mot · G7021661 · 1984-01-25 00:00:00 — och till rekreation i sydvästra Rekreationssektorn karaktäriseras av att den i hög grad är beroende av beslut inom många olika sektorer i samhällsorganisationen. är sektorn svagt organiserad. Dessa förutsättningar gör det komplicerat att snabbt bygga ut sektorn och skapa förbättrade förutsättningar för rekreation i synnerhet för närrekreation, där varje regions unika förutsättningar bestämmer behovet av samordning av skilda samhällssektorer. Basen för närrekreationen är mark och vatten samt den mänskliga aktivitet som format landskapet . Förutsättningarna i sydvästra för rekreation är speciellt besvärliga. Här finns stor markbrist och tillgängligheten till de allemansrättsliga markerna är dålig. Privatiseringen är stark. Andra förutsättningar är mer gynnsamma. Badmöjligheterna är många, kustfisket är fint, det kollektiva trafiknätet är finmaskigt, det ekonomiska underlaget är stort, här finns fler kulturminnen än i de flesta områden i landet. Här finns en ambitiös och bred planberedskap inom rekreationssektorn som f. n. rustas upp ytterligare. I sydvästra pågår ett ambitiöst planeringsarbete i skilda huvudmäns regi. Romelås- och sjölandskapskommittén, RÅSK, planerar för det primära rekreationsområdet, ås- och sjölandskap. Parallellt med detta arbete i det primära rekreationsområdet pågår planering i Sydvästra . och i samt genomförande och viss planläggning för "skogar". De speciella problemen av organisatoriskt slag i bl. a. sydvästra är avsaknaden av en stark gemensam huvudman som är beredd att driva planer och idéer inom rekreationsområdet till genomförande. Spännvidden i dessa arbeten är mycket stor. men vissa generella riktlinjer. strategier och problem kan urskiljas för planering och genomförande. Vi vill i det följande peka på hur närrekreationsfrågorna kan utvecklas under förutsättning att staten vidtar erforderliga åtgärder, såväl ekonomiska som administrativa. Strategiskt skulle det vara av stor betydelse om staten på central och regional nivå kunde arbeta för att huvudmän med ansvar för anläggningar och drift kunde bildas i storstadsområdena. Ett sådant arbete kunde utgå från de allmänna slutsatser som dragits om närrekreationens betydelse och problemet att marken för denna rekreation i allmänhet ligger i kommuner utanför de tätast befolkade kommunerna. dena i sydvästra är här extrema för svenska förhållanden. På en yta av ca 4 mil bor nästan en halv miljon människor i nio kommuner. I de tätast befolkade delarna saknas praktiskt taget allemansrättsligt tillgänglig mark. Detta visar klart på behovet av regional samordning. Erfarenheterna under i sydvästra visar att det inte räcker med en samordnad planering, utan att finansiering av anläggningar och driften av dessa också måste ske med bred regional bas. För att förhindra att närrekreationen i alltför hög grad exploateras av kommersiella intressen är det nödvändigt att statens engagemang ges en klar inriktning mot en folkbildning och allemansrättsligt grundad rekreation. Detta innebär inte att avgiftsfinansierade anläggningar inte behövs eller inte kan rymmas inom en rekreationspolitisk målsättning. Marken och vattnet är resurser som är knappa i storstadsområdet. Konkurrensen här är extra stark om mark- och vattenresurserna. Samhället har försäkrat sig om vissa marker genom ägande, andra genom allmänna lagregler eller genom speciella avtal. Här har vi skaffat oss erfarenheter och det statliga stödet här handlar om effektivisering och samordning. Det är rimligt att staten tillförsäkrar sig fördelar när staten går in och ger ekonomiskt stöd till enskilda eller företag. Om man förklarar t. ex. ett slott som byggnadsminnesmärke och går in med statsbidrag bör man regelmässigt förhandla om tillgänglighet till delar av anläggningen för allmänheten om detta inte i för hög grad inkräktar på ägarens privatliv. Om man ger AMS-bidrag till röjning etc. bör man tillförsäkra sig tillgänglighet till markområdet eller till annan del av ägarens marker genom att förhandla sig till P-platser. Vid tillståndsgivning till täkter, till slutavverkning etc. bör man kunna kräva bättre tillgänglighet till markområden i förhandlingar. Det väsentliga är att länsmyndigheterna får i uppdrag att samråda med kommunerna eller med ett gemensamt organ mellan kommunerna så att man regelmässigt kan förbättra tillgängligheten efter en regional plan. sker eventuella förhandlingar enbart utifrån egna bedömningar. Konkurrensen om och den ekonomiskit vikten hos mark- och vattenresurserna leder ofta fram till ensidiga lösningar där marginalnyttan inte beaktas. Exempelvis ska bönder och lantbruksnämnd eftersträva ett så rationellt jordbruk som möjligt. Detta innebär att biologiska och rekreationsmässiga möjligheter i jordbrukslandskapet efter hand minskar. Marginalnyttan i form av bättre ekologisk balans och möjligheter till rekreation beaktas inte av lantbruksnämnd och bondeintressen. Med rätt planering bör ett normalt jord- och skogsbruk kunna förenas med möjligheterna till rekreation. Länsmyndigheter och centrala verk bör verka för att marginalnyttan beaktas i myndighetsutövandet. Informationen spelar en viktig roll för att effektivisera rekreationsresursernas utnyttjande. Stora vinster kunde göras genom ett bättre samarbete mellan olika samhällsorgan. Det är inte rimligt att lägga ned stora summor på informationsarbete utan en god samordning. Vad gäller skyltning borde andra myndigheters/organs önskemål bättre tillgodoses. Detta gäller inte minst vägvisning till rekreationsområden och kulturminnen. Höga nyttjanderättskostnader för det allmänna kartverket får inte försvåra en billig och rationell kartinformation. Särskilda medel bör avsättas vid och för att utveckla informationen i rekreationssyfte och av folkbildningsskäl. Skötseln av mark- och vattenresurserna är i storstadsområdena av stor betydelse. De områden som kontrolleras av samhället genom ägande eller beslut enligt naturvårdslagen måste få en skötsel som förbättrar möjligheterna till rekreation och friluftsliv. För reservat och för samhällsägda områden bör anvisningar tas fram för att ge underlag för skötselplaner med detta syfte. Forskning inom detta fält bör initieras och medel ställas till förfogande för försöksverksamhet. För att stimulera och möjliggöra en snabb utveckling av närrekreationen i storstadsområdet kan behovet av olika åtgärder sammanfattas i följande riktlinjer, som berör flera olika nivåer i samhällsorganisationen. Särskilda medel bör avsättas till forsknings- och utvecklingsarbete i syfte att skapa bra närrekreationsmöjligheter för invånarna i storstadsregionerna. Reglerna för statsbidrag över AMS bör utformas så att åtgärder som direkt eller indirekt syftar tili att förbättra närrekreationsmöjligheterna kan få i bidrag oavsett om det är kommunerna eller en enskild som söker. Långsiktiga statliga åtaganden behövs för att ta fram kunskapsunderlag för hur markområden ska skötas och utrustas för att vara lämpade för rekreation och friluftsliv. Områden där konkurrensen om marken är stor prioriteras. Informationsverksamheten om möjligheterna till rekreation och friluftsliv i storstadsområdena behöver samordnas och effektiviseras. Länsmyndigheter, centrala verk, kommuner och samarbetsorgan bör gemensamt studera hur informationsarbetet kan förbättras och utvecklas. Detta arbete skulle väsentligt underlättas om nyttjanderättsavgifter för allmänna kartverk slopas för icke-kommersiella produkter som har ett rekreations- och/eller folkbildningssyfte. Förutsättningarna för meningsfull rekreation är ofta knutna till möjligheterna att tillgodogöra sig kunskaper om naturområden och/eller kulturminnesmärken. Samhällets organ bör i samverkan med bildningsorganisationer och folkrörelser verka för att nå stora befolkningsgrupper med meningsfull information om natur- och kulturlandskapet i folkbildningssyfte av rekreationsmässiga skäl. 1 den totalt jordbruksdominerade närmiljön runt tätorterna i sydvästra pågår planering och försök till praktiskt genomfö rande av kompletteringar av jordbrukslandskapet för att bl. a. möjliggöra en samordning av jordbruk och rekreation. Centrala myndigheter och lansmyndigheter bör i samarbete med kommuner och länsorganisationer planera för att genomföra denna verksamhet i stor skala. I arbete med ny naturresurslag bör det ansvariga organet för det primära rekreationsområdet ges rätten att kräva samråd med skogsvårdsstyrelse och lantbruksnämnd i ärenden som handlar om förändringar i jordoch skogsbruk i det primära rekreationsområdet. Kollektivtrafiken bör anpassas så att den bättre lämpar sig också för . För särskilda grupper som skolor och föreningar bör system utvecklas som möjliggör för dessa att till rabatterade priser utnyttja ledig kapacitet i kollektivtrafiksystemet i närrekreationssyfte. Staten bör stimulera till en sådan utveckling genom att ge kollektivtrafikberedningen i uppdrag att studera hur kan stimuleras och underlättas. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående närrekreationen i sydvästra . () ()