mot · G7021457 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Vårt välfärdssamhälle bygger på solidaritet mellan olika grupper och förutsätter att välståndet fördelas rättvist. Genom jordbrukspolitiken kan statsmakterna reglera förutsättningar och villkor för jordbruksnäringen och därmed jordbrukarna. Om vi har som förutsättning att det skall bedrivas jordbruk i landet och att våra resurser för detta skall utnyttjas är det rimligt att ett huvudsyfte med jordbrukspolitiken skall vara att jordbrukarna i alla delar av landet tillförsäkras en med jämförliga grupper likvärdig ekonomisk och social standard. En viktig del av jordbrukspolitiken är att skapa rättvisa beskattningsregler för jordbruket. På flera områden finns det anledning att göra förändringar, det gäller såväl inkomst- som förmögenhetsskatten. 1 det följande framläggs förslag om förändringar av beskattningen inom flera områden där det enligt mening föreligger felaktigheter och orättvisor. 1 flertalet fall sammanfaller kraven med vad som gäller för småföretagare i övrigt. 1.1 Borttagande av förmögenhetsskatten på arbetande kapital har införts lättnader i beskattningen av arbetande kapital. gäller att förmögenhet som lagts ned 1 jordbruk eller rörelse skall reduceras till av det värde varmed tillgångarna överstiger skulderna. Reduceringsregeln gäller dock inte för bostadsbyggnader som inte används som personalbostäder. har i ett betänkande avlämnat (Ds B 1981:13) föreslagit att arbetande kapital i mindre och medelstora företag i princip skall undantas från förmögenhetsbeskattning. Vi anser det vara rimligt att ytterligare sänka beskattningen av det arbetande kapitalet och att regeringen därför bör framlägga en proposition byggd på kommitténs betänkande. 2 Fribelopp från egenavgifter I samband med reformeringen av inkomstskatten infördes även ett schablonavdrag på . i inkomstslaget tjänst. 1* 1983/84. om den skattskyldige inte har haft några kostnader för intäkternas förvärvande. Schablonavdraget har beräknats minska statens inkomster med ca 600 milj. kr. Detta avdrag kan ej utnyttjas av den som är jordbrukare och inte har tjänsteinkomster som överstiger . Enligt vår uppfattning bör därför ett avgiftsfritt grundbelopp införas för egenavgifter. Detta bör utformas så att motsvarande skattelättnad som för löntagare uppnås, exempelvis genom att inkomster . befrias från löneavgiften på . Metoden att genom ett avgiftsfritt belopp åstadkomma motsvarande skattelättnad för jordbrukare som för andra praktiserades av den dåvarande socialdemokratiska regeringen i proposition 1974:132. I denna föreslogs att egenavgift inte skulle tas ut på de första , vilket förslag godtog. Även det faktum att en del av underlaget för egenavgifterna utgörs av ersättning för i jordbruket nedlagt kapital talar för att ett fribelopp bör införas. Det överskott som uppstår består ju inte bara av arbetsinkomster utan kan till en del betraktas som kapitalinkomster vilka borde vara befriade från den arbetsinkomstbaserade avgiften. Den höga sjukfrånvaron på många större arbetsplatser är alltfort ett stort problem och medför att anställda i och ägare till de många småföretagen, som enligt tillgänglig statistik har väsentligt lägre sjukfrånvaro, tvingas subventionera de större företagen. Sjukfrånvaron i små resp. stora privata företag. sjukpenningdag./år . storlek Totalt Korttidsfall Långtidsfall utan sjukpen. antal antal antal dagar antal dagar mer än dag anställda dagar 16 13 7 89 89 Summa 1- 24 9,5 2,0 0,9 5,9 1,8 46,5 25-199 10,1 2,3 1,3 4,6 3,5 43,1 15,2 3,2 1,7 7,4 4,9 34,9 Källa: Levnadsförhållanden. Rapport 15 SCB (1079). Detta faktum kan myndigheterna inte längre blunda för. Åtgärder måste nu vidtas för att komma till rätta med detta problem, genom en anpassning av sjukförsäkringsdelen av arbetsgivaravgifterna till sjukfrånvaron på olika arbetsplatser. Med tanke på att sjukfrånvaron är väsentligt lägre i småföretag och bland jordbrukare anser vi att sjukförsäkringsavgiften för dessa bör sänkas med ett belopp motsvarande av avgiftsunderlaget för högst 15 anställda, dock högst 1,5 milj. kr. Sänkningen kan göras genom en reduktion av de debiterade avgifterna. Med tanke på den kraftigt minskade sjukfrekvensen kan sjukförsäkringsfonden bära detta utan annan åtgärd. Möjligheterna att genom denna lindring expandera och anställa fler kommer härtill att kunna ge betydande positiva effekter. beslutade efter förslag av regeringen (prop. 1983/84:64) att sänka högsta möjliga lagernedskrivning från till av lagrets värde. sänktes bolagsskatten från nuvarande . Från sida anser vi att detta var ett dåligt beslut och att det därför bör upphävas. Förslaget behandlar nämligen inte alla företag likformigt. För bolag som har avskrivningsmöjligheter och där bolagsskatt betalas kan möjligen förslaget anses någorlunda neutralt. För enskilda näringsidkare jordbrukare och för fåmansbolag där överskotten beskattas hos en fysisk person är detta däremot inte fallet. De drabbas av de försämrade avskrivningsmöjligheterna men erhåller inte motsvarande kompensation. Detsamma gäller för ekonomiska föreningar som redan har en statlig skattesats på . De belastas också med högre skatt. För banker och andra företag med små nedskrivningsmöjligheter blir effekten den motsatta. De erhåller en sänkning av bolagsskatten men slipper att vara med och betala via lagerreservsupplösningen. Ett av de skäl för förslaget som uppgavs i propositionen var att ett stabilare skatteunderlag skulle åstadkommas. Bolagsskatten beräknas enligt senaste prognos från RRV komma att uppgå till /84. Detta utgör av statsbudgetens omslutning. Stabiliseringsfrågan torde därför vara av mycket underordnad betydelse för våra statsfinansers utveckling. Beslutet innebär också att företagens konsolideringsmöjligheter försämras. Konsolidering är inte ett självändamål utan en nödvändighet för att krediter skall kunna erhållas. Den har också stor betydelse för företagets möjligheter att investera och utvecklas. bör därför enligt vår uppfattning upphäva beslutet och besluta att högsta avskrivning åter skall vara av lagrets värde och bolagsskatten åter skall utgå . 5 Avdrag för pensionsförsäkringspremier Nuvarande regler i fråga om egenföretagares pensionsförsäkringspremier innebär att den som driver rörelse eller jordbruk som enskild firma (egenföretagare) får göra avdrag för pensionsförsäkringspremier i form av Härigenom kommer hela inkomsten av förvärvskällan, även den del som används för att betala för egenföretagarens pensionering, att utgöra underlag för egenavgifter. Om verksamheten däremot bedrivs genom aktiebolag eller ekonomisk förening, utgör bolagets kostnader för pensionering av en anställd även en anställd som är huvudaktieägare inte underlag för arbetsgivaravgifter. Dessa skillnader medför vid lika förhållanden i övrigt att underlaget för socialförsäkringsavgifter blir högre för egenföretagare än för den som bedriver sin verksamhet genom t. ex. ett aktiebolag. Frågan har varit föremål för riksdagsbehandling tidigare, varvid skatteutskottet (SkU 1982/83:35) hänvisat till företagsskattekommittén. Vi anser att nu bör begära förslag från regeringen om avdragsrätt för pensionsförsäkringspremier. 6 Beskattningen av jordbrukets bostäder m. m. 6.1 Jämkning av oskäliga bostadsförmåner Enligt kommunalskattelagens 42 § första stycket skall värdet av bostadsförmån beräknas med ledning av ortens hyrespris. Finns inte sådant, vilket vanligen är fallet för jordbruksfastigheter, skall värdet beräknas efter annan grund som må finnas lämplig. RSV utfärdar på denna grund anvisningar om hur förmånsvärdet skall sättas. Sedan 1982 års taxering har en ny anvisning gällt. Enligt denna skall förmånsvärdet beräknas för varje bostadsbyggnad till ett belopp motsvarande räknat av den del av bostadsbyggnadsvärdet som inte överstiger , av den del av bostadsbyggnadsvärdet som överstiger . och av den del av bostadsbyggnadsvärdet som överstiger . Förhållandet att de nya reglerna infördes efter det att allmänna fastighetstaxering hade avslutats anser vi anmärkningsvärt. Det har lett till stora orättvisor och många skattskyldiga har hamnat i en mycket besvärlig situation. Vi har från starkt kritiserat detta förfarande från RSV:s sida och påtalat de orimligheter som det medfört. Vid riksdagsbehandlingen av partimotion angående beskattningen av jordbrukets bostäder redovisades för skatteutskottet att RSV i cirkulär taxering skulle förtydliga möjligheterna till jämkning av förmånsvärdena och bl. a. informera nämnderna om att ifrågavarande anvisningar har karaktär av rekommendationer och inte utgör bindande föreskrifter. Detta var dock en mildring vars effekter för de drabbades del är svårt att bedöma. För att jordbrukare som drabbas av orimliga förmånsvärden skall kunna bevaka sina rättigheter måste de erhålla erforderliga upplysningar härom. Detta uppnåddes inte genom det aktuella cirkuläret till taxerings nämnderna vilket endast kan ha kommit i tillämpning i de fall där särskilda yrkanden framställts. Eftersom inte tillräckliga upplysningar om jämkningsmöjligheterna kan anses ha givits genom deklarationsanvisningarna års taxering är det troligt att rättsförluster har gjorts. Inte heller i årets länsanvisningar är upplysningarna särskilt utförliga. Det framgår inte särskilt tydligt att schablonregeln endast har karaktär av rekommendation och att avvikelser i många fall är erforderliga. Anvisningarna uttalar också att det för jämkning krävs att det schablonberäknade förmånsvärdet skall avvika avsevärt () från vad som med hänsyn till omständigheterna kan anses skäligt. Vi anser att detta är ett för strängt krav. Ett upprätthållande av detta krav innebär en ökad skatte- och avgiftsbörda . utan att jämkning sker. En särskild översyn av de gällande bestämmelserna för beskattningen av jordbrukets bostäder bör komma till stånd. Frågan bör brytas ut från bostadskommitténs arbete och förslag bör snabbt föreläggas . Det är angeläget att översynen får omfatta förmånsvärderingen i hela sin vidd, alltifrån schablonberäkningens skälighet till det sätt på vilket RSV :s upplysningar och anvisningar utformats. 6.2 Reduktion för kontorsrum Den särskilda översynen bör även omfatta frågan om möjligheterna till reduktion av förmånsvärdet på grund av att del av bostaden används som kontorsrum. Det moderna jordbruket erfordrar i likhet med annan företagsverksamhet att relativt omfattande administrativa uppgifter måste fullföljas. I de fall där dessa är av sådan omfattning att särskilda utrymmen i bostaden avsätts för detta ändamål bör enligt vår uppfattning en reduktion av förmånsvärdet ske. 6.3 Mildring av räntetilläggsreglerna skattereform innebar på grund av avdragsbegränsningen att särskilda regler om beräkning av räntetillägg infördes. De gällande reglerna kan i vissa fall få mindre lämpliga resultat. Reglerna innebär att även räntekostnader som avser investeringar i jordbruksdriften kan bli föremål för räntetillägg. Det är viktigt att notera att reglerna endast påverkar jordbrukarens taxering om vederbörande har inkomster över brytpunkten som vid taxering uppgår till . Vi är ändock av den uppfattningen att de införda reglerna bör ses över, vilket kan ske i samband med frågan om förmånsvärdebeskattningen. Vid översynen bör eftersträvas största möjliga likhet med reglerna för schablontaxerade villor. Det bör beaktas att för dessa effekterna av av dragsbegränsningen reduceras genom schablonintäkten, vilket för jordbrukarna inte är fallet med förmånsvärdebeskattningen. På motsvarande sätt som för fastighet skall räntetillägg beräknas för bil eller liknande tillgång som ingår i enskild näringsverksamhet. Nuvarande regler innebär att som underlag för räntetillägg skall tas upp av anskaffningsvärdet och den beräknade räntan skall motsvara diskonto vid beskattningsårets ingång + (vid taxering ). Räntetilläggets storlek är sedan beroende av i vilken omfattning tillgången används för privat bruk. Vi anser detta vara orimligt. Det är inte acceptabelt att räntetillägg skall utgå för en bil ända till dess att den skrotas, till yttermera visso för av inköpspriset. Beräkningen av räntetillägget bör inte beräknas på något annat än bilens värde efter avskrivningar. Den räntesats som skall utgå bör som relateras till vid beskattningsårets ingång gällande diskonto. I en särskild motion har vi från sida föreslagit att skogsvårdsavgiften skall tas bort . skall alla de skogliga bidragsformerna som betalas med skogsvårdsavgiftsmedel slopas. Skogsvårdsavgiften har successivt ändrat karaktär från att ha varit ett medel för utjämning av skogsvårdande insatser till att bli en extra punktskatt på skogsbruket. 1974 betalade skogsägarna in ca 12 milj. kr. beräknas avgifterna till ca 365 milj. kr. Skogsbruksavgifterna har tagits i anspråk för att betala åtgärder som hör hemma i regionalpolitiken. Dessa bör enligt vår uppfattning betalas av statskassan och inte av skogsägarna som grupp. Genom 30-dubblingen har skogsvårdsavgifterna blivit en betungande pålaga på skogsbruket. I kombination med ökade förmögenhetsskatter har uttaget passerat det tolerablas gräns. Skogsbruksavgiften beräknas på det taxerade skogsbruksvärdet och innebär att skogsägare i södra och , genom höga taxeringsvärden, drabbas extra hårt. Avgifterna innebär dessutom att skötsamma skogsägare får betala medan bidragen går till dem som inte skött sin skog. Avgifts- och bidragssystemet innebär således en överföring från skötsamma till mindre skötsamma skogsbrukare. När skogsvårdsavgifterna slopas får näringen själv svara för de skogsvårdande uppgifterna. Det kan ske genom avtal med staten enligt modell som tillämpas för andra liknande kostnader. skogsbruket i inland får betalas över statskassan liksom anslag till skogsbilvägar. bör få i uppdrag att se över vilka personalminskningar som kan göras centralt och vid skogsvårdsstyrelserna i länen i och med att det skogliga bidragssystemet tas bort. 8 Nej till breddat underlag för produktionsfaktorskatten I en departementspromemoria (Ds Fi 1983:21) framlades förslag om breddat underlag för produktionsfaktorskatten. Enligt detta förslag skall fysisk person som redovisar inkomst av jordbruksfastighet eller rörelse betala en grundavgift om till socialförsäkringen i de fall egenavgifter f. n. inte utgår. Det gäller för inkomster från bl. a. arrende och skogsavverkning (uttag från skogskonto i vissa fall) där inkomsttagaren inte deltagit med några egna arbetsinsatser, s. k. B-inkomster. Det gäller också för bl. a. hyresfastigheter och innebär att hyrorna kan komma att öka. Det föreliggande utredningsförslaget anser vi vara behäftat med så allvarliga brister att det inte kan läggas till grund för någon lagstiftning i frågan. Någon analys av de samhällsekonomiska effekterna av förslaget finns inte utförd. Det finns redan på denna grund starka skäl för ett avvisande. Förslaget innehåller också möjligheter till kringgåendeförfaranden som synes vara svårt att förhindra. Åtgärder i syfte att minska dessa brister kommer i så fall att ytterligare komplicera vårt redan alltför krångliga skattesystem. De regler som promemorian innehåller innebär också att inkomsttagarna inte skall behandlas lika. Man gör åtskillnad mellan fysiska och juridiska personers beskattning. Detta är ett förhållande som vi inte kan acceptera. bör därför ge regeringen till känna att förslaget inte bör genomföras. 9 Minskning av preliminära skatten I proposition 1982/83:53 föreslog regeringen att reglerna för fastställande av preliminär B-skatt skulle ändras. Förslaget som antogs av socialistiska majoritet innebar att preliminär skatt skall debiteras av föregående års slutliga skatt. De tidigare reglerna innebar att samma skatt skulle utgå preliminärt som debiterats slutligt . Inkomstutvecklingen för de egna företagarna och i synnerhet jordbrukarna har varit mycket svag . För jordbruket har det varit fråga om kraftiga inkomstminskningar (). Enligt vår uppfattning bör bl. a. av detta skäl preliminärskattedebiteringen återgå till tidigare nivå. De nya reglerna har inneburit en ökad administrativ belastning för såväl de skattskyldiga som för skattemyndigheterna. Många har tvingats att inlämna preliminära självdeklarationer och dessa har i sin tur nödvändiggjort granskning och särskilda utfärdanden av nya skattsedlar. bör därför ändra 13 § uppbördslagen till dess tidigare lydelse. 10 Förenklad inbetalning av skatter och avgifter Enligt uppbördslagen skall arbetsgivaravgifter och moms betalas in till statsverket via postgirot. För många jordbrukare som är kunder i bankerna och som gör sina betalningar genom bankgirot är detta till uppenbart förfång. Dessa bank/bankgirobetalande kunder drabbas av betydande merkostnader genom att de måste använda avvikande rutiner för att betala arbetsgivaravgifter och moms. När det gäller direkta skatter finns det möjlighet att använda sig av bankinbetalning. Detta möjliggör för företagen att ha kvar pengarna på bankkontot längre än vad som är möjligt vid inbetalning av moms och arbetsgivaravgifter. Både av förenklingsskäl och ekonomiska skäl är det enligt vår uppfattning angeläget att de inbetalningsrutiner som gäller för direkta skatter kan tillämpas för alla företagens betalningar till statsverket. Regeringen bör därför vidta erforderliga åtgärder för att detta förhållande skall uppnås. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om a) att räntetillägg för bil eller liknande tillgång som ingår i enskild näringsverksamhet skall beräknas på bilens värde efter avskrivning, b) att något förslag om införandet av ett breddat underlag för produktionsfaktorskatten inte bör framläggas, 2. att hos regeringen begär förslag om borttagande av förmögenhetsskatten på arbetande kapital, 3. att hos regeringen begär förslag om införande av ett avgiftsfritt belopp i botten av egenföretagarinkomst, 4. att beslutar att lagernedskrivning åter skall kunna ske av lagrets värde, 5. att beslutar att den statliga bolagsskatten åter skall utgå , 6. att hos regeringen begär förslag om införande av avdragsrätt för pensionsförsäkringspremier i förvärvskällan, 7. att beslutar att preliminär B-skatt skall utgå av föregående års slutliga skatt, 8. att hos regeringen begär förslag till åtgärder för att förenkla företagens inbetalning av skatter och avgifter, 9. att hos regeringen begär en översyn i särskild ordning av förmånsbeskattningen av jordbrukets bostäder, vilken även skall omfatta frågan om reduktion av förmånsvärdet på grund av att del av bostaden används som kontorsrum samt reglerna om räntetillägg för bostadsbyggnad. () ()