mot · G8022879 · 1984-01-01 00:00:00 — Motion 1984/85:2879 m. fl. Åtgärder mot våldsskildringar i videogram m. m. 1984/85:116) I propositionen föreslås bl. a. vissa ändringar i lagen (1981:485) om förbud mot spridning av filmer och videogram med våldsinslag. Enligt förslaget skall videogramgrossister kunna fällas till ansvar enligt lagen. Vidare skall detaljister kunna undgå ansvar om biografbyrån har godkänt en kopia av det videogram uthyrningen avsett. Enligt propositionen har den s. k. videovåldslagen inte varit ett tillräckligt effektivt medel för att förhindra spridning av videogram med extrema våldsskildringar. Orsaken är att i huvudsak endast detaljister kan straffas. Detta i sin tur har resulterat i att ett och samma videogram kan prövas i flera domstolar och att alla exemplar av ifrågavarande videogram inte försvinner från marknaden trots en fällande dom. Vi delar den uppfattning som framförs i propositionen om videovåldslagens brister. De ändringar som föreslås kommer dock enligt vår mening endast att få marginell betydelse. Då videovåldslagen tillkom förordade vi en ordning för utkrävande av ansvar, vilken skulle överensstämma med vad som gäller för utgivning av tryckta skrifter. Vårt förslag innebar bl. a. att en ansvarig videofilmutgivare skulle utses, att ansvaret i andra hand skulle åvila den som sprider videogrammet samt att tryckfrihetsförordningens bestämmelser om rättegången i huvudsak skulle vara tillämpliga. Förslagets närmare innebörd framgår av vår reservation till betänkande 1981/ 82:38, vartill hänvisas. Det bör i detta sammanhang framhållas att yttrandefrihetsutredningen i betänkandet (SOU 1983:70) förordat ett system med ansvarig utgivare för filmer och videogram. Departementschefen berör detta förslag i propositionen, men gör gällande att frågan kräver mera ingående överväganden. Vi anser denna inställning felaktig. Med den av oss förordade modellen kan möjligheter skapas till effektiva ingripanden mot straffbar spridning av videogram. Det finns därför inte någon anledning att avvakta med lagstiftning i enlighet med vårt förslag. Med hänvisning till vad~som i motionen anförts hemställs 1. att avslår proposition 1984/85:116 såvitt avser 5 a§ lagen (1981:485) om förbud mot spridning av filmer och videogram med våldsinslag, 2. att beslutar att 1 § och 5 § lagen (1981:485) om förbud mot spridning av filmer och videogram med våldsinslag skall ha följande lydelse: 1 1984/85. Filmer och videogram med skildringar av sexuellt våld eller tvång eller närgångna eller utdragna skildringar av grovt våld mot människor eller djur får inte i yrkesmässig verksamhet eller annars i förvärvssyfte spridas genom saluhållning eller annat tillhandahållande eller genom visning, om inte spridandet är försvarligt med hänsyn till framställningens syfte och sammanhang samt omständigheterna i övrigt. Utgivare av en film eller ett videogram som har utsetts enligt vad som nedan sägs ansvarar för brott enligt första stycket. Utgivare utses av den som här i riket har framställt filmen eller videogrammet eller om framställningen har gjorts utomlands av den som låtit utlämna filmen eller videogrammet för spridning inom riket. Utgivaren skall vara svensk medborgare och vara bosatt här i riket. Den som är omyndig eller i konkurs får inte vara utgivare. En uppgift om vem som är utgivare skall på ett betryggande sätt framgå av filmen eller videogrammet. En film eller ett videogram som har en utgivare får inte spridas utan utgivarens samtycke. Saknar en film eller ett videogram utgivare vilar ansvaret för brott enligt första stycket på den som sprider filmen eller videogrammet till allmänheten. Detsamma gäller om utgivare finns men de villkor som anges i andra stycket inte är uppfyllda. Den som ansvarar för ett brott enligt andra eller tredje stycket, skall anses ha haft kännedom om den brottsliga gärningen. Bryter någon uppsåtligen eller av oaktsamhet som inte är ringa mot 1 eller 2§, skall han dömas till böter eller fängelse . Mål om brott mot 1 § upptas av . Om det är lämpligt med hänsyn till utredningen, kostnader eller andra omständigheter, kan sådant mål upptas även av annan tingsrätt som är behörig att pröva tryckfrihetsmål. Beträffande rättegången i övrigt tillämpas 12 kap. och 14 kap. 1-3 §§ tryckfrihetsförordningen samt lagen (1949:164) med vissa bestämmelser om rättegången i tryckfrihetsmål, jämte anslutande föreskrifter. De som är jurymän för tryckfrihetsmål är behöriga att medverka även i mål som avses i detta stycke. Allmänt åtal för brott mot 1 § väcks av justitiekanslern. HANS NYHAGE (m) () () ()