mot · G7022060 · 1984-01-24 00:00:00 — m. fl. Handikappades rätt till arbete Frågan om handikappades rätt till arbete har tagits upp i motioner till av vpk under en lång följd av år. har vi tvingats konstatera att några avgörande förbättringar inte har skett. Tvärtom har förhållandena blivit allt svårare. Den ständiga ökningen av antalet förtidspensionerade visar detta med all önskvärd tydlighet. tillkommer ca 2 000 nybeviljade. Andra indikatorer som visar på vilka svårigheter som möter arbetssökande med handikapp, är att har inte mer än 6 ål av dem lyckats få tillträde till arbetsmarknaden; inte av dem som har skyddat arbete inom Samhällsföretag, kan slussas ut på öppna arbetsmarknaden. Det är helt uppenbart att vad vi här talar om är ett gigantiskt arbetslöshetsproblem. Alla de åtgärder som satts in för att råda bot på det har inte haft annat än marginella effekter. Det bör vid det här laget stå klart att det inte är möjligt att förverkliga 1970-talets stolta deklarationer om arbete åt alla, inom ramen för en vikande industrisysselsättning och en offentlig sektor där det bara tillåts mycket begränsade ökningar. Det är viktigt att påpeka att när vi talar om handikappade på arbetsmarknaden, rör vi oss i själva verket med två problemkomplex. Dels handlar det om arbetslöshet och undersysselsättning i generell mening, dels handlar det om att handikappade blir diskriminerade som arbetssökande. Det förra löses genom ökning av antalet arbetstillfällen - industriinvesteringar, utbyggnad av den offentliga sektorn, förkortning av arbetstiden, förbud mot övertidsarbete osv. Det senare får sin lösning genom lagstiftning om arbetsrätt, arbetsmiljö, förstärkning av arbetsförmedlingarna, bättre möjligheter till arbetsanpassning osv. Vpk väcker i en rad andra motioner till årets förslag som syftar till att öka antalet arbetstillfällen. Vi ställer konkreta yrkanden om utbyggnad av den offentliga sektorn, om industriella projekt, inte minst på regional nivå, om införande av sex timmars arbetsdag m. m. I den här motionen ägnar vi oss åt förslag som specifikt avser att stärka handikappade arbetssökandes ställning på arbetsmarknaden. En stor majoritet av dem som har förtidspension skulle vilja ha ett arbete om de erbjöds detta. Handikapprörelsen skjuter fram frågan om rätten till arbete som den kanske viktigaste uppgiften att genomföra. Man går t. o. m. så långt att man säger att pengar bör föras över från socialförsäkringssystemet för att skapa arbeten. Vpk delar denna uppfattning och har tidigare fört fram den i motioner. För nästa budgetår räknar regeringen med att mellan 7 och skall komma att betalas ut till förtidspensionärerna. Det går naturligtvis inte att i ett slag dra undan en del av dessa pengar och använda dem för produktiva investeringar, men det går att arbeta i en sådan riktning. Staten har ekonomiska möjligheter att, genom en mer långsiktig överföring av medel från socialförsäkringssystemet, skapa arbetsmöjligheter. F. n. stiger, som vi redan påpekat, antalet förtidspensionärer ständigt och det är denna utveckling som måste brytas. Anledningen till det stigande antalet förtidspensionärer är också förhållandena på arbetsmarknaden, med allt hårdare konkurrens och utslagning. Människor pensioneras inte, annat än i mindre utsträckning, därför att de är sjuka och svårt handikappade och varken kan eller vill arbeta. De pensioneras därför att det inte finns plats åt dem. De anses inte lönsamma enligt de primitiva kriterier som gäller i en kapitalistisk ekonomi. Förtidspensioneringen blir ett sätt för samhället att köpa sig fritt från ansvaret för människors rätt till ett meningsfullt arbete. Detta är inte acceptabelt eftersom arbetet för de flesta människor betyder så mycket mer än att vara en källa till försörjning. Det ger självkänsla, sociala kontakter, stimulans osv. Man kan inte heller bortse från värdet av att kunna leva upp till samhällets normer, där förmågan att försörja sig på sitt eget arbete tillhör en av de viktigaste och djupast rotade. Ett överförande av medel från socialförsäkringssystemet till aktivt rehabiliterande insatser och åtgärder för att skapa nya arbetstillfällen borde därför vara naturliga inslag i en progressiv politik. När möjligheterna till anställning med lönebidrag infördes innebar detta att en ny arbetsmarknad öppnades för många handikappade. Redan tidigare hade en liknande anställningsform funnits och kallats för arkivarbete och halvskyddat arbete. Det sorn var nytt var möjligheten till varaktiga 100-procentiga lönebidrag hos organisationer. sysselsattes 36000 personer genom lönebidrag, varav 10600 hos allmännyttiga organisationer. Från sänktes bidragsnivån till , men än mer betydelsefullt var att budgeten /84 innehöll en begränsning så till vida att antalet 90-procentiga bidrag inte fick öka med mer än 500 . Samma begränsning föreslås också för kommande budgetår. Med tanke på att det står omkring 1150 personer i kö för anställning, betyder det i praktiken att varenda plats är upptagen fr. o. m. . Begränsningen av antalet lönebidragsplatser innebär att staten inte utnyttjar de möjligheter som faktiskt finns för att bereda arbetssökande med handikapp arbete. Vpk tar i en annan motion till årets upp frågan om lönebidragen och föreslår att begränsningen till 500 nya platser under budgetåret tas bort. Mer än andra är handikappade arbetssökande beroende av den service som arbetsförmedlingarna ger. Det förhållandet att man inte lyckas arbetsplacera mer än 7 å av dessa sökande, borde ge anledning till eftertanke. Likaså borde de försök som har genomförts med intensifierad arbetsförmedling för handikappade, vilket har gett goda resultat, stimulera till nya liknande insatser. På grund av det arbetsmarknadsläge som råder, har arbetsförmedlingarna en tung belastning, vilket drabbar de sökande som har en komplicerad arbetssituation. AMS har för /85 begärt 500 nya tjänster, varav 300 för utbyggnad och förstärkning av arbetsförmedlingen och 200 för nyrekrytering. Framställningen avslås av regeringen som emellertid är beredd att tillstyrka en tredjedel av de begärda pengarna för att man skall genomföra särskilda insatser i krisdrabbade branscher och orter och för företagsinriktade insatser. Utöver regeringens förslag anser vpk att medel bör tillföras AMS för två arbetsförmedlare vid vart och ett av distriktskontoren, för att möjliggöra mer intensiva insatser för handikappade arbetssökande. AMS bör därför erhålla 27 milj. kr. utöver regeringens förslag. När den s. k. främjandelagen infördes för att gynna anställning av äldre och handikappade i företagen sågs detta som en stor framgång. Succén har emellertid kommit av sig, eftersom tillämpningen av lagen har visat sig så omständlig, att den aldrig har kommit i praktiskt bruk. Vid åtskilliga tillfällen har vi från vpk - och även från socialdemokrater i opposition - ställt krav om skärpning av tillämpningsreglerna för främjandelagen. Kravet har dock inte vunnit något gehör. Det bör rimligtvis vara så att då antar en ny lag, finns det ett bestämt syfte bakom detta. Syftet i det här fallet torde då vara att underlätta äldres och handikappades möjligheter att få arbete. Men eftersom situationen för dessa grupper snarare har blivit sämre än bättre och lagen aldrig används, borde det finnas anledning, om alltjämt står för lagens syfte, att begära en översyn av den och dess tillämpning, liksom att begära förslag om vilka åtgärder som behöver vidtas för att den skall bli ett användbart instrument, för att åstadkomma avsedda förändringar. Även annan arbetsmarknadslagstiftning bör bli föremål för översyn i bestämda avseenden. Arbetsmiljölagen innehåller bestämmelser om att arbetsmiljön skall anpassas efter människors olika förutsättningar. är det emellertid så att arbetsmiljön i många fall utgör ett avgörande hinder mot att handikappade kan få anställning och några mer genomgripande resultat har inte arbetsmiljölagen gett i detta avseende. Lagen om anställningsskydd har haft en mycket stor betydelse för de handikappade. Det har gett möjligheter för många att stanna kvar i sina anställningar, som annars hade riskerat att få sluta i samband med sjukdom eller skada, även i de fall skador uppstått till följd av direkta brister i arbetsmiljön. Men även när det gäller LAS behövs en översyn och skärpningar i flera avseenden, för att ett fullgott anställningsskydd skall erhållas. Vpk anser att bör hemtälla hos regeringen att främjandelagen, arbetsmiljölagen och lagen om anställningsskydd bör bli föremål för översyn och bearbetning i de avseenden som här berörts. För att handikappade skall kunna ta ett arbete fordras ofta speciella anordningar på arbetsplatsen. För detta kan det utgå bidrag. AMS äskar en höjning av detta bidrag för nästa budgetår med 30,8 miljoner och regeringen går med på 18 miljoner av detta. AMS motiverar sitt förslag med att reglerna för arbetsbiträde bör förbättras; att det finns behov av en ökning av antalet bidrag till arbetstekniska hjälpmedel; att man gör försök att med hjälp av mikrodatorer och kringutrustning bygga upp arbetsplatser för synskadade och svårt rörelsehindrade och att man behöver höja bidragets maximibelopp vid nyanställningar. Vpk anser att anslaget bör höjas som AMS föreslår. När det skyddade arbetet omorganiserades och Samhällsföretag bildades, betecknades detta av dåvarande arbetsmarknadsministern som det viktigaste som hade hänt på området för handikappade. var det väl kanske inte så illa. Det har hänt saker, bl. a. införandet av lagen om anställningsskydd, som varit mer betydelsefulla generellt sett. Samhällsföretag utgör dock en viktig möjlighet till arbete för handikappade. Det finns emellertid en mycket oroande utveckling inom företagen, som härstammar ur de delvis motstridiga krav som ställs på verksamheten från statens sida. Å ena sidan skall Samhällsföretag bereda arbete åt personer som på grund av handikapp inte kan få arbete på öppna marknaden. Å andra sidan skall verksamheten bedrivas efter affärsmässiga principer. Dessa affärsmässiga principer är desamma som gör att handikappade slås ut från eller inte kommer in på den öppna marknaden. När sedan staten successivt sänker sin driftsbidragsprocent, leder detta till att de affärsmässiga principerna alltmer kommer att ta över och verka styrande på verksamheten på bekostnad av det sociala målet. har det nu förekommit en skarp kritik från handikapporganisationernas sida, som utmynnar i att det blir allt svårare för personer som är gravt handikappade att få jobb inom samhällsföretag. En allt större andel av platserna i företagen upptas av personer som i och för sig kanske har ett handikapp, men det är inte detta, utan den allmänna utvecklingen på arbetsmarknaden som orsakat deras arbetslöshet. har arbetsgruppen för fortsatt översyn av Samhällsföretagsgruppen lagt en slutrapport, vars förslag, om de genomförs än mer kommer att förstärka de ekonomiska övervägandenas övertag. Man föreslår utan att närmare analysera vilka effekter det kan få för verksamhetens sociala mål, att driftbidragsprocenten skall sänkas stegvis från /1988/89. Det borde stå klart att detta förslag kommer att få mycket stora konsekvenser för verksamhetens utformning. Vpk har inget emot att Samhällsföretags verksamhet bedrivs effektivt och affärsmässigt, men det måste ske inom ramen för det sociala målet. Det behövs ytterligare översyn av Samhällsföretags verksamhet bl. a. för att uppnå en högre grad av samordning för att bryta beroendet av legotillverkning. Vi är emellertid inte övertygade om att det bäst sker genom en minskning av antalet stiftelser till elva såsom arbetsgruppen föreslår. Det behövs också en översyn i syfte att utveckla arbetsprocesser med utnyttjande av modern teknik för att på ett bättre sätt bereda meningsfullt arbete åt svårt handikappade. Ett sådant arbete torde allvarligt försvåras om driftbidragen minskar. Den översyn vi menar bör ske, kan med fördel genomföras inom Samhällsföretag. Samhällsföretag föreslår inför ingen utbyggnad av antalet platser, trots att man anser en sådan utbyggnad motiverad med hänsyn till arbetsmarknadssituationen för de svårast handikappade. Vpk anser att en utbyggnad bör komma till stånd och att regeringen bör återkomma till med förslag om detta i samband med tilläggsbudget. Ägartillskottet för investeringar i Samhällsföretag har hållits tillbaka vilket gör att det finns ett eftersläpande behov bl. a. av arbetsmiljöförbättringar. Ägartillskottet skall också användas för individuell anpassning av arbetsplatser och produktionsmetoder. Samhällsföretag begär 89 milj. kr. för dessa ändamål och bör erhålla dessa medel. Under hänvisning av det anförda föreslås* 1. att med ändring i proposition 1983/84:100 under bil. 12, , Bl. Arbetsmarknadsservice beslutar anvisa . utöver regeringens förslag avseende mer intensiva insatser för handikappade arbetssökande enligt vad som anförs i motionen, 2. att hos regeringen hemställer om en översyn av främjandelagen och lagen om anställningsskydd i enlighet med vad som anförts i motionen, 3. att med ändring i proposition 1983/84:100 under bil. 12, , C4. Särskilda åtgärder för arbetsanpassning och sysselsättning beslutar anvisa . utöver regeringens förslag avseende arbetshjälpmedel åt handikappade, 4. att hos regeringen hemställer om åtgärder för en översyn av möjligheterna till bättre samordning inom Samhällsföretag i syfte att bryta beroendet av legotillverkning samt utveckling av användandet av modern teknik i arbetsprocesserna, 5. att med ändring i proposition 1983/84:100 under bil. 12, C 5. Bidrag till stiftelsen beslutar anvisa ett med . förhöjt belopp avseende ägartillskott för investeringar. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) * Se även motionerna 1983/84:2061-2062.