mot · G802173 · 1984-11-20 00:00:00 — Ny arbets- och tjänsteorganisation för lärare i den statliga högskolan (prop. 1984/85:57) De förslag som framläggs i proposition 1984/85:57 kan i förstone synas vara av renodlat teknisk natur. De har emellertid ett samband med forskningspolitiska frågor av grundläggande art som är viktigt att uppmärksamma. Det gäller inte minst de aspekter av propositionen som här skall beröras, befordringsgrunderna för tjänster som lärare vid högskoleenhet, behovet av tillämpningsföreskrifter rörande dessa samt besvärsinstitutets betydelse för framväxten av en klarare och mer enhetlig praxis för meritvärdering. I de senaste årens forskningspolitiska propositioner (1981/82:106 och 1983/84:107) utvecklas ståndpunkter av klar relevans i detta sammanhang. Sålunda diskuteras olika vägar att upprätthålla och höja svensk forsknings kvalitet i ett internationellt perspektiv. Det understryks att om svensk högskoleforskning trots sin relativt begränsade volym skall kunna spela en fortsatt viktig roll måste det internationella perspektivet vara vägledande. I syfte att uppnå detta mål förordas att forskningens kvalitet mäts genom jämförelser som beaktar de internationella framstegen. Det framhålls att det finns en rad metoder att bedöma den vetenskapliga kvaliteten, t. ex. antalet uppsatser publicerade i internationella erkända vetenskapliga tidskrifter, internationella kontakter, referenser i den vetenskapliga litteraturen osv. Över huvud understryks att vetenskapliga kvaliteten i forskningen måste hävdas med ökad kraft. Likaså framhålls med eftertryck nödvändigheten av att tvär- och mångvetenskapliga ansatser på olika sätt ges hög prioritet i forskningens förnyelseprocess. Högskolans meriteringssystem och anställningsformer påtalas som en av svårigheterna i tvärvetenskaplig forskning. På denna punkt har också en utredning, den s. k. (SOU 1981:29), hävdat att det är viktigt att t. ex. ämnesbeskrivningar för professurer görs så vida, att vid tillsättningen vetenskaplig kvalitet kan hävda sig, vare sig den ligger inom det tvärvetenskapliga eller inom det mera disciplinorienterade området. Det är angeläget att dessa forskningspolitiska riktlinjer får större genomslag än i meritvärderingen vid tjänstetillsättningar. De bör bl. a. få konsekvenser i följande avseenden: I. Meritvärderingen bör så långt möjligt baseras på internationella jämförelser. Det internationella mottagandet av de sökandes vetenskapliga produktion bör särskilt beaktas. Ämnesbenämningar och ämnesbeskrivningar bör tolkas i ljuset av den internationella forskningsutvecklingen. Lokalt etablerade forskningstraditioner bör problematiseras till förmån för internationellt definierad vetenskap. Sådan forskning vars vetenskapliga kvalitet kan ifrågasättas bör ej vara möjlig att tillgodoräkna som vetenskaplig merit. Kriteriet vetenskaplig kvalitet bör vara överordnat kvantitets- och innehållskriterier. Särskild hänsyn bör tas till objektiva kvalitetskriterier på forskning, såsom citatanalyser och internationellt mottagande. Grundforskningsmeriter bör särskilt beaktas. Tvärvetenskapliga forskare bör ha rätt att för befordran även till traditionella disciplinorienterade professurer få tillgodoräkna tvärvetenskapliga meriter av betydelse för tjänsten. Ämnesbenämningar och ämnesbeskrivningar bör ges vida tolkningar. Vid meritvärdering bör konsekvenser dras av statsmakternas beslut att högprioritera tvärvetenskaplig forskningsförnyelse inom såväl traditionella discipliner som nya tvärvetenskapliga forskningsområden. På vad sätt kan då dessa synpunkter lämpligast fas att slå igenom vid handläggningen av tjänstetillsättningar? Det är angeläget att ger regeringen till känna att bestämmelsernas begrepp vetenskaplig skicklighet bör tolkas med hänsyn till bl. a. ovanstående punkter. Det framstår likaledes som angeläget att regeringen utfärdar eller uppdrar åt UHÄ att utfärda tillämpningsföreskrifter till bestämmelserna som innefattar dessa punkter. Det är dessutom angeläget att tillsättningsförfarandet utformas så, att det blir möjligt att genom prejudicerande beslut främja framväxten av en klarare och mer enhetlig rättstillämpning i tillsättningsärenden. I detta avseende är det nuvarande förfarandet vid besvär över tillsättning av professur, ett förfarande som propositionen föreslår skall vara oförändrat, problematiskt. Det innebär att besvären går direkt från vederbörande högskola till regeringen och alltså inte passerar UHÄ. Problemet består i att regeringsbesluten inte motiveras och därför inte blir prejudicerande. Motiveringen för att en gång slopa UHÄ:s deltagande i processen var önskemålet att förkorta handläggningstiden. Behovet av en tydligare och mer enhetlig praxis gör det nödvändigt att frågan om UHÄ:s medverkan tas upp till förnyat övervägande. En ordning med medverkan av UHÄ skulle kunna förenas med en någorlunda rimlig handläggningstid om regeringen i normalfallet fastställde UHÄ:s beslut, försåvitt det inte fanns någon prejudicerande aspekt som skulle föranleda regeringen att göra en mer omfattande prövning Regeringens befattning med dessa ärenden skulle därmed bli parallell till HD:s och RR:s arbetssätt: först prövningstillstånd, därefter sakprövning. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om befordringsgrund för tjänst som professor, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om rätt att överklaga beslut i ärende om tillsättning av professur.