ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G802256 · 1984-11-29 00:00:00 — m. fl. Förbättringar inom föräldraförsäkringen, havandeskapspenningen och vissa regler inom sjukpenningförsäkringen (prop. 1984/85:78) 1 propositionen föreslås bl. a. att hemmamakeförsäkringen helt skall upphöra fr. o. m. med det undantaget att den som vid utgången av 1985 är obligatoriskt försäkrad som hemmamake har rätt att kvarstå inom försäkringen tills vederbörande blir sjukpenningförsäkrad på grund av förvärvsinkomst eller tecknar en frivillig sjukpenningsförsäkring, som omfattar en sjukpenning av . Motiveringen i propositionen är att samhället förändrats sedan hemmamakeförsäkringen infördes och att kvinnor i allt större utsträckning blivit förvärvsarbetande. Vidare sägs att hemmamakeförsäkringen utgör ett udda inslag i sjukpenningförsäkringen, därför att den inte är avsedd att ersätta något inkomstbortfall. Vi delar inte åsikten att hemmamakeförsäkringen skall begränsas och upphöra, såsom föreslås i propositionen. Vi yrkar avslag i den delen. Förslaget om att ge hemmamakar möjlighet att teckna frivillig försäkring upp till föräldraförsäkringens garantinivå är positivt. Enligt vår mening bör den obligatoriska delen om . per dag kvarstå som grundskydd. Vi anser dessutom att garantinivån skall höjas till . Den obligatoriska delen av försäkringen bör finansieras genom oförändrade arbetsgivaravgifter och statsbidrag. I övrigt ansluter vi oss till propositionens förslag om statsbidrag och egenavgifter. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att med avslag på propositionen i motsvarande del beslu tar att sjukpenningrätten för hemmamakar skall bibehållas oförändrad med möjlighet till komplettering med frivillig försäkring upp till föräldraförsäkringens garantinivå. () () () () () () () () () () () () () i () ()
mot · G802258 · 1984-11-29 00:00:00 — 1984/85 258-268 m. fl. Ändring i regeringsformen m. m. 1984/85:83) I proposition 1984/85:83 ställs tre förslag med anknytning till regeringsformen. Två av dessa, att lönedelegations uppgifter övertas av finansutskottet och att möjlighet öppnas för lagstiftning som likställer förhandsgranskning av offentlig visning av videogram med film, lämnar vi utan erinran. Det tredje förslaget, om hur den kommunala beslutanderätten i krig och vid krigsfara skall kunna delegeras från kommunfullmäktige till andra organ, bör däremot inte antas i den föreslagna utformningen och med angivna motiveringar. Vi delar uppfattningen att det, efter mönster av vad som gäller på riksplanet, bör finnas möjlighet att låta kommunfullmäktiges beslutanderätt utövas av något annat kommunalt organ i krig eller krigsfara eller om det råder utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller krigsfara vari riket har befunnit sig. Detta organ måste dock enligt vår mening vara utsett av kommunfullmäktige och bestå av politiskt valda personer som fullmäktigeledamöter eller kommunalråd. Motsvarande skall också gälla för landstingskommunerna. Det bör alltså vara de folkvalda församlingarna som inom sig utser eller landstingskommunal krigsdelegation. Så gäller nämligen för krigsdelegation. Den består av ledamöter av och har en tjänsteman och sekreterare. Det som anförs i propositionen om att inkallelse och mobilisering skulle kunna äventyra en sådan organisering av kommunala organ i krigstid är egentligen icke tillämpligt, eftersom de personer som har fått uppdrag att ingå i eller landstingskommunal krigsdelegation därigenom fullgör beredskap eller krigstjänst. Regeringen tolkar sitt förslag så att det skall möjliggöra avsteg från föreskriften i kap. 7 § RF om att beslutanderätten i kommunen utövas av valda församlingar. Detta kan tolkas så att beslutanderätt i kommun eller landstingskommun skulle kunna utövas av en församling som består av icke direkt folkvalda personer. Detta är inte efter mönster av vad som gäller på riksplanet, med krigsdelegation. Stadgandet i 13 kap. 13 § RF måste alltså klart ange att det kommunala organ som skall utöva beslutanderätt skall bestå av ledamöter av kommunfullmäktige eller landsting. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att anta följande, som motionärernas förslag angivna, 1984/85. Lag om ändring i regeringsformen 13 kap. 13 § Regeringens förslag Motionärernas förslag Är riket i krig som anges i lag. Sådan lag får enbart överlåta beslutanderätten till ledamöter i kommunfullmäktige eller landsting som av respektive församling utsetts att utgöra eller landstingskommunal krigsdelegation. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G802259 · 1984-11-28 00:00:00 — m. fl. Ändring i regeringsformen m. m. 1984/85:83) I propositionen föreslås bl. a. att punkt 4 i övergångsbestämmelserna i lagen (1976:871) om ändring i regeringsformen skall ändras så att det blir möjligt att införa bestämmelser om förhandsgranskning av videogram som skall visas offentligt. Detta förslag kan vi biträda. 1 propositionen förutskickas vidare att regeringen avser att senare föreslå att förhandsgranskning av videogram skall utsträckas till att gälla också vid uthyrning och försäljning. Vi vill redan nu avvisa en lagreglering som innebär krav på en obligatorisk förhandsgranskning av alla videogram. Vi menar att alla former av censur inger särskilda betänkligheter från yttrandefrihetssynpunkt. Här kan hänvisas till vad vi anfört i reservationer i betänkanden /81:28 och 1981/82:38. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att ge regeringen till känna vad som anförts i motionen angående obligatorisk förhandsgranskning av alla videogram. () HANS NYHAGE (m) () () () ()
mot · G802260 · 1984-11-29 00:00:00 — Motion 1984/85:260 Ändring i regeringsformen m. m. 1984/85:83) Enligt gällande ordning skall alla filmer förhandsgranskas och godkännas av det allmänna innan de får visas offentligt. Bestämmelserna om sådan förhandsgranskning finns i den s. k. biografförordningen. Detta gäller inga andra upptagningar av rörliga bilder än just filmer. Videogram är alltså inte underkastade censur. Detsamma gäller filmer som är avsedda att spridas bland allmänheten på annat sätt än genom offentlig visning vid s. k. biografföreställning. Biografförordningen är numer det enda exemplet på censur i svensk rätt. Det finns emellertid andra restriktioner med samma syfte, men här begränsas det allmännas handlingsfrihet till ingripanden i efterhand genom åtal och straff. Nya möjligheter för det allmänna att ingripa mot vissa våldsskildringar har öppnats genom lagen (1981:485) om förbud mot spridning av filmer och videogram med våldsinslag. Enligt denna får filmer och videogram med närgångna eller långvariga skildringar av rått eller sadistiskt våld inte i yrkesmässig verksamhet eller annars i förvärvssyfte spridas till allmänheten genom saluhållning eller annat tillhandahållande eller genom visning. Förbudet gäller dock bara om spridandet med hänsyn till framställningens syfte och sammanhang samt omständigheterna i övrigt är uppenbart oförsvarligt. Vidare innehåller lagen en särskild bestämmelse till skydd för barn . 1 propositionen nämner föredraganden att det har framkommit önskemål om att förhandsgranskningen i sin nuvarande utformning skall utvidgas till att omfatta också filmer och videogram för uthyrning och försäljning. Föredraganden syftar härvid uppenbarligen på det beslut som den socialdemokratiska partikongressen fattade. har ingående behandlat frågan huruvida videogram skall bli föremål för förhandsgranskning. Utredningens förslag i detta avseende refereras i korthet i propositionen. Utredningsförslaget bör enligt min uppfattning utgöra utgångspunkt för det fortsatta arbetet kring frågorna om en eventuell censur av film och videogram. Särskilt viktigt är det självfallet att försöka finna former för att skydda barn och ungdom från de extremvåldsvideofilmer som finns på marknaden. Till skillnad från den socialdemokratiska partikongressen menar vi att detta dock inte bör ske genom förhandsgranskning också av filmer och video vilka är avsedda att visas privat. En utveckling bör i stället ske av möjligheten att i efterhand ingripa mot filmer och videogram vars innehåll är Förhandsgranskningen av film eller videogram som är avsedda att visas offentligt för barn och ungdom bör finnas kvar men avskaffas för film och videogram vilka endast är avsedda att visas för vuxna. Med anledning av vad ovan anförts hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om inriktningen på det fortsatta arbetet med frågan om censur av film och videogram. 1 * 1984/85.
mot · G802262 · 1984-11-28 00:00:00 — m. fl. Förnyelsefonder m. m. 1984/85:86) föreslog regeringen införande av kollektiva löntagarfonder för att åstadkomma en avtalsrörelse 1984 på låg nominell nivå. avtalsrörelse blev i realiteten ett fiasko. Löneökningstakten tycks nu när facit snart föreligger t. o. m. bli någon eller några procent högre än 1983. Löntagarfonderna hade uppenbarligen ingen som helst positiv effekt på avtalsrörelsen . föreslår regeringen ytterligare en form av fonder, s. k. förnyelsefonder. Avsikten är att påverka avtalsrörelse. Inget talar dock för att dessa fonder skall få större effekt på avtalsförhandlingarna än vad löntagarfonderna fick. Förnyelsefonderna skal) enligt regeringen utnyttjas av företagen till utbildning av anställda samt till forskning och utveckling. För att medlen skall få tas i anspråk krävs ett byråkratiskt ansökningsförfarande där först de lokala fackföreningarna skall yttra sig och sedan statens industriverk skall besluta. är det självfallet en strategisk överlevnadsfråga för varje företag att utbilda sin personal samt bedriva framsynt forskning och utveckling inom sitt verksamhetsområde. För detta behövs inga statliga pekpinnar eller byråkratiska ansökningsförfaranden. Förslaget innebär en inlåsning av ytterligare för företagen. finns en hel flora åtgärder som på olika sätt drar in företagens likviditet med i storleksordningen (se tabell nedan). Därutöver tillkommer bolagsskatten. Vi avvisar således förslaget att införa förnyelsefonder. Inbetalningskvot vid avsättning till allmän investeringsfond Orsaken till att regeringen vill höja inbetalningskvoten från nuvarande till är att aktiebolagens skattesats () och vinstdelningsskatten () tillsammans gör det skattemässigt förmånligt för vissa företag att göra avsättning till allmän investeringsfond, även om de inte har några aktuella investeringsplaner. har bestämt tagit avstånd från kollektiva löntagarfonder och därmed också från vinstdelningsskatten. Vi har tillsammans med moderata samlingspartiet och utfäst oss att avveckla löntagarfonderna och avskaffa vinstdelningsskatten så snart det finns parlamentariska förutsättningar för detta. Mot den bakgrunden anser vi självfallet inte att Likviditetspåverkande åtgärder, effekter på näringslivet 19831985 Slopat FoU- och investerings vinstdelningsskatten kan anföras som Att bolagsskattesatsen med några procent överstiger anser vi inte i sig vara tillräckligt skäl för att höja kvoten. Propositionen avvisas därmed även i denna del. Med anledning av vad ovan anförts hemställs att beslutar avslå proposition 1984/85:86. () () () () ()
mot · G802264 · 1984-11-28 00:00:00 — m. fl. Förnyelsefonder, m. m. 1984/85:86) 1 proposition 1984/85:86 om förnyelsefonder m. m. föreslås att de företag som avsätter av vinsten till ett räntelöst konto i och en lika stor summa till s. k. förnyelsefonder bl. a. skall använda dessa fondmedel till utbildning av de anställda. Enligt propositionen skall särskild hänsyn tas till de grupper som fått liten del av samhällets utbildningsresurser. Utbildningen kan äga rum inom företaget eller externt hos studieförbund, AMU-center eller inom det reguljära utbildningsväsendet, heter det vidare. Vi önskar fästa uppmärksamheten på hur väl lämpade även folkhögskolorna är för att tillgodose de kortutbildades utbildningsbehov. Folkhögskolan har en bred verksamhet när det gäller utbildning av vuxna. Verksamheten går lätt att anpassa till de studerandes behov, eftersom man inte behöver arbeta efter någon bunden studieplan. Folkhögskolan har långvarig och gedigen pedagogisk erfarenhet av vuxenundervisning. Ett av många exempel på detta är att folkhögskolan samverkat med de fackliga organisationerna vid genomförandet av de s. k. dagstudiestödkurserna. Datakurser ordnas på många håll. Det borde därför vara självklart att även folkhögskolan räknas in bland de utbildningsanordnare som skall täcka det utbildningsbehov som anges i propositionen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att uttalar sig för att folkhögskolan skall ingå som en av de anordnare av utbildning av företagsanställda som enligt proposition 1984/85:86 får ta i anspråk medel ur förnyelsefonderna. () ()
mot · G80281 · 1984-11-02 00:00:00 — Motion 1984/85:81 m. fl. En samordnad och intensifierad narkotikapolitik (prop. 1984/85:19) Med stöd av vad vi anfört i motion 1984/85:80 av () m. fl. 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts i fråga om fördelningen av statsbidrag för droginformation. 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om särskilda resurser för att stödja narkotikabekämpningen i utvecklingsländerna. () () () () () () () H. () () () ()
mot · G80286 · 1984-11-05 00:00:00 — Motion 1984/85:86 En samordnad och intensifierad narkotikapolitik (prop. 1984/85:19) Propositionen är mycket omfattande. Jag ämnar bara beröra den del, som rör CAN:s verksamhet och därigenom vissa delar, som berör utbildnings- och socialdepartementens områden. CAN skall enligt propositionen få ett nytt uppdrag, nämligen att genomföra och samla samt sammanställa data om drogproblemens förändringar och göra en lägesbedömning. Till detta har föreslagits en tjänst. Eftersom arbetsuppgifterna för detta är omfattande och innefattar att CAN skall ansvara för två stora årliga studier av drogvanorna hos skolungdomar och värnpliktiga, där t. ex. FOA tidigare haft en heltidstjänst enbart för undersökningen av värnpliktiga, behövs det två tjänster. I dessa uppgifter ingår även att studera konsumtionsvanorna i andra befolkningsgrupper och den s.k. icke-registrerade konsumtionen. Man skall även ha ett regionalt rapporteringsarbete, vilket jag tror är positivt. För arbetet med dessa uppgifter föreslog tre tjänster, men enligt propositionen bör en statistikertjänst stanna kvar på . bör också tydligare skriva och anslå medel för en tjänst inom CAN. (Det finns nu en tjänst på a-nämndens kansli inom .) Dessa medel bör användas, så att CAN ännu klarare kan fullgöra sin uppgift som serviceorgan i drogfrågor för folkrörelseorganen. Mot bakgrund av vad som i motionen anförts hemställer jag 1. att beslutar att hos CAN inrätta ytterligare en tjänst för att genomföra undersökningar om drogproblemens förändringar m. m., 2. att klart uttalar att en tjänst hos CAN skall vara service för medlemsorganisationerna.
mot · G80289 · 1984-11-05 00:00:00 — Motion 1984/85:89 Avdrag för förskottsräntor samt vissa andra frågor rörande inkomstskatt och folkbokföring (prop. 1984/85:23) I propositionen föreslås att den begränsning av avdragsrätten för räntor erlagda i förskott som gällt vid taxeringar görs permanent. Begränsningen vid taxeringar gäller de skattskyldiga vilkas avdragsrätt bestäms enligt kontantprincipen och motiverades av den sänkning av marginalskatten som skulle genomföras under dessa år. Avsikten var att förhindra att inkomstskattereformen urholkades i viktiga delar. Regeringen föreslår nu att begränsningen görs permanent. Ett skäl som skulle kunnat anföras för detta hade varit att man aviserat ett förslag om fortsatta marginalskattesänkningar. Något sådant saknas emellertid i propositionen. Jag anser att vissa möjligheter till utjämning av inkomster mellan olika år bör finnas såväl för fysiska personer som för juridiska personer. För de senare, dvs. företag, finns sådana möjligheter. Vad gäller fysiska personer har emellertid möjligheterna till utjämning successivt försämrats, t. ex. genom de ändrade reglerna för olika slag av pensionsförsäkringar. Jag anser därför att ytterligare försämringar i utjämningsmöjligheterna inte bör genomföras så länge inkomstskattesystemet är så starkt progressivt som . I samband med sådana marginalskattesänkningar som i annat sammanhang föreslagits kommer saken i ett annat läge. I propositionen föreslås också att skattefriheten för vissa fackliga stipendier som gäller vid 1984 och taxeringar skall utsträckas , dvs. Det uppgivna skälet är att den utvärdering av skattefriheten som skall göra inte har kunnat genomföras eftersom tillräckligt underlag saknas. Vi i fp motsatte oss förslaget om skattefrihet för vissa fackliga stipendier redan när det infördes (prop. 1982/83:157, SkU 1982/83:50 res. 13) och har inte funnit anledning att ändra uppfattning. En arbetsgivare anses alltid ge stipendium som ersättning för utfört arbete eller uppdrag men en facklig utgivare av stipendium skall enligt förslaget inte anses som arbetsgivare i den meningen att han drar någon nytta av den utbildning som är syftet med stipendiet. Skattefriheten torde ha som huvudsakligt syfte att minska de fackliga organisationernas kostnader för stipendier till fackliga förtroendemän. Jag anser inte att detta är skäl att göra ett väsentligt avsteg från tillämpade principer vid beskattningen. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att avslår förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) 41 §, 2. att avslår förslaget till lag om ändring i lagen (1983:447) om viss skattefrihet för stipendier enligt 19 § kommunalskattelagen (1928:370).
mot · G80290 · 1984-11-05 00:00:00 — Förlängd tillämpning av allmänna prisregleringslagen (1956:236) (prop. 1984/85:26) I proposition 1984/85:26 föreslås att tillämpningstiden för den allmänna prisregleringslagen, som utgår , förlängs . Allmänna prisregleringslagen är, med undantag för vissa bestämmelser, i tillämpning . Början till en avveckling av vissa inslag i prisregleringen togs av dåvarande center-folkpartiregeringen . Fullmaktslagen behölls emellertid, huvudsakligen därför att ställning ännu inte tagits till prisregleringskommitténs förslag. Den socialdemokratiska regeringen utnyttjade lagens möjligheter till en period med prisstopp från till . Ytterligare en period med prisstopp inföll till . inställning är att prisreglering inte tjänar syftet att hålla tillbaka prishöjningar, annat än som selektivt prisstopp under en . En av prisreglering har tvärtom negativa effekter på företagsamheten och konkurrensläget mellan olika företag. En utvärdering av den svenska prisregleringspolitiken har genomförts av prisregleringskommittén. Utredningen konstaterar i sitt betänkande Prisreglering mot inflation? (SOU 1981:40) att regleringsåtgärderna från tid till annan använts som ett reguljärt inslag i den ekonomiska politiken. konstateras att detta inte har haft någon bestående effekt på inflationstakten, en slutsats som också stöds av internationella undersökningar. Prisregleringspolitiken har i stället negativa effekter på resursallokeringen. I ett marknadsekonomiskt system förekommer alltid förändringar i de relativa priserna för olika varor och tjänster. Sådana förändringar fungerar som signaler om ändrade efterfråge- och utbudsförhållanden. Prisreglering innebär därför att sådan information via prissystemet försvåras eller helt uteblir vilket medför effektivitetsförluster för hela ekonomin. Regeringen motiverar sitt förslag med att riskerna för allvarliga prisökningar på viktigare varu- och tjänsteområden inte kan anses avvärjda. anser att det vore fel att på det sätt som propositionen förutsätter använda ett regleringssystem som medel i den ekonomiska politiken. Denna bör i stället föras med mer generella instrument, inte med olika typer av administrativa regleringar. Vi anser därför att det inte finns någon anledning att ytterligare förlänga tillämpningen av den allmänna prisregleringslagen. skulle innebära att regeringen utan att inhämta godkännande kunde sätta olika paragrafer i lagen i kraft. Vi menar i stället att regeringen, om behov av sådana regleringar skulle inträffa, bör begära godkännande. Detta kan ske med kort varsel genom förslag till . Med hänvisning till ovanstående hemställs att avslår proposition 1984/85:26.
mot · G80291 · 1984-11-05 00:00:00 — m. fl. Förlängd tillämpning av allmänna prisregleringslagen (1956:236) (prop. 1984/85:26) har i sitt betänkande Prisreglering mot inflation? (SOU 1981:40) visat att prisregleringar i sig inte bidrar till en lägre inflationstakt. Även internationella undersökningar visar att prisregleringar praktiskt taget alltid har negativa verkningar på det marknadsekonomiska systemets funktionssätt och aldrig varaktigt kan hålla ned prisstegringen. Endast i undantagsfall och under begränsade perioder kan prisstopp användas som ett komplement till andra ekonomisk-politiska åtgärder. Allmänna prisregleringslagen är så konstruerad att regeringen med omedelbar verkan kan besluta om prisstopp även om lagen inte är i tillämpning. Skillnaden är bara den att regeringen i så fall inom en månad måste motivera sitt beslut i en proposition till . (Om ej är samlad gäller tidsgränsen till efter det samlats.) Om nu inte förlänger tillämpningen av allmänna prisregleringslagen är detta en viktig signal att man inte vill använda prisreglering för ett otal enskilda varor som ett mer eller mindre permanent inslag i den ekonomiska politiken. uttalade en stor majoritet i att den nuvarande prisregleringslagen är omodern och därför behöver en översyn, samt att en sådan översyn borde ske utan onödiga dröjsmål. Regeringen har visserligen tillsatt den begärda utredningen men utredningen beräknas inte vara klar förrän . Enligt vår mening borde ett förslag ha lagts , som nu kunnat ha att ta ställning till. Att så ej skett talar emot att nu beslutar om fortsatt tillämpning av lagen. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att beslutar avslå proposition 1984/85:26. () () ()
mot · G80297 · 1984-11-07 00:00:00 — m. fl. Inrättande av en statsrådslönenämnd (prop. 1984/85:17) I proposition 1984/85:17 föreslås att en statsrådslönenämnd skall inrättas med uppgift att besluta om statsrådens avlöningsförmåner. Det saknas i propositionen motivering till att nämnden skall vara beslutande. Därmed frångår regeringen vad den beredande statsrådslönekommittén föreslog. Vidare framgår inte av förslaget hur ledamöterna i nämnden skall utses, antalet ledamöter eller vilken tidsperiod uppdragen skall omfatta. Stora oklarheter vidlåder således regeringens förslag. Vi menar att rätten att besluta om statsrådens avlöningsförmåner även skall tillkomma regeringen. Det är principiellt olämpligt att skapa en ordning där landets regering skall vara underordnad en nämnd. Till detta kan fogas att det saknas skäl till att en regering inte skall ta det fulla ansvaret för statsrådens lönesättning. Vi anser att en statsrådslönenämnd skall inrättas men den bör ha endast en rådgivande funktion. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs 1.att avslår regeringens förslag om inrättande av en beslutande statsrådslönenämnd, 2. att beslutar godkänna att en rådgivande statsrådslönenämnd inrättas. () () () 1 1984185.3 sami.