mot · G7021171 · 1984-01-23 00:00:00 — och till omprövning av biståndsavtal stöd till utvecklingsländerna har uppgått till av vår bruttonationalinkomst, men föreslås nu sänkt till 0,sedan socialdemokrater och moderater godkänt en sänkning. Oaktat storleken är anslaget till internationellt utvecklingssamarbete - jämte frivilliga insatser - vårt lands bidrag till att inom ramen för solidariteten hjälpa åtminstone en del av de många människor i vår värld som lever under mycket svåra materiella förhållanden. Vår strävan måste härvid vara att u-landsbistånd verkligen går till ändamål som successivt förbättrar förhållandena för de fattigaste människorna och leder till en positiv utveckling i dessa länder. Både för de nödlidande människorna och för att bevara och helst förstärka opinionen för svenskt stöd till är det väsentligt att vi i vårt land kan lita på att våra satsningar ger avsedda effekter, alltså att medlen används för att förbättra situationen för dem som har det sämst, och att insatserna leder till en långsiktigt positiv utveckling för länderna och deras invånare. Ofta har det förekommit förhållanden som gjort att det funnits anledning betvivla att vårt bistånd haft avsedda effekter eller använts på lämpligaste sätt. Inte minst när vi kunnat konstatera att länder som vi hjälpt med mycket stora belopp och projekt ansett sig ha haft ekonomiska resurser för omfattande militära satsningar och även bedrivit anfallskrig och ockuperat grannländer eller t.o.m. haft arméer på andra kontinenter, ifrågasätter många i vårt land om verkligen de bidrag vi lämnar, och de projekt vi deltar i, ger avsedda effekter och är motiverade. På motsvarande sätt har det ifrågasatts om vårt stöd - utöver det rent humanitära - kan ge avsedda resultat i länder där grundläggande mänskliga rättigheter undertrycks. Under en följd av år fick exempelvis svenskt stöd trots att landet hade råd att delta i krigsoperationen i och trots att utvecklingen knappast gick i riktning mot ökade mänskliga fri- och rättigheter. Under motstånd från socialdemokraterna och vpk fattades dock ett riksdagsbeslut om att inte skulle ingå nytt biståndsavtal med . är ett annat exempel. Under de år bidragit med miljarder kronor till främst uppbyggande av ett pappersbruk och allt vad till detta hör, har enpartidiktaturen skärpts, flyktingskarorna varit mycket stora på grund av brist på mänskliga rättigheter och anfallits, erövrats och ockuperats. Det är en ockupation som man ännu inte kan skönja något slut på. Trots de inträffade händelserna har biståndssamarbetet fortsatt och utvidgats. Exempel finns tyvärr även på andra mottagarländer där de mänskliga rättigheterna undertrycks på ett oroväckande sätt. För att svensk opinion och svenska skattebetalare - trots underskott i statsbudgeten och i bytesbalansen - skall vara beredda till fortsatta stora satsningar på u-landsstöd är det väsentligt att stödet till olika länder upplevs som meningsfullt. Vi vill nu åter motionsledes ta upp frågan om möjligheter att ompröva och eventuellt avbryta svenskt bistånd till krigförande länder och länder som undertrycker de mänskliga rättigheterna. Det finns även andra aspekter på bistånd till krigförande länder. Vårt land har med rätta stränga restriktioner för vapenexport, och vi slår vakt om vår alliansfrihet och vår neutralitet. Även mot den bakgrunden är det konsekvent, ja starkt motiverat, att svenskt stöd till ett krigförande u-land inte fortsätter att utgå som om inget speciellt inträffat. Vapenexporten är reglerad, och tillåts bl. a. inte till länder som befinner sig i krig eller länder inom oroliga områden i världen eller länder där vapnen kan komma att användas mot exempelvis minoriteter. Eftersom varje stöd - utöver det rent humanitära - kan vara ett indirekt stöd för att bättre klara även en krigssituation borde det egentligen vara nästan lika självklart att vi omprövar eller stoppar bistånd till sådana länder som att vapenexport är otillåten. Omprövning av biståndsavtal när ett mottagarland deltar i krig, främst anfallskrig, borde vara motiverat bl. a. för att inte vårt neutrala land skall anses stödja den ena sidan i en konflikt. Även om vårt u-landsstöd inte har någon som helst militär inriktning kan vi riskera att länder som får stöd till projekt av olika slag själva därigenom kan ha möjlighet att satsa något mer på det militära området. I vart fall kan det antas att länder som har råd till omfattande militära satsningar, anfallskrig och ockupation, även har råd att satsa på utvecklande projekt om viljan finns. Vi vill föreslå att i alla avtal om bistånd intas en klausul innebärande ett förbehåll för vårt land att ompröva biståndet om mottagarlandet deltar i krigsoperationer eller om de mänskliga rättigheterna undertrycks eller om förutsättningarna för biståndet av andra anledningar avsevärt förändrats. Omprövningen skall kunna leda till såväl att biståndet får fortsätta som att det begränsas eller helt avbryts. Ockupation måste ses som en form av krigssituation. Om de av oss nämnda förhållandena råder redan när det är aktuellt att upprätta samarbetsavtal eller förnya sådana, måste det finnas alldeles särskilda skäl för att biståndsavtal skall ingås eller förlängas. Med anledning av vår motion (motion 1982/83:1782) framhöll utrikesutskottets majoritet i betänkandet UU 1982/83:20 i motiveringen för avslag på vårt yrkande att man ville ånyo understryka att en särskild prövning av svenskt bistånd till länder som bedriver angreppskrig bör ske i varje enskilt fall. Utskottsmajoriteten framhöll även att mot möjligheten att ompröva biståndssamarbete måste ställas kravet på långsiktighet i Skall den ena parten ha rätt att ompröva ett avtal bör detta enligt vår mening anges i avtalet, vilket stärker vårt lands möjligheter och formella rätt att göra en särskild prövning i varje enskilt fall. långsiktighet i biståndet får enligt vår mening och vårt förslag behovet av detta och andra faktorer som talar för fortsatt bistånd vägas samman med de faktorer, krig, ockupation, förtryck av människor m.m., som talar för avbrytande eller begränsning av biståndet till visst land i en viss situation. Det kan nämnas att Europarådsförsamligen antagit rekommendationer gällande biståndssamarbete och dess omprövning som överensstämmer med de förslag vi framför nu och framförde i fjolårets motion. Sammanfattningsvis anser vi att det av följande skäl är väsentligt att för framtiden förbehåller sig rätt till omprövning av biståndsavtal vid krigssituationer och förtryck av mänskliga rättigheter m.m., nämligen - för att försöka motverka att grundläggande mänskliga rättigheter undertrycks, - för att undvika att vi kan anses stödja någon part i en konflikt, - för att vårt bistånd skall vara meningsfullt, - för att svenska folket skall vara positivt till utvecklingsbistånd. framstår i världen som kanske den främsta förespråkaren för avspänning mellan nationerna och för skydd av grundläggande mänskliga frioch rättigheter. Även därför är det konsekvent att vi betonar detta när det gäller förutsättningar för vårt u-landsstöd. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att vid ingående eller förlängning av biståndsavtal med förbehåller sig rätt till omprövning av avtalet, om mottagarlandet deltar i krigsoperationer eller undertrycker grundläggande mänskliga rättigheter eller förutsättningarna för biståndet av andra anledningar avsevärt förändrats.