mot · G802139 · 1984-11-12 00:00:00 — Vissa ändringar i lagen (1977:293) om handel med drycker (prop. 1984/85:44) Efter det att försäljningen av alkohol under en lång följd av år stadigt stigit, har de senaste årens mätningar glädjande nog visat på en minskning. Någon säker förklaring till orsaken till denna minskning finns f. n. inte. Dock finns det skäl att tro att konsumtionsminskningen dels beror på prishöjningar, dels på den omfattande information som utpekar alkoholen som ett betydande hälsoproblem, samt dels på att främst ungdomen alltmer kommit att ägna sig åt hälsosammare alternativ, t. ex. idrott. Alkoholpolitiken har utgjort en symbol för samhällets syn på alkoholkonsumtionen och de risker som är förknippade med denna. Men den avhållande verkan på konsumenten och på konsumtionen i landet är trots allt liten. Normalkonsumenten minskar visserligen sin konsumtion men missbrukaren bibehåller en hög nivå. Prisinstrumentet är verksamt gentemot dem som har låg eller måttlig konsumtion, men inte gentemot missbrukare och högkonsumenter. Politiken när det gällt tillståndsgivning till restauranger kan däremot knappast tillmätas något alkoholpolitiskt symbolvärde utan har i huvudsak kommit att framstå såsom orimlig, snårig, byråkratisk och orättvis. Ett av samhällets mål är att skapa en så god livsmiljö som möjligt för alla människor. Alkoholmissbruk är ett av det största problemen i vårt samhälle. Alkoholkonsumtionen är till mycket liten del förlagd till restauranger. Olika beräkningar pekar på att av den totala konsumtionen av alkoholdrycker sker i restaurangmiljö. Detta är enligt min mening negativt. Den sociala kontroll som råder på restauranger leder till en lägre konsumtion per tillfälle. Dock har restaurangernas betydelse på ett negativt sätt uppvärderats i den svenska alkoholpolitiska debatten. Det är ostridigt att umgängesformerna och alkoholattityden på restaurang är från alkoholbegränsande synpunkt fördelaktiga faktorer, men negativa i privata miljöer där det oftare än på restauranger förekommer alkoholöverkonsumtion. Alkoholpolitiken bör därför syfta till o fortsatt minskad total alkoholkonsumtion, o minskat ungdomsmissbruk, o skärpta straff för langning av alkohol till främst ungdom, o att större andel av totalkonsumtionen förläggs till restaurangmiljö. Lagen om handel med drycker (LHD) I proposition 1984/85:44 om vissa ändringar i LHD föreslår statsrådet en synnerligen måttlig korrigering av lagens många stötande regler. Förslaget går i rätt riktning men det är dock enligt min mening nödvändigt att mer verksamt angripa lagen och redan nu onödiga och överdrivna bestämmelser, som mer saboterar en ny svensk krögargeneration än den stöder och stärker de trots allt många seriösa krögare som finns i landet. Rättssamhällets innersta princip är att den offentliga makten aldrig skall kunna utövas godtyckligt eller innebära särbehandling av enskilda människor. Medborgarna skall veta sina rättigheter och skall genom den offentliga makten få skydd. LHD är en lag som i mycket stor utsträckning utlämnar enskilda människor till helt godtyckliga prövningar. Existerande politiska majoriteter håller enskildas framtid i sina händer inte beroende på faktiska förhållanden utan på politiskt för tillfället gångbara synpunkter. Det omfattande remissförfarandet och överklagningsmöjligheterna leder till att den tid som går åt till tillståndsprövningar i omfattning kan jämställas med större stadsplaneändringar, vilket är orimligt både från samhällets och den enskildes synpunkt. LHD är en oprecis lag. Dess språk lämnar många frågor öppna och tolkningen blir då också godtycklig i resp. kommun. Vem är t. ex. lämplig? Vad skall byggas in i denna term? Vad är serveringsställets tjänlighet? Vilka kriterier styr tjänlighetsbegreppet"? Huvudkritiken blir därför att lagen lämnar ett betydande utrymme för godtycke i tillämpningen, skapar rättsosäkerhet och utgör ett onödigt ingrepp genom de många för näringen försvårande och krångliga reglerna. Ingreppet i näringsfriheten drabbar ytterst konsumenterna, vars möjligheter att påverka utbudet begränsas, och som på sitt sätt får sin valfrihet beskuren. Hårt tillämpad har det också visat sig att Lagen om handel med drycker blir en klasslag. Den urskiljer inte bara restaurangers respektabilitet utan den sorterar människor på ett synnerligen anmärkningsvärt sätt. Medan alla instanser granskar och utvärderar en nyetablering, sker tveksamma överlåtelser av redan existerande rörelser vid sidan om, där den nye ägaren alls inte underkastas samma stränga krav som vid nyetablering. I detta hänseende är lagen direkt rättsvidrig. Sammanfattningsvis kan sägas att LHD:s brister är följande. o skapar rättsosäkerhet, o brister i enhetlighet (olika kommuner tolkar reglerna olika), o inskränker konsumentens valfrihet, o inskränker näringsfriheten, o motverkar alkoholpolitiska mål (att kunna "umgås med alkoholen), o framstår i extrema fall som en ren klasslag. Genom en avreglering kan de ovan sex redovisade bristerna i lagstiftningen rättas till. Det bör för det första slås fast, att grundstenarna i alkoholpolitiken i här berörd del bör vara o att minderåriga inte skall serveras, o att berusade personer inte skall serveras, o att utskänkningen inte får störa allmän ordning. Lagens kriterier måste på ett helt annat sätt preciseras. Det måste framgå av lagen vad som avses med lämplighet och tjänlighet etc. Kriteriet behov skall utmönstras ur lagen. Behovet ankommer inte på offentliga organ att bedöma. Det måste vara företagaren själv som avgör om han/hon har en marknad, dvs. att det föreligger ett behov av den rörelse de avser starta. Kommunerna måste kopplas bort från tillståndsgivningen. För att återställa rättssäkerheten är det lämpligt att länsstyrelserna avgör också nyetableringarna liksom man redan nu avgör ägaröverlåtelserna. Sist men inte minst måste tidsregleringen i 46 § tas bort. Föredragande statsråd föreslår ingen ändring då det gäller systembutikernas lördagsstängning, som varit permanent . Någon formell lagstiftning föreligger inte, utan riksdagsbeslutet som ligger bakom har karaktären av rekommendation, som Systembolaget naturligtvis anser det olämpligt att bryta mot. Jag anser för min del att Systembolaget själv bör anförtros ansvaret att helt bestämma sina affärstider, sålunda även när det gäller . Med stöd av vad ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen begär förslag om ytterligare liberalisering i lagstiftningen om handel med drycker i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att uttalar sig för vad i motionen anförts beträffande systembutikernas öppethållande.