde också vara riktigt att inte genom särskild specifikation räkna upp vilka befattningshavare det rör sig om utan göra samma bedömning som justitieministern gör då han anser att de bör gälla alla som har arbetsuppgifter av väsentlig betydelse för säkerheten. Däremot innehåller förslaget den bristen att promillereglerna gäller endast i fråga om förare av järnvägsfordon m. m. Om nu regeringen finnér det angeläget att också ha med annan personal än tåg- och spårvagnsförare så är det litet obegripligt att man inte vill använda sig av de medel som finns för att fastställa om onykterhet har förekommit. Straffbestämmelsen är inte tillkommen för att fullfölja sanktioner mot trafikpersonal i största allmänhet utan enbart för att upprätthålla en hög trafiksäkerhet. En del av denna personal utför uppgifter som i vissa fall kan anses mer ansvarsfulla ur säkerhetssynpunkt än t. ex. förare har. Propositionen har heller inte redovisat något skäl för att göra denna skillnad och jag vill därför föreslå att promilleregler i 6 kap. 2 § skall gälla hela den utvidgade personalgrupp som omfattas av straffbestämmelsen för onykterhet i spårtrafiktjänst. Departementschefen uttalar i propositionen att denna personal från säkerhetssynpunkt har en lika betydelsefull ställning som förarna. Genom en sådan förändring skulle propositionen inte bara bli mer logisk i sin slutsats, den skulle dessutom vara ett gott stöd att upprätthålla det som kommer alla människor till godo, nämligen helnykterhet i tjänsten. Detta är särskilt viktigt bland personal som har med trafiksäkerhet att göra. Med det anförda vill jag föreslå att beslutar att de föreslagna promillereglerna i 6 kap. 2 § andra och tredje styckena järnvägstrafiklagen även omfattar annan personal än förare.
mot · G7022764 · 1984-04-05 00:00:00 — Förslag till järnvägstrafiklag, m. m. 1983/84:117) 1 lagförslagets 5 kap. behandlas Ansvarighet i annat fall än vid befordran. I 5 kap. 1 § andra stycket friskrivs järnvägen för ansvarighet vid befordran av farligt gods, om skadan har orsakats av omständigheter "sorn inte kan hänföras till själva järnvägsdriften. Normalt torde det kunna bli fråga om kemikalier som självantänder och som därvid kan vålla stora skador såväl för transportör som för tredje man. När det gäller avfall från kärnreaktor liksom vid oljeutsläpp etc. finns en strikt skadeståndsskyldighet genom särskild lagstiftning i kombination med specialfonder. I partimotion 1982/83:1095 av m. fl. begärdes en utredning och förslag till ett system med ansvarsförsäkring för kemikalier. De föreslagna bestämmelserna i järnvägstrafiklagen understryker enligt vår mening detta behov. Vi finner det självklart att järnvägen som transportör inte gärna kan göras ansvarig för olyckor som inte varit resultat av befordringen som sådan. Men lika uppenbart är att man inte i längden kan acceptera att vare sig transportör eller tredje man riskerar att bli utan ersättning efter olyckor, som vållats vid kemikaliehantering. möjligt måste ett strikt skadeståndsansvar införas även för andra kemikalier än oljor. Som vi redan angett, så finns ju motsvarande strikta ansvar reglerat i särskild lagstiftning, när det gäller kärnkraftsavfall och utsläppta oljor. Vi nöjer oss med att hänvisa till den argumentation i frågan som fanns i motion / 83:1094. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära utredning och förslag till lagstiftning kombinerad med ansvarsförsäkring för kemikalier. () ()
mot · G7022765 · 1984-04-05 00:00:00 — m. fl. Förslag till järnvägstrafiklag, m. m. 1983/84:117) I lagförslagets 6 kap. behandlas Ordning och säkerhet vid järnvägstrafik. Det järnvägsrättsliga regelsystemet är f. n. svårt att överblicka. Detta är en av anledningarna till att straffbestämmelserna om onykterhet i järnvägstrafik nu föreslås överförda från trafikbrottslagen till den nya järnvägstrafiklagen. Vi har ingenting att erinra mot detta. Vi anser det likaledes rimligt att onykterhet bestraffas inte bara när en förare gör sig skyldig till denna utan även övrig personal i säkerhetstjänst. Det är enligt vår mening uppenbart att felhandlingar av en påverkad tågklarerare, tågledare m. fl. kan få minst lika ödesdigra konsekvenser som när de utförs av en likaledes påverkad förare. I 6 kap. 2 §, andra och tredje styckena stadgas att de från trafikbrottslagstiftningen välkända promillereglerna automatiskt medför straffansvar för förare. Men enligt fjärde stycket, som behandlar övrig personal i säkerhetstjänst, kan uppenbarligen inte straffansvar ifrågakomma med mindre än att arbetsledningen med vittne kan styrka att vederbörande varit så påverkad att han "måste antas inte kunna utföra sina arbetsuppgifter på ett betryggande sätt. Detta kan vi inte finna vara rimligt. De föreslagna reglerna skapar en omöjlig situation såväl för arbetsledare som -kamrater, vilka kommer att tvingas till en "betygssättning av den påverkades arbetsförmåga i relation till säkerhetsarbetet. Också trafikledarna m. fl. bör ha intresse av att kunna fria sig mot anklagelse för onykterhet genom blodprov. Vi finner det betydligt enklare och jämlikare att promillereglerna får tillämpas på all personal i säkerhetstjänst. Vi accepterar däremot att frågan om körkortsindragning inte aktualiseras för den som visserligen varit påverkad i tjänsten men som inte haft till uppgift att vara förare under det aktuella arbetspasset. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att de s. k. promillereglerna skall tillämpas såväl för förare som för övrig personal i säkerhetstjänsten om de skulle göra sig skyldiga till att vara alkoholpåverkade i tjänsten, 2. att lagutskottet utarbetar härav föranledda lagändringar. () (vpk)
mot · G7022767 · 1984-04-06 00:00:00 — Motion 1983/84:2767 m. fl. Förslag till ändringar i hyreslagstiftningen (prop. 1983/84:137) har under utrett frågan om ändringar i hyreslagstiftningen. I propositionen föreslår regeringen nu ett antal ändringar i huvudsak i enlighet med utredningens förslag. Ett av de problem som utredningen haft att behandla var om bruksvärdessystemet kunde ersättas av en annan metod för att beräkna skälig hyresnivå. Bruksvärdessystemet har från skilda utgångspunkter kritiserats för de effekter som systemet medfört. Varken utredningen eller föredragande statsråd anser att systemet skall ändras. Tänkbart alternativ till bruksvärdessystemet är att hyresbeloppen genom fria förhandlingar avtalas mellan parterna marknadsprisbildning. Fri hyresmarknad avvisas av bostadsministern bl. a. med hänvisning till riskerna för ökade hyror. Vi anser dessa farhågor överdrivna. En rad faktorer talar för att systemet med fri hyressättning bör prövas. Vi har ett relativt stort inslag av allmännyttigt ägda lägenheter, god statistik på hyreshusförvaltningens kostnader, god balans mellan tillgång och efterfrågan på bostäder i de flesta kommuner i landet, hyresgästerna har förhandlingsrätt och också en stark organisation som kan företräda dem i de fall de inte väljer att själva förhandla. Allt detta talar för att parterna skulle klara förhandlingsarbetet utan den starka styrning som bruksvärdessystemet utgör. Vi kan emellertid ha förståelse för att det finns oro för att släppa den starka styrningen. Därför föreslår vi att försöksverksamhet startas inom ett tillräckligt stort område förslagsvis ett eller flera län med fria hyresförhandlingar. Verksamheten bör fortgå i förslagsvis och följas med jämförande studier hur hyresnivåerna utvecklas dels i fria områden, dels i områden där bruksvärdessystemet är styrande. Hyreslagen är mycket omfattande och vid varje ändring blir den alltmer detaljreglerande. Efter den försöksverksamhet vi föreslår, bör vi ha fått kunskap om hur en fri hyresmarknad fungerar. Blir resultatet bra vilket vi tror att det kommer att bli bör hyreslagstiftningen kunna väsentligt omarbetas och förenklas. Med hänvisning till vad vi ovan anfört hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna 1 * 1983/84. vad som i motionen anförs om försöksverksamhet med fri hyresmarknad. AGN.E () () () ()
mot · G7022772 · 1984-04-06 00:00:00 — 1983/84 2772-2781 Ändrade regler för bankinstitutens kreditgivning, m. m. 1983/84:146) 1 propositionen föreslås vissa liberaliseringar i bankernas möjligheter till kreditgivning i enlighet med förslag från banklagutredningens delbetänkande (Ds E 1982:3) Det formella säkerhetskravet och banks rätt att medverka vid finansieringen av mindre och medelstora företag genom förvärv av aktier m. m. Det är bara den första frågan om det formella säkerhetskravet som tas upp i propositionen. Jag delar helt uppfattningen att en liberalisering av banklagen behövs. Bland jämförbara länder är ensam om att upprätthålla långtgående krav på särskilda säkerheter vilket försämrar de svenska bankernas konkurrensförmåga gentemot utländska banker. Det formella säkerhetskravet kan också verka diskriminerande för bankerna gentemot andra inhemska kreditgivare på vilka detta krav inte ställs. Kravet innebär också i praktiken en diskriminering av vissa typer av företag som genom arten av sin rörelse inte kan ställa bankmässiga säkerheter, t ex servicenäringarna, småföretagen och entreprenadföretagen. Det verkar också diskriminerande gentemot finansiering av immateriella investeringar för vilka formella säkerheter är svåra att ställa men som får allt större betydelse bland näringslivets investeringar. Jag kan emellertid inte underlåta att, i likhet med vad t. ex. framhållit i sitt remisssvar, påtala den närmast självklara innebörden av den föreslagna första meningen i banklagens 59 §. I lagrådsremissen föreslogs följande lydelse: Kredit får beviljas endast om det kan förväntas att låneförbindelsen fullgörs. Lagrådet påpekade att detta kunde synas självklart utan lagregel. Formuleringen föreslås därför nu i propositionen vara följande: "Kredit får beviljas endast om låntagaren på goda grunder kan förväntas fullgöra låneförbindelsen. har anfört: Förbundet förutsätter att bankerna i eget intresse driver en lånepolitik som syftar till en begränsning av kreditförlusterna. Oavsett vilka formella säkerhetskrav som ställs upp, torde det vara givet att en bank enbart lånar ut pengar om man räknar med att låntagaren kan återbetala lånet. Jag kan helt instämma i detta. Jag föreslår därför att banklagens 59 § första stycket komprimeras till följande: Kredit får beviljas mot betryggande säkerhet i fast eller lös egendom eller i form av borgen. Bankaktiebolaget får dock avstå från sådan säkerhet om den kan anses obehövlig eller om det annars föreligger särskilda skäl att avstå från säkerhet. 1 1983/84. Motsvarande ändringar bör göras i lagen om sparbanker och lagen om jordbrukskasserörelsen. Man bör enligt min mening inte lagstifta om självklarheter. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer jag att godkänner propositionens lagförslag med de i motionen preciserade ändringarna.
mot · G7022773 · 1984-04-03 00:00:00 — m. fl. Ett ökat anslag till internationellt utvecklingssamarbete /85 (prop. 1983/84:154) Vi noterar att regeringen höjt det totala biståndsanslaget med 300 milj. kr. i förhållande till budgetpropositionen. Vi beklagar emellertid att regeringen fortfarande inte når den oss förpliktande enprocentsnivån. Nedskärningen i förhållande till denna kan inte försvaras mot bakgrund av en alltmer hotande världsnöd och en accelererande pågående förstöring av jordens miljö- och produktionsresurser. Vi finner därför inte skäl att med anledning av prop. 1983/84:154 frångå under allmänna motionstiden lämnade partimotion 1983/84:1173. Mot bakgrund av det framförda hemställer vi att med avslag på proposition 1983/84:154 beslutar i enlighet med motion 1983/84:1173 på motsvarande punkter. () () () () () 1* 1983/84.
mot · G7022774 · 1984-04-04 00:00:00 — Ett ökat anslag till internationellt utvecklingssamarbete /85 (prop. 1983/84:154) Regeringen föreslår i propositionen att skall anslå 300 milj. kr. för internationellt biståndsarbete /85 utöver de medel som regeringen beräknade i budgetpropositionen. Det är glädjande att regeringen tagit intryck av den opinion som rests mot regeringens tidigare förslag att spara 450 milj. kr. Det är beklagligt att regeringens förslag inte innebär att ånyo kommer upp till en biståndsnivå som motsvarar I % av vår BNI. har i motion 1983/84:534 föreslagit ett biståndsanslag som ligger 150 milj. kr. högre än propositionen. Därigenom skulle biståndet motsvara , vilket är det lägsta bidraget kan acceptera. Vi har i nämnda motion föreslagit hur dessa medel skall fördelas. att beslutar att fastställa storleken på det svenska biståndet till en procent av BNI och därför öka det av regeringen föreslagna beloppet med 150 milj. kr. () () () ()
mot · G7022775 · 1984-04-05 00:00:00 — m. fl. Ett ökat anslag till internationellt utvecklingssamarbete /85 (prop. 1983/84:154) 1 motion nr 966 av Per m. fl. har moderata samlingspartiet till årets riksdag redovisat sin syn på biståndets innehåll, inriktning och fördelning. Vi finner inte att något väsentligt nytt har inträffat i situation som ger oss anledning att frångå dessa bedömningar. bör hjälpa till att lindra den nöd som följer i torkans och missväxtens spår i , såväl med medel från katastrofanslaget som med medel från de aktuella landramarna på sätt som anges i motion 966 s. 13. Vi delar regeringens bedömning av världsbanksgruppens centrala roll när det gäller att mobilisera resurser som ställs till förfogande. Genom når utlåningen de fattigaste . är också känd för att bedriva ett effektivt utvecklingssamarbete. Vi tillstyrker regeringens förslag om bidrag till den sjunde påfyllnaden av IDA:s resurser. Vi anser det också angeläget att deltar i ett eventuellt kommande specialarrangemang till förmån för och tillstyrker regeringens förslag härom. Vi anser dock inte att någon reserv behöver byggas upp inför den åttonde påfyllnaden av IDA:s resurser, vilken först blir aktuell . Detta förfaringssätt har inte tillämpats tidigare. Vi avstyrker propositionens förslag i detta hänseende och finner då att de medel som redan finns tillgängliga i budgeten för , ca 574 milj. kr., täcker de behov som kan komma att uppstå inkl. det ännu osäkra specialarrangemanget, dvs. ca 579 milj. kr. Några nya medel behöver sålunda inte tillföras av för att tillgodose påfyllnaderna av . Vad beträffar övriga multilaterala anslag så bör den ointecknade reserven från föregående budgetår inom anslaget C 1 på ca 59 milj. kr. medge den uppräkning av anslaget till som anges i propositionen. utför ett värdefullt arbete till stöd för barn och mödrar i . Vi föreslår att anslaget till räknas upp med i propositionen föreslagna 20 milj. kr. och att denna ökning tas från ointecknade reservationsmedel. När det gäller anslaget till katastrofbistånd vill vi hänvisa till vårt resonemang i motion 966 där vi anför att i den mån katastrofer av olika slag inträffar i programländerna så bör i första hand undersökas huruvida medel finns att disponera inom landramarna. fer att det reguljära biståndsarbetet måste uppskjutas, vilket gör en omdisponering av medel till humanitärt bistånd naturlig. Regionala insatser ser vi som ett värdefullt alternativ till landinriktat bistånd. Då reservationerna på detta anslag är så stora behövs icke nu ytterligare medel. Vi hälsar med tillfredsställelse att regeringen tycks vilja ändra sin negativa inställning till insatser på miljöområdet. Vi anser att en betydande del av det svenska biståndssamarbetet måste inriktas på områdena miljö, markvård samt energi. Förslag härom har framlagts i motion 966 liksom i andra moderata motioner till årets . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att bifaller regeringens förslag i proposition 1983/ 84:154 punkterna 1, 2 och 3 samt avslår punkterna 4, 5 och 6, 2. att beslutar att anslaget till uppräknas med 20 milj. kr. till 160 milj. kr. att finansieras med ointecknade reservationsmedel på anslaget C 1. (m) () ()
mot · G7022776 · 1984-04-06 00:00:00 — m. fl. Ett ökat anslag till internationellt utvecklingssamarbete /85 (prop. 1983/84:154) Regeringens föreslagna ökning av biståndsanslagen som presenteras i proposition 1983/84:154 är ett steg i rätt riktning. Vi noterar detta med tillfredsställelse. kommunisterna har i motion 1983/84:967 föreslagit en ökning av u-landsbiståndet med 321,4 milj. kr. för /85. Vi har vidare yrkat att den svenska biståndspolitiken skall utvecklas så att målet en procent av BNP till bistånd enligt de fastlagda principerna för vårt internationella utvecklingssamarbete uppnås. Vi har också i nämnda motion angivit till vilka ändamål biståndet skall användas, länderval m. m. Proposition 1983/84:154 föranleder ingen ändring av det som framförts i motion 967, varför vi föreslår att de ytterligare 300 milj. kr. regeringen vill tillföra biståndet fördelas enligt förslagen i motion 967. På en punkt vill vi emellertid tillmötesgå förslagen i proposition 154 och det gäller höjningen av bidraget till med 20 milj. kr., vilket vi tillstyrker. För att täcka denna utgift i vårt finansieringsförslag återtar vi det i yrkande 20 i motion 967 framförda förslaget att tillföra anslaget C 4 Styrelsen för internationell utveckling ytterligare . bör tas från anslagsposten Särskilda program. Detta skall dock inte behöva innebära en minskad satsning på mark- och miljövårdsinsatser, vilket dessutom enligt vår mening bör ingå som en viktig del i landramssamarbetet och inte splittras upp på särskilda poster. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar höja biståndsanslagen 21,4 milj. kr. utöver i proposition 1983/84:154 föreslaget belopp, 2. att beslutar att det i proposition 1983/84:154 föreslagna tillägget på 300 milj. kr. på biståndsanslagen fördelas enligt förslagen i motion 1983/84:967, 3. att därutöver beslutar höja bidraget till för nästa budgetår med 20 milj. 4. att beslutar minska anslagsposten Särskilda program med . (vpk) . (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)
mot · G7022778 · 1984-04-06 00:00:00 — m. fl. Ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt m. m. 1983/84:148) Kriminalvårdsreformen har, beroende på kriminalvårdsklientelets successivt allt grövre och farligare kriminella belastning, i viktiga hänseenden måst överges. Narkotikakriminalitetens utbredning har för kriminalvårdens del blivit allt svårare att bemästra inom gällande regelsystem. Såväl missbrukande interner som icke missbrukande narkotikaförbrytare har inom kriminalvårdens anstalter kunnat fortsätta med såväl missbruk som narkotikahantering. har upprepade gånger slagit fast att det inte är godtagbart att intagna utan narkotikaproblem skall behöva utsättas för risken att bli narkomaniserade under anstaltsvistelse. Lika självklart är att missbrukare avskärs från tillförsel av droger och i stället får vård för sitt missbruk. Åtgärder måste således vidtas av regeringen som innebär att dessa krav kan upprätthållas. De skärpta regler som föreslås i förevarande proposition innebär ökade möjligheter till en förbättrad situation. De innebär ett tillgodoseende av vissa av de krav som moderata samlingspartiet då i reservation reste i justitieutskottets betänkande 1981/82:49. Enligt vår mening är emellertid de regler som föreslås införda icke tillräckliga för att få bukt med kriminalvårdens besvärliga narkotikasituation. Således bör politiken inriktas ännu tydligare mot att differentiera klientelet med hänsyn till narkotikabelastning. Missbrukare måste hållas skilda från icke missbrukande langare och dessa två kategorier måste i sin tur hållas skilda från dem som icke befattar sig med narkotika. Därtill kommer att vissa för allvarliga narkotikabrott långtidsdömda uppvisar en så farlig bild att det av den s. k. permissionsutredningen föreslagna särskilda verkställighetssystemet bör genomföras. har föreslagit ytterligare skärpningar av regelsystemet vilka regeringen i nu aktuell proposition avvisat. Det gäller bestämmelserna om villkor för besök, brevgranskning och skyldighet att lämna urinprov. Enligt vår uppfattning är förslag på dessa punkter ägnade att bättre bemästra narkotikasituationen på anstalterna och bör alltså genomföras. Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till ytterligare lagstiftning i syfte att eliminera narkotikaproblemen inom kriminalvården i enlighet med vad som i motionen anförts. H. () () () () () ()