mot · G80234 · 1984-10-17 00:00:00 — m. fl. Utvecklad energiplanering m. m. 1984/85:5) Den långsiktiga energianvändningen måste inriktas mot att varje energikälla som skall användas i större omfattning och skall ingå i naturens eget kretslopp. Uppfylls inte detta krav kommer såväl den ekonomiska tillväxten att förkvävas som omfattande miljöskador att uppstå. Det är en myt att ekonomisk tillväxt förutsätter en ständigt ökad energianvändning. Ekonomisk tillväxt förutsätter effektivare energianvändning och därmed en kontinuerligt minskande tillförsel av energi (bränsle). Energislöseri hotar såväl industrins utveckling som miljöns fortbestånd. En medveten politik för en effektiv energianvändning är den bästa garantin för en positiv ekonomisk utveckling och en god miljö. Åtgärder som syftar till att åstadkomma effektivare energianvändning måste därför vidtas i alla led och på alla plan i samhället. Från sida har vi vid upprepade tillfällen påtalat att en riktig avvägning mellan produktion och hushållning med energi är en nödvändig förutsättning för en positiv ekonomisk utveckling och en bevarad och förbättrad miljö. Vi ser därför med tillfredsställelse att föredraganden i propositionen om en utvecklad energiplanering delar vår uppfattning om nödvändigheten av att rationella avvägningar mellan åtgärder för att hushålla med energi och åtgärder för att tillföra energi görs (prop. 1984/85:5 s. 10). Föredraganden framhåller att energiplaneringen bör bedrivas utifrån lokala förhållanden, med de nationella målen och riktlinjerna som normgivande. Vidare betonas i propositionen att planeringen av energisystemet i kommunerna skall ske med hänsyn tagen till andra faktorer av betydelse på det kommunala planet, t. ex. miljöpåverkan, sysselsättningsaspekter m. m.. Av bl. a. dessa uttalanden att döma har föredraganden uppenbarligen inte insett att val av energisystem och effekter på miljö och sysselsättning är intimt förknippade och inte kan ses skilda från varandra. En helhetssyn på energiplaneringen kräver att även miljövinster och sysselsättningseffekter vägs in som en del av energiförsörjningssystemet. Produktion och användning av energi påverkar i någon mening alltid miljön. En effektiv användning av tillförd energi - och därmed en så låg energianvändning som möjligt - är därför en grundläggande och nödvändig förutsättning för att en god miljö skall kunna uppnås. Vi delar uppfattningen att kommunerna spelar en stor roll för att de uppsatta nationella målen och riktlinjerna kan uppfyllas. Kommunerna har avsevärda möjligheter att påverka tillförsel, distribution och användning av energi. Det är även sannolikt att kommunernas inflytande över såväl tillförsel som användning av energi kommer att öka. Kommunerna har därför en avgörande inverkan på om den fastlgda målsättningen för energipolitiken att successivt utveckla ett energisystem som i huvudsak baseras på varaktiga, helst inhemska och förnybara energikällor med minsta möjliga miljöpåverkan kan fullföljas. Utvecklingen beslut visar också att det totala energibehovet blir allt lägre och minskningen av framför allt olja sker betydligt snabbare än vad som då förutsågs. Användningen av energikällor som kol, olja och kärnkraft innebär stora risker ur olika synpunkter. Utnyttjande av kärnenergi är ett fruktansvärt hot mot människor och miljö. Användning av fossila fasta bränslen innebär stora påfrestningar på såväl naturmiljö som ekonomi. Förbränning av kol och olja medför bl. a. utsläpp av svaveldioxid, kväveoxid och tungmetaller med en ökande försurning som följd. Utsläppen av kväveoxider i bilavgaserna är en annan viktig faktor i den ökande försurningen. Förbränningen av kol och olja innebär vidare att koldioxidhalten i luften successivt ökar, vilken på någon sikt kan leda till mycket stora miljöproblem genom temperaturökningar och förändrat klimat. med en långt driven rening av rökgaser finns uppenbara risker för långsiktiga rubbningar i ekosystemet. Effekterna av försurande utsläpp från bl. a. stora energiproduktionsanläggningar kan redan nu ses. Skadorna på skogen i såväl som internationellt är en effekt av felaktigt energiproduktionssystem. Skogsdöden är ett tydligt exempel på vilka ekonomiska förluster en förstörd miljö kan leda till bl. a. genom den minskade virkesproduktion och den försämrade kvalitet som blir följden. Sambandet mellan utsläpp från energiproduktionsanläggningar och industrier å ena sidan och den ökande försurningen med bl. a. döende skogar som följd är klart belagt och ett varnande exempel på de följder ensidig inriktning på storskalig produktion av energi kan leda till. Ytterst är därför utformningen av det framtida energisystemet en överlevnadsfråga. Kortsiktiga ekonomiska vinster genom en ensidig inriktning på tillförsel av energi blir på en ekonomisk belastning. I de ekonomiska kalkyler som upprättas vid planeringen av det framtida energisystemet måste miljövinster och sysselsättningseffekter vägas in för att en rättvisande jämförelse skall kunna erhållas mellan investeringar i produktion resp. effektiviseringar. Det är därför nödvändigt att de kostnader på kort sikt, långsiktigt nödvändiga miljöinvesteringar kan medföra, kan bäras på samma sätt som förluster i nybyggda produktionsanläggningar. Det måste därför vara möjligt för kommuner, företag och enskilda att kunna kalkylera in kostnader för förbättrad miljö genom effektiviseringar på samma sätt som stöd ges till miljöåtgärder i produktionsanläggningar. Samhället måste svra för de ökade kostnader på kort sikt som långsiktigt miljöriktiga energiinvesteringar kan innebära efetersom det är samhället som helhet som får miljövinsten. Målsättningen måste därför vara att det stöd som samhället nu ger till investeringar för effektivare energianvändning får en omfattning och utformning så att det blir ekonomiskt lönsamt för kommuner, företag och enskilda att göra en rationell avvägning mellan tillförsel och hushållning av energi. Vi vill också i detta sammanhang påpeka att import av t. ex. olja och kol för uppvärmningsändamål är import av arbetslöshet eftersom en sådan import i stor utsträckning rycker undan grunden för utnyttjande av inhemska fasta bränslen medan investeringar i effektivare energianvändning däremot kan ge nya sysselsättningstillfällen inom landet. De konkreta åtgärder som föreslås i propositionen för att förstärka den kommunala energiplaneringen rör i princip tre områden. För det första föreslås att det i varje kommun skall finnas en av fullmäktige fastställd energiplan avseende tillförsel, distribution och användning av energi. Vidare läggs förslag om en ändring i ellagen innebärande att en elleverantör inom ett område för fjärrvärme och naturgas skall kunna vägra elleverans till värmepumpar endast när fullmäktige beslutat att värmepumpar inte bör förekomma i området. Slutligen föreslås även riktlinjer för en energiinriktad kompletteringsutbildning för skorstensfejare. Vi kan i huvudsak acceptera förslagen med följande erinringar. När det gäller den s. k. energiplanen vill vi från sida understryka att en energiplan" skall ses som en dokumentation, där en kommuns alternativa vägar att forma sin energiförsörjning beskrivs samt rekommenderar lämpliga handlingslinjer och mål. En plan får inte och kan inte bli ett detaljerat dokument som på socialistiskt planhushållningsmanér lägger fast en viss handlingslinje som sedan slaviskt skall följas utan hänsyn till vare sig ändrade förutsättningar eller alternativa lösningar. Det är också viktigt att betona att kommunernas största möjligheter att påverka energisystemets utformning ligger på användarsidan och inte i hur energiproduktionen skall utformas. Energiplanen bör därför framför allt ta sikte på åtgärder som leder till effektiviserad energianvändning. Propositionens förslag till ändring av ellagen har enligt vår mening fått en mycket olycklig utformning. Huvudregeln måste självklart vara att leverans av elström för drift av värmepumpar inte skall kunna nekas. Detta bör utan undantag gälla värmepumpar som utnyttjar spillvärme som finns tillgänglig , t. ex. energi ur frånluften. Det kan dock finnas skäl att i något fall göra undantag för s. k. uteluftsvärmepumpar. Dessa ger ingen prima effekt utan måste vid kall väderlek i sin helhet ersättas med effekt från fjärrvärmesystemet eller elnätet. Detta innebär att en dyrbar reservkapacitet måste hållas om uteluftsvärmepumpen skall vara ett användbart alternativ. Med nu tillämpade taxekonstruktioner kommer övriga abonnenter att få bära en betydande del av kostnaderna för den reservkapacitet som uteluftsvärmepumparna kräver. Totalt uppstår i många fall en betydande merkostnad. I de fall betydande merkostnad klart kan bevisas bör kommunfullmäktige ha möjlighet att besluta att leverans av elström får nekas till uteluftsvärmepumpar inom det aktuella fjärrvärmeområdet. Lagtexen bör omarbetas enligt ovan redovisade riktlinjer. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utarbeta ny lagtext. Om inte godtar detta ändringsförslag bör propositionen avslås i nu aktuell del. Vi har inget att erinra mot förslaget att personalen inom sotningsväsendet bör beredas en kompletterande energiinriktad utbildning. Vi vill dock påpeka i detta sammanhang att den test och tillsynsverksamhet som skorstensfejarna bedriver på energiområdet måste utformas på ett sådant sätt att den av fastighetsägarna uppfattas som meingsfull och till hjälp för en rationell och ekonomisk fastighetsförvaltning. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att som sin mening uttalar att samhällets stöd till investeringar för effektivare energianvänding skall utformas enligt de principer som anförts i motionen, 2. att avslår proposition 1984/85:5 i denna del och beslutar att ändra i ellagen (1902:71 § 2 mom. 4) i enlighet med de riktlinjer som redovisats i motionen, 3. att ansluter sig till dels vad som i motionen anförts om kommunala energiplaner, dels vad som i motionen anförts om skorstensfej ärnäs verksamhet på energiområdet. () () ()