mot · G7021992 · 1984-01-25 00:00:00 — m. fl. Den föreslagna reduceringen av antalet kronofogdedistrikt () har bl. a. till uppgift att följa arbetet hos myndigheterna inom verksamhetsområdet och verka för en ändamålsenlig utformning av organisation och arbetsformer. Verket uppdrog därför åt en särskild arbetsgrupp att göra en översyn av kronofogdemyndigheternas arbetsorganisation. Arbetsgruppen redovisar sina överväganden och förslag i en rapport . har på grundval av arbetsgruppens rapport beslutat att föreslå regeringen att de nuvarande 81 distrikten skall minskas till 45. RSV:s förslag innebär vissa avvikelser från rapporten. Man har funnit att - med bibehållande av kraven på produktivitet och effektivitet - ett större antal distrikt kan vara inrättade, 45 i stället för 33. (Se bil. RSV anser också att, i förhållande till arbetsgruppens förslag, ett något större antal av nuvarande stationeringar utanför centralort bör vara kvar som lokalkontor. Härigenom tillgodoses ytterligare behovet av god person- och lokalkännedom. Fördyringen i olika avseenden motverkas i viss utsträckning av minskade resekostnader. Verkets förslag innebär att lokalkontor inrättas på alla de orter, som f. n. är centralort för kronofogdemyndighet, men där centralkontor inte skall vara placerat. Vidare föreslås lokalkontor vara inrättat på 20 av de 82 orter som f. n. är stationeringsort utanför centralort. Det innebär att 62 stationeringsorter dras in. (Se bil. RSV föreslår att genomförandet av den nya arbetsorganisationen bör göras per . För att säkerställa en god lokal ledning av genomförandet bör tjänsten som chef för varje myndighet i den nya organisationen tillsättas per . Denne kan i så fall aktivt medverka i förändringsarbetet. RSV anser att övergången till ny arbetsorganisation bör ske med stort hänsynstagande till de personliga konsekvenserna för berörd personal. Detta anser man vara möjligt beträffande samtliga personalkategorier. bör kunna ta de fördröjda kostnadsminskningar och administrativa besvärligheter som en sådan successiv personalmässig anpassning medför. Givetvis måste speciella utbildningsinsatser göras. I praktiken torde - även om förändringarna i stor utsträckning ansluts till naturlig avgång - organisationen relativt snabbt finna sin nya form. Kronofogdemyndigheternas arbetsorganisation har varit föremål för tre utredningar . Den första, Utredningen om centralorgan inom exekutionsväsendet och översyn av landets indelning i kronofogdedistrikt (UCE), lade fram ett förslag om inrättande av 35 distrikt i riket i stället för 81 (Ds C 1971:2). Denna utredning utmynnade i ett principbeslut av riksdag att landets indelning i kronofogdedistrikt borde ses över. Den andra, Distriktindelning, arbets- och personalorganisation m.m. inom exekutionsväsendet (DAP) föreslog indelning i 36 distrikt. föreslog DAP indragning av 58 av de dåvarande 112 stationeringarna utanför centralort (Ds C 1973:3). Departementschefen fann att förslagen inte kunde läggas till grund för ett ställningstagande utan förordnade om en tredje översyn inom ramen för en kommitté med parlamentarisk sammansättning. Denna utredning, kronofogdemyndighetsutredningen (KFMU), framlade i ett betänkande (SOU 1977:42) förslag om att antalet distrikt skulle minskas från 81 till 65, varav 17 med endast en kronofogde. Dessa senare kronofogdemyndigheter föreslogs erhålla stöd enligt särskilda regler. föreslog KFMU att normalorganisationen för en myndighet skulle utformas i huvudsaklig överensstämmelse med det förslag, som DAP framlagt. Resultatet av KFMU:s förslag blev att ändrad arbets- och personalorganisation genomfördes . Någon ändring av distriktsindelningen gjordes inte i detta sammanhang. Enligt vår bestämda uppfattning bör inte RSV:s förslag genomföras och någon proposition om ändrad indelning i kronofogdedistrikt därför inte föreläggas . En omfattande centralisering som den föreslagit för kronofogdarna är rent principiellt en dålig lösning. Centralisering innebär i de allra flesta fall att organisationen i fråga blir ineffektiv och byråkratisk. Det krävs en ökad formalisering av organisationen, eftersom avstånden ökar både fysiskt och psykiskt. Centralisering innebär också minskade möjligheter till kontakter mellan myndigheter och medborgare. Alla konsekvenser som i allmänhet följer av centraliseringar gäller också i det här fallet. Det är viktigt att arbetet vid kronofogdemyndigheterna bedrivs rationellt och utifrån företagsekonomiska aspekter. RSV:s förslag skulle dock få helt andra effekter. Minskningen av antalet distrikt skulle leda till försämrade indrivningsresultat och i stället för att spara ca 30-35 milj. kr. skulle staten förlora 250-300 milj. kr. De stordistrikt som RSV föreslår skulle leda till kraftigt minskad person- och lokalkännedom och innebära sämre service till allmänheten. Tjänstemännen skulle bli alltmer isolerade och den ökade klyftan skulle lätt kunna leda till konfrontationer som kan förorsaka den typ av bombattentat, som kronofogdemyndigheten i distrikt varit utsatt för. Kronofogdemyndigheterna intar en för allmänhet och privat näringsliv viktig länk i rättsordningen. Större distrikt med sämre kännedom om gäldenärerna skulle leda till att näringsliv och allmänhet fick sämre service . Förslaget kan också förväntas leda till ökade kostnader både för staten och för enskilda genom de ökade geografiska avstånden. Rese- och traktamentsersättningarna till myndigheternas personal kan väntas öka. ökar kostnaderna för de enskilda personer som behöver sammanträffa med kronofogdepersonal. De senare kostnaderna är från samhällsekonomiska utgångspunkter inte försumbara. Det är allvarligt att alltmer av en företagares tid måste åtgå för att sköta kontakterna med våra myndigheter. En decentraliserad myndighetsstruktur är av mycket stor betydelse för näringslivet och framför allt småföretagen. I sitt förslag till regeringen anför RSV att man vid sitt ställningstagande haft att beakta de omständigheter som kan läggas till grund för att utforma en ändamålsenlig organisation. Verket har därvid i stort sett bortsett från frågor av sysselsättnings- eller regionalpolitisk art. Detta är emellertid inte möjligt att göra vid statsmakternas prövning av förslaget. Enligt vår uppfattning talar även dessa aspekter för att förslaget inte bör genomföras. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att antalet kronofogdedistrikt även fortsättningsvis skall vara 81 och att de nuvarande 82 stationeringarna skall bibehållas. () () 1 * 1983184.3 sami. 1983/84:1992 4 Alternativa förslag till distriktsindelning från RSV (över KFMUs förslag) Nuvarande RSVs yttrande Arbetsgruppens RSVs senaste distrikts- förslag' förslag1 indelning (över KFMUs förslag) Nuvarande RSVs yttrande Arbetsgruppens RSVs senaste indelning (över KFMUs förslag) (över KFMUs förslag) 1 Versaler = KFM Upphörande stationeringsort i samband med översynen av kronofogdemyndigheternas arbetsorganisation enligt RSV:s förslag