mot · G7022461 · 1984-01-25 00:00:00 — och Taxeringsfunktionärers straffrättsliga ansvar Före grundlagsreformen 1975 stadagdes att taxeringsmän, dvs. ordförande och ledamöter i taxeringsnämnd, ej skulle kunna ställas till ansvar för debitering eller taxering. Detta ansågs gälla ansvarsfrihet endast beträffande själva taxeringsbesluten och inte för andra åtgärder. Före ämbetsmannareformen gällde dessutom att ledamot av beskattningsnämnd över huvud inte kunde underkastas ansvar för tjänstemissbruk och tjänstefel utom för tagande av muta och otillbörlig belöning samt brott mot tystnadsplikt. F. n. gäller att ansvar för vårdslös myndighetsutövning t. v. inte skall äga tillämpning i fråga om beslut angående taxering som fattas av taxeringsnämnd. Taxeringsmännen har alltså ansvar för myndighetsmissbruk enligt första stycket i 20:1 , men ej ansvar för det oaktsamma brottet vårdslös myndighetsutövning enligt andra stycket i lagrummet. JO har granskat och starkt kritiserat ett flertal fall av oriktigt förfarande från taxeringsnämndernas sida. Beträffande ansvarsfrågan anförde JO i sin ämbetsberättelse 1980/81 bl. a. följande: Jag anser inte att det finns någon anledning att taxeringsnämndernas ordförande, liksom för övrigt inte heller övriga ledamöter, skall särbehandlas i straffrättsligt hänseende. Skälen för att göra så väger betydligt lättare än de som talar emot. Inte minst betänkligt skulle det vara om den inte ovanliga uppfattningen, att taxeringsfunktionärerna kan göra hur de vill och inte är ansvariga för sina beslut, skulle få en vidare spridning. Enligt vår uppfattning finns det goda skäl att instämma i JO:s bedömning. Vi kan inte finna att det finns någon anledning till särbehandling av taxeringsmännen. På samma sätt som förtroendemän inom statliga och kommunala myndigheter har ett straffrättsligt ansvar för sina beslut bör samma förhållande gälla för dessa uppdrag. har taxeringsnämndernas agerande särskilt kommit i blickpunkten genom de ändrade reglerna för bilavdragen. Det vore, i likhet med vad JO anfört, inte minst mot denna bakgrund allvarligt om allmänheten bibringades den uppfattningen att nämnderna kan fatta precis vilka beslut som helst utan någon påföljd. För att upprätthålla förtroendet för vårt skattesystem är det viktigt att ända ut till skattemyndigheternas yttersta förgrening riskerna för felaktig myndighetsutövning minimeras. Ett utökat straffansvar torde ha betydelsefulla effekter i detta avseende, då det torde medföra en ökad varsamhet i myndighetsutövandet. Vi anser därför att hos regeringen bör begära att en proposition med förslag om upphävande av denna ansvarsfrihet framläggs. Formerna för taxeringsnämndernas arbete Taxeringsnämnderna har att åsätta de skattskyldiga taxering i första instans. Detta innebär att de i vissa fall har att bedöma allt ifrån tidsvinstkravet för reseavdragen till om rätt till förlustavdrag efter ägarskifte i ett aktiebolag eller en ekonomisk förening föreligger. Detta är helt naturligt en mycket svår uppgift. Även om nämnderna till sin hjälp har mycket kvalificerade tjänstegranskare, ankommer det ändå på ledamöterna att göra en självständig bedömning. För att detta skall vara möjligt erfordras ett bättre beslutsunderlag än vad som f. n. i allmänhet är fallet. Det är nödvändigt att de ledamöter som så önskar får en verklig möjlighet att sätta sig in i de frågor som är aktuella i ett taxeringsärende. Det är inte en lämplig ordning att ledamöterna efter endast en mycket summarisk föredragning om sakförhållandet, utan någon upplysning om den tillämpliga lagstiftningen, skall kunna fatta ett väl övervägt och underbyggt beslut. Handläggningen i en taxeringsnämnd bör kunna jämföras med rättegången i en tingsrätt eller länsrätt. Det åligger där juristdomaren att för nämndemännen lämna en redovisning av tillämpliga författningar och deras betydelse för fallet. Motsvarande borde enligt vår uppfattning gälla för taxeringsnämnderna. En översyn av beslutsformerna för taxeringsnämnder bör därför komma till stånd. Denna bör innefatta en prövning av vilka beslutsregler som skall gälla, t. ex. möjlighet till bordläggning, återremiss, minoritetsskydd m. m. Även omfattningen av sekretessbestämmelserna gentemot nämndledamöterna bör ses över. Det bör vara möjligt för ledamöterna att få mer komplicerade ärenden hemskickade före sammanträdena. Rätt till upplysningar om gällande rätt på det område som nämnden behandlar bör lagregleras. Vi är av den uppfattningen att taxeringsnämnderna är av stor betydelse för förståelsen och acceptansen av skatteväsendet. sorn vi redovisat ovan viss kritik riktats mot denna institution. Det är svårt att avgöra i vad mån den är berättigad, det viktiga är dock att frågan undersöks och att fullt förtroende återskapas. Med den nuvarande inriktningen av finansieringspolitiken är det angeläget att statsmakterna slår vakt om möjligheterna till en rättvis och förtroendefull uttaxering av medborgarnas skattskyldighet. Med hänvisning till det anförda hemställs* att hos regeringen begär att förslag om borttagande av taxeringsmännens straffrättsliga ansvarsfrihet framläggs. () () * Se även motion 1983/84:2462.