mot · G7022163 · 1984-01-25 00:00:00 — Fastställelsen av fordons- och kilometerskatt åsätter för ett stort antal fordon skattevikt för beräkning av fordonsskatt och kilometerskatt. I vissa fall har därvid av misstag åsatts för låg skattevikt. När myndigheterna vid efterkontroll upptäcker sådana felaktigheter kan detta få svåra skattemässiga konsekvenser för fordonsägaren. uppger att det uppdagat ett flertal fall där fordon åsatts felaktig skattevikt, vilket fått för fordonsägaren ej önskvärda konsekvenser. Genom fastställelse av skatt, en form av efterdebitering, har tagits ut för den enskilde fordonsägaren stora belopp, i vissa fall upp till ca . Som exempel kan nämnas ett fall där en släpvagn av trafiksäkerhetsverkets registeravdelning åsattes för låg skattevikt - i stället för -, vilket efter kontroll i bilregistret ledde till att i län ställde krav på . i tillkommandfe fordonsskatt och kilometerskatt. För låg skattevikt kan naturligtvis av misstag åsättas även lättare fordon. Fastställelse av skatt på grund härav kan därför drabba även ägare till personbilar, osv. Det kan inte vara rimligt att fordonsägare, på grund av felaktigheter begångna av vägtrafikmyndigheten vid typbesiktning eller ombesiktning, skall kunna drabbas av dylika krav. Detta gäller oavsett om det är fråga om ägare till lättare fordon eller tyngre fordon. Speciellt kännbara blir naturligtvis följderna av en fastställelse av skatt i fall där fordonet i fråga används i yrkesmässig verksamhet och där kilometerskatt debiteras, t. ex. i åkerirörelse. Åkeriägare kan vid fastställelse av vägtrafikskatt på grund av för lågt åsatt skattevikt drabbas av krav som kan komma att leda till konkurs. Åkeribranschen är redan en av nedläggningar svårt drabbad näringsgren, och felaktigheter begångna av myndigheterna bör inte få bidra ytterligare till att sysselsättningstillfällen försvinner på detta område. Vägtrafikskattelagen bör för att man skall kunna undvika här nämnda negativa konsekvenser för den enskilde ändras så, att myndigheten inte har möjlighet att i efterhand ta ut fordonsskatt och kilometerskatt som, på grund av att för låg skattevikt åsatts, inte tagits ut. Som argument mot en sådan ändring av lagen kan möjligen komma att anföras att fordonsägaren själv bör ha en uppfattning om hur mycket hans fordon väger. Detta argument håller dock inte, bl. a. därför att fordonets totalvikt och skattevikt inte sammanfaller. I vad gäller t. ex. lastbilar är det vanligt med olika typer av tung extrautrustning, som väsentligt ändrar bilens skattevikt. Ofta har inte ens fordon av samma modell och med samma tillverkningsår samma skattevikt. Det kan inte vara skäligt att fordonsägaren skall åläggas att kontrollera skatteviktsberäkningar som är så komplicerade att den statliga myndigheten ibland själv misslyckas med dessa. Den enskilde har möjlighet att ansöka om nedsättning eller befrielse från fordonsskatt eller kilometerskatt enligt 39 § vägtrafikskattelagen. Det kan emellertid inte vara rimligt att den enskilde skall behöva genomgå ett processuellt förfarande för att undgå större eller mindre tillkommande skattebelopp på detta område, särskilt som återbetalning får ske endast om synnerliga skäl härför bedöms föreligga. En ändring av lagstiftningen måste därför göras, så att skattemyndigheten underlåter att fastställa skatt vid i denna motion berörda fall av felaktigt åsatt skattevikt. Med det anförda hemställs att beslutar om sådan ändring av vägtrafikskattelagen att fastställelse av fordons- och kilometerskatt ej skall ske i fall där fordon av vägtrafikmyndighet åsatts för låg skattevikt.