ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G7021599 · 1984-01-25 00:00:00 — Motion 1983/84:1599 Diabetikers merkostnader för mat publicerade en utredning: Kostnadsjämförelser mellan en friskkost och fem specialkoster. I utredningen jämförs matkostnaderna för friska personer med matkostnaderna för personer som måste äta bl. a. diabeteskost. Det framgår att personer som av hälsoskäl måste äta specialkost drabbas av betydande merkostnader för maten. De i rapporten angivna kostnaderna baseras på priser som gällde . har aktualiserat kostnaderna med hjälp av konsumentprisindex för . Av dessa framgår att en lågenergiförbrukare (/dygn) har en årlig merkostnad om . samt en högenergiförbrukare (/dygn) . Dessa siffror förutsätter att maten tillagas och äts i det egna hemmet. Förekommer uteätande stiger självfallet merkostnaden. Utöver merkostnaderna för maten finns också kostnader för läkarbesök, resor, sjukvårdande behandlingar (behovet av fotvård), tätare tandläkarbesök (kärlförändringar i munhålan). Framför allt om komplikationer tillstöter kan antalet läkarbesök stiga kraftigt. Den här formen av merkostnader omfattas av den allmänna försäkringen men kan ändå totalt omfatta från några upp till tusenlappen. I regel beror här krontalsspridningen på tandstatusen. För många kommer det utöver ovanstående merkostnader också till löneförlust vid läkarbesök m. m. Följer man konsumentvekets beräkningar avseende merkostnaderna för maten samt lägger till övriga direkta merkostnader är det sannolikt att en diabetikers totala årliga merkostnader hamnar i intervallet . Vad slopandet av livsmedelssubventionerna från kommer att innebära vad avser merkostnaderna för en diabetiker är svårt att precisera i siffror. Men eftersom subventionsförändringarna berör viktiga livsmedel blir en ytterligare fördyring det troliga resultatet. Möjligheten för en diabetiker att få någon ekonomisk hjälp är starkt begränsad. Ofta hör man påståendet att en diabetiker kan få ett extra avdrag i sin deklaration på grund av väsentligt nedsatt skatteförmåga. Mot bakgrund av tolkning av kommunalskattelagen torde denna möjlighet vara starkt begränsad. Enligt RSV:s anvisningar får en ensamstående diabetiker med en taxeringsbar inkomst på . en sänkt skatt med . Är den taxeringsbara inkomsten . sänks skatten med . (Exemplen bygger på att kommunalskatten är .) Möjligheterna att få handikappersättning förefaller lika begränsade som att få extra avdrag vid deklaration. Sannolikheten talar alltså för att det endast är ett fåtal diabetiker som kan få någon hjälp för sina merkostnader. Mot denna bakgrund kan det ifrågasättas, hur många diabetiker det är som av ekonomiska skäl inte kan leva på det sätt som sjukdomen kräver och deras läkare förordar. Frågan är också hur många som tvingas avstå från adekvat medicinsk behandling därför att de inte har råd. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av samhällets kompensation till diabetiker för de merkostnader de har på grund av sin sjukdom. minab/gotab 1984 77716
mot · G7021600 · 1984-01-25 00:00:00 — Reglerna för kostnadsfria läkemedel och förbrukningsartiklar Flera grupper av kroniskt sjuka och handikappade människor erhåller kostnadsfritt vissa läkemedel och förbrukningsartiklar som är nödvändiga på grund av allvarlig sjukdom eller efter behandling av sådan sjukdom. Nuvarande regler utesluter emellertid vissa grupper som logiskt sett borde ha samma rättighet. Det är också så att inom vissa grupper erhålls kostnadsfritt några läkemedel medan andra läkemedel, som används av likartade skäl, måste betalas av användaren själv. Som exempel när det gäller läkemedel kan nämnas njurtransplanterade och deras preparat som motverkar avstötning av transplantatet. En annan grupp är människor med cystisk fibrös som för livsuppehållande lungbehandling behöver bl. a. slemlösande preparat. I lungbehandlingen ingår också ofta behandling med antiobiotika där vissa preparat är kostnadsfria och andra inte. Exemplen skulle kunna mångfaldigas. På hjälpmedelssidan kan som exempel nämnas skillnaden mellan olika grupper av stomiopererade. Personer med en stomi på tarmen på grund av cancer erhåller nödvändiga förbrukningsartiklar kostnadsfritt medan personer som är laryngectomerade, dvs. har en stomi på halsen på grund av cancer själva får betala motsvarande nödvändiga hjälpmedel. Bristerna i jämlikhet och konsekvens beror kanske delvis på att nuvarande regler inte anpassats i takt med den utveckling som skett beträffande läkemedel och behandlingstekniker men sannolikt delvis också på att vissa gruppers behov inte är tillräckligt uppmärksammade. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär en översyn av nuvarande regler för kostnadsfria läkemedel och förbrukningsartiklar i syfte att tillgodose förbisedda grupper och att därvid beakta behovet av regler som är anpassade till dagens snabba utveckling inom här aktuella områden. 1 1983/84.
mot · G7021601 · 1984-01-24 00:00:00 — Motion 1983/84:1601 m. fl. Behörighet som ledamot i försäkringskassas lekmannastyrelse m. m. Borttagande av lag sorn förhindrar invandrare som ej är svensk medborgare att utses till ledamot i försäkringskassornas lekmannastyrelser m.m. Enligt lagen om allmän försäkring skall ledamot av allmän försäkringskassas styrelse, pensionsdelegation och försäkringsnämnd vara svensk medborgare. Lagen ger inga möjligheter för dispensgivning. Denna lagbestämmelse torde ha sin grund i lagstiftningen 1916 om inskränkningar av utlännings rätt att förvärva fast egendom m. m. som medförde ändringar i lagen om ekonomiska föreningar. understödsföreningslag intogs en föreskrift om svenskt medborgarskap för firmatecknare. I förarbetena sade man att nationalitetskravet för styrelseledamöter var av formell karaktär. I en departementspromemoria i anledning av denna lag sade man att konsekvensen synes fordra samma kvalifikationskrav för understödsföreningars firmatecknare som för ekonomiska föreningars. Enligt SOU 1944:15 med förslag om allmän sjukförsäkring anges att kompetensregeln i 51 § mom. 6 "ansluter sig till kompetensreglerna i kommunallagarna. I lagen om allmän försäkring och dess förarbeten ges, såvitt jag kunnat finna, ingen motivering för kravet på svenskt medborgarskap för ledamöter i försäkringskassornas beslutande lekmannaorgan. Kommunallagarnas kompetensregler har numera ändrats. Utländska medborgare har rösträtt i kommunalval mantalsskrivning i landet. Rösträtt berättigar till valbarhet i kommunala beslutande organ, exempelvis kommunfullmäktige. Lagen om allmän försäkring ansluter sig sålunda inte längre till kommunallagarna på denna punkt! Kravet på medborgarskap utestänger exempelvis en ortopedexpert som är nordisk medborgare, verksam och boende i att medverka i pensionsdelegation. Vidare utestänger regeln eventuell ordförande i från medlemskap i kassastyrelsen. Kravet på svenskt medborgarskap tas bort i lagen om allmän försäkring 18 kap. 9§. Om detta inte är möjligt bör dispensregler införas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om möjligheter att utse medborgare av annan nationalitet till ledamot av försäkringskassas styrelse, pensionsdelegation eller försäkringsnämnd. () () () ()
mot · G7021603 · 1984-01-25 00:00:00 — i m. fl. Utredningstiden för ifrågasatt yrkesskada Att utreda vad som är yrkesskada eller inte kräver stor tidsåtgång. I alltför många fall så , att den drabbade lider ytterligare stor skada. Det kan också under den långa väntetiden innebära många och komplicerade situationer mellan en arbetstagare, som hävdar yrkesskada, och hans arbetsgivare, läkare och . Uppkomna hörselskador kan, om åren får gå, förstärkas genom åldersförändringar. Det blir allt svårare att klart kunna definiera vad som varit hörselnedsättning via bullrig arbetsmiljö och vad som har andra orsaker. En alltför lång utredningstid är en klar nackdel för både arbetstagaren och . Vi anser att en ändring måste komma till stånd. Utredningstiden för en ifrågasatt yrkesskada bör ej överstiga . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående begränsning i utredningstid för ifrågasatt yrkesskada. BO () ()
mot · G7021604 · 1984-01-25 00:00:00 — Rätten till betald ledighet för att vårda sjukt barn är en fin reform som betyder mycket för småbarnsföräldrar. Förutom då barnet är sjukt och behöver vårdare i hemmet utgår föräldrapenning när barnets ordinarie vårdare är sjuk eller när föräldern behöver följa med barnet till barnavårdscentral m. m. Ersättning utgår med samma belopp som då föräldern själv är sjuk och uppbär sjukpenning. Detta gäller för heltidsarbetande eller för deltidsarbetande som har sin arbetstid förlagd till exempelvis . Då det gäller deltidsarbetande som arbetar exempelvis slår dock bestämmelserna snett, eftersom ersättning endast utgår för de dagar som föräldern skulle arbeta. Ersättning från utgår dock efter den genomsnittliga inkomsten utslaget . Den varannandagsarbetande föräldern får alltså en ersättning per dag motsvarande hälften av en heltidsarbetande och dessutom endast . Att detta upplevs som diskriminerande av dem som blir berörda är uppenbart, och åtgärder bör vidtas som snabbt rättar till förhållandet. Vi förutsätter att den familjeekonomiska beredningsgrupp inom departementen som påbörjade sitt arbete 1983, och som har till uppgift att väga samman de olika förslag som lagts fram inom familjepolitikens område, beaktar de förhållanden som relaterats ovan. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller om översyn av reglerna för deltidsarbetandes ersättning vid vård av sjukt barn i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · G7021605 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Reduceringen av ersättningsnivån har avsevärt minskat antalet delpensionsansökningar. Särskilt markant har minskningen varit bland arbetare. Orsaken torde vara att marginalerna i de lägre lönelägena blir alltför små för att delpension skall vara ett realistiskt alternativ. Tendensen förstärks av att beräkningsmetoden missgynnar ackords- och timtidsavlönade. Starkt förenklat kan man säga att genom att delpensionen beräknas utifrån faktiskt arbetad tid minus halva den teoretiska årsarbetstiden () diskrimineras kollektivanställda, eftersom denna grupp blir föremål för löneavdrag vid frånvaro i högre grad än månadsavlönade, samt att denna grupp kan bli föremål för permittering. Den praktiska konsekvensen blir att all frånvaro under beräkningsåret belastar den framtida delpensionsersättningen. En översyn av beräkningsmetoden bör företas. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om beräkningen av ersättningen vid delpension. () () () ()
mot · G7021607 · 1984-01-25 00:00:00 — F. n. har vi en mycket rik flora av olika studiestöd. En uppgift som vi fått säger att det lär finnas mellan 25 och 30 olika studiestöd som hanteras av olika myndigheter. Det är en så rik flora att inte ens de som arbetar med frågorna har en chans att hålla reda på dem alla. Hur skall då allmänheten kunna få någon uppfattning om vilka möjligheter till studiestöd som ges för olika studier och olika kategorier studerande? Därför anser vi att en utredning borde få i uppdrag att arbeta fram en helhetsbedömning av studiestödsområdet och också försöka bedöma om det är möjligt att åstadkomma förenklingar i den flora som finns. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att hos regeringen anhåller om åtgärder för att samordna de olika studiestöden. () ()
mot · G7021608 · 1984-01-25 00:00:00 — har det blivit allt vanligare att löneförhandlingarna på arbetsmarknaden dragit ut , ibland , innan parterna kunnat enas om ett avtal. De långvariga förhandlingarna har främst drabbat de långtidssjuka löntagarna, som inte kunnat tillgodogöra sig någon retroaktiv sjukpenning. I vissa arbetsmarknadsförsäkringar, t. ex. TFA, ges dock möjlighet till retroaktiv utbetalning. Ett problem med att införa retroaktiv sjukersättning anses vara de ökade administrativa kostnader som kommer att belastas med. Dessa kostnader kan begränsas om retroaktiv sjukersättning införs i ett första steg för de löntagare som är långtidssjuka, dvs. Det är främst dessa löntagare som gör de största ekonomiska förlusterna vid de utdragna avtalsförhandlingarna. Därmed skulle det sociala trygghetsnätet stärkas ytterligare för de långtidssjuka löntagarna. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande retroaktiv sjukersättning.
mot · G7021610 · 1984-01-24 00:00:00 — 1983/84 1610-1616 Sociala förmåner vid längre utlandsvistelse När en svensk barnfamilj återvände till efter att mannen under närmare tjänstgjort hos ett svenskt dotterföretag i , fick man till sin överraskning kvittera ut mer än . i retroaktiva barnbidrag för tiden i . I sammanhanget bör noteras att familjen under Belgienvistelsen uppburit belgiska barnbidrag, som f. ö. var högre än de svenska. Med stor tvekan kvitterade familjen ut de retroaktiva barnbidragen, men var mycket förvånad över denna generositet från det svenska samhället. Nog för att vi bör hjälpa de svenska flerbarnsfamiljerna, men knappast på detta ganska slumpartade sätt! När det gäller inkomstskatt m. m. har ju konventioner (samordningsavtal) med flertalet länder för att undvika dubbelbeskattning o. d. Det lär finnas konventioner rörande barnbidragen med bl. a. de nordiska länderna och . Men med finns inte något sådant avtal. Det synes också vara så att retroaktiva barnbidrag utbetalas för högst . Enligt min mening är det angeläget att konventioner beträffande sociala förmåner som sjukpenning, barnbidrag, folkpensioner etc. finns med de länder som har sådana sociala förmåner på någorlunda jämförbara nivåer med . Eventuellt kunde man ju samordna på sådant sätt, att berörda personer garanteras att få sociala förmåner på minst den svenska nivån, så länge det är fråga om tillfälliga vistelser i utlandet som omfattar mer än och högst . Det är ju uppenbart att fall som det inledningsvis redovisade medför orimliga förmåner för berörd familj som grannar och vänner irriteras över bristande konsekvens i den svenska sociallagstiftningen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär snabba åtgärder för att få till stånd konventioner om samordning av sociala förmåner med de länder som har sådana, i de fall svenska medborgare vistas utomlands mer än men mindre än .
mot · G7021611 · 1984-01-25 00:00:00 — Förste vice talman av reglerna om änkepension Änkepensionen är för de flesta ett bra trygghetssystem. Lagen lämnar dock vissa änkor utanför detta system. Ett konkret exempel: En man som betalat sina avgifter till ATP blir änkling strax . Efter fyllda gifter han om sig med en änka. I och med det förlorar hon sin änkepension enligt lagen om allmän försäkring (AFL 14 kap. 2§, sista stycket). Så avlider mannen och då får kvinnan, som för blir änka, ingen pension efter sin andre make, därför att han gift om sig efter fyllda . Skulle äktenskapet ha bestått mindre än skall hennes pension dock ånyo börja utgå. Det finns många äldre som inte kunnat eller vågat gifta om sig på grund av risken för utebliven efterlevandepension, trots att de skulle ha önskat göra detta. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär att AFL 14 kap. 2§ sista stycket erhåller följande lydelse: Änkepension skall indragas, om den pensionsberättigade ingår äktenskap. Upplöses äktenskapet innan det bestått skall pensionen ånyo börja utgå. Detsamma skall gälla om mannen vid äktenskapets ingående fyllt .
mot · G7021613 · 1984-01-24 00:00:00 — i och av den fasta paviljongen vid sjukhus De förändrade behoven och formerna för vård inom psykiatrin har bl. a. medfört att debatt har uppstått omkring des. k. fasta paviljongerna. En av de s. k. fasta paviljongerna är lokaliserad till . Västervikspaviljongen har visat på en mycket god effekt i vårdarbetet. Paviljongen har hyggliga resurser och mycket goda personella resurser. I de nödvändiga diskussionerna om den framtida psykiatriska vårdens utveckling och inriktning är det angeläget att Västervikspaviljongen prioriteras för ett bibehållande. Behovet av den vård som bedrivs vid de fasta paviljongerna kommer tyvärr att finnas under all överskådlig tid. Med vad i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär åtgärder som syftar till att den fasta paviljongen i även i fortsättningen skall ingå i den övergripande sjukvårdsplanen. () ()
mot · G7021614 · 1984-01-25 00:00:00 — I budgetpropositionen har regeringen föreslagit att de statliga informationsinsatserna på drogområdet sammanförs under femte huvudtiteln för att underlätta samordning och överblick. Detta innebär bl. a. att CAN () flyttas från . En proposition om utformningen aviseras till höstriksdagen. I bilaga 7 till budgetpropositionen tar föredragande upp vissa förslag, som lagts av den s. k. , som sett över de statliga insatserna för alkohol- och narkotikainformation. I utredningen sägs att sammanblandning av myndighetsuppgifter och folkrörelsearbete bör undvikas utan att definiera eller diskutera vad som menas med detta. CAN utfärdar inga föreskrifter eller utfärdar några föreskrifter, som innebär åliggande för enskilda eller andra. Dess information om forskning och fakta, kurser och konferenser riktar sig till personer och organisationer, som frivilligt tar emot CAN:s tjänster. I har föreslagits att CAN skall splittras för att enbart bli ett folkrörelsernas organ. Bibliotek och dokumentation ställs under . Tjänster, som CAN utför för skolans räkning föreslås gå till . Forskningsuppföljningen liksom kurser för offentliganställda bör utföras av (SoS), som även bör utge Rapport (om alkohol- och narkotikasituationen). Utredningen, som varit ute på remiss, har fått ett negativt bemötande vad gäller CAN:s föreslagna splittring. Ca 40 av 50 remissinstanser avslår utredningens förslag, och ytterligare 4 av de återstående vill att bibliotek och dokumentationscentral skall behållas på CAN. och avstyrker RAN-förslaget. Ett 40-tal forskare och läkare med verksamhet inom missbruksområdet har gjort ett upprop, där de anser att man genom att bryta ut vissa funktioner ur CAN skulle äventyra dess förmåga att betjäna forskare och organisationer. De uttalade förhoppningen att CAN:s huvudmannaskap, organisation och inriktning borde förbli oförändrade. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att nuvarande funktioner inom CAN bör bibehållas. () ()
mot · G7021615 · 1984-01-24 00:00:00 — m. fl. Ohölsan är mycket ojämnt fördelad mellan olika social- och yrkesgrupper. De nya stora folksjukdomarna, dvs. hjärt- och kärlsjukdomar, psykisk ohälsa, rörelseorganens sjukdomar och olycksfall är - liksom flertalet cancertyper - betydligt vanligare i socialgrupp tre än i socialgrupp ett. Risken för att arbetare skal! drabbas av nedsatt syn och hörsel samt värk i rygg och leder är mycket större än för socialgrupp ett. Tyvärr finns det inte någon löpande statistik över sjuklighet och dödsorsaker, som är direkt relaterad till social- och yrkesmässig bakgrund hos befolkningen. genomförda undersökningar har klargjort att det finns ett betydande inslag av klasskillnad i hälsan. har sedan de stora asbestlarmen fått skärpta regler för användning av asbest. Dessa har emellertid inte inneburit att asbest försvunnit som riskfaktor i arbetsmiljön. används asbest som friktionsmaterial i bromsar, kopplingar osv. Dessutom saluförs bromsbackar i handeln, trots att asbestfria bromsbackar införts som originaldelar till en rad bilmärken. Det här innebär att ett stort antal bilreparatörer och andra som arbetar med bromsbelägg utsätts för hälsofara. Därutöver kan noteras att arbetare som som arbetat i miljöer där de inandats mångdubbelt högre koncentrationer av asbestfibrer inte får den medicinska kontroll som borde vara en självklarhet. Med nuvarande kunskaper om de sjukliga förändringar inandning av asbest kan medföra borde en genomgripande utredning göras för att rensa bort återstående asbestrisker i samhället. Vidare borde alla som arbetat i dessa miljöer av asbest ha en självklar rätt till läkarkontroll på arbetsgivarens bekostnad. Med hänsyn till det ovan anförda hemställs 1. att begär att regeringen utarbetar ett informationssystem som löpande följer sjuklighet och dödlighet relaterade till yrkesmässig bakgrund, 2. att begär att regeringen tillsätter en arbetsgrupp som får till uppgift att lägga fram förslag som slutgiltigt får stopp på asbestanvändningen i , 1983/84:1615 8 3. att begär att regeringen utformar regler som säkerställer rätten till medicinsk kontroll av personer som utsatts för asbestfibrer i arbetsmiljön. () ()
mot · G7021618 · 1984-01-25 00:00:00 — och till ensamstående adoptivförälder Bidragsförskott har enligt gällande regler inte ansetts kunna utgå till barn som har adopterats av ensamstående. Detta innebär att dessa barn får en sämre ekonomisk ställning än biologiska barn till ensamstående föräldrar. Den ensamstående föräldern med adoptivbarn kommer också i ett sämre läge vid ansökan om bostadsbidrag eftersom dessa regler förutsätter att bidragsförskott utgår. Den s. k. ensamförälderkommittén har tagit upp frågan i ett betänkande (SOU 1983:51). Kommittén föreslår att särskilt bidrag skall ges av allmänna medel till barn som är adopterat av endast en person. Lagen om bidragsförskott skulle gälla i tillämpliga delar. Det antal barn som adopterats av ensamstående är mycket begränsat, ca 300. Alla barn måste få samma grundvillkor i vårt samhälle. Den grundläggande principen måste vara att alla barn ges en likvärdig ställning i vårt sociala trygghetssystem. Detta måste enligt vår mening vara den naturliga utgångspunkten för regeringens övervägande av ensamförälderkommitténs förslag angående adoptivbarn. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om adoptivbarns till ensamförälder ställning. () ()
mot · G7021620 · 1984-01-24 00:00:00 — och färdtjänst utanför hemortskommunen Grundtanken bakom färdtjänsten är att handikappade skall få i princip samma resmöjligheter som människor har som kan använda kollektiva färdmedel. Detta är en naturlig och angelägen strävan. Delvis beror detta naturligtvis på ekonomiska begränsningar som kan vara svåra att undanröja. Delvis beror det dock dess värre på onödigt byråkratiskt krångel. Det är kommuner och i något fall landsting som är huvudmän för färdtjänsten. Så länge färdtjänstkunden håller sig inom huvudmannens geografiska område fungerar det hela någorlunda. Om kunden vill anlita färdtjänst på annan ort blir det svårare. Ofta krävs ett krångligt ansökningsförfarande. Dessutom finns det skiljaktiga principer. Vissa huvudmän betalar färdtjänsten för sina kunder oavsett var i landet färdtjänst utnyttjas. Andra betalar för färdtjänsten inom det egna området oavsett om kunden är bosatt på annan ort. Det innebär att en färdtjänstkund i vissa fall kan vara berättigad till ersättning från två huvudmän medan en annan kund i ett annat fall inte får färdtjänst från något håll. Till detta kommer i många fall bristfällig information och krångliga ansökningsförfaranden. Det är nu nödvändigt att få till stånd enhetliga och enkla regler. En orsak till förvirringen är att socialtjänstlagen förutsätter att färdtjänsthuvudmannen skall stå för all färdtjänst inom sitt område. En handikappad som besöker annan ort skulle således ansöka om färdtjänst i varje ort han/hon besöker. Detta skapar naturligtvis ett orimligt krångel, och därför har många huvudmän valt att låta sina färdtjänstbiljetter gälla oavsett ort, men betalar då inte för besökande från andra orter. En enkel lösning på problemen vore att ändra socialtjänstlagen så att den huvudman inom vars område den handikappade är skriven svarar för färdtjänstkostnaden oavsett var i landet den uppstår. Med stöd av ovanstående föreslås att beslutar att hos regeringen hemställa om förslag till ändring av socialtjänstlagen så att färdtjänstbiljetter skall kunna utnyttjas också vid besök utanför den egna kommunen eller det egna landstingsområdet.