mot · G7022088 · 1984-01-25 00:00:00 — Vi menar t. ex. att en inställning till småföretagarna som innebär att alla antas vara skattesmitare tills de bevisat motsatsen är direkt negativ för företagsamhetens utveckling. Vi anser att de kollektiva löntagarfonderna måste avvecklas så snart som Fonderna har ännu knappast hunnit köpa några aktier, och de har heller inte hunnit bygga upp en administration. bör därför besluta upphäva lagstiftningen om löntagarfonderna. Ett demokratiskt samhälle utgår i princip från att alla människor är förnuftiga och själva kan fatta beslut som rör deras egen situation och framtid. Den allmänna rösträtten utgår från denna värdering. Detta bör vara en viktig utgångspunkt också för den ekonomiska politiken. En annan utgångspunkt bör vara att människors överväganden och beslut påverkas av vilka effekter de kan se av sitt handlande. Om det nästan inte blir något utbyte alls av en viss arbetsinsats tvekar många att göra den. Även om dessa utgångspunkter kan synas självklara är det inte alltid de tillåts prägla det politiska handlandet. Vi menar t. ex. att beskattningen i huvudsak bör vara neutral i fråga om människors konsumtionsval. Vissa undantag finns naturligtvis, t. ex. beträffande alkohol och tobak. Men bakom vissa punktskatter ligger ibland en föreställning bland politiker att de enskilda människornas värderingar är felaktiga och behöver styras. Detta gäller t. ex. punktskatten på videoapparater och den diskuterade båtskatten. De motiveras huvudsakligen av att riksdagsmajoriteten anser att sådana konsumtionsvaror är en lyx som bör beskattas. Frågan kan synas vara av mindre betydelse så länge beskattningen inskränker sig till videoapparater och båtar, men det Finns en betydande risk att det synsätt som ligger bakom får prägla också andra förslag och överväganden. Detta slag av konsumtionsstyrning, som inte har några klara samhällsekonomiska motiv, bör enligt vår uppfattning avvisas. Av detta skäl anser vi t. ex. att barnfamiljer själva är kompetenta att avgöra hur mycket mjölk som skall konsumeras utan att staten behöver subventionera mjölkpriset. Hushållens inkomster kommer från i huvudsak två källor, arbete och transfereringar. De disponibla inkomsterna torde till ungefär lika delar komma ur dessa källor. Självklart är bilden olika för olika grupper av hushåll. Enligt vår uppfattning är det inte acceptabelt med en fortsatt förskjutning från arbetsinkomster till transfereringsinkomster. Sambandet mellan arbetsinsatser och olika slag av förmåner får inte luckras upp i större utsträckning än vad som redan har skett. I stället måste Finansieringen av transfereringarna lösas så att sambandet mellan hushållets inkomst och förmån blir tydligare. Väsentligt för att åstadkomma ett tydligare sådant samband är att marginalskatterna ytterligare sänks. Vi föreslår i vår motion om skattepolitiken att detta sker både genom att det inkomstintervall där marginalskatten är högst ytterligare utsträcks och genom att marginalskatte 1 första hand är det naturligtvis viktigt att de syften sorn låg bakom skatteöverenskommelsen verkligen uppnås, vilket regeringens nuvarande politik inte innebär. Den ekonomiska politiken måste enligt vår uppfattning främst grundas på en långsiktigt hållbar och stabil grund för att skapa en stabil tillväxt och välfärdsökning. Vi har tidigare ovan beskrivit vilka krav detta ställer och hur en sådan politik måste utformas. är det naturligtvis viktigt att den ekonomiska politiken sätts in i ett kortsiktigt konjunkturperspektiv. Regeringen hänvisar i detta sammanhang till den s. k. Rehnska modellen . De ekonomiska förutsättningarna för 1980-talets stabiliseringspolitik skiljer sig emellertid väsentligt från vad som gällde . Den främsta skillnaden är naturligtvis att vi nu har ett mycket stort underskott i statens finanser. Därtill kommer en allmänt sett större osäkerhet nu i fråga om den internationella utvecklingen, vilket är en hämmande faktor för långsiktig expansion. Vi anser att stabiliseringspolitikens utformning bör kunna dra lärdom av de erfarenheter som gjorts . En av dessa erfarenheter gäller möjligheterna att bedriva s. k. fine-tuning inom finanspolitiken. Prognoser för den ekonomiska utvecklingen har visar sig vara utomordentligt svåra att göra. Osäkerheten gäller inte bara framtiden utan också den historiska utvecklingen. Siffrorna revideras efteråt inte bara för enskilda komponenter utan för hela BNP. Det senaste exemplet på detta är siffran för BNP-utvecklingen , som förut ansågs ligga på och har förändrats till + . Än större skillnader för utfallet för enskilda delar av BNP har noterats. Stabiliseringspolitiken måste därför enligt vår uppfattning utgå från den långsiktigt lämpliga politiken, t. ex. beträffande utvecklingstakten i den offentliga resp. privata sektorn. Konjunkturellt motiverade justeringar bör sedan i första hand göras genom sänkningar av skatter eller arbetsmarknadspolitiska insatser. Konjunkturläget såsom det beskrivs av regeringen motiverar väsentligt större strukturella ingrepp i de offentliga utgifterna än vad regeringen föreslagit. Regeringen säger själv att det underliggande, strukturella underskottet i statens finanser ligger kvar . Detta anser vi vara helt otillfredsställande i nuvarande högkonjunktur. I stället måste nu väsentligt större åtgärder sättas in för att nedbringa detta underliggande underskott. I andra sammanhang förs ett resonemang om att ca hälften av underskottet skulle vara konjunkturellt betingat och den andra hälften således Det betyder att ungefär hälften av underskottet skulle försvinna vid högre tillväxt i ekonomin. Huruvida detta är riktigt eller inte kan inte bedömas förrän i efterhand. Men det faktum att det underliggande underskottet även i nuvarande konjunkturuppgång ligger kvar på tyder på att enbart högre tillväxt inte förmår lösa de statsfinansiella balansproblemen. Vi anser att det är anmärkningsvärt att regeringen inte i den nu pågående konjunkturuppgången lyckas minska det underliggande budgetunderskottet även i kronor räknat. Åtgärder måste vidtas som leder till en minskning av underskottet. Sådana åtgärder hade bort beslutas för att få full effekt under högkonjunkturen. Många besparingsåtgärder måste av praktiska skäl sättas in vid ett kalenderårsskifte. Det gäller t. ex. åtgärder som berör kommunerna vars budgeter sammanfaller med kalenderåret. Åtgärder som beslutas får därför endast begränsade effekter på /85. Om åtgärderna skjuts upp ytterligare till en senare tidpunkt och ett sämre konjunkturläge kommer emellertid konsekvenserna för medborgarna att bli allvarligare, t. ex. i form av höjd arbetslöshet och minskade möjligheter att genom offentliga transfereringar och arbetsmarknadspolitiska insatser hålla uppe levnadsstandard och sysselsättning. Vi vill bestämt varna för att den nedgång i den internationella konjunkturen som kan befaras komma kommer att få mycket allvarliga återverkningar på svensk ekonomi genom den senfärdighet som den socialdemokratiska regeringen visat. Strukturella insatser av tillräcklig omfattning har inte vidtagits. Den uppfattning som förefaller råda inom regeringen att budgetunderskottet till stor del hälften eller enligt statsministern rent av hela underskottet är ett konjunkturproblem är enligt vår uppfattning uttryck för en lättsinnig politik som kommer att straffa sig . vill inte medverka till en sådan lättsinnig politik. Vi förordar därför en större finanspolitisk åtstramning . Vi föreslår besparingar i de offentliga utgiftsprogrammen av storleksordningen brutto. Effekterna på /85 blir som nämnts med nödvändighet mindre eftersom regeringen avstått från att ta fasta på våra tidigare framtida besparingsförslag. Effekterna på /85 av alternativ kan saldomässigt uppskattas till . Den ekonomiska politik som regeringen föreslår lägger en betydande börda på kreditpolitiken. Den alltför svaga finanspolitiken innebär att budgetunderskottet måste finansieras, och helst finansieras utanför banksektorn för att inte driva upp inflationen. Detta betyder en kraftig kreditpolitisk åtstramning för hushållen. Regeringen förutsätter också att företagssektorn skall svara för en stor del av budgetunderskottets finansiering. Man räknar i finansplanen med att ca av underskottet skall kunna placeras hos företagen. Detta är anmärkningsvärt mycket i en högkonjunktur, när företagen borde behöva sina likvida medel för att finansiera en investeringsuppgång. En stor risk i nuvarande konjunkturläge gäller avtalsrörelsen. Vi delar regeringens uppfattning att utrymmet för lönehöjningar är mycket begränsat. Om avtalet hamnar alltför högt kommer regeringens inflationsmål inte att kunna förverkligas, vare sig de eller än mindre förutsatta . Det blir svårt nog även vid ett lågt avtal. Vi har tidigare hävdat att möjligheterna för avtalsrörelsen skulle varit avsevärt mer gynnsamma om man kunnat undvika skattehöjningar och om skattereformen hade fullföljts enligt tidigare beslut. Denna kritik kvarstår. Vi anser att regeringen genom sin ekonomiska politik har försvårat möjligheterna att uppnå en varaktig sänkning av inflationstakten, och därmed en ökning av sysselsättningen. Det underliggande budgetunderskottet ligger som nämnts kvar på ca . Detta är ungefär oförändrat jämfört med innevarande budgetår. Detta är en förbättring i förhållande till långtidsbudgeten, men enligt vår uppfattning är den helt otillräcklig. Siffran /85 bygger också på ett antal förutsättningar som är ganska osäkra. Regeringen har räknat med ovanligt liten ökning av utgifterna för statsskuldräntor. Bakom detta tycks ligga bl. a. ett antagande om sänkning av dollarkursen och av den internationella räntenivån. I den mån dessa antaganden inte infrias ökar utgifterna för räntor. Regeringen har också förutsatt en övergång till statsskuldväxlar med längre löptid. Eftersom räntan på dessa utbetalas i förskott innebär det att räntebetalningar i större utsträckning faller på innevarande budgetår. Det är emellertid osäkert om denna upplåningsstrategi lyckas. En annan förklaring till uppjusteringen av årets räntebetalningar är just att det inte var möjligt att låna så långsiktigt som även tidigare antagits. En rad andra temporära effekter medverkar till den begränsade utvecklingen av de offentliga utgifterna . En gäller besparingen på pensionerna om ca på grund av utebliven kompensation för devalveringens priseffekter. En upprepning av denna besparing förutsätter ett särskilt beslut om förändring av basbeloppet. Även på förvaltningsanslagen är devalveringens priseffekter avräknade, vilket också ger en tillfällig utgiftsbegränsning. En stor tillfällig minskning ligger i den förutsatta och i och för sig välkomna minskningen av industristödet på . Denna minskning kan naturligtvis inte upprepas, eftersom industristödet inte rimligen kan bli mindre än noll. Som exempel på andra åtgärder av engångsart kan nämnas utflyttningen av investeringar från statsbudgeten till kreditmarknaden. sådan åtgärd ger ingen direkt samhällsekonomisk vinst, utan medför i stort sett samma statliga anspråk på kapitalmarknaden. Dessa tillfälligheter upprepas inte 1985. Då blir alltså kraven på besparingar större, om regeringen vill hålla oförändrat budgetunderskott. I själva verket kommer stora nedskärningar att krävas. Att regeringen kan uppvisa en hygglig utveckling mellan innevarande budgetår och nästa beror i hög grad på att årets siffror liksom siffrorna /83 blåsts upp. som föregick 1982/83 blev utfallet på utgiftssidan i genomsnitt högre än statsbudgeten men för /83 blev utfallet högre! Detta illustrerar tydligt den socialdemokratiska taktiken. Vi redovisar i det följande de förslag till besparingar som vi anser nödvändiga. Flera av dem har vi tidigare föreslagit, och vi anser att det skulle ha varit bättre om de hade kunnat genomföras på ett tidigare stadium. På grund av regeringens senfärdighet har detta emellertid inte varit möjligt. Besparingarna uppgår till ca brutto på helår räknat. För /85 blir de lägre, ca hälften, därför att vissa av dem inte kan införas annat än och därför bara halva effekten infaller under nästa budgetår. Slopande av skattereduktion för fackföreningsavgifter Minskade räntebidrag, hyresrabatter Utebliven höjning av bostadsbidrag Effektivare återkrav av bidragsförskott Statsbidrag till kommunala vägar Vi föreslår också vissa omprioriteringar i de övriga offentliga utgifterna. De största posterna gäller ökat stöd till barnfamiljerna, ökat anslag till försvaret och ökat anslag till biståndet till de fattiga länderna. Familjepolitiskt stöd I 000 Högskolan och studiemedel 55 Prisstöd till jordbruket i Diverse mindre poster 25 I det samlade budgetförslaget från måste också hänsyn tas till de förändringar vi föreslår i fråga om vissa skatter. Det gäller vissa skattesänkningar som vi anser måste genomföras . Vi har i vår partimotion angående skattepolitiken närmare redovisat hur övriga skattehöjningar som socialdemokraterna genomdrivit successivt måste upphävas. Inkomstskatten (fullt inflationsskydd och skala enl. reformen) 1 000 Skattereduktion för aktieutdelning 300 Slopad omsättningsskatt för aktiehandel 200 Slopad tillfällig förmögenhetsskatt för * Bibehållet FoU-avdrag i företagen * Slopad förmögenhetsskatt på arbetande kapital i småföretag 100 Slopad reaskatt på bostadsrätter * Totalt sett blir således budgetsaldot på helår räknat lägre än i regeringens förslag. Därigenom minskar också utgifterna för statsskuldräntor med en dryg miljard kronor, viket ytterligare förbättrar saldot. Till detta kommer vissa engångsåtgärder för /85, framför allt utförsäljning och börsintroduktion av vissa statliga företag, vilket bör kunna inbringa . Våra förslag angående utflyttning av statliga bostadslån från statsbudgeten presenteras i en särskild motion med anledning av regeringens förslag till ändrade former för finansiering av bostadslån. De olika utgifts- och skatteförslagen skall nu närmare kommenteras. Beträffande pensionerna föreslår vi liksom tidigare att uppräkningen sker enligt basbeloppsindex. Besparingarna inom sjukförsäkringen och för statsbidragen till arbetslöshetskassorna är också desamma som tidigare, som har fattat beslut om. Minskningen av statsbidragen till kommunerna kan ske med den metod vi tidigare föreslagit (se t. ex. motion 1982/83:1647) som innebär att de allmänna statsbidragen till kommunerna successivt omvandlas till ett inomkommunalt utjämningssystem. Det större belopp som vi nu föreslår motiveras av att kommunernas ekonomiska läge är avsevärt gynnsammare än förut. Med den av oss föreslagna stramare finanspolitiken blir också inflationstakten lägre, vilket är gynnsamt för kommunerna. Vi har tidigare krävt att den av socialdemokraterna införda skattereduktionen för fackföreningsavgifter skall slopas. Vi upprepar detta krav. För att uppnå överensstämmelse med vad som gäller för arbetsgivarnas avgifter till intresseförening anser vi att regeringen skyndsamt bör återuppta det utredningsarbete som den tidigare regeringen påbörjade. De generella livsmedelssubventionerna var ursprungligen avsedda som ett stöd till barnfamiljerna. En stor del av stödet tillfaller emellertid hushåll utan barn. Vi anser att stödet till barnfamiljerna bör utformas som ett allmänt barnstöd och inte som en subvention till konsumtionen av vissa varor. I den familjepolitiska motionen har vi redovisat hur detta stöd kan utformas. Livsmedelssubventionerna kan därför minskas med 1 050 milj. kr., varav omfördelas direkt till barnfamiljerna och 50 milj. kr. används för ökat stöd till jordbruket i norr . Förslagen inom bostadsområdet är desamma som vi framförde och motiveras närmare i vår bostadspolitiska motion. Bostadsbidragen är en stödform som avtrappas vid stigande inkomst och det har därför negativa marginaleffekter för barnfamiljerna. Vi föreslår därför i stället en annan form av stöd till barnfamiljerna i den familjepolitiska motionen. Även förslagen om höjda avgifter är desamma som vi lade fram hösten De ligger också i linje med vår ambition att skapa en bättre överensstämmelse mellan betalning och förmån av olika tjänster. Den besparing vi föreslår för bidragsförskotten kan åstadkommas genom att preskriptionstiden förlängs från två till , vilket gör det möjligt att få tillbaka ca hälften av bidragsförskotten mot nuvarande dryga tredjedelen. Övriga mindre besparingar presenteras i motionerna på de skilda sakområdena. Bland utgiftsökningarna har den familjepolitiska satsningen redan nämnts. Därtill kommer att anslagen till försvaret behöver öka med unge Biståndsanslaget behöver räknas upp med 450 milj. kr. för att uppnå 1-procentsnivån, vilket vi föreslagit i vår biståndsmotion. Övriga utgiftsökningar presenteras i särskilda motioner. Beträffande skattesänkningarna föreslår vi liksom tidigare att det fulla inflationsskyddet återinförs och att inkomstskatteskalan blir den som tidigare fattat beslut om i samband med skattereformen. Vi beräknar att detta innebär ca 1 miljard i lägre skatteintäkter för staten. Som närmare beskrivs i vår skattepolitiska motion vill vi sedan gå vidare med ytterligare marginalskattesänkningar och ytterligare sänkning av marginalskattetaket. Vi har tidigare krävt att skattereduktionen för aktieutdelningar återinförs, och vi upprepar detta krav i syfte att lindra dubbelbeskattningen på aktier. Den införda omsättningsskatten på aktiehandel kommer enligt vår uppfattning att medföra stora negativa effekter och bör slopas. Enligt vår bedömning skulle denna skatt inte alls ge de skatteintäkter regeringen tror, och vi har räknat budgeteffekten till 200 milj. kr. Den införda tillfälliga förmögenhetsskatten för bör enligt vår mening retroaktivt avskaffas. Den innebär en sänkning av den nedre gränsen för skattepliktig förmögenhet till . och en höjning av skattesatsen i varje skikt med 1 -procentenhet. Den slår särskilt hårt mot människor som bor i en äldre nedamorterad fastighet och mot småföretagare och borde enligt vår mening aldrig införts. Den måste nu upphävas. De minskade skatteintäkter som detta medför är tillfälliga och motsvaras mer än väl av de tillfälliga statsinkomster som kommer från utförsäljning av statliga företag. Yrkandena i dessa skatteavseenden återfinns i vår skattepolitiska motion. Regeringen har aviserat en särskild proposition om forskningspolitiken, men redan nu föreslagit att det särskilda avdraget för företagens kostnader för forsknings- och utvecklingsarbete slopas. Vi anser att FoU-avdraget måste behållas och att detta är ett viktigt komplement till selektivt forskningsstöd genom STU, industrifonden m. fl. I vår motion om forskningspolitiken med anledning av regeringens kommande förslag skall vi redovisa vår avvägning mellan generellt och selektivt forskningsstöd. Vi tar därför inte nu upp någon statsfinansiell kostnad för att behålla FoUavdraget. Slopad förmögenhetsskatt på arbetande kapital i de mindre och medelstora företagen är ett mycket angeläget krav som kan beräknas kosta ca 100 milj. kr. I vår motion om bostadspolitiken föreslår vi att den införda realisationsvinstskatten på bostadsrätter upphävs och att regeringen kommer tillbaka med ett annat förslag som mer direkt ansluter till de regler som finns för realisationsvinstbeskattning av fastigheter. Med hänvisning till ovanstående hemställs* 1. att godkänner de riktlinjer för den ekonomiska politiken som redovisas i motionen, 2. att godkänner de riktlinjer för budgetregleringen som redovisas i motionen, 3. att beslutar upphäva följande lagstiftning om löntagarfonder lag om vinstdelningsskatt, lag om ändring i lagen (1979:609) om allmän investeringsfond, lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, lag om ändring i uppbördslagen (1953:272), lag om ändring i taxeringslagen (1956:623), lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69), lag med reglemente för allmänna pensionsfonden, och beslutar anta det reglemente som gällde före löntagarfondsbeslutet, lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385), lag om ändring i lagen (1979:648) om procentsatser för uttag av avgift till försäkringen för tilläggspension, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om behovet av en allmän översyn av finansieringsformerna för socialförsäkringssystemen, 5. att hos regeringen begär förslag till regelförändringar i fråga om statsbidragen till kommunerna enligt vad som anförs i motionen, 6. att hos regeringen begär förslag i fråga om avgiftssättning enligt vad som anförs i motionen. () () () () * Se även motionerna 1983/84:2089 2092.