mot · G7021019 · 1984-01-23 00:00:00 — m. fl. I lagen om rätt till jakt föreskrivs att jakträttsinnehavarna skall sörja för ett artrikt och livskraftigt villebrådsbestånd genom en ändamålsenlig och efter tillgången på vilt lämpad jakt och genom åtgärder för villebrådets skydd och förkovran. Jakten skall alltså inte främst inriktas på ett ekonomiskt utbyte. Den skall anpassas till bl. a. viltstammens storlek, ålders- och könsfördelning, viltets tillgång på föda och övriga förhållanden. Det finns markägare som lever upp till detta, och på dem skall ingen skugga falla. Det finns markägare, bl. a. skogsbolag, som insett värdet av att den lokala befolkningen samt anställda fått möjlighet till jakt till rimliga villkor. Men tyvärr är verkligheten på många håll en annan än vad lagen anger. De ekonomiska intressena gör sig alltmer gällande i den svenska jakten, till nackdel för både viltet och jägarna. Det finns markägare som vill, eller som förleds till att vilja, utnyttja den fina viltkonjunkturen i mer för sin egen än för jaktens huvudsyfte. Prisutvecklingen på jaktens område och de ekonomiska intressen som där gör sig alltmer gällande är oroande. Skall spekulationsintressen få tränga undan seriösa jägare från jaktmarker som de innehaft i många årtionden och som de med stor möda och stora uppoffringar sökt vårda på bästa sätt? Ja, detta kommer att bli följden på många håll om den nuvarande utvecklingen får fortsätta. Allt fler jägare kommer att ställas inför valet att tvingas avstå från utövandet av jakt eller att avstå från annat till förmån för jakten. Det finns goda förutsättningar att pressa ut allt högre avgifter av jägarna, eftersom jakten är en del av deras sätt att leva. Varje ansvarsfull jägare och även människor utanför jägarkretsen, bör inse att en sådan utveckling av flera orsaker kommer att verka förödande på viltvården. Det finns en stark opinion för att den här frågan skall få en godtagbar lösning, bl. a. betraktar jägarorganisationerna frågan om arrendepriserna som den största frågan . Den här frågan har också aktualiserats genom motioner till , bl. a. i motion 1982/83:991, men både utskott och riksdag har ställt sig avvisande till att vidta några åtgärder. Vid jordbruksutskottets behandling av denna motion hänvisades det till jakt- och viltvårdsberedningens betänkande, där det bl. a. sägs att Beredningen avvisar tanken på någon form av allmän priskontroll i fråga om jakträttsupplåtelser. Beredningens slutsats är att andra vägar bör väljas. En åtgärd, som enligt beredningen bör prövas, är att via jägarorganisationer 1 1983184.3 sami. na söka få till stånd en allmän tillämpning av ett standardiserat prissättningssystem. Beredningen drar också den märkliga slutsatsen att ett sådant prissättningssystem bör i huvudsak utformas efter modell av det system som används av bl. a. domänverket. Det är ju domänverkets system som har utsatts för en mycket hård kritik från jägarna och deras organisationer. tillämpar ett system där man först tar ut en förskottsavgift per tilldelat djur, därpå en fällningsavgift och ovanpå detta en väl tilltagen troféavgift. Sedan tillkommer också att domänverket har varit prisledande när det gäller prisnivån på arrenden. Att jägarna och deras organisationer försöker göra vad som göras kan betvivlas inte, men vilket stöd för deras strävanden finns när j akträtten tillhör markägaren och markägaren har full frihet att själv bestämma priset på sina upplåtelser. Under de år det har motionerats i den här frågan har aktuella exempel anförts om den oroande utveckling som sker, och så kan vi också göra i denna motion. Vi vill hämta exemplet från Svenska jägarförbundets tidskrift nr 1 1984. Det är en artikel under rubriken i hage. Vi vill citera följande ur denna artikel: Långsjöhöjdens jaktvårdsområde omfattar skogsmark på ömse sidor om Rottnan i nordvästra . Lejonparten av marken ägs av . äger , resten av marken ägs av tio små markägare. En av dem är . Han har jagat älg på marken . Det har varit en billig jakt. har också älgtillgången varit god. Men till höstens älgjakt blev och hans jaktkamrater av med större delen av sin jaktmark. krävde att få dela jaktvårdsområdet i två sektioner - en östlig och en västlig. I en annons i bjöds jakten på den östliga sektionen ut på anbud. Det högsta anbudet kom från , gästgivare i Vägsjöfors. inklusive moms var han beredd att betala. Och därmed fick han jakträtten mark och rätten att skuta 16 älgar. På det här området har bedrivits jakt med dagkort av gästgiveriets gäster, och det har tagits ut en troféavgift som slår alla hittillsvarande rekord. Om denna kan följande citeras: De jägare som får korn på större tjurar bör dock ta en titt i plånboken innan de släpper iväg skottet. För varje tagg över åtta tar nämligen markägaren ut en troféavgift motsvarande per tagg. Den som skjuter en 24-taggare blir skyldig Fryksände kyrka . Det nu nämnda är ett slående exempel i det olämpliga i att genom ett anbudsförfarande sälja jaktmöjligheter. Detta tillvägagångssätt leder till att ekonomiskt starka jägare ges företräde vid utbud av jaktmöjligheter. Det är också till följd av detta förfarande som utländska jägare får möjlighet att tränga undan jägare som innehar eller innehaft marker som de av ekonomiska skäl kan behålla. Likaså inbjuder anbudsförfarande till att icke nogräknade personer utnyttjar de marklösa jägarnas situation för att göra snabba pengar. Av detta kan rimligen den enda slutsatsen dras att anbudsförfarandet bör förbjudas. Utbudet av jaktmöjligheter sker också i andra former, och dessa kan utifrån vad som stadgas om jaktens huvudsyfte graderas i godtagbara till klart olämpliga och direkt skadliga. Det senare kan sägas om förfaringssättet där en fällningsavgift uttas i förskott. Hur detta, att i förskott ta betalt per djur, är förenligt med en god viltvård är svårt att förstå. När jägare har betalat i förskott för sina älgar, måste man förstå att det i många fall smäller vid första bästa tillfälle. Vi vet med säkerhet att på många områden varierar älgstammen , av flera orsaker. T. ex. vid torra somrar så söker sig älgarna till områden med rikliga inslag av vattendrag och vid nederbördsrika somrar till höjdlägena. Det finns också andra faktorer som inverkar på djurstammens storlek och även dess sammansättning. Ett system med förskottsbetalning kan då innebära att den urskiljning av beskatningen som är önskvärd inte kommer till stånd. För att få en så riktig beskattning av älgstammen som möjligt används flyginventering till hjälp, och det är utifrån denna inventering man fastställer den årliga tilldelningen. Som förut nämnts varierar älgstammen , och även då . Ett system med förskottsbetalning saboterar försöken att göra en riktig beskattning. Å ena sidan är jaktlagen rädda för en hög tilldelning, man kan då få betala för älgar som kanske inte finns, å andra sidan kanske man lyckas fälla alla tilldelade djur med följd att älgstammen raseras. Det här systemet kan också få till resultat att beskattningen blir otillräcklig, och får som följd en för stor älgstam och skoggsskador. Höstens flyginventering i bl. a. tyder på att alla dessa tre förhållanden har uppstått. Att genom ett förbud åtgärda ett sådant system som här omtalas kan bli svårt, eftersom ett pris per djur kan omräknas till ett fast arrendepris. Det måste därför beaktas vid en prisreglering, där man utarbetar riktlinjer för ett skäligt högsta pris per djur. Men självfallet måste systemet som sådant, att betala i förskott, anses förkastligt. Även vid former av arrenden i 5- och 10-årsperioder är utvecklingen ogynnsam. Allt fler jägare, t. ex. den lokala befolkningen, får det allt svårare att erlägga arrendeavgifterna. Det handlar inte bara om att betala till markägarna för jaktmöjligheterna. Det skall betalas moms på priserna, ett statligt jaktkort skall lösas och det skall övningsskjutas och avläggas prov för att man skall få gå ut i skogen med bössan. tar också ut fällningsavgifter, och genom särskilda fällningsavgifter skall jägarna bekosta inventering av älgstammen. Det är alltså en mängd olika kostnader som skall läggas till dessa avgifter till markägaren. Detta måste tas i beaktande vid en värdering av skäliga jaktarrenden. Helt klart är att prisutvecklingen på jaktens område och de ekonomiska intressen som där gör sig alltmer gällande inte står i överensstämmelse med en riktig viltvård och jaktens huvudsyfte. Därför är det angeläget att åtgärder vidtas, om möjlighet skall ges att leva upp till de målsättningar som anges i jaktlagen. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer om skyndsamt förslag till prisreglering för arrendepriser för älgjakt i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att hos regeringen begär förslag till lag om förbud mot anbudsförfarande vid utarrendering av jaktmark, 3. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i övrigt anförs i motionen om utarrenderingen av jaktmark. (vpk) () (vpk) (vpk) (vpk)