mot · G702327 · 1984-01-10 00:00:00 — Motion 1983/84:327 Översyn av direktiven till utredningen om barnens rätt har under det förflutna året utmålats som ett land där barn slits från sina föräldrar och sätts i koncentrationsläger. De allra flesta svenskar vet att detta är en nidmålning, som skulle vara komisk om den inte var så orättvis. Men det hindrar inte att det finns verkliga problem både för barn, föräldrar och de socialarbetare som ibland måste få ta ansvar för barn som råkar illa ut. Jag är angelägen om att barn i skall bli väl behandlade, antingen de finns hos sina föräldrar eller på grund av de omständigheter föräldrarna lever i måste skiljas från dem för någon tid. Jag vill också att socialarbetarna skall få stöd och hjälp i sitt mycket svåra arbete. De missgrepp som verkligen begås vill ingen ursäkta, men de får inte skymma det faktum att somliga barn måste få lov att slippa sina föräldrar, hur svårt det än kan vara för alla inblandade. Socialarbetares utbildning och instruktioner En rapport från forskningsprojektet i kris, som leds av professor i , berättar om hur socialarbetarna själva känner det inför svåra barnavårdsärenden. En mycket framträdande faktor är deras avsaknad av genomarbetade regler och instruktioner, så att de vet vad de har att stödja sig på. Själva förvaltningsorganisationen försvårar också arbetet. I lagen finns ingen detaljerad beskrivning om när ett omhändertagande skall göras och hur det skall gå till. I stället finns en oskriven lag som består av regler och handlingsmönster som präglas av socialförvaltningens organisatoriska förutsättningar, dess tradition och målsättningar. Socialsekreterarna säger vi brukar göra eller på vår byrå Mer stöd och handledning är vad alla önskar sig. Många svåra känslokonflikter hos socialarbetaren själv avslöjas. Hon är långt ifrån det iskalla monster som ibland målas upp. Arbetet är ofta i själva verket ett förtvivlat engagemang i klientens problem, säger en av dem som utfört studien. Det är lätt för socialsekreteraren att identifiera sig både med barnet å ena sidan och den ofta jämnåriga mamman å andra sidan. Ett organ som har mycken daglig erfarenhet av dessa människors problem är Rädda barnens barnombudsmannainstitution. Deras slutsatser av otaliga konferenser, enskilda sapital, telefonrådgivning osv. är, att barns och föräldrars rättigheter inte alltid sammanfaller, och då måste barnens rättigheter gå först. Man kan inte lämna spädbarn hos en nedknarkad moder och styvfar, som inte vet vad de gör. Men en utredning om ett sådant eventuellt omhändertagande av ett barn är en av de svåraste och mest krävande uppgifter socialvårdare över huvud taget ställs inför i sitt arbete. Vad har de fått för hjälp att utföra den så bra som möjligt? I har man lagt ner mycket arbete på att precisera och definiera kraven på en barnavårdsutredning. har emellertid gjort påfallande litet åt denna viktiga sak. Det bör vara uppgift att med stor energi leda och samordna arbetet på att över lag höja kvaliteten i barnavårdsutredningarna. Det mår även barnen och föräldrarna bättre av. Kan man då inte göra något annat än att ta barnet från föräldrarna och placera det i fosterhem? Det finns faktiskt försök med alternativ till omhändertagande. S. k. krisbearbetningscentra i bostadsområdena håller på att prövas. Det är ett arbete som måste få fortsätta och intensifieras. Det finns mycket kvar att göra för att förbättra metoder och arbetssätt inom familje- och institutionsvård. Den i sig nödvändiga debatten kring omhändertagandefrågorna får inte leda till att folk blir skrämda och drar sig för omhändertaganden som i själva verket är ytterst nödvändiga. Desto viktigare är att de får stöd och hjälp i regler och utbildning, så att de med klart och grundat omdöme kan fatta sina svåra beslut. Barn bör inte sättas i fängelse. Dess värre förekommer detta faktiskt i . Orsakerna är att ungdomsvårdsskolor och ungdomsfängelser lagts ner och att domstolarna utvecklar en hårdare praxis. Lagen bör inte tillåta att barn över huvud taget sätts i fängelse under . Andra, bättre behandlingsalternativ måste utvecklas. Allra värst är förstås att barn som över huvud taget inte gjort något ont men hör till familjer som skall utvisas, förvaras under former som är mycket lika fängelse. Denna praxis bör också upphöra. Sexuella övergrepp mot barn Att sexuella övergrepp mot barn dess värre är mycket vanligare än man trott, håller nu på att bli allmänt bekant. Det finns de som försöker förneka detta och påstå att historierna är uppdiktade, men seriösa barnpsykologer talar ett annat språk. har därför också tillsatt en särskild arbetsgrupp för att utarbeta riktlinjer för handläggningen av sådana ärenden - en typ av ärenden som är långt ifrån lätta och självklara att Tyvärr har denna arbetsgrupp arbetat utomordentligt långsamt och inga resultat har ännu märkts. I stället måste enskilda socialsekreterare, skolsköterskor, läkare osv. ta på sig detta arbete, utan det kvalificerade stöd de är i behov av. Arbetsgruppens verksamhet bör påskyndas. Det sitter en utredning om barns rätt, som bl. a. kom upp med bakgrundsarbetet till den nya lagen med förbud mot aga, som väckte så engagerat intresse och så mycket debatt både här och i andra länder. har utredningen däremot fastnat. Den skall utreda frågan om barns talerätt, något som är av stor vikt inte minst i vårdnadskonflikter. Men farten har gått ur utredningen. Den ägnar sig åt annat än den centrala frågan. Även här är det väsentligt att utredningen får tydligt klart för sig att den skall utreda just barns talerätt i juridisk mening och att den bör göra det med hög takt. Svenska barn lever inte i något paradis på jorden. Det är vi som har ansvaret för dem. De flesta föräldrar gör säkert sitt bästa, och vi kan i andra sammanhang diskutera de samhällsåtgärder som ger familjerna bättre möjligheter att uppfylla sina plikter. Men barns rätt i den mera juridiska mening jag här har berört är också ett område som inte får försummas. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag* att begär att regeringen ser över direktiven till utredningen om barns rätt och vidtar åtgärder för att påskynda utredningens arbete. * Se även motionerna 1983/84:328-330.