mot · G7022111 · 1984-01-25 00:00:00 — fördes en betydelsefull debatt i . Utgångspunkten för debatten var näringsutskottets betänkande 1983/84:11 om ett nationellt mikroelektronikprogram (prop. 1983/84:8). Såväl i utskottets betänkande som i motioner och i debatten betonades behovet av en samlad syn på informationsteknologin och dess inverkan på människor och samhälle. I denna helhetsbild ingår själva mikroelektroniken och industripolitiken som endast en mindre, om än viktig, del. Andra delar är systemteknologi och frågor om centraliserade resp. decentraliserade systemstrukturer, maskin- och programvaror för ADB-system, kommunikations-, kontors-, informations- och informationslagrings-/-sökningssystem, reglersystem i vid mening, relationerna människa system m. m. Informationsteknologi används vanligen som en sammanfattande benämning på tekniska hjälpmedel och metoder för att inhämta, överföra, bearbeta, lagra, presentera och distribuera information. Informationsteknologin i denna mening berör hela samhället utan något undantag. Den och dess användning har en närmast revolutionerande inverkan på samhällets sätt att fungera och på relationerna mellan medborgare, företag och myndigheter. Användningen av datateknik och elektronik i det svenska samhället är omfattande och vidgas till att gälla allt fler områden. Detta gäller både i industrin, i servicesektorn och i den offentliga förvaltningen. Datatekniken sprids nu även till hemmiljön, till fritidsverksamhet m. m. Takten i utvecklingen och även i införandet av ny datateknik är hög. Enligt studier inom kommer ca tre fjärdedelar av alla förvärvsarbetande inom i sin arbetssituation direkt eller indirekt ha kontakt med och vara beroende av informationsbehandlingssystem. Undersökningar i bekräftar att liknande förhållanden i stort sett redan råder här. Vid internationella jämförelser framstår som ett av de mest genomdatoriserade länderna. I detta perspektiv är det lika naturligt, och lika väsentligt, att ha en datapolitik som det är att ha en transportpolitik, en energipolitik, en kulturpolitik osv. En meningsfull och fungerande datapolitik bör naturligtvis inte detaljreglera, men den bör samverka med och harmoniera med synsättet på personaladministration, decentralisering, antibyråkrativerksamhet, rationalisering, sårbarhet, personlig integritet, teknikupphandling m. m. 1 1983/84. En given utgångspunkt är att en samlad bedömning av datafrågorna i vidsträckt mening icke får leda till centralstyrning och rigid, övergripande planering. Koncentration till ett riksdagsutskott Vid den inledningsvis omnämnda riksdagsdebatten framkom att samtliga riksdagspartier i allt väsentligt anslöt sig till bedömningen, att ett klart behov föreligger av en helhetssyn på datapolitik och informationsteknologi. Med hänsyn härtill bör nu enligt vår mening lämpligheten prövas av att hänföra samtliga hithörande frågor till ett riksdagsutskotts ansvarsområde. Nuvarande uppsplittring framstår knappast som rationell. Omläggning av statlig ADB-politik Huvudmotiven för användning av informationsteknologi och ADB inom den offentliga sektorn har varit rationalisering och kostnadssänkningar. ADB är rätt utnyttjad ett hjälpmedel att öka nyttoeffekten av insatta resurser. Frågan är om inte ADB tillsammans med organisationsoch personalutveckling är de viktigaste medlen för effektivisering och förändring och utgör grundläggande förutsättningar för en kostnadsbesparande utveckling inom den statliga sektorn. Statens användning av informationsteknologi och ADB har dock i viktiga avseenden inte varit särskilt framgångsrik. Betydande kostnadsöverskridanden, förseningar och tekniska problem har snarare varit regel än undantag. Detta beror dock mer på brister i inblandade myndigheters förmåga att utnyttja hjälpmedlet, samt på en förkärlek till komplexa, centraliserade systemlösningar, än på hjälpmedlet som sådant och de möjligheter detta erbjuder. En betydande del av de stora statliga ADBsystem som är i drift kommer att behöva genomgå omläggningar i större eller mindre grad eller åren närmast därefter. Flera orsaker kan anges till detta. Systemlösningarna är gamla, i flera fall . Successiva mindre förändringar har medfört höga underhållskostnader. Systemen tillfredsställer inte nuvarande högre krav på användarvänlighet och arbetsmiljö; datorerna är oekonomiska, sårbarhets- och säkerhetsskydd är inte tillfredsställande m. m. Dessa problem har påtalats i en rad motioner och måste nu beslutsamt angripas. Som exempel på ADB-system inom den civila statsförvaltningen som av olika skäl behöver genomgå ganska stora förändringar kan nämnas rättsväsendets informationssystem, skatteadministrationens ADB-system, allmänna försäkringens ADB-system, REX-systemet, System S, centrala körkortsregistersystemet, studiestödssystemet, invandrarverkets ADB-system, fastighetsdata- och inskrivningsregistersystemet. Flera av dessa krav på förändringar har behandlats av separata utredningar. sammanlagda insatser som kan bli erforderliga saknas det dock i hög grad kunskaper om. Detta är en allvarlig brist, som bör avhjälpas genom en särskild utredning, med förslag till prioriteringar . Statlig dataverksamhets inverkan på övriga sektorer Rationaliserings- och ADB-verksamheten inom den statliga sektorn har en betydande återverkan på övriga sektorer. Ingen av alla de utredningar som genomförts eller f. n. pågår på området har, såvitt vi kan finna, behandlat eller har i uppdrag att behandla frågan om hur ADB-verksamheten inom statsförvaltningen påverkar villkoren för näringsliv, företag och enskilda medborgare. I , kanske mer än i något annat demokratiskt land, är alla delar av den offentliga och de privata sektorerna i hög grad integrerade med varandra. Detta förhållande har blivit än tydligare genom datoriseringen som möjliggjort delvis t. o. m. krävt ett ökat informationsflöde mellan myndigheter, näringsliv och enskilda medborgare. Rationaliseringsarbete och användning av ADB inom statlig verksamhet får därigenom en genomslagskraft på företag och enskilda som är betydande. Detta återverkar bl. a. på säkerhet och sårbarhet och även på förutsättningarna för integritetsskydd för individer och företag samt på rättstryggheten. De nämnda frågeställningarna omfattas icke av datadelegationens uppgifter som i huvudsak är att allmänt fungera som ett forum för åsikts- och informationsutbyte mellan vissa intressenter inom datapolitikens område. Det kan också ifrågasättas om datadelegationen i dess nuvarande utformning är lämpligt organ att behandla dessa frågeställningar. Enligt vår mening är de av så väsentlig betydelse att de bör utredas i särskild ordning. Främjande av administrativ utveckling Enligt samstämmiga bedömningar är de svåraste problemställningarna inom ADB-området under överskådlig framtid icke förknippade med datorernas prestanda eller funktioner eller med de tekniska möjligheterna. Det är mycket mer väsentligt att öka effektiviteten i systemutvecklingsprocessen samt att skapa flexibilitet och enkelhet för användarna av de system som utvecklas. Andra frågor av stor vikt är förbättring av styrning, tillskapande av strategier för administrativ utveckling och ADB samt utformning av standards e. d. som hjälpmedel för att åstadkomma enklare system- och datorkraftstrukturer än . Det är därför, i och för sig, positivt att notera att civilministern avser att ta upp vissa av dessa frågor i samband med en översyn av handläggningsordningen. Enligt vår mening saknas dock i budgetpropositionen en samlad datapolitisk ansats, varför dessa åtgärder framstår som isolerade och utan sammanhang med en generell strategi. På det tekniska området har ett flertal insatser gjorts för att stimulera produktutveckling, arbetsmetoder m. m. Styrelsen för teknisk utveckling (STU) är central förvaltningsmyndighet för initiativ och stöd liksom för planläggning och rådgivning rörande teknisk forskning och industriellt utvecklingsarbete. Det åligger styrelsen särskilt bl. a. att följa den tekniska forskningen, att organisera och stödja samarbete inom teknisk forskning och industriellt utvecklingsarbete och främja kontakter mellan myndigheter, näringsliv och institutioner samt att planera och fördela statligt stöd i form av lån och bidrag till teknisk forskning och utvecklingsarbete. Det finns ingen institution som på ett motsvarande, övergripande sätt har till uppgift att stimulera till och stödja forskning och utvecklingsarbete m. m. på det administrativa området. Olika myndigheter och institutioner har olika uppgifter inom skilda delområden. Trots att det administrativa området sysselsätter fler personer i än det tekniska området ( = tillverkande industri) finns således inget samlat grepp eller någon policy för stöd och stimulans till administrativ utveckling i likhet med STU:s insatser för den tekniska utvecklingen. Eftersom ingen annan myndighet har till uppgift att stödja den administrativa utvecklingen på nationell nivå har STU delvis tagit upp sådana frågor. Exempel på detta är det s. k. ramprogrammet för kunskapsutveckling inom informationsbehandlingsområdet, vissa teknikupphandlingsprojekt samt den aviserade fortsättningen på det nationella mikroelektronikprogrammet (NMP). Det har tydligt framgått att STU:s intresse är knutet främst till industripolitiska insatser (vilket är helt i överensstämmelse med STU:s uppgift). En rad olika åtgärder behöver vidtas beträffande informationsteknologins och ADB-teknikens användning inom administrationen. Vidden av dessa framgår bl. a. av debatten om NMP. En grov antydan om den kvantitativa omfattningen av dessa problem är att om NMP-insatserna är 700 milj. kr. sä är behovet på den mjuka sidan uppskattningsvis av storleksordningen 7 000 milj. kr. Insatserna behöver samordnas för att de effekter som eftersträvas skall kunna uppnås. Dessa uppgifter på nationell nivå bör anförtros åt ett särskilt organ. Det kan i princip ske antingen genom att ett befintligt organ erhåller förändrade, vidgade och delvis nya arbetsuppgifter eller genom att ett nytt organ tillskapas. Oavsett vilken av dessa metoder som väljs kommer det att påverka arbetsuppgifterna för andra myndigheter och organisationer. De starkaste skälen talar för att ett nytt organ bör bildas för de här avsedda uppgifterna. Bristerna i den nuvarande ordningen har sådana orsaker och är av en sådan omfattning att det förefaller ogenomförbart att avhjälpa dem på ett tillfredsställande sätt enbart genom smärre förändringar av något av de befintliga organen. I praktiken kan en framkomlig väg vara att bygga upp det nya organet kring vissa personella resurser inom statskontoret, som en allmän effektivisering av den statliga ratio naliserings- och revisionsverksamheten åstadkoms genom att den redan tidigare väckta tanken om en sammanslagning av (återstående delar av) statskontoret och realiseras. Någon ökning av de totala kostnaderna förutsätts därvid icke ske. Det nya organet bör således ges en inriktning mot administrativa tekniker i en vidare mening. Ett lämpligt arbetsnamn på det vi avser kan därför vara styrelsen för administrativ utveckling (SAU) i analogi med styrelsen för teknisk utveckling (STU). Styrelsen för administrativ utveckling skall inte ha sin verksamhet uteslutande inriktad på den statliga sektorn utan även stimulera, stödja och samordna insatserna för administrativ utveckling och forskning inom andra sektorer samt förmedla erfarenhetsutbyte och främja samverkan mellan stat, kommun, landsting och näringsliv, dvs. arbeta på nationell nivå. Myndigheternas försäljning av personuppgifter ur dataregister Vi finner det avslutningsvis angeläget aktualisera ett problem som blivit allt påtagligare i takt med den vidgade användningen av ADB bland statliga myndigheter. Ett flertal myndigheter, såsom t. ex. , kronofogdemyndigheter, tingsrätter, arbetarskyddsstyrelsen, , patent- och registreringsverket, trafiksäkerhetsverket, länsstyrelserna och lantmäteriverket bedriver försäljning av personuppgifter ur register de förfogar över. Verksamheten har kommersiell karaktär och är i princip främmande för den uppgift myndigheterna har att utföra. Sammantaget, och även i vissa enskilda myndigheters fall, är denna kommersiella verksamhet av betydande omfattning. Det framgår att myndigheternas ambitioner inte sällan är att genom resurstillskott söka bibehålla eller expandera verksamheter som enligt statsbudgeten bör skäras ned. Ett uttryck för detta redovisades i dagspressen , då förklarade sig vara villig att exportera ett system för datasäkerhet om det sker med garanti för en resursökning till polisen genom exportvinsterna. 1 detta fall gällde det dock inte försäljning av personuppgifter men väl en metod att skydda sådana. Den statsrättsliga grunden för myndigheters kommersiella verksamhet, och om det över huvud taget föreligger någon sådan rätt, är oklar. Det enda som är helt klart är att myndigheter i större eller mindre omfattning ägnar sig åt kommersiell verksamhet. Då det gäller personuppgifter sker sammanställningar av och försäljning av sådana ofta efter begäran, och då med hänvisning till offentlighetsprincipen. Den unika och viktiga offentlighetsprincipen har förvisso icke skapats för att möjliggöra massuttag ur register. Hithörande problem bör enligt vår mening utredas och klarläggas. Med hänvisning till det anförda hemställs* 1. att hos regeringen begär en sammanställning med förslag till prioritering av resursbehovet för omläggningar och modifieringar av statliga ADB-system , 2. att hos regeringen begär att frågan hur tillämpningen av informationsteknologin inom den offentliga sektorn påverkar näringsliv, företag och enskilda medborgare utreds, 3. att hos regeringen begär att förutsättningarna för ett statligt organ för administrativ utveckling, i enlighet med de i motionen förordade riktlinjerna, utreds. () () * Se även motion 1983/84:2112.