mot · G7022877 · 1984-04-24 00:00:00 — Motion 1983/84:2877 m. fl. Totalförsvarets ledning och samordning i samt informationsberedskapen m. m. 1983/84:166) har ett totalförsvar, varmed avses alla de åtgärder som kan vidtas för att öka landets motståndskraft mot aggression och påtryckningar. Fredssamhällets resurser skall så långt möjligt användas, och principen bör vara att den myndighet, organisation eller funktion som har en uppgift i fred skall fullfölja denna också i krig. Nära samverkan mellan olika delar av totalförsvaret behövs för att på bästa sätt ta till vara olika resurser och kunna prioritera utifrån de viktigaste uppgifter som i vaije läge skall lösas. Samverkan mellan militära och civila delar styrs på länsnivå genom samverkan mellan länsstyrelse och försvarsområdesbefalhavare, och de bedriver i fred planering och övning tillsammans. På högre regional nivå sker motsvarande samverkan mellan militärbefälhavare och civilbefälhavare. På denna nivå är den civila delen dock alltför svag, främst beroende på att civilbefälhavarkanslierna är alldeles för små i förhållande till uppgifterna. Detta har påtalats av fyra utredningar , och har uttalat sig för en förstärkning - finansierad genom motsvarande neddragning på central nivå eller länsnivå. Men tyvärr har förstärkningen av civilbefälhavarkanslierna allvarligt fördröjts, varför allvarlig svaghet i totalförsvarets ledning och samordning består. På central nivå finns ÖB på militär sida, medan någon motsvarande samordning inom civila totalförsvar inte finns på myndighetsnivå. Det betyder att samordningsfrågor inom civila totalförsvar och mellan civilt och militärt ligger på regeringsnivån. Denna uppgift har ökat i betydelse i takt med att totalförsvarstanken betonats allt tydligare. totalförsvarsbeslut kan sägas vara helt genomsyrat av denna tanke. 1962 inrättades i försvarsdepartementet en särskild samordningsavdelning med uppgift att samordna totalförsvarsfrågorna. Avdelningen skulle biträda försvarsministern i hans samordningsroll. Vid krig eller krigsfara skulle avdelningen ställas till statsministerns omedelbara förfogande och utgöra embryo till hans kansli. I samband med förändringar av departementsindelningen avskaffades samordningsavdelningen. I budgetpropositionen 1983 angavs som motiv att som en konsekvens av den nya ärendefördelningen mellan departementen, varigenom en större del av totalförsvarsfrågorna har förts över till försvarsdepartementets verksamhetsområde, har behovet av nuvarande samordningsavdelning bortfallit. Denna har därför utgått ur departementets organisation och ersätts av en ny enhet för civilt totalförsvar, dvs. civilförsvar, ekonomiskt försvar, psykologiskt försvar och beredskap m.m., där även samordningsfrågor och frågor om räddningstjänst kommer att handläggas. I en motion (1982/83:910) från folkpartihåll uttrycktes förvåning över denna förändring: Behovet av nära samordning mellan militära och civila delar inom totalförsvaret har successivt ökat. Fjolårets försvarsbeslut poängterade långt mer än tidigare behovet av att kunna möta överraskande anfall, och då ställs ytterligare krav på samordning mellan militära och civila delar. Några exempel: Sjukvården samordnas mellan militärt och civilt på ett helt annat sätt . Byggnads- och reparationsberedskapen som tidigare främst kunde inriktas på militära behov torde få kraftigt ökade uppgifter för civilförsvaret i samband med mobilisering om den kommunala skyddsplanläggningen leder till att man då skall bygga ett stort antal skyddade utrymmen. Konkurrensen mellan militära och civila behov av transportresurser blir kraftigt accentuerad vid överraskande anfall jämfört med en situation då man räknat med lång förvaring. Detsamma gäller fördelningen av förnödenheter. Det är ologiskt att avskaffa samordningsavdelningen i ett läge då betonandet av totalförsvaret är kraftigare än . Den nya enheten för civilt totalförsvar kan säkert vara mycket värdefull för samordning inom detta område. Men en enhet som har detaljansvar inom civila delar av totalförsvaret är inte lämpad att vara samordningsorgan mellan dessa delar och militärt försvar. Att avväga två områden mot varandra som man har detaljansvar inom det ena är principiellt ingen bra lösning. Och även inom civila delar finns en obalans genom att enheten har ett direkt ansvar för främst civilförsvar och ekonomiskt försvar, medan den endast har ett samordningsansvar för t. ex. polisväsen och sjukvård. Principen om att den som har ansvar för en verksamhet i fred också bör behålla ansvaret för uppgiften i krig bör enligt propositionen leda till att försvarsdepartementet också i krig bör svara för samordningen av totalförsvarets olika delar. sägs att statsrådsberedningens roll som ett organ för gemensamma frågor och samordning av departementens verksamhet på olika områden gör det naturligast att en krigsorganiserad statsrådsberedning biträder statsministern även i krig och vid krigsfara. Detta senare verkar konsekvent. Statsrådsberedningens samordningsuppgifter kan väntas bli ännu mer omfattande i ett krigsläge. Sannolikt är det också så att den då mer kommer in på samordningsfrågor av den typ som i fredstid handläggs inom försvarsdepartementet, t. ex. på transportområdet eller inom sjukvården. 1 propositionen görs inget försök att beskriva den konflikt som ligger inom enligt principen om att den som har en uppgift i fred också skall ha den i krig. Försvarsdepartementet får i fred och i krig samordningsuppgifter inom totalförsvaret. Statsrådsberedningen har i fred och i krig samordningsuppgifter Men eftersom totalförsvarsfrågor får dramatiskt ökad roll i ett krisläge är det uppenbart att statsrådsberedningen då kommer in på allt fler av de samordningsfrågor som i fredstid handläggs inom försvarsdepartementet. Detta kan betraktas som naturligt. Skillnaden mot hittillsvarande uppläggning - då samordningsfrågorna helt fördes över till statsministerns kansli i krig - är att en del samordningsfrågor blir kvar inom försvarsdepartementet även i krig. Vi har ingen anledning att rikta invändningar mot detta. Men det ologiska är att försvarsdepartementet inte har en enhet för dessa samordningsfrågor. Det betyder att statssekreteraren personligen, kanske också expeditionschefen, tvingas syssla med samordningsfrågor med för hög detaljeringsgrad. Det kan diskuteras om samordningsfrågorna bör handläggas vid en separat enhet eller om de kan placeras in i en annan avdelning. I det senare fallet synes det naturliga vara att frågorna handläggs inom planerings- och budgetsekretariatet som ju till sin natur har att syssla med avvägningsfrågor. i län förordar liksom SJ att en samordningsenhet återupprättas, varvid aktualiserar en närmare knytning mellan denna och departementets sekretariat för säkerhetpolitik och långtidsplanering. Detta kan vara riktigt, om det främst är de långsiktiga samordningsfrågorna som betonas. Eljest ligger det närmast till att planerings- och budgetsekretariatet får uppgiften. Där finns inte den principiella invändning som kan riktas mot att uppgiften läggs på enheten för civilt totalförsvar, nämligen att den senare enheten då åläggs att samordna egen verksamhet med en annan verksamhet som enheten inte har samma kunskap om. I propositionen föreslås smärre justeringar i fråga om försvarsrådet och totalförsvarets chefsnämnd. a. föreslås inrättandet av en tjänst som heltidsarbetande kanslichef i chefsnämnden. Vi anser att man bör iaktta stor restriktivitet att inrätta nya administrativa funktioner. Sekreteraruppgiften bör - med den av oss förordade förläggningen av samordningsfrågorna - naturligt kunna åläggas chefen för försvarsdepartementets planerings- och budgetenhet. Normalt kan sägas att regeringens fördelning av arbetsuppgifter bör avgöras av regeringen ensam. Men samordningsfrågorna inom totalförsvaret har en mycket viktig roll, och inom har efter den nya grundlagens tillkomst samordningsfrågorna uttryckligen lagts på försvarsutskottet. Det är mot den bakgrunden rimligt att kan ge sina synpunkter på hur samordningsfrågorna bör handläggas inom . Psykologiskt försvar och informationsberedskap Enligt propositionen bör en ny förvaltningsmyndighet, styrelsen för psykologiskt försvar, inrättas. kologiskt försvar, upplysningscentralen (som bara finns i krig) samt totalförsvarets upplysningsnämnd upphöra. har de statliga myndigheterna på området haft både nyhetsuppgifter och uppgiften att stärka försvarsviljan. Denna sammanblandning av funktioner har främst kritiserats från nyhetsmedia och deras anställda. Förslaget innebär ett tillmötesgående mot dessa invändningar. Den nya myndigheten skall inte syssla med informationsförmedling, och någon motsvarighet till upplysningscentralens nyhetsavdelning bör därför inte ingå i den nya organisationen. Vi biträder förslagen i propositionen, inte minst därför att gråzonslägen och överraskande anfall talar emot att man skall byta organisation vid beredskap, då enligt hittillsvarande ordning en särskild upplysningscentral organiseras. Det helt grundläggande bör vara att ordinarie nyhetsorgan så långt möjligt ges tillfälle att fortsätta sin verksamhet vid beredskap och krig. Det är inte rimligt att och TT skall få betydligt lättare än andra organ att få direkt information från riksledning och högkvarter i ett krisläge. I vilka former detta bör ske kan nyhetsmedierna själva bäst avgöra. Utredningen föreslog en press-pool i anslutning till den centrala ledningen, men föredraganden anser att frågan om detta bör hänskjutas till den nya myndigheten att avgöra. Vi anser att bör uttala sig för principen att andra nyhetsorgan än och TT skall ges bästa möjliga arbetsbetingelser också i fråga om att få central information och att ansträngningar därför bör göras för att tillmötesgå de önskemål som tidningar och andra nyhetsorgan kan ha i dessa avseenden. På civilnivån kan uppgifterna inom psykologiskt försvar knappast lösas med de mycket små fredskanslier som finns . Planeringen på detta område, liksom på flera andra viktiga falt, blir lidande av den orimliga snedfördelningen av handläggarresurser mellan central och högre regional nivå. Detta understryker ytterligare de uttalanden tidigare gjort om förstärkning av civilbefälhavarkanslierna. Propositionen föreslår att styrelsen för den nya myndigheten får högst nio ledamöter. Detta bör jämföras med att försvar har 14-17 ledamöter och totalförsvarets upplysningsnämnd har 18 ledamöter. Flera remissinstanser har uttalat sig för att den nya myndigheten bör ha ungefär samma antal styrelseledamöter som den nuvarande beredskapsnämnden. Sådana synpunkter förs fram av bl.a. , försvar. LO och TCO. Om frågan bara vore att få en styrelse för snabba beslut, vore en kraftigt bantad styrelse logiskt. Men just området psykologiskt försvar utmärks av att många intressenter finns, myndigheter, massmedia, folkrörelser. Det är värdefullt med politisk representation. Men också representation för in vandrare, handikappade, forskning och för en rad samhällsfunktioner. Det synes bli ytterst svårt att inom en styrelse med endast nio ledamöter samla den kunskap som bör finnas för att allsidigt och framåtsyftande kunna bedöma utvecklingen inom psykologiskt försvar. Detta understryks ytterligare av vad säger, nämligen att kunskapen om psykologisk krigföring är mycket bristfällig i vårt land, medan nya sofistikerade metoder inom området undan för undan utvecklas i vår omvärld. "Detta torde vara en av de allvarligaste bristerna i vårt totalförsvar. Detta är argument för ökad satsning på forskning, men också för att den nya myndigheten får åtminstone den kunskap som funnits representerad i hittillsvarande styrelse för försvar. Därtill bör läggas att informationsuppgifterna rörande totalförsvaret, som legat på totalförsvarets upplysningsnämnd. kräver ytterligare kunskap. 1 det senare fallet är det viktigt med representation också från skolvärlden, eftersom totalförsvarsupplysning inom skolan inte fungerat tillfredsställande. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att för regeringen uttalar att samordningsfrågorna inom totalförsvaret bör handläggas vid en enhet inom försvarsdepartementet med tillräcklig överblick, t. ex. budget- och planeringssekretariatet. 2. att beslutar avslå förslaget om inrättande av en tjänst som heltidsarbetande kanslichef i totalförsvarets chefsnämnd, 3. att för regeringen uttalar att ansträngningar bör göras för att tillgodose de önskemål tidningar och andra nyhetsorgan har i fråga om central information vid beredskap och krig, 4. att för regeringen upprepar uttalanden om det angelägna i en snar förstärkning av civilbefälhavarkanslierna i fred och att denna förstärkning åstadkoms genom omfördelning från andra ledningsnivåer, 5. att beslutar att den föreslagna nya myndigheten för psykologiskt försvar ges 14-17 styrelseledamöter. () ()