mot · G7021324 · 1984-01-23 00:00:00 — m. fl. Ett program för utveckling i sin helhet kan ur många synpunkter betraktas som en gynnad del av landet. Sysselsättningsmöjligheterna är allmänt sett bättre och den samhälleliga servicen bättre utbyggd. Den genomsnittliga skattekraften för regionens kommuner är också bättre än i många andra delar av landet. uppvisar regionen förvisso också problem som i många fall kan vara större än de som möter i andra områden. Dit hör miljöproblem, köproblem av olika slag och sociala problem. Den bild som skapas av de i många fall positiva genomsnittssiffrorna för förändras dock i avsevärd grad om man ser på förhållandena i olika delar av regionen. är en region i utpräglad obalans. Vissa delar intar en gynnad ställning medan andra brottas med betydande problem. Problemet med obalansen i är särskilt allvarlig med hänsyn till att klyftorna i många avseenden tenderar till att öka. En viktig del av obalansen i är den som kommer till uttryck i arbetsmarknaden. Statistik över försörjningen med arbetstillfällen i förhållande till förvärvsarbetande i olika delar i regionen visar att det i de centrala delarna av går 144 arbetstillfällen på 100 förvärvsarbetande medan det i de nordliga förortskommunerna går ungefär 60 arbetstillfällen på 100 förvärvsarbetande och i de sydliga förorterna omkring 50 arbetstillfällen. Det visar sig också att arbetslösheten är klart lägst i centrala regiondelarna i , och kommuner. Också mellan norra och södra är det väsentlig skillnad, vilket kommer till uttryck i att antalet arbetslösa är fler i söder än i norr och för ungdomsgruppen fler. Befolkningsmässigt och arbetskraftsmässigt är norra och södra jämförbara. Eftersom den offentliga sysselsättningen och inte minst den statliga svarar för en onormalt stor del av samtliga arbetstillfällen i så är det naturligt att fördelningen av denna sysselsättning spelar stor roll för arbetsmarknaden i sin helhet. När det gäller arbetstillfällen inom verksamheter där har ansvar för lokalförsörjningen finns av totalt 23363 arbetstillfällen 21905 i och kommuner. Också statlig, högre utbildning och forskning är i mycket hög grad koncentrerad till och som har 14700 av totalt 16400 arbetstillfällen. Till detta kommer de affärsdrivande verken som också i huvudsak har sina centrala förvaltningar i och . Även med 58 000 anställda visar en stor koncentration med över hälften av arbetstillfällena i , och . Denna oerhörda koncentration av arbetstillfällen till de centrala delarna av regionen innebär naturligtvis att de boende i perifera delar av regionen missgynnas ur sysselsättningssynpunkt. Särskilt missgynnas kvinnorna som enligt många undersökningar visar mindre benägenhet att acceptera långa pendelresor. Det faktum att så många av de förvärvsarbetande i bor i yttre delar och arbetar i de mest centrala delarna innebär långa och tidsödande pendlingsresor. med betydande sociala problem som följd. Det ställer också oerhörda krav på trafikapparaten, både den kollektiva trafiken och vägnätet, med mycket stora trafiktoppar och en extremt ojämn belastning. Det innebär att trafikapparaten måste byggas ut mycket kraftigt sett i förhållande till det genomsnittliga trafikflödet vilket måste ses som ett starkt samhällsekonomiskt slöseri. De sysselsättningsproblem som finns i vissa delar av , trots den gynnade situation regionen i sin helhet har, visas också i SCB:s levnadsnivåundersökning där man frågade hur stor andel personer () som hade varit arbetslösa . Där visade det sig att , , , , , och kommuner låg över riksgenomsnittet, flera av dem kraftigt över. Bostadsmarknaden är också i obalans. Antalet outhyrda lägenheter har ökat kraftigt . Detta är i hög grad ett resultat av en felaktig planeringspolitik där såväl kommunerna som har ett stort ansvar i och med att man 1979 föregick de befolkningstal som hade fastlagt i sitt regionalpolitiska beslut och höjde planeringsnivåerna. hade ca 2 000 outhyrda lägenheter. Av dessa fanns i den , och av denna andel i sin tur ca hälften i kommun. planerar och andra centralt belägna kommuner i regionen ett tämligen omfattande bostadsbyggande. Med den fördelning av arbetstillfällen som finns i och regionens karaktär av en gemensam bostadsmarknad, kommer ett fortsatt bostadsbyggande i de centrala delarna med stor sannolikhet att leda till ökat antal tomma lägenheter i regionens yttre delar. Därmed uppstår den säregna situationen att de kommuner som drabbas av problemet med tomma lägenheter inte i någon högre grad kan påverka situationen, medan de kommuner som planerar det mest omfattande bostadsbyggandet inte behöver ta konsekvenserna. Obalansen i kommer också till uttryck i betydande ekonomiska skillnader. Också här är det främst och vissa kommuner norr om som intar en gynnad position, medan söderkommunerna samt de mera perifera kommunerna i norr visar jämförelsevis låga genomsnittsinkomster. De stora ekonomiska klyftorna avspeglar sig också i stora skillnader i behov av social service av olika slag å ena sidan och stora skillnader i skattekraft å den andra. Dessa båda tendenser förstärker varandra så till vida att ju större behovet av kommunala stödinsatser är, desto sämre är i allmänhet kommunens skattekraft och därmed kommunens ekonomi. Den mycket starka tendens till social segregering som finns i har en självförstärkande effekt. Människor med stora möjligheter att själv välja sitt boende söker sig gärna till kommuner med låg kommunalskatt och små sociala problem. Människor som saknar valmöjligheter koncentreras i större utsträckning till kommuner som redan har betydande problem. Social service m. m. Skillnaderna mellan kommunerna avspeglas också i sammanställningar över t. ex. barntillsynen där det visar sig att söderkommunerna och ytterkommunerna regelmässigt har den lägsta andelen barn i barnomsorg medan de centrala kommunerna och vissa kommuner i norra regelmässigt ligger högst. Undersökningar av den s. k. skolsociala profilen där man bl. a. tar hänsyn till andelen obehöriga lärare på olika stadier inkl. speciallärare, andelen invandrarelever med stödbehov i svenska, inkomstförhållandena, andelen barn i förhållande till befolkningen, andelen barn som ingår i familjer som haft socialhjälp visar ungefär samma mönster och även en viss tendens till ökade klyftor mellan olika kommuner. Också när det gäller sjukvård finns tendenser till obalans. a. har det visat sig lättare att rekrytera läkare och annan sjukvårdspersonal till de centrala och norra delarna av regionen. Listan över förhållanden som visar på obalansen och tendensen till social segregering mellan olika delar av kan naturligtvis göras Vad som här har anförts borde dock räcka till för att visa att problemet är mycket stort och att kraftiga åtgärder krävs för att vända utvecklingen. Vissa viktiga insatser har redan gjorts. Särskilt finns det skäl att framhålla den inomregionala skatteutjämningen som tillkom på initiativ av och socialdemokraterna. Utan den skulle situationen utan tvekan varit mycket värre än vad som är fallet. visar dock en rad faktorer på ökade klyftor. Ytterligare åtgärder är således nödvändiga. Viktigast är kanske att få till stånd en bättre fördelning av arbetstillfällen i regionen. Här har stat och landsting ett mycket påtagligt ansvar. En plan för utlokalisering för statliga och landstingskommunala arbetstillfällen till skilda delar av regionen behöver upprättas. Likaså bör ett program i samarbete mellan länsstyrelse, regional utvecklingsfond, landsting och berörda kommuner skapas för att stimulera näringslivet i underförsörjda regiondelar och underlätta en omflyttning av enskilda företags arbetsplatser från överhettade delar av regionen till sådana med brist på arbetstillfällen. är det viktigt att också få en bättre fördelning av infrastruktur och samhällsservice av olika slag. Högre utbildning och forskning är mer koncentrerad i än i någon annan högskoleregion. Här borde stora möjlighet för decentralisering finnas. Också satsningarna inom sjukvård, utbildning m. m. bör planeras utifrån en medveten strävan att åstadkomma en bättre balans i regionen och motverka en fortsatt segregering. Staten bör mot den här bakgrunden ta initiativ till överläggningar med landsting och kommuner, lämpligen företrädda av , i syfte att skapa ett samlat program för att skapa balans i . Med hänvisning till ovanstående hemställer undertecknade att beslutar att hos regeringen hemställa om initiativ i syfte att skapa ett samlat program för en balanserad utveckling i i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()