mot · G702544 · 1984-01-18 00:00:00 — och av svensk sång- och lektradition Den etniska och kulturella mångfald som det ökade internationella utbytet och våra många invandrargrupper berikar det svenska samhället med innebär att det är nödvändigt att också slå vakt om vårt eget svenska traditionella kulturarv. En av de kulturskatter som hotar att drunkna i ett av moderna media förmedlat svall av nya impulser är en gemensam sångskatt. En svensk forskare, , har i en avhandling visat hur genom ett århundade den svenska folkskolan och dess sångböcker - på ett självklart sätt kompletterade med psalmboken - genom generationer förmedlat en gemensam kunskap om melodier och texter, som kunnat användas för allsång och gemenskap långt utanför skolans ram. Sångskatten har genom decennierna förändrats och präglats av olika tiders mode och normer. Men förändringarna har varit förvånande långsamma och små, och en stomme av framför allt natur- och årstidsinriktad lyrik har bevarats liksom många psalmer och andliga sånger. Ett medel att även utanför skolan förankra ett gemensamt kulturarv av sång var stamsångerna. 1940-talets stamsånger känns delvis främmande och nattståndna medan andra väl varit värda att överleva. Många svenska skolbarn har t. ex. fått stifta bekantskap med vår egen nationalsång först efter det klassen hos läraren framfört en önskan snälla magistern kan vi inte få lära oss ishockeysång. Ungdomar som lämnar den obligatoriska skolan har i allmänhet mycket ringa kännedom om svenska folksagor, den ord- och begreppsskatt som tillfört vårt språk eller om svensk poesi och litteratur från till våra dagar. Många barn inhämtar mycket av detta genom egen läsning , i synnerhet om man i hemmet stimulerar och något styr deras litteraturval. Men ungdomar från icke studievana miljöer blir som vanligt handikappade. På vissa områden är det också mycket svårt för hemmen att ge den stomme och den gemensamma kunskap som kan bli till glädje i samvaron med jämnåriga och med andra generationer: det gäller behovet av en gemensam sångskatt och kännedom om svenska folklekar och danser. Sång och dans övas bäst i större grupper, och för att man skall få glädje av kunskapen bör den delas av många. om traditionerna i mycket överlevt så långt som in finns anledning känna oro för framtiden. Så här skriver i sammanfattningen av sin avhandling om den svenska skolsången: När stamsångerna upphörde att gälla 1968 skall detta ses som en föjd av en långverkande denationalisering och avveckling av traditioner i allmänhet. Som vi sett ingick åtskilliga sånger i en tradition som följer med till modern tid. Engagerade sångpedagoger har påtalat det svenska folkets möjligheter att bli ett sjungande folk men också dess oförmåga att utnyttja sina möjligheter. Vad det kommer att bli av den tradition som trots allt förts är ovisst. De klagomål på skolbarnens begränsade repertoar och undervisning i sång som vi kan lyssna till är likväl möjligen tecken på att det alltjämt finns krafter som verkar för att bibehålla åtminstone delar av det kulturarv som den traditionella skolsången består av. motioner till med begäran om åtgärder för att återskapa en grund för en gemensam sångskatt har i princip behandlats välvilligt av utskottet. Att, som kultur- och utbildningsutskotten gjort, hänvisa till det rika utbud av sång och musik som dagens samhälle erbjuder, liksom till den självständighet för enskilda kommuners skolmyndigheter som läroplanen ger, är dock att missa själva idén om det centrala i ett gemensamt arv av gemensam kunskap: om sången skall vara till glädje och sammanhållning i allsång och större grupper måste alla känna till och behärska samma sånger, åtminstone en liten kärna av sådana. För dem som hade möjlighet att vara med erbjöd upplevelsen av många tiotusen människor som spontant utanför stämde upp Du gamla Du fria ett oförglömligt minne av gemenskap och samhörighet. Fler än regelbundna kyrkobesökare bör kunna få glädjen att vid tillfälle kunna stämma in i några av våra genom tiderna mest älskade psalmer - även om inte psalmböcker finns till hands. Innan det är för sent bör till kommande generationer räddas ett lämpligt urval av sänger av våra svenska folkvisor, de mest älskade av våra psalmer och väckelsesånger och sångbart tonsatt svensk poesi av slitstark natur som t. ex. Det förtjänar också påpekas att det faktum att man i melianstadielärarutbildningen saknar obligatorisk utbildning i sång och musik gör att många barn riskerar att helt gå miste om en god sångundervisning. Med de allt större skolorna har också den gamla fina institutionen med skolkantorer - lärare med gedigen musikutbildning - snart försvunnit. Den utredning som arbetar med problemet att tillförsäkra de få återstående skolkantorstjänsterna acceptabla arbetsvillkor så att de kan besättas arbetar långsamt. Ansträngningarna att förbättra musiklärarutbildningen även med sikte på låg- och mellanstadiet bör intensifieras. Enligt vår uppfattning bör alltså i läroplanen anges en gemensam minsta stomme av väl valda sånger och lekar. Det bör också övervägas om inte det bör vara en självklarhet att elever på mellanstadiet och högstadiet skall ha undervisning i muskämnet av lärare med erforderlig kompetens. Regeringen bör låta en enmansutredare inom eller inhämta förslag från , folkrörelser, kyrkor och samfund och andra organisationer där sång och/eller danslekar fortfarande lever kvar liksom från berörda lärarförbund. Efter remissförfarande bör därefter kunna sammanställas nya stamsånger och ett minimikrav på kunskaper i gamla svenska lekar och danser, som genom den obligatoriska skolan bör göras till en del av ett bestående svenskt kulturarv i mångfaldens samhälle. En översyn bör göras med hänsyn till att dagens mellanstadielärare kan sakna musikutbildning och att bristen på behöriga lärare i musikämnet är stor på högstadiet. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi 1. att hos regeringen anhåller om åtgärder för bevarandet av en gemensam svensk sång- och lektraditon i enlighet med vad i motionen anförts, 2. att hos regeringen anhåller om att en översyn görs av muskämnets ställning inom lärarutbildningen. () () minab/gotab 1984 77575