mot · G702965 · 1984-01-20 00:00:00 — m. fl. Bättre handelsvillkor för , m. m. Den internationella ekonomiska krisen drabbar i betydande grad världens fattiga länder. Många rika länder, däribland , väljer medvetet att vältra över en del av sina ekonomiska problem på de fattiga genom att skära ned biståndet. Också för de något bättre ställda som inte i högre grad är beroende av bistånd utan försöker stärka sin ekonomi genom att konkurrera på världsmarknaden innebär den ekonomiska krisen växande svårigheter. Den minskande efterfrågan i de rika länderna leder i sig till mindre exportmöjligheter för . Till det kommer att många i-länder ytterligare försvårar situation genom att införa olika typer av importhinder. krav på en ny ekonomisk världsordning har varit aktuellt utan att särskilt stora framgångar kan noteras. Önskemålet att , som i sig rymmer ungefär två tredjedelar av jordens befolkning, skulle nå av jordens industriproduktion förefaller i sig ganska måttligt. De rika länderna har dock visat föga intresse för att medverka till en sådan utveckling. Den liberalisering av handeln som har skett under de gångna årtiondena har i första hand gynnat den ömsesidiga handeln mellan redan rika länder. Viktiga områden av råvaror och halvfabrikat som är särskilt intressanta för att exportera har i hög grad lämnats utanför. Många i-länder har dessutom sådana konstruktioner på sina tullsystem att strävan att börja förädla sina råvaror före export direkt motverkas. När vissa ändå blir framgångsrika som exportörer inom några branscher möts de av direkta motåtgärder exempelvis i form av frivilliga exportbegränsningar. Ingen förnekar det moraliskt berättigade i kraven på en ny ekonomisk världsordning. Det motstånd som de rika länderna i praktiken gör mot en sådan utveckling baseras i hög grad på föreställningen att de förändringar i världsekonomin som en sådan utveckling skulle medföra skulle vara negativa för de rika länderna. Det är naturligtvis också det ett resonemang som är svårt att föra öppet, eftersom de uppoffringar som skulle kunna vara aktuella i de rika länderna ändå är blygsamma jämfört med de problem som de fattiga länderna har att kämpa med. Till det kommer att föreställningen att en positiv ekonomisk utveckling i fattiga länder skulle vara negativt för de rika länderna av allt att döma bygger på en felsyn. Erfarenheten av de länder som har kunnat öka sin industriproduktion och sin export kraftigt , de s. k. nyindustrialiserade län derna, är tvärtom att deras import från rika länder snarare överstiger exporten till dessa. Flertalet nyindustrialiserade länder har faktiskt ett handelsunderskott i förhållande till de rika länderna. Tillväxten i dessa länder har således varit en allmän stimulans i världsekonomin som har gynnat en lång rad andra länder. Mycket talar därför för att ett bättre stöd till industrialisering skulle vara ett av de bästa sätten att stimulera världsekonomin i dess helhet med gynnsamma konsekvenser för flertalet länder. är det uppenbart att industrialiseringsprocessen i kan vålla problem i vissa branscher. Detta kan upplevas som oacceptabelt särskilt om de berörda konkurrenskraft delvis bygger på en långtgående exploatering av arbetskraft. Det går inte att begära att anställda i eller andra i-länder skall offra sina arbetstillfällen till förmån för om den uppkomna situationen beror på att de anställda i har olidliga arbetsförhållanden, orimligt låga löner och saknar fackliga och politiska rättigheter. Det är därför naturligt om en generösare attityd från industriländernas sida till en industrialiseringsprocess i förenas med vissa minimikrav när det gäller de anställdas villkor och rättigheter i de fattiga länderna. Handelsavtal som är utformade för att gynna industrialisering bör därför förenas med en s. k. socialklausul. Sådana regler kan också vara ett stöd för regeringarna i utvecklingsländer i deras relationer till multinationella företag, som i många fall missbrukar regeringarnas dåliga förutsättningar att ta till vara sina medborgares intressen gentemot företagen. har av tradition intagit en mera positiv inställning till strävandena efter en ny ekonomisk världsordning än flertalet andra industriländer. Här som på många andra områden har kunna spela en brobyggande roll mellan motstridiga intressen i världspolitiken. Det vore önskvärt att nu också tog initiativ för att försöka bryta det dödläge som arbetet för en ny ekonomisk världsordning och bättre utvecklingsbetingelser för kan sägas ha hamnat i. För att förbereda ett sådant initiativ borde regeringen tillsätta en särskild arbetsgrupp med uppgift att genomföra en studie av de handelshinder och andra regler på världsmarknaden som försvårar en snabb industrialiseringsprocess i och utarbeta förslag till hur dessa hinder skall kunna undanröjas. Studien bör omfatta såväl multilaterala arrangemang som som enskilda länders tullarrangemang och andra handelshinder av typ begränsningsavtal m. m. Åtgärderna bör ha karaktären av förslag till internationella handelsöverenskommelser som bättre än de nuvarande är anpassade till speciella förutsättningar och behov. Till detta borde arbetsgruppen också få som uppgift att utarbeta förslag till minimiregler när det gäller de anställdas arbetsvillkor och rättigheter som de länder bör uppfylla som vill komma i åtnjutande av mera gynnsamma handelsregler. arbetet bör få karaktären av en paketlösning som ställer anspråk på åtgärder såväl från i-ländernas sida som från . Med hänvisning till ovanstående föreslår vi att beslutar att hos regeringen hemställa om initiativ dels för att skapa gynnsammare handelsvillkor för , dels för åstadkommande av en s. k. socialklausul i enlighet med vad som anförts i motionen. () P. O. ()