mot · G7022942 · 1984-05-10 00:00:00 — Motion 1983/84:2942 m. fl. Förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /85, m. m. (kompletteringsproposition) (prop. 1983/84:150) Regeringen har i sin proposition 1983/84: 150 lämnat förslag till reviderad finansplan. De större principiella frågorna berörs i moderata samlingspartiets partimotion 1983/84:2933.1 bilaga 5 i propositionen berörs område där regeringen bl. a. föreslår ett införande av hyresstopp och att medel anvisas för s. k. sysselsättningsskapande åtgärder. Vi vill med anledning av propositionen anföra följande. Att införa ett hyresstopp är liksom att införa ett prisstopp endast en kosmetisk åtgärd. Det går inte att förbjuda inflation. Kostnadsstegringarna för fastighetsägarna är en realitet för vilka de måste kompensera sig. Kan inte detta ske genom hyreshöjningar är enda sättet att eftersätta underhållet, vilket är oacceptabelt inte minst ur de boendes synvinkel. Att vänta med hyreshöjningar ökar både behovet och storleken av dem. På bostadsmarknaden har ett hyresavtal träffats mellan hyresgäster och hyresvärdar långt innan ett hyresstopp blev aktuellt. Avtalet innehåller en klausul om att hyran skall höjas om prisutvecklingen blir högre än 5,. Den inflationsnivån uppnåddes . Att regeringen på detta sätt vill ingripa i ett avtal som träffats mellan två parter bådar inte gott. Det är ett första steg mot en statlig inkomstpolitik där ingen behöver ta ansvar för sina handlingar. Det kan i sammanhanget påpekas att avtal ännu inte slutits på alla platser. För de fastighetsägare som får leva med hyror accentueras problemet med eftersatt underhåll ytterligare. SABO-företagens hyressättning sker efter självkostnadsprincipen. Ett hyresstopp innebär att de inte längre får full kostnadstäckning utan måste drivas med underskott. Med den dåliga ekonomi många av dessa företag har måste pengar från annat håll t. ex. kommunala skattemedel tillskjutas. Är detta regeringens avsikt? kommunisterna har under en följd av år krävt införande av hyresstopp. Detta har alltid avvisats av utskottet. I betänkande 1980/ 81:6 s. 17 anförde sålunda ett enigt civilutskott: Även bortsett från frågan huruvida sociala problem i vissa bostadsföretags förvaltning skall mötas med samhälleliga driftbidrag är det uppenbart 1 1983/84. Nr 2942 -2948 orimligt att staten resp. Je enskilda fastighetsägarna skulle ta på sig ett generellt betalningsansvar för vissa uppkomna och tiven framtida kostnadsökningar inom hyreshussektorn.'' Enligt vår uppfattning äger detta argument fortfarande full giltighet. Vi yrkar avslag på införandet av ett hyresstopp. Stöd till sysselsättningsskapande åtgärder I våra motioner 1983/84: 1981 och 1983/84: 1982 ansåg vi att stödet till förbättringar av boendemiljön resp. stödet till allmänna samlingslokaler skulle avvecklas. Vi hänvisar till dessa motioner vad gäller vår inställning till dessa bidrag. Att som regeringen under en högkonjunktur använda pengar till s. k. sysselsättningsskapande åtgärder vilka inte kan annat än bidra till att ytterligare öka inflation och löneglidning måste vara fel. Vi yrkar därför att regeringens förslag till utvidgning av ramarna /84 avslås och aktualiserar i tillämpliga delar våra yrkanden i motionerna 1981 och 1982. Höjning av bostadsbidrag för barnfamiljer Denna fråga berörs i partimotion 1983/84:2949. Åtgärder för att begränsa prisökningen inom bostadsbyggandet Regeringen meddelar i propositionen också att den tänker besluta att uppräkningen av den s. k. tidskoefflcienten begränsas till . Tidskoefficienten mäter de faktiska kostnaderna i efterhand. För dessa faktiska kostnadsökningar får byggföretagen kompensation (högre pris). Tidskoefflcienten är alltså inte i sig inflationsdrivande, åtminstone inte på kort sikt. Att begränsa höjningarna av en mätare på den faktiska kostnadsutvecklingen är lika oklokt som att införa prisstopp. Analogt med detta skulle regeringen kunna bestämma en maximal ökning av konsumentprisindex som en inflationsdämpande åtgärd och därmed låta sig nöja. 1 stället för en begränsning av tidskoefflcienten bör man i stället välja en sådan konstruktion att man vid det preliminära lånebeslutet vet hur stor den obelånade och osubventionerade delen blir, även när projektet är färdigt. Den osäkerhet som dagens konstruktion medför bör undanröjas. En lösning skulle kunna vara att det preliminära beslutet räknas upp med hjälp av normal entreprenadindex, förslagsvis baserat på det mellan beställare och entreprenör fastställda entreprenadindex H 84. Denna uppräkning skall också gälla låneunderlag och pant värde. Ett system enligt denna skiss medför att statsmakterna kan avgöra hur stora subventioner man skall lämna, och hur följsam till kostnadsutvecklingen man skall tillåta de statliga lånen att vara, som beställaren/ byggherren får kännedom om detta redan i ett preliminärt beslut. laren kan därvid avgöra om projektet skall igångsättas eller inte. är beställaren garanterad att beräkning av låneunderlag och pantvärde sker på ett sätt som motsvarar vad beställaren får lämna i kompensation till entreprenören. Den osäkerhet som finns med nu gällande system blir därmed undanröjt utan att statsmakterna behöver betala ut mer pengar i form av räntebidrag eller lån än vad man de facto bestämmer sig för. Det enda som har skett är att avgörande beslut tvingas fram redan vid ställningstagande till det preliminära lånebeslutet i stället för att som tvinga beställaren att leva under stor osäkerhet . Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställs 1. att avslår förslaget till lag om hyresstopp, 2. att avslår förslaget till höjning av beloppet för bidrag till förbättring av boendemiljön fr. o. m. /84, 3. att beslutar att statens stöd till förbättring av boendemiljön skall avvecklas fr. o. m. /85, 4. att beslutar att det statliga stödet till samlingslokaler skall avvecklas, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts i fråga om tidskoefficienten. () () () (m) () () () ()