mot · G702434 · 1984-01-13 00:00:00 — reglering, m. m. har antalet stiftade lagar ökat väsentligt. Lagstiftningstekniken har förändrats så, att ramlagstiftning blivit alltmer förekommande. Ramlagstiftningen utmärks av att den enbart anger mål och riktlinjer samt fördelar ansvaret för lagens tillämpning på olika organ. Denna tillämpning utformas av en hierarki av regler så att regeringen på grundval av lagen utfärdar en förordning, centrala myndigheter utfärdar föreskrifter och allmänna råd på vilkas grundval regionala och lokala organ lämnar tillstånd, gör inspektioner, ger förelägganden osv. Ett fyrtiotal myndigheter äger rätt att utge egna författningssamlingar. Ytterligare ett fyrtiotal myndigheter publicerar föreskrifter i annan myndighets författningssamling eller kungör sina föreskrifter på annat sätt. Det är uppenbart att det blivit mycket svårt att få överblick över de regler som gäller inom ett visst verksamhetsområde. Det krångel och den byråkrati som detta väldiga regelsystem lett till, har ofta påpekats i den offentliga debatten. Däremot har de stora kostnadsmässiga konsekvenserna för såväl det allmänna som företag och enskilda i förvånansvärt liten omfattning blivit föremål för diskussion. Det är viktigt att beslutsfattare på olika nivåer blir medvetna om att myndigheternas - i och för sig höga - kostnader för att administrera regleringarna är små i jämförelse med de kostnader som drabbar dem som har att efterleva regleringarna. Ingen totalkalkyl har gjorts i , men i uppskattade man 1978 att federala regleringar kostade det amerikanska samhället ca , varav 5 miljarder avsåg myndigheternas kostnader och 95 miljarder kostnader för företag och enskilda. har uppskattat kommunernas bruttokostnadsökningar till följd av statliga regleringar till mellan 1,5 och av den kommunala konsumtionen. För att råda bot på de kostnadsproblem som offentliga regleringar medfört måste samtliga nya regleringar utredas ur kostnadssynpunkt innan de träder i kraft. Därvidlag skall inte enbart kostnaderna för statskassan utredas utan även de kostnader som de drabbas av som har att följa reglerna. 1 1983/84. reglering väl trätt i kraft skall dess effekter och kostnader utvärderas. Även regleringar, som varit i kraft , bör utvärderas ur kostnads/effektsynpunkt. Här torde en ännu större besparingspotential finnas. Kort sagt bör en intensiv avregleringsverksamhet bedrivas i , vilken innebär - att man inte inför onödigt dyra bestämmelser, - att man avskaffar föreskrifter som inte behövs, - att man mjukar upp existerande bestämmelser. Den s. k. begränsningskungörelsen (1970:641) innebär att myndigheterna skall underställa alla föreskrifter m.m., som bedöms medföra väsentligt ökade kostnader, regeringens prövning. En ändring av kungörelsen 1977 innebar att myndigheterna ålades att beräkna de kostnadsmässiga konsekvenserna av förslag till nya föreskrifter samt att höra företrädare för dem som slutligt får bära de ökade kostnaderna. Samma krav ställs på kommittéer och särskilda utredare enligt direktiv 1980:20. När nu begränsningskungörelsen varit i kraft , kan man konstatera att den nonchaleras i mycket hög utsträckning. Det hör till undantagsfallen att myndigheterna utreder kostnadskonsekvenserna av sina föreskrifter. I de fall kostnadsutredningar verkligen gjorts, har dessa vanligtvis tillkommit efter det att föreskrifterna i fråga utarbetats och alltså ej påverkat deras utformning. Det avregleringsarbete som bedrivits i och i andra länder har haft mycket begränsad effekt. Dock har man i varit mera aktiv på detta område under de senaste tre administrationerna, vilket nu börjar ge resultat. Den bör ta initiativ till ett intensifierat avregleringsarbete, som dessutom bör ges hög prioritet. Lämpliga åtgärder är exempelvis: Utveckla metoder för och anvisningar rörande avreglering. Detaljreglering kan ofta ersättas med ekonomiska och rådgivande styrmedel. Bättre kostnads/effektanalyser. Metodanvisningar och exempel på kostnads/effektanalyser bör utformas och utbildning anordnas hos myndigheter. En mera allmän avreglering. Översyn av gällande förordningar och regler rörande kommunerna sker nu inom 1983 års stat-kommun-beredning. Det är lika viktigt att regler som berör enskilda och företag ses över. Översyn av överlappande lagstiftnings- och regleringsområden. Detta bör avse såväl regleringarnas utformning som deras tillämpning. Förbättrad och mera samlad information om planerade, nya och ändrade regleringar. Författningssamlingsförordningens tillämpning bör studeras. Tidsbegränsade regler i vissa fall. Tidsbegränsning av giltighetstiden borde medföra att sådana regleringar blir föremål för uppföljning, utvärdering och omprövning. Tvärvetenskaplig forskning om metoder för utvärdering av regleringars effekter och kostnader bör påbörjas. Det är som tidigare påpekats uppenbart att nuvarande bestämmelser inte tillämpas. Regeringen bör därför skärpa reglerna och framför allt tillse att myndigheter i fortsättningen inte har möjlighet att opåtalat nonchalera bestämmelserna. Till eller bör knytas en granskningsgrupp, som har till uppgift att granska de från myndigheterna inlämnade kostnads/effektanalyserna. Föreskrifter bör icke kunna träda i kraft, förrän denna granskning skett. Granskningsgruppen bör även ha till uppgift att på eget initiativ analysera och föranstalta om omprövning av existerande regleringar. Kostnads/effektanalyser av propositioner Riksdagsordningens 3 kap. 2 § stadgar bl. a. att proposition med förslag om nytt eller väsentligen höjt anslag bör innehålla uppskattning av framtida kostnader för det ändamål som förslaget avser. Detta stadgande bör utvidgas så, att propositioner även skall innehålla beräkningar av kostnaderna för dem som kommer att beröras av nya bestämmelser. De kostnadsberäkningar som enligt vad som sagts bör ingå i till avlämnade propositioner bör bli föremål för speciell granskning av . För detta ändamål bör ett ekonomiskt lagråd inrättas, som antingen knyts till det befintliga lagrådet eller till revisorer. Med stöd av det anförda hemställer jag 1.att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts a) angående avregleringsarbetets inriktning, b) angående skärpning av begränsningskungörelsen, c) angående inrättandet av en granskningsgrupp, 2. att hos regeringen anhåller om förslag till ändring av riksdagsordningens 3 kap. 2§ i enlighet med vad som i motionen anförts, 3. att beslutar uppdra åt talmanskonferensen att utreda och framlägga förslag om inrättande av ett ekonomiskt lagråd.