mot · G7021387 · 1984-01-24 00:00:00 — De kontrollsystem som står till buds, när det gäller att kontrollera verksamhet är i princip besvär och domstolskontroll som redan berörts samt tillsyn genom statliga myndigheter, t. ex. JO och revision. Den kommunala revisionen är ett unikt kontrollsystem i så måtto att staten endast i kommunallagen drar upp ramarna för den kommunala revisionens uppgifter och inriktning. De kommunala revisorerna väljs av fullmäktige. Revisorerna är således politiker även om det har ett speciellt uppdrag. Det svenska systemet har fått en ovanlig lösning internationellt sett. 1 utlandet även i grannländer som och är det vanligt med särskilda kvalifikationskrav för revisorer. Ofta har också den kommunala revisionen inlemmats i ett statligt kontrollsystem över kommunerna. En grundtes vid all revision är att revisorerna skall vara oberoende. I kommunallagen avspeglas detta i bestämmelser om revisorers egen förvaltning, om revisorers egen mening i revisionsberättelsen, genom jävsregler samt genom rätten att väcka ärenden inom revisionsförvaltningen hos fullmäktige. Detta är emellertid formella regler för att garantera oberoende. Oberoendet kan skadas av partinit genom att revisorerna inte kritiserar egna partikamrater. Att så är fallet kan observeras särskilt i kommuner, där ett parti innehaft makten. Sådana tendenser kan motivera en förändring av reglerna för revision, t. ex. genom att staten får rätt att utse revisorerna eller genom att den kommunala revisionen ersätts med statlig revision och inspektion. En ökad självständighet genom större ekonomiskt ansvar och minskad statlig styrning genom rekommendationer, råd, anvisningar, normer och planeringskrav kan också motivera förändringar åt det nu angivna hållet. 1 de flesta fall följer dechargen partipolitiska linjer utom i de fall det finns ett vågmästareparti. 1 har sambandet mellan revisionsverksamhet och ansvarsutkrävande debatterats främst när det gäller delstaterna men också vad gäller vissa kommunala förvaltningar. Det tyska revisionsverket har varit eller ansetts vara maktlöst när det gällt att beivra misskötsel i delstatlig och . i har utrett detta och i ett utlåtande till den tyske justitieministern rekommenderat ett regressansvar i preventivt syfte för att undvika misskötsel. Ett förslag som då också diskuterades var om disciplinansvar för tjänsteman skulle kunna utlösas av fristående organ. Det nu skisserade regelsystemet skulle i första hand vara preventivt, och syftet var att skapa en bättre utgiftsmoral. Dechargereglernas betydelse i KL efter tjänstefelets avskaffande har ofta diskuterats. Förhållandena mellan tjänstemän och politiker harju på så sätt blivit haltande. Denna skevhet kan inte förbises, om det är riktigt som hävdas av BrunssonJönsson i Ds Fi 1983:3 att tjänstemännen på grund av sin specialkompetens i högre grad än politikerna bestämmer den kommunala verksamhetens inriktning. I KL förutsätts fortfarande en koppling med följande ansvarstalan trots att möjligheterna att utkräva ansvar minskat. Vägrad ansvarsfrihet kommer numera i första hand utgöra en prickning. I den moderna debatten har hävdats att sanktionssystem är förlegade och att frågan om ansvarsutkrävande därför bör falla. Jag kan inte dela denna åsikt. Sanktioner och sanktionssystem kan vara nödvändiga för att misskötsel skall undvikas och lagen efterlevas. Att helt överge sanktionssystemet, innebär att man också något urholkar den klassiska rättsstatstanken. Utan möjligheter till sanktioner riskerar man att allmänhetens förtroende för kommunförvaltningen urholkas. Enbart det politiska ansvarsutkrävandet kan inte anses tillfyllest i grova fall av misskötsel. Till detta kommer att de styrande kommunalpolitikerna inte så sällan medvetet och öppet bryter mot kommunallagens regler. Revisionen måste ha en sådan utformning och sådana sanktionsmedel att den effektivt kan beivra den här typen av brottslighet. bör inte som kunna förlita sig på att överskridande av den kommunala kompetensen inte upptäcks eller om den upptäcks att ingen vågar protestera. Sammanfattningsvis kan konstateras att ett system med rätt att utkräva ansvar primärt syftar till att skapa försiktighet och laglighet. Ett ansvarssystem får å andra sidan inte främst verka hämmande på kommunalförvaltningens utveckling av verksamheten. Ansvarssystemet skall alltså utformas så att det verkar genom sin blotta existens och att det används för att komma åt klara fall av ekonomisk vanskötsel och lagbrott. De förändringar som har aktualiserats genom de senaste årens berättigade kritik av den kommunala sektorns tillväxt och byråkratisering förutsätter bl. a. en översyn av den kommunala revisionen. Ju självständigare kommunernas ställning blir, desto viktigare är det att ett fristående kontrollinstrument utformas även om en revision som ligger utan för den kommunala förvaltningen kan uppfattas som mindre kommunaldemokratisk än det system vi har . Till syvende og sidst är det hela spektrat av rättigheter, skyldigheter och kontroller som konstituerar demokrati och självständighet. En betydande ekonomisk självständighet med en mera begränsad allmän kompetens kontrollerad av utanförstående revisionsorgan, t. ex. statligt utsedda privata revisionsföretag, kan leda till en högre grad av självständighet än dagens, där kommunernas verksamhet i mycket styrs av statliga specialbidrag kombinerade med statliga anvisningar, statliga krav på planering osv. 1 detta sammanhang bör också det dubbla granskningssystem som fungerar, observeras. Statliga tillsynsmyndigheter kan t. ex. med stöd av författningar öva tillsyn över verksamhet som den kommunala revisionen skall granska samma verksamhet. Enligt socialtjänstlagen skall länsstyrelserna följa socialnämndens tillämpning av lagen och också kontrollera att socialnämnden utför sina uppgifter på ett ändamålsenligt sätt. Den kommunala revisionen har veterligen aldrig varit föremål för någon egentlig samlad analys. Det finns goda skäl att en sådan kommer till stånd. Syftet bör vara att utveckla revisionen till ett mera effektivt kontrollinstrument, som kompletterar laglighetskontrollen genom besvärsreglerna och minskar behovet av speciell statlig styrning. Frågorna om revisionens oberoende ställning, om politikers och tjänstemäns ansvar och om förhållandet till annan, främst statlig kontroll är av central betydelse. Åtskilliga uppslag finns, som antytts i det föregående, att hämta från erfarenheter från andra länder. I enlighet med vad som anförts i motionen hemställs 1. att hos regeringen begär förslag rörande avveckling av statligt styrd planering, 2. att hos regeringen begär förslag rörande bättre reglering av den kommunala kompetensen, 3. att hos regeringen begär förslag rörande former och regler för överklagande av kommunala beslut, 4. att hos regeringen begär förslag rörande effektivisering av den kommunala revisionen.