mot · G7022376 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Regionala investment- och utvecklingsbolag I flertalet västländer har den ekonomiska utvecklingen lett till att anspråken på statliga insatser för att främja näringslivets utveckling har ökat . Det är naturligt att statens roll i den ekonomiska processen ställs under debatt och att uppfattningarna om statens roll och storleken av dess insatser kan variera. Såväl i som utomlands har ett allt starkare intresse kunnat förmärkas för de mindre och medelstora företagen. För att underlätta deras situation är det enligt vår mening angeläget att inflationen bekämpas och att förutsättningarna för en långsiktigt förbättrad lönsamhet skapas. Det är en nödvändig uppgift för staten att fastställa spelregler för näringslivet. Byråkrati och regelsystem skall inte tillåtas komplicera tillvaron. En annan uppgift för staten är att inom den statliga upphandlingen öppna affärsmöjligheter för den mindre företagsamheten. Ytterligare en annan uppgift är att i den allt mer högteknologiska utvecklingen skapa former för en nära samverkan mellan forskning och näringsliv så att kommersiell exploatering av forskningsresultat underlättas. Det är enligt vår mening naturligt, att urvalet av affärsmöjligheter, som är kommersiellt exploaterbara görs av näringslivet och inte av staten. All erfarenhet talar för att i en marknadsekonomi sökmekanismen och därmed gallringen bland affärsmöjligheter blir effektivast, om den baseras på den stora mångfalden av entreprenörer och deras samspel med vana finansiärer. Ett studium av internationella förhållanden ger vid handen, att snabba tekniska utveckling på data-, laser-, läkemedels-, biotekniken och elektronikens områden har till en del möjliggjorts genom att man skapat generösa villkor för kapitalinstitut, som tillhandahåller riskkapital. Reduktionen av kapitalskatten för fysiska personer har i varit en starkt bidragande orsak till expansionen av riskkapital. I och även i har man starkt börjat betona hur viktigt det är att nystartade och expanderande företag har tillgång till riskkapital, som mera är att betrakta som eget än som lånat kapital. Soliditeten är, vilket också undersökningar i ger belägg för, av avgörande betydelse för att man ute bland företagen skall våga fatta beslut om riskfyllda investeringar i nya produkter och anläggningar. 1 1983/84. Den svenska riskkapitalmarknadens utveckling och tendenser Tyvärr har inte soliditetens betydelse för företagsutvecklingen blivit tillräckligt uppmärksammad i . Generella inslag av det slag som genomförts utomlands har varit sällsynta. Åtgärderna i har huvudsakligen varit av selektiv karaktär. En kort redogörelse för statliga engagemang på det aktuella området kan vara på sin plats. , som tillkom 1972 genom avtal mellan staten och vissa bankinstitut, är ett relativt tidigt exempel på hur staten medverkat för att ge näringslivet riskkapital. Syftet var att öka tillgången på riskbärande kapital för redan existerande mindre och medelstora företag genom förvärv av aktier och andelar i dessa företag i samband med nyemissioner. Bolaget är av venture-capital-typ och har enligt mångas bedömning inom ramen för sina begränsade resurser varit framgångsrikt. Det helstatliga SVETAB har sedan tillkomsten 1969 huvudsakligen medverkat till etablering av nya företag. Finansiella och lönsamhetsmässiga problem har gång efter annan påkallat finansiella rekonstruktioner av företaget. Efter den senaste kapitalförstärkningen har SVETAB inriktat sig på minoritetsengagemang i nystartade företag. har en lång rad av regionala utvecklings- och investmentbolag tillkommit på statligt och kommunalt initiativ. Det som är kännetecknande för dem är att det bakomliggande skälet för bildandet av alla dessa företag har varit företagskriser eller obalanser på arbetsmarknaden. Det är mera regional- och arbetsmarknadspolitiska bevekelsegrunder än konstaterad efterfrågan på riskkapital som varit drivfjädrar för tillskyndare av de regionala utvecklings- och investmentbolagen. har i en publicerad undersökning (SIND 1983:4) belyst utvecklingen hos de regionala utvecklingsbolagen i och även försökt beskriva deras roll och betydelse. Det framgår av utredningen att bolagens bildande inte föregåtts av särskilt djupa diskussioner inom berört departement och att man ofta känt viss tveksamhet inför deras möjligheter att fungera som instrument för industriell utveckling. Man kan i utredningen konstatera, att företagen har haft skiftande framgångar. Regioninvest i har sedan sin tillkomst erhållit 550 milj. kr. Förlusterna har varit stora. Även en rad andra regionala utvecklingsbolag har fått vidkännas stora förluster. Det politiska inflytandet i bolagens styrelser har varit påtagligt och haft menlig inverkan på beslutens rationalitet. Däremot har den affärsmässiga kompetensen varit underrepresenterad. Detta kan vara en av förklaringarna till att företagen varit mindre lyckosamma. En annan förklaring kan vara att företagstypen är så ny i att nödvändigt management-kunnande inte funnits att tillgå. Den senare teorin kan inte helt avfärdas, eftersom privata bolag av liknande slag tillkomna inte heller alltid varit framgångsrika. har debatten i viss mån föranledd av problemen kring Regioninvest i och kapitalförlusterna i AC-invest och Z-invest lett till att beslöt, att de två sistnämnda bolagen överfördes från industridepartementet till Investeringsbank, som i viss mån också har till uppgift att ägna sig åt en liknande verksamhet att förse företag med riskkapital. Nya riskkapitalföretag har i allt snabbare takt startat upp verksamhet. Privata intressenter har under de senaste två tre åren getts möjlighet att gå in som delägare tillsammans med staten. Statens engagemang är antingen aktieägarens eller långivarens. I det senare fallet är vanligtvis lånen kopplade till konverteringsrätt till aktier efter ett visst antal år och vissa räntesubventioner. Vid sidan härav har också en rad helt privata venture-capital-företag (tillväxtinvestmentbolag) utan statligt inflytande tillkommit. Det finns enligt motionärernas mening anledning att företa en ingående analys av utvecklingen på området. Även frågan om statens engagemang på området bör prövas. I den rådande ekonomiska situationen i finns det inte utrymme för oöverlagda och mindre rationella lösningar på ett så viktigt område som när det gäller försörjningen av riskkapital till näringslivet och då i första hand till nyetablerade mindre och medelstora företag. Åtgärder för att öka tillgången på riskkapital i Insatser för att förbättra företagens försörjning med riskkapital är synnerligen angelägna. Företagens soliditet har urholkats. Inflation och höga räntor, särskilt höga realräntor, har bidragit till denna situation. Skattereglerna har inte heller underlättat för företagen att bygga upp det egna kapitalet. Den av den socialdemokratiska regeringen genomdrivna trippelbeskattningen av företagens vinster undanrycker ytterligare möjligheten till förstärkning av soliditeten. Moderata samlingspartiets i andra sammanhang framförda krav på förbättringar av den skattemässiga behandlingen av riskkapital kan inte nog ofta understrykas. Utvecklingen har lett till en snedsyn och underskattning av det egna kapitalets betydelse för risktagande och expansion. De uppståndna problemen kan inte lösas enbart selektivt genom att administrera fram statligt hel- eller delägda venture-capital-företag utan med generella åtgärder. Vad som behövs är justeringar i det alltmer komplexa regel- och skattesystem som den socialdemokratiska regeringen byggt upp. En positivare syn på privata initiativ och till enskilt ägande och en generösare inställning till smidigare generationsskiften efterlyses. Det är slutligen av stort värde att frågan om de regionala utvecklings bolagens roll i den framtida närings- och regionalpolitiken blir föremål för en grundlig analys. Mot bakgrund av den ogynnsamma utvecklingen hos de regionala investment- och utvecklingsbolagen och de ständigt återkommande behoven av statliga kapitalägartillskott till dessa företag finns det all anledning ifrågasätta om statens och även vissa landstings och kommuners medverkan fortsättningsvis skall få ske i dessa former. Frågan om fortsatt statligt engagemang bör prövas. Enskilda intressen med managementkunnande på venture-capital-området bör med fördel ges möjlighet att överta statens aktier i utvecklings- och investmentbolagen. Som tidigare nämnts är risken för resursslöseri annars uppenbar. Hittillsvarande erfarenheter har inte varit goda. Internationella studier talar för att statlig medverkan skall vara av generell karaktär. Med åberopande av det ovan anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag som syftar till att avveckla statens engagemang i regionala investment- och utvecklingsbolag, 2. att begär att regeringen skyndsamt utarbetar förslag som tillgodoser de mindre och medelstora företagens behov av riskkapital. PER () () () () () PER () () () ()