ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G7021016 · 1984-01-20 00:00:00 — Vissa järnvägssträckor med värmländsk anknytning En förutsättning för att kunna bedriva en aktiv regionalpolitik är att tillse att regionen har ett väl fungerande transportsystem. Det underlättar samarbete i produktionen mellan inom länet eller regionen verksamma industrier - en mycket intressant aspekt om man betraktar de onödigt långa sträckor som varor rör sig i landet. För de turistsatsningar som görs spelar transportsystemen en avgörande roll och utgör i sig själva attraktionen. Så är fallet med t. ex. järnvägssträckorna , , och . Goda kommunikationer underlättar också utnyttjandet av utbildningsutbudet i olika delar av länet. Listan över betydelsen av ett väl fungerande transportsystem går att göra lång. Viktigt i detta sammanhang är att man ser befintlig järnvägssträckning som en naturlig del och befrämjar dess utveckling. Här spelar miljö-, hälsooch driftkostnaderna en avgörande roll ur samhällsekonomisk synpunkt sett. Järnvägstrafiken har här stora fördelar i jämförelse med landsvägstrafik. Med hänvisning till ovanstående föreslås att uttalar sig för att till riksnätet bör överföras bandelarna , , och .
mot · G7021017 · 1984-01-23 00:00:00 — m. fl. Norra stambanan mellan och Norra stambanan mellan och hör till landets mest trafikerade bandelar. Det gäller särskilt sträckan och i än högre grad . Förbi slussas samtliga fjärrtåg till , Sundsvallsdistriktet och de till övre . Vid tillkommer hela dalatrafiken Sala-Borlänge-Mora. Den får trängas med Uppsalapendeln, som ensam står för en intensivare trafik än vad som förekommer på andra järnvägslinjer i . Vid tillkommer SL:s pendeltåg ner till . Det säger sig självt att den enkla spårförbindelsen och dubbelspåret blir överlastat av denna trafik. Det ömmas mycket för olika järnvägslinjer i , som anses viktiga för sina regioner, men få om några kan visa på ett sådant transportbehov som norra stambanans första del från . Stora svårigheter att hålla trafiken i gång uppkommer också med jämna mellanrum. Försenade fjärrtåg stör den lokala trafiken, förseningar i den senare påverkar den förra. Speciellt blir problemen ibland så gott som olidliga. Ett ytterligare spår skulle ge en avlastning som direkt skulle lösa de värsta svårigheterna. Det bör inte läggas tillsammans med den befintliga sträckningen. En ny sträckning genom bör väljas. Den löser överlastningen på sträckan och kan ges en dragning, som gynnar såväl de nordöstgra delarna av som Nordupplandsregionen. I har frågan om fortsatta öden länge debatterats. Här finns nu möjligheter till kombinerade lösningar. Ett nytt spår för norra stambanan i gamla sträckning löser trafikproblemen för denna del av genom att trafik med SL:s pendeltåg blir möjlig. För de norra delarna av och för Norduppland i övrigt betyder ett återupprättande av och en nybyggnad vidare norrut stora fördelar. Arbetstillfällen skapas och bestående värden för framtiden erhålls. I samband med den ombyggnad vid , som SJ nu förbereder, bör den nya sträckningen av norra stambanan planeras in. Den skall således utgå från Centralen, följa de befintliga spåren genom och därefter vika av österut. Genom planfria korsningar tas den över E 4 vid , förbi , förs i tunnel genom berget vid och på en ny högbro över för att sedan i anslutas till nuvarande sträckning. Denna iordningställs sedan upp till , återuppbyggs därifrån till och nybyggs vidare genom Norduppland förbi upp till Marma söder om . Där förenas den med nuvarande sträckning av norra stambanan och förs sedan som dubbelspår över den befintliga, nybyggda bron vid Älvkarleö och vidare upp till . Detta blir sträckningen för alla fjärrtåg mot . En utbyggnad av systemet i enlighet med vad vpk föreslog i fjolårets motion 1982/83:622 om en järnvägsförbindelse med via en färjehamn i bör senare genomföras. Det är också tänkbart att återuppbygga från till och på det sättet minska lastbilstrafiken på ner till . Ingen förbättring av järnvägstrafiken i är mera motiverad än den här föreslagna. Den kommer att betala sig inom ett fåtal år. Den löser lokala trafikproblem och ger ett uppsving i en av mest utsatta glesbygder. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om åtgärder för en utbyggnad av norra stambanans första del i enlighet med vad som föreslås i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) MARGÖ (vpk) INGA (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G7021021 · 1984-01-23 00:00:00 — m. fl. Nya regler om djurförsök Införande av etiska nämnder för prövning av djurförsök innebar ett viktigt steg på vägen för att få till stånd en mera ansvarsfull behandling av försöksdjur. visar erfarenheten nämnderna har varit i funktion att åtskilliga förbättringar är nödvändiga för att de skall kunna fylla sina uppgifter på ett riktigt sätt. Till de reformer som måste genomföras hör en ändring av nämndernas sammansättning och nya jävsbestämmelser. Detta har aktualiserats i i annat sammanhang. Vissa förändringar i formerna för nämndernas arbete är också angelägna för att få till stånd en lämplig prövning. förekommer att djurförsök påbörjas innan det godkänts i den etiska nämndens plenarsammanträde. Även om djurförsöket godtagits i en förberedande hantering är det naturligtvis viktigt att nämndens samlade bedömning blir den definitivt avgörande. Att ett djurförsök skulle få påbörjas innan det slutliga avgörandet har träffats är därför naturligtvis helt orimligt. Därför måste en regel införas som klart anger att ett djurförsök som är under prövning i en etisk nämnd inte får påbörjas förrän nämndens slutgiltiga beslut är fattat. En annan svaghet i nuvarande prövning är att det endast är själva djurförsöket som är föremål för prövning medan djurens hantering före och efter ingreppet inte tas med i den etiska bedömningen. Den etiska bedömningen syftar ju till att förhindra lidande hos djuren. För djuren spelar det självfallet ingen roll om lidandet tillfogas under själva djurförsöket eller före eller efter djurförsöket. Den etiska nämnden bör därför ha skyldighet att göra en helhetsbedömning där djurets hantering före och efter djurförsöket också tas med. F. n. är det mycket svårt att få en samlad bild över omfattningen av djurförsöken i . Någon samlad statistik i samhällets regi finns det inte, till skillnad mot vad som är fallet t. ex. i och i . Statsmakterna har slagit fast målet att minska omfattningen av plågsamma djurförsök och helt eliminera verksamheten. För att ge underlag för en bedömning om verkligheten närmar sig eller avlägsnar sig från detta mål bör SCB få uppgiften att föra statistik över djurförsöken i . Rapportskyldighet till SCB kan föreläggas antingen direkt från de försöksansvariga eller från de etiska nämnderna. Med stöd av vad som anförs hemställs 1. att beslutar att hos regeringen hemställa om regler som innebär att djurförsök som är föremål för prövning i etisk nämnd inte får påbörjas förrän nämndens slutliga beslut är fattat, 2. att beslutar hos regeringen begära att regeringen utfärdar sådana bestämmelser att etiska nämnder i sin bedömning också tar hänsyn till djurens behandling före och efter djurförsök, 3. att beslutar hos regeringen begära att åtgärder vidtas för att få till stånd en offentlig statistikföring av djurförsök i . () ()
mot · G7021024 · 1984-01-19 00:00:00 — 1983/84 1024-1029 Motion 1983/84:1024 m. fl. Rätt för kommun att expropriera sjöar och vattendrag Många sjöar och vattendrag i vårt land är starkt försurade, och vissa strand- och dammägare är inte intresserade eller kanske t. o. m. ovilliga till att kalkning får ske. Enligt vattenlagen finns det möjlighet för kronan eller kommunen att köpa vatten som är av allmänt intresse, t. ex. för att bygga en laxtrappa där vandringshinder finns för fisken. Detta är endast möjligt om vattenägaren är samarbetsvillig. Det krävs också medgivande av vattenägaren för att kalkning skall kunna utföras. Enligt vår mening är det inte till fyllest då många vattendrag har stort naturvårds- och fiskeintresse för allmänheten. Därför borde en översyn av lagstiftningen göras, som syftar till att ge kommunerna möjlighet att expropriera vatten som är av viktigt naturvårdsintresse. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om ändring i vattenlagen så att kommunerna ges möjlighet att expropriera vatten som är av allmänt eller riksintresse. () () () () () 1 1983184.3 sami.
mot · G7021027 · 1984-01-20 00:00:00 — i och har gemensamt stött ett forskningsprojekt vid , , som syftat till att undersöka förutsättningarna för att genomföra vågenergiförsök på . Utredningen visar att skulle efter svenska förhållanden vara väl lämpad för ett fullskaleprojekt. Under utredningsarbetets gång knöts kontakter med Svenska Varv som har utvecklat en unik vågkraftprototyp. Denna har , som forsknings- och utvecklingsobjekt, utprovats med goda resultat, dels i sjön i norra , dels på utanför Vinga. Svenska Varv är nu berett att bygga och utprova ett kraftverk i full skala baserat på denna teknik under förutsättning att finansieringsfrågan kan lösas. Vågkraft har relativt begränsat värde för den svenska energiförsörjningen, men för är även energitillskott på 1-2 MW av betydelse. Projektet är emellertid inte i första hand av energipolitiskt värde utan skall ses som en industripolitisk satsning med goda möjligheter att väcka internationellt intresse. Med utgångspunkt i industriministerns förslag i proposition 1983/84:10, Svensk havsresursverksamhet (s. 17) om finansiellt stöd till myndigheter för utveckling av referensanläggningar, vill vi föreslå att Svenska Varv ges möjlighet att realisera sitt vågenergiprojekt på . Mot bakgrund av det anförda yrkar vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande vågenergiprojekt på . () ()
mot · G7021031 · 1984-01-24 00:00:00 — Arbetsgivarens beslutanderätt i sitt företag har genom införandet av medbestämmandelagen i praktiken inskränkts. Därmed har frågan om företagarens personliga borgen komplicerats. För en arbetsgivare som är företagsägare, vilket är mycket vanligt i mindre företag, har detta fått allvarliga konsekvenser. Företagaren har ofta med hus och hem tvingats gå i personlig borgen för de lån som behövts för att driva företagen. Man har vågat göra detta eftersom han planerat och tänkt en viss utveckling av företaget. Men med den inskränkta bestämmanderätten enligt medbestämmandelagen kommer han inte personligen att kunna svara för sina borgensåtaganden. har tidigare, , behandlat motioner om egenföretagarens personliga borgensåtaganden. Även om utskottet i långa stycken delat motionärernas synpunkter har motionsyrkandena icke bifallits. hänvisade i sitt betänkande 1982/83:35 till utredningen om de små och medelstora företagens finansiella situation. Man instämmer i bankinspektionens riktlinjer när det gäller uppställandet av borgenskrav vid banklån till ägare av mindre företag. Inspektionens inställning till personlig borgen från ägaren är att sådan borgen i regel är nödvändig för att understryka ägarens ansvar för företagets utveckling och som ett bevis på ägarens vilja att låta företaget leva vidare. Utskottet tar icke upp egenföretagarens ändrade situation efter införandet av medbestämmandelagen utan nöjer sig med att instämma i bankinspektionens deklaration att varje borgen skall bedömas individuellt och att möjligheten att begränsa borgensåtagandet till visst belopp skall finnas. I näringsutskottets betänkande 1982/83:35 slås fast: Förekomsten av personlig borgen torde t. ex. i regel vara den viktigaste förutsättningen för att utvecklingsfonderna skall kunna utöva påtryckning på företagaren i fråga. För att undvika de negativa effekter medbestämmandelagen fått och kan få för expansion inom svenskt näringsliv bör enligt min mening kravet vid lån från statliga institutioner begränsas till att gälla endast företagsinteckningar och icke som f. n. den egna företagarens personliga egendom. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om en utredning om egenföretagares personliga borgensåtaganden enligt vad som i motionen anförts.
mot · G7021033 · 1984-01-20 00:00:00 — och mot export av vissa varor och bok tredje världen, exempel från läkemedels- och kemiföretagens handel lämnar väldokumenterade och upprörande prov på hur bl. a. läkemedelsföretagen hänsynslöst utnyttjar fattiga människors underläge för att tjäna pengar. Företagen vägrar att sälja den livsviktiga basmedicinen om inte landet också koper helt verkningslösa eller skadliga varor. Anabola steroider med karamellsmak rekommenderas för undernärda barn. Bantningspiller och aptitstimulerande medel tvingas på hälsovårdscentraler som försöker betjäna de fattiga. Befolkningen i kämpar för att hindra från att spruta deras skogar med kemikalier som är förbjudna i . Representanter för befolkningen var i och fick stor sympati för sin kamp. FN antog en resolution som skulle skydda konsumenterna runt om i världen för skadliga och farliga ämnen. Syftet är bl. a. att förhindra dumpning av ämnen som förbjudits i tillverkningslandet. När vår motion 1982/83:398 om lag som förbjuder export av varor och teknik som inte får saluföras i landet behandlades av näringsutskottet (NU 1982/83:24) hänvisade till det omfattande internationella arbete som pågår. Utskottet underströk att det är angeläget att vid all export tillbörlig hänsyn tas till mottagarlandets förmåga att hantera de importerade varorna. NU ansåg inte att då hade anledning att tillstyrka motionen. För att FN:s arbete skall bli meningsfullt måste det följas upp i medlemsländerna. Det borde vara självklart att lägger ned stor möda på att stödja FN:s ansträngningar för medmänskligt ansvarstagande också när det gäller handelsutbytet. Vi måste också kräva att våra företag uppträder försvarligt i andra länder. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att hos regeringen anhåller om förslag till ratificering av FN:s konvention för konsumentskydd, 2. att hos regeringen begär förslag till lag om förbud mot export av varor som är förbjudna i .
mot · G7021035 · 1984-01-23 00:00:00 — Motion 1983/84:1035 Bankernas avgifter för växling av svenska pengar Affärsbanker och sparbanker, vars huvudsakliga uppgift har varit in- och utlåning av pengar, har numera kommit att omfatta allt fler områden. Bankerna ökar efter hand sina serviceerbjudanden gentemot allmänheten/ kunderna. I de flesta fall är det frågan om sådana erbjudanden som ger en trygg och ändamålsenlig service och detta till avgifter som väl får anses måttliga. På detta sätt kommer bankernas uppgift i samhället att vidgas till att snart sagt vara med i varje fas av vårt liv från vaggan till graven. Vi har emellertid upplevt hur viss service, som från början var gratis, efter hand har avgiftsbelagts. Ett exempel är betalning med check, som förr var avgiftsfri, men som kostar en viss summa pengar per gång. I den mån det gäller direkta tjänster till allmänheten/kunderna, så är det naturligt med en avgift och helst bör den naturligtvis vara fastställd redan då man erbjuder tjänsten. Att en avgift kommer in sedan verksamheten är väl etablerad är, som jag ser det, mindre bra. finns det emellertid sådana tjänster som naturligt sammanfaller med bankernas penninghantering, som också har belagts med avgift. Jag tänker främst på allmänhetens behov av att växla pengar. fastställer de valörer av pengar som skall vara gångbara betalningsmedel och det innebär att det ständigt finns behov av att kunna växla pengar i olika valörer. Bankerna har infört en avgift för sådan växling och denna avgift har när det gäller sparbankerna tillkommit på rekommendation av . Allmänheten har bara att finna sig i att det numera kostar pengar att växla pengar. I samband med lotterier och insamlingar av varierande slag är det naturligt att det blir en anhopning av mynt, som man sedan har behov av att växla. Man går då till banken, som ofta dessutom har rationella hjälpmedel för hantering av skiljemynt. är f. n. avgiften i sparbanker . Denna avgift tar man ut under förutsättning att inte pengarna sätts in på konto i banken. Det är således inte bara fråga om en avgiftsbelagd tjänst utan dessutom ett led i bankens affärsverksamhet. Kommer exempelvis en flitig sparare in till banken med en av banken själv utlämnad sparbössa och vill ha den tömd men inte avser att sätta in pengarna utan använda dem till någon angelägen utgift, så får han lov att betala avgiften eller avstå från att växla. Detta och många andra exempel kan anföras, och det förefaller därför nödvändigt att sådan åtgärder vidtas som undanröjer dessa avgifter. Vem vet hur hög avgift bankerna kommer att betinga sig för denna form av tjänst, som till skillnad från de andra som här berörts är av en helt annan och mera tvångsmässig karaktär. Med stöd av det anförda hemställer jag att begär att regeringen på lämpligt sätt vidtar åtgärder som förhindrar en avgiftsbeläggning på växling av svenska pengar inom ramen för fastställda svenska penningvalörer. minab/gotab 1984 77631
mot · G7021038 · 1984-01-19 00:00:00 — m. fl. I årets budgetproposition bil. 14 konstaterar industriministern beträffande processutveckling i : Redan nu finns emellertid tillräckligt underlag för ett ställningstagande till frågan om fortsatt statlig finansiering från berörda forskningsprogram kan påräknas i sådan omfattning att verksamheten vid kan drivas vidare. Efter samråd med statsrådet gör jag den bedömningen att så inte är fallet vare sig för ett mineralinriktat utvecklingsarbete eller för utvinning av fossilt bränsle. I centermotioner har vi tidigare konstaterat att det saknats förutsättningar för att exploatera skifferfyndigheten. Detta av både ekonomiska och miljömässiga skäl. Det är därför av intresse att notera att miljöproblemen inte med ett ord berörts av regeringen i budgetpropositionen trots att detta torde utgöra ett minst lika stort hinder för fortsatt verksamhet som de ekonomiska skälen. Skifferbrytningens miljöeffekter behandlas i partimotionen om miljöpolitiken och vi vill i övrigt hänvisa till denna. Årets budgetproposition tar inte alls upp frågan om det fortsatta ansvaret för . Anläggningen har byggts upp och huvudsakligen drivits av det statliga företaget , därefter har forsknings- och utvecklingsarbetet med statliga anslag bedrivits av som också till huvuddelen ägs av staten. Av detta framgår att staten måste ta ansvar för återställningsarbete, avfallstipparna och byggnadernas eventuella användning för annan verksamhet. motioner om en utredning av dessa frågor har avvisats av vilket är beklagligt därför att staten nu saknar beredskap att ta hand om problemet. En utredning om återställningsarbete och lokalernas utnyttjande för annat än skifferhantering måste därför tillsättas omgående. Utredningen bör genomföras tillsammans med naturvårdsenhet vad gäller återställningsarbeten för dagbrott och avfallstippar. I samband med etablering inköptes betydande markområden. Stora delar av denna jord- och skogsbruksmark är fortfarande orörd varför utredningen bör ta ställning till på vilket sätt denna kan överlåtas till aktiva brukare. Med stöd av det ovan anförda hemställs 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om ansvaret för återställningsarbetena vid , 2. att beslutar att hos regeringen anhålla om att frågan om framtida användning för annat än skifferhantering utreds. () ()
mot · G7021039 · 1984-01-16 00:00:00 — m. fl. Vid prissättning i detaljhandelsledet används ofta ett procentpåslag på leverantörspriset för att ta ut ersättning för handelns kostnader. Man beräknar ersättningen för sitt arbete med hantering, försäljning och marknadsföring av hela varugrupper, t. ex. textilprodukter eller trädgårdsprodukter och frukt till en viss procent av omsättningen av dessa varugrupper eller för specialaffärer som en procentsats på hela inköpssumman. Därtill kommer att också varuskatter och omsättningsskatter utformas som procentuttag. Denna metod är mycket ogynnsam för varor av hög kvalitet och också ofta för svensktillverkade varor, som på grund av kostnader för välfärdsinsatser, t. ex. anställdas sociala förmåner, miljöskydd m. m. ofta betingar ett högre pris i producentledet. Handeln får därvid mera betalt för sitt arbete med svenska varor eller varor av hög kvalitet. Om t. ex. partipriset för importerade tomater är . kilot men för svenska tomater . kilot och handelsmarginalen är , då kommer priset till konsument att bli . resp. , även om handelns kostnader inte skiljer sig i negativ riktning för den svenska tomaten, utan den kanske tvärtom är billigare på grund av närheten, kvalitetskontroll och mera färskvara. För t. ex. importerade byxor som i importpris kostar . blir ett påslag kr. 37:50 medan det för svensktillverkade byxor med ett leverantörspris på . Den svenska varan får alltså stå för nästan dubbelt så mycket av handelns kostnader som den imorterade varan, trots att handelns kostnader måste vara likartade. Vid förhandlingar med handels- och marknadsföringsbranschen har statens pris- och kartellnämnd inte lyckats få gehör för s. k. örespåslag på varorna, som är mera direkt kostnadsrelaterade. Inom områden där importerade varor konkurrerar hårt med svenskproducerade varor om marknadsutrymmet blir procentpåslag i handeln ofta till förfång för de svenska varorna, särskilt i tider då prismedvetenheten ökar på grund av minskad köpkraft hos konsumenterna. Just nu uttalar också såväl regeringen som svenska näringslivet att konsumenterna så vitt möjligt bör handla svenskt. Vissa kvalitetsvaror inom t. ex. textilbranschen eller kapitalvaruområdet blir också onödigt dyra när procentpåslag i handelsmarginal och skatt används. Det är dags att se över prismarginalerna i handeln och deras relation till de verkliga kostnaderna för handelns hantering, transporter och marknadsfö Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller att statens pris- och kartellnämnd får i uppdrag att vid överläggningar med handelsoch marknadsföringsorganisationer kräva sådana kostnadsrelaterade prispåslag, som inte diskriminerar produkter av högre kvalitet eller av svensk tillverkning. () () () () ()
mot · G7021040 · 1984-01-23 00:00:00 — Motion 1983/84:1040 Överförande i samhällelig ägo av Edeforsens kraftverk Vattenkraftberedningen, SOU 1983:49, föreslog i sitt betänkande att Edeforsens kraftverk i Mellanljusnan skulle effektiviseras. Investeringskostnaden för detta beräknas till ca /kWh. Produktionskostnaden vid realränta och ekonomisk livslängd skulle då bli ca /kWh, alltså ett klart lönsamt projekt. Priset på råkraft ligger f. n. på och förväntas av ligga kring /kWh . Ägaren till Edeforsen, AB Hälsingekraft, anser inte att lönsamheten av en effektivisering är hög nog. Direktören för bolaget har i lokaltidningarna deklarerat att han aldrig kan tänka sig att effektivisera Edeforsens kraftverk. Detta är märkligt mot bakgrund av de goda argument som anfördes av vattenkraftberedningen för Edeforsens effektivisering. Statliga har till vattenkraftberedningen redovisat att i stort sett alla vattenkraftsprojekt /kWh är så lönsamma att man är beredd att genomföra dessa. I flera fall är man beredd att gå betydligt högre i investeringskostnad. har t. ex. aktualiserat effektiviseringar av kraftverken i Wargön och Gardikfors, som båda kostar /kWh att effektivisera. Det förefaller därför mycket sannolikt att skulle satsa på en effektivisering av Edeforsen om man fick ta över kraftverket. Ett sådant ägarbyte överensstämmer också med de löften som linje 2 gav inför folkomröstningen om kärnkraften, nämligen att samhället skall ha ett huvudansvar för elproduktionen och att tillkommande kraftproduktion skall ägas av stat eller kommun. Slutligen bör framhållas att en effektivisering av Edeforsen sannolikt skulle ge 170-180 årsverken, dvs. obetydligt färre än vad det betydligt mer kontroversiella Edänge kraftverk skulle ge (250). Regeringen bör således ta upp förhandlingar med AB Hälsingekraft om förutsättningarna för att överföra Edeforsens kraftverk till . Mot bakgrund av ovanstående yrkas att hos regeringen hemställer att ta upp förhandlingar med AB Hälsingekraft i syfte att överföra Edeforsens kraftverk till .