mot · G7021653 · 1984-01-24 00:00:00 — Det är av stort värde för folkhälsan och människors välbefinnande att alla har möjlighet att idrotta. bedrevs idrott mestadels av män. är många kvinnor aktiva i motions- och tävlingsidrott. är dock kvinnorna underrepresenterade inom idrotten. Det finns all anledning att särskilt stimulera kvinnoidrotten så att den når samma omfattning och ställning som den manliga idrotten. I många fall känner sig kvinnliga idrottsutövare diskriminerade på olika sätt; de har bl. a. sämre lokaler och planer och sämre träningstider än de manliga idrottsutövarna. Den kvinnliga idrotten får mindre uppmärksamhet i massmedia. I årets budgetproposition föreslås ett förhöjt anslag till stöd för idrotten. Därmed finns utrymme att aktivera allt fler människor i olika former av idrott och att prioritera de grupper som är underrepresenterade inom idrotten, inte minst kvinnorna. Budgetpropositionen säger också att särskilda insatser bör göras för att få bl. a. fler kvinnor med i idrottsverksamhet. Hur detta skall ske anges dock inte. Vi anser att insatserna att öka andelen kvinnor inom idrotten främst bör utformas efter följande principer: Kvinnors idrottsutövande behöver inte - och bör i många avseenden inte heller - bedrivas efter exakt samma mönster som männens, framför allt inte när det gäller breddidrotten. Större uppmärksamhet än bör ägnas åt att flickor och kvinnor har speciella behov, intressen och förutsättningar. Inte minst det faktum att kvinnor än bär huvudansvaret för vård och arbete i hemmen även om de förvärvsarbetar bör tas med i beräkningen när deras möjligheter att ägna sig åt idrott byggs upp och utökas. Kvinnorna skall ha goda möjligheter att träna. När nya lokaler och planer byggs eller rustas upp skall kvinnornas behov av omklädningsrum och duschar tillgodoses. Likaså skall träningstider fördelas rättvist. Det ekonomiska stödet skall utgå på lika villkor till dam- och herridrott. Detta innebär bl. a. att de idrottande kvinnornas möjligheter att få ekonomiskt stöd till resor och träningsläger skall motsvara männens. Satsning på bra tränare är nödvändigt. För att öka antalet vuxna kvinnliga idrottare skall flickorna i skolan aktivt uppmuntras att idrotta, att pröva olika idrottsgrenar och att fortsätta idrotta. De s. k. idrottsgymnasierna betyder mycket för att idrottande ungdomar skall kunna kombinera gymnasiestudier, träning och tävlingar. Att idrottande ungdomar nu också kan byta ut ett antal veckotimmar mot ämnet specialidrott vid gymnasium på hemorten är också betydelsefullt för dem. Färre flickor än pojkar har dock använt sig av dessa möjligheter. Andelen flickor som kombinerar idrott och gymnasiestudier måste öka genom aktiv uppmuntran såväl från idrotten som från skolan. Fler kvinnliga ledare och tränare skall rekryteras. Alltför få kvinnliga idrottare fortsätter som ledare eller tränare efter sin aktiva idrottstid. Särskilt för de yngsta utövarna är det viktigt att ha någon av det egna könet att identifiera sig med och diskutera problem med. Kvinnoidrotten skall ha fler tävlingstillfällen, fler internationella tävlingar i och mer internationellt idrottsutbyte. Fler tävlingstillfällen betyder mycket för att stimulera de kvinnliga idrottarna. Särskilt viktigt är landskamper och internationella tävlingar i . Sådana tävlingar ökar också allmänhetens och massmedias intresse och gör att fler ungdomar dras till idrotten. Även om kvinnoidrotten har fått ett ökat utrymme i massmedia är den fortfarande sämre bevakad än manlig idrott. Därför är det viktigt med tävlingar som väcker massmedias intresse. Får flickorna därigenom också en stjärna att identifiera sig med, lockas många att börja med dennas idrottsgren. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om insatser för att främja kvinnors idrottsutövande. () ()