mot · G702832 · 1984-01-20 00:00:00 — m. fl. I proposition 1983/84:101 behandlas under (4) 15. Ersättning till lokal och regional persontrafik frågan om det särskilda statsbidrag som utgår vid ersättningstrafik med landsvägsbuss i samband med nedläggning av persontrafik på vissa linjer. Vi noterar propositionens formulering där det sägs på s. 7 att bidragets syfte skulle vara att underlätta övergången från järnvägs- till landsvägstrafik. I andra motioner till årets görs den värderingen att detta extra statsbidrag vid en kostnadsjämförelse mellan buss och tåg är ägnat att gynna bussalternativet. Formellt är det vidare ett riktigt påstående, som också återfinns i propositionen, att Länshuvudmannen har vidare fått möjlighet att i samband med prövning av frågor om bibehållande eller nedläggning av olönsam persontrafik på järnväg själv välja den trafiklösning som han anser lämpligast för trafikanterna och ekonomiskt fördelaktigt, men i praktiken stimulerar det extra statsbidraget till val av landsvägstrafik, varför det fria valet starkt kan ifrågasättas. Då det gäller frågan om den alltjämt enskilda järnvägen TGOJ, till hälften ägd av SJ, med sträckning mellan och är det en riktig tolkning som sägs i propositionen, att nyssnämnda förutsättningar för länshuvudmännen att få särskilt statsbidrag av tidigare nämnt slag inte gäller. Här måste understrykas att handläggningsordningen vid järnvägsnedläggningar är i detalj reglerad efter ingående seriösa diskussioner i första hand i den trafikpolitiska utredningen som tillsattes 1973 och sedan i samband med utarbetandet av proposition 1978/79:99 samt följande utskotts- och riksdagsbehandling. Ytterligare har dessa regler utmejslats i samband med proposition 1982/83:100 och dess behandling. Av i sammanhanget fattade beslut framgår med all önskvärd tydlighet att nedläggningen av persontrafiken kan ske genom en ingående prövning efter vissa fastställda rutiner och att det extra statsbidraget står i samband med just denna typ av prövning. Någon sådan nedläggningsprövning synes icke ha skett då TGOJ, sannolikt refererande till sin egenskap av enskild järnväg, tog sig före att själv besluta om att lägga ned persontrafiken på sträckan . Detta skedde också utan att någon ersättningstrafik, som uppvägde bortfallet, hade ordnats. Enligt propositionen har restiderna i motsvarande relation numera fördubblats sedan tågtrafiken med personer bortfallit. Ett sådant tillvägagångssätt kan knappast stå i överensstämmelse med den grundtanke om ingående prövning och ordnande av ersättningstrafik som återspeglas i beslut. Snarare finns det goda skäl att kritiskt se på tillvägagångssättet vilket knappast är förenligt med den ansvarskänsla man har rätt att fordra av ägaren till AB TGOJ. Det bör vara möjligt för länshuvudman att på likvärdiga grunder även erhålla statsbidraget då frågan är om ersättningstrafik för nedlagd järnvägstrafik vid enskild järnväg, dock att självfallet samma prövningsförfarande som vid nedläggning av persontrafik vid SJ-bana skall föregå regeringsbeslut om trafikens upphörande. Med hänvisning till det anförda föreslås att avslår den i proposition 1983/84:101 förordade utvidgningen av bidragsgivningen till viss kollektiv ersättningstrafik på väg och hemställer att regeringen framlägger nytt förslag i överensstämmelse med vad i motionen anförts. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) HANS (vpk) i