bet · G801LU5 · 1984-12-31 00:00:00 — omhandläggningen av mål rörande barn Utskottet behandlar i betänkandettvå motioner som rör frågor om barns rättsliga ställning. Motionären i motion1983/84:327 (fp) vill att regeringen ser över direktiven till utredningen ombarnens rätt och vidtar åtgärder för att påskynda utredningens arbete medfrågan om barns talerätt. I motion 1983/84:1164 (s) begärs en översyn avlagstiftningen för att förhindra många och länga processer i bl. Mofionären anser att det krävs en bättre samordning mellanföräldrabalkens och socialtjänstlagstiftningens regler. Utskottet har inhämtat yttrande från socialutskottet övermotion 1983/ 84:1164. yttrande (SoU 1983/84:2y) har fogats sombilaga till betänkandet. Med hänvisning till de tilläggsdirektiv som nyligenutfärdats för utredningen om barnens rätt avstyrker utskottet bifall till motionerna. I motion 1983184:327 av KerstinAnér (fp) yrkas att begär att regeringen ser över direktiven tillutredningen om barnens rätt och vidtar åtgärder för att påskynda utredningensarbete. Motionären erinrar om att utredningen om barnens rättskall behandla frågan om barns talerätt, något som enligt motionären är av storvikt inte minst i vårdnadskonflikter. Utredningen har emellertid, anförmotionären, "fastnat" och ägnar sig åt annat än den centrala frågan.Det är enligt motionärens mening väsentligt att utredningen får klart för sigatt den skall utreda just barns talerätt i juridisk mening och att den bör göradet med hög takt. I motion 1983184:1164 av () yrkas attriksdagen hos regeringen begär en översyn av lagstiftningen för att förhindramånga och långa processer i vårdnadsmål m.m. I mofionen pekas på att mål rörande barn kan handläggasdels i allmän domstol, dels i förvaltningsdomstol. Som ett exempel nämns attallmän domstol kan fatta beslut om umgänge eller vårdnad enligt föräldrabalkenmedan förvaltningsdomstol kan vägra verkställighet av beslutet av olika skäl.Likaså kan förvaltningsdomstol besluta om upphörande av vård enligt lagen medsärskilda bestämmelser om vård av unga (LVU), men därefter kan socialnämndförbjuda flyttning av barnet enligt socialtjänstlagen. Härtill kommermöjligheterna att överklaga de olika besluten. Detta att mål 1 Riksdagen1984/85. LU1984/85:5 2 handläggs i olika instanser medför ibland, framhållermotionären, att processer drar ut och att samma ärende prövas i olikainstanser men på olika grunder. Motionären anför att man haranledning att misstänka att möjligheterna till alla dessa prövningar iblandutnyttjas av vuxna utan att tillräcklig hänsyn tas till barnen. Att domstolarkan fatta beslut som i sin verkan är olika, måste enligt mofionären också verkaförvirrande. I mofionen påpekas vidare att skilda regler gäller enligtde olika lagarna i fråga om barns talerätt och offentligt biträde för barnet. Enligt motionären måste det för barnens skull införasnågon slags spärr mot alltför många processer och långdragen handläggning iolika led i processen. Motionären erinrar om utredningens om barnens rätt ochsocialberedningens utredningsuppdrag men menar att detta inte är tillräck-Hgtför att komma till rätta med de problem som tas upp i motionen. Åtgärder måsteenligt mofionären också vidtas för att samordna innehållet i de olikalagkomplexen samt processordningarna för att förhindra mängden och längden påprocesserna. beslöt omändringar i bl. a. (FB) bestämmelser om vårdnad och umgängesamt om verkställighet av avgöranden i sådana frågor (prop. 1981/82:168 och1982/83:165, LU 1982/83:17 och 41). Ett syfte med de nya bestämmelserna, somträdde i kraft , var att stärka barnens rättsliga ställning. 16 kap. FB regleras vem som skall ha vårdnaden om ett barnsamt rätten till umgänge med barnet. Enligt 6 kap. 3 § FB står ett barn frånfödelsen under vårdnad av båda sina föräldrar, om dessa är gifta med varandra,och i annat fall av modern ensam. Ingår föräldrarna senare äktenskap medvarandra står barnet från den fidpunkten under vårdnad av båda föräldrarna. Dengemensamma vårdnaden fortsätter i princip att gälla också efter en äktenskapsskillnadmellan föräldrarna. Ogifta föräldrar kan genom en anmälan till pastorsämbetet fågemensam vårdnad om sina barn (6 kap. 4 § FB). I vissa fall kan den gemensammavårdnaden upplösas och vårdnaden anförtros endast den ena av föräldrarna elleren eller två särskilt förordnade förmyndare. Sålunda kan vårdnaden tilläggasden ena föräldern vid en skilsmässa eller om den andra föräldern har gjort sigskyldig till missbruk eller försummelse eller i övrigt brustit i omsorgen ombarnet på ett sätt som medför bestående fara för barnets hälsa eller utveckling(6 kap. 5 och 7 §§ FB). Har endast den ena föräldern vårdnaden om barnet kanvårdnaden i vissa fall flyttas över till den andra föräldern (6 kap. 6 och 7 §§FB). Vårdnaden kan också under vissa bestämda förutsättningar anförtrosfosterföräldrar (6 kap. 8 § FB). 6 kap. FB innehåller också bestämmelser om attett barn har rätt till umgänge med en förälder som inte är vårdnadshavare (6kap. 15 § FB). Barnet har också rätt till umgänge med annan som står barnetsärskilt nära. LU 1984/85:5 3 Mål om vårdnad och umgänge samt om överflyttning avvårdnaden handläggs av allmän domstol, dvs. i första instans av fingsrätt medmöjlighet att överklaga avgörandet till hovrätt och därefter, under vissaförutsättningar, till högsta domstolen. I21 kap. FB finns bestämmelser om verkställighet av allmän domstols avgörandenom vårdnad och umgänge m. m. (21 kap, 1-6 §§ FB). Dessutom innehåller kapitletregler om överflyttning av barn i andra fall. Barnets vårdnadshavare kannämligen, även om dom eller beslut inte föreligger, begära att barnet skallöverflyttas till vårdnadshavaren, när barnet vistas hos någon annan (21 kap. 7§ FB). Länsrätt är beslutande myndighet i frågor om verkställighet m. m.Länsrättens beslut kan överklagas fill kammarrätt och därefter, med vissabegränsningar, till regeringsrätten. Socialtjänstreformenträdde i kraft . I lagstiftningen finns bestämmelser om vårdav barn i vissa fall utanför det egna hemmet. Enligtsocialtjänstlagen (1980:620) kan en underårig med socialnämndens medgivande tasemot för stadigvarande vård och fostran i ett enskilt hem som inte tillhörnågon av barnets föräldrar eller någon annan som har vårdnaden om barnet (25§). kan därvid eller tills vidare förbjuda den somhar vårdnaden om barnet att ta barnet från det hem där det vårdas, om det finnsrisk som inte är ringa för att barnets kroppsliga eller själsliga hälsa skadasom det skiljs från hemmet (28 §). beslut kan överklagas hoslänsrätten och vidare till kammarrätt och regeringsrätten. Ilagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) regleras närbarn kan beredas vård utanför det egna hemmet utan vårdnadshavarens samtycke.Sådan vård skall beredas barnet om brister i omsorgen om barnet eller någotannat förhållande i hemmet medför fara för barnets hälsa eller utveckling. Vårdutanför hemmet kan också komma i fråga om barnet utsätter sin hälsa ellerutveckling för allvarlig fara genom missbruk av beroendeframkallande medel,brottslig verksamhet eller något annat därmed jämförbart beteende (1 §).Beslut om vård enligt LVU meddelas av länsrätten efter ansökan avsocialnämnden. Enligtgällande bestämmelser i har föräldrarna, och i vissa fall ävensocialnämnden, rätt att väcka och föra talan beträffande vårdnaden om ellerumgänge med ett barn. Barnet självt kan inte väcka en sådan talan. I någrafall, då en förälder redan har väckt talan om vårdnaden, har man emellertid irättspraxis ansett att också barnet kan föra talan i målet som part (se NJA1968 s. 292 och 1983 s. 170). Förhållandena har i dessa fall varit speciella såtill vida att förälderns talan inte har förts mot den andra föräldern. Närdet gäller mål eller ärenden enligt socialtjänstlagen har den som fyllt 15 årrätt att själv föra talan. För barn förs barnets talan i stället avställföreträdare för barnet. Den som står under någons vårdnad anses inte kunnafå bistånd enligt socialtjänstlagen mot vårdnadshavarens vilja, om biståndetrör en fråga beträffande vilken bestämmanderätten enligt 6 kap. LU 1984/85:5 4 11§FBfillkommer vårdnadshavaren (jfr RÅ 83 2:14 och 2:18). 11 § FB sägsatt vårdnadshavaren har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rörbarnets personliga angelägenheter. Vårdnadshavaren skall därvid i takt medbarnets stigande ålder och utveckling ta allt större hänsyn till barnetssynpunkter och önskemål. Ävennär det gäller mål eller ärenden enligt LVU har den som fyllt rätt attsjälv föra talan, medan talan för barn förs av ställföreträdare förbarnet. Till skillnad från vad som gäller enligt socialtjänstlagen kan ettbarn få vård enligt LVU även om detta skulle inkräkta på den bestämmanderättsom barnets vårdnadshavare har enligt FB. I samband med behandlingen av proposition1982/83:165 om verkställighet av avgöranden om vårdnad eller umgänge m.m.behandlade utskottet frågan om vilken myndighet som skulle vara beslutande idessa frågor. Utskottet (LU 1982/83:41) erinrade om att utredningen (Ju1977:08) om barnens rätt i sitt betänkande SOU 1979:63 föreslagit attverkställighetsmålen skulle flyttas från länsrätterna till de allmännadomstolarna medan departementschefen i propositionen förordat att målen ocksåi fortsättningen skulle handhas av länsrätterna. Utskottet vill för sin del framhålla att vissafördelar skulle kunna uppnås om verkställighetsfrågorna handlades av allmändomstol. a. skulle muntlig förhandling som regel förekomma. Utskottet erinrarvidare om att utskottet tidigare uttalat attumgängessabotage från vårdnadshavarens sida kan visa att denne är olämplig somvårdnadshavare och att en omprövning av vårdnaden därför kan vara påkallad. Moten överflyttning talar emellertid att det föreligger en risk för attverkställighetsmålen kompliceras och försenas om medverkställighetsfrågan själva frågan om vårdnaden eller umgänget på nytt skallprövas. Enligt propositionen har det också visat sig att det i det storaflertalet mål om verkställighet inte är påkallat att allmän domstol omprövardet tidigare avgörandet om vårdnad eller umgänge. Att det i vissa fall kanfinnas ett behov av att ompröva vårdnaden eller umgänget utgör enligtutskottets mening inte vägande skäl för att också verkställighetsmålen börprövas av allmän domstol. Av stor betydelse är enligt utskottets mening vidaredet faktum att länsrätterna har erfarenhet av såväl den aktuellatypen av verkställighetsmål som närliggande mål rörande sociala frågor.Länsrätternas organisation är dessutom, som framhålls av både utredningen ochdepartementschefen, väl anpassad för praktiska verkställighetsfrågor och för enskyndsam handläggning. Härtill kan läggas att behovet av muntliga förhandlingari verkställighetsmålen tillgodoses genom en i propo-sifionen föreslagen regelom att länsrätterna skall hålla sådana förhandlingar om det inte är uppenbartobehövligt. Sammanfattningsvisanser därför utskottet att departementschefen har anfört övertygande skäl försin ståndpunkt att verkställighetsmålen alltjämt bör handläggas avlänsrätterna. LU 1984/85:5 5 tillkallades utredningen (Ju 1977:08) ombarnens rätt för att utreda frågan om en förstärkning av barns rättsligaställning. Utredningsuppgifterna ansågs inte behöva preciseras närmare.Utredningen borde enligt direktiven (dir. 1977:25) i en första etapp inriktasitt arbete på att mera diskussionsvis presentera olika uppslag och förslagtill lösningar, gärna i form av alternativ. i ett första delbetänkande (SOU 1978:10) föreslagit att ett förbudmot aga av barn togs in i , något som också genomfördes den 1 juH1979 (prop. 1978/79:67, LU 1978/79:11), föreslog utredningen i ett andradelbetänkande (SOU 1979:63) omfattande ändringar i regler omvårdnad, umgänge och överlämnande av barn. Förslagen har lagts till jgrund förny lagstiftning om vårdnad och umgänge m. m. 1981/82:168 och1982/83:165, LU 1982/83:17 och 41). Vissa av utredningens förslag ansågs dockbehöva övervägas ytterligare. Det gällde bl. a. frågan om talerätt ochrepresentanter för barn i mål om vårdnad m. m. Itilläggsdirektiv (dir. 1982:25) gavs utredningen i uppdrag att fullföljaarbetet med frågan om talerätt och representanter för barn i vårdnadsmål m. m.Utredningen skulle också överväga hur barns rättsliga ställning kan stärkas imål och ärenden enligt socialtjänsflagen och LVU, Vidare lades en del ytterligareuppgifter på utredningen. Det gällde dels en utvärdering av 1974 årsförmynderskapslagstiftning och frågor i övrigt rörande lagstiftningen omförmynderskap och godmanskap, dels en översyn av lagsfiftningen om adoption,dels vissa frågor om skydd för ofödda och äktenskap med minderåriga. Utredningenhar sedan fått nya filläggsdirekfiv (dir. 1984:34). I dessa sägsatt frågan om det fortsatta arbetet inom utredningen har tagits upp iskrivelser till regeringen och i den nu aktuella motionen 1983/84:327. Enligtdirektiven överväger utredningen f. n. frågorna om talerätt och representanterför barn i mål om vårdnad m. m. medan man hitfills endast i begränsadut.sträckning kommit in på de andra frågor som utredningsuppdraget avsåg. Utredningensuppgifter bör enligt direktiven preciseras närmare än som har skett.Samtidigt förs en del av utredningens uppgifter över till andra utredningareller kommittéer som, anförs i direktiven, har större möjligheter att ta itumed dessa uppgifter . Översynen av lagstiftningen omförmynderskap och godmanskap anförtros således åt en särskild utredare (dir.1984:35). Vidare förs frågorna om skydd för ofödda över fillinseminationsutredningen (Ju 1981:04, dir. 1984:36), och uppdraget rörandeäktenskap med minderåriga skall enligt direktiven fullföljas avfamiljelagssakkunniga (Ju 1970:52). Utredningen om barnens rätt skall ifortsättningen överväga frågor om talerätt och representanter för barn i mål omvårdnad m.m., barns rättsliga ställning enligt socialtjänstlagen m.m.,handläggningen av må! eller ärenden om vårdnad om eller vård av barn ochsekretesskydd för barn. I direkfiven anges närmare utredningens uppgifter i LU 1984/85:5 6 Dessutom skall utredningen fullfölja sitt tidigare uppdrag beträffandevissa frågor om adoption. Såvittgäller frågan om talerätt och representanter för barn sägs i direktiven bl. a.att utredningens uppgift skall vara att undersöka om, och i så fall i vilken utsträckning,ett barn skall ha rätt att självt väcka talan eller föra talan i mål om vårdnadeller umgänge samt att föreslå de ändringar i gällande regler som kan behövasför att en sådan talerätt för barnet skall komma till tydligt uttryck ilagstiftningen. Utredningen skall även överväga om barnet också på annat sättkan ges ett starkare inflytande på rättegången i vissa fall, t. ex. genom enrätt att överklaga domstolens avgörande även när barnet inte hardeltagit som part i rättegången. Vidare skall utredningen ta ställning tillfrågan om ett barn, i de fall då en rätt att föra talan bör fillkomma barnet, ivissa fall skall kunna föra denna talan på egen hand eller om enställföreträdare alltid måste utses att föra barnets talan. Utredningen skall isammanhanget pröva om det är en ändamålsenlig lösning att låta barnetföreträdas av en god man i de fall då barnets talan anses böra föras av enställföreträdare för barnet eller om man bör välja en annan ordning. Enligtdirekfiven skall utredningen, när det gäller barns rättsliga ställning enligtsocialtjänstlagen m.m., överväga frågan om hur reglerna i socialtjänstlagen omtalerätt för barn bör tolkas i olika situationer mot bakgrund avföräldrabalkens bestämmelser om vårdnadshavarens bestämmanderätt. Utredningenbör i den delen föreslå de ändringar och förtydliganden som kan vara påkallade.Utredningen skall dessutom tillhandahålla det underlag som behövs förställningstagande till frågan om förordnande av kontaktperson för barn. Vidaresägs i direktiven att när det gäller vård enligt LVU uppkommer frågan hurbarnets rätt skall kunna tas till vara när barnet och dess vårdnadshavare harstridande intressen. Problem kan även tänkas uppkomma i mål eller ärendenenligt socialtjänsflagen i fall då barnet får anses ha rätt till bistånd enligtdenna lag oberoende av vårdnadshavarens inställning, t. ex. i fråga omflyttningsförbud. Utredningen skall utreda och lägga fram förslag om hur barnetkan ges en starkare ställning i de mål eller ärenden som det nu är fråga om.Utredningen skall i denna del samråda med rättegångsutredningen (Ju 1977:06),socialberedningen (S 1980:07) och rättshjälpskommittén (Ju 1982:01). uppdrag i frågan om handläggningen av mål eller ärenden om vårdnadom eller vård av barn innehåller direktiven följande. För ett barns trygghet är det angeläget attupprepade processer i fråga om vårdnaden om eller vården av barnet kanundvikas. Det ligger visserligen i sakens natur att ett avgörande i en sådanfråga måste kunna omprövas om förhållandena senare ändras. Erfarenheten visaremellertid att möjligheten till omprövning kan missbrukas och utnyttjas även ifall då det inte ligger i barnets intresse att frågan om vårdnaden eller vårdenprövas på nytt. Utredningenbör överväga om missbruk av detta slag kan förhindras genom en ändring avreglerna om handläggningen i mål eller ärenden om LU 1984/85:5 7 vårdnadom eller vård av barn. En tänkbar lösning är att införa ökade möjligheter fördomstolen att avgöra målet eller ärendet på handlingarna i fall då den väcktatalan framstår som obefogad med hänsyn till ett fidigare avgörande. En annanlösning är att ställa upp begränsningar i rätten att överklaga ettvårdnadsavgörande e. d. Alternativt kan man kanske tänka sig ändringar i deregler om rättshjälp som är av intresse i detta sammanhang. Det bör ståutredningen fritt att diskutera andra lösningar. Enfråga av annat slag är i vad mån man bör vidta särskilda åtgärder för att fillföradomstolarna barnpsykologisk sakkunskap vid handläggningen av särskiltkomplicerade mål eller ärenden om vårdnad om eller vård av barn. Utredningenbör överväga denna fråga och föreslå de åtgärder som kan anses påkallade. I direktiven sägs att utredningen i ovan nämndafrågor skall samråda med rättegångsutredningen (Ju 1977:06), som enligt uppgifti direkfiven i sitt fortsatta arbete torde komma in på närgränsande frågor. Socialberedningen(S 1980:07) tillkallades för att i enlighet med beslut följaoch utvärdera socialtjänstreformen (dir. 1980:45 och 1981:55). I december 1982ersattes beredningens fidigare direkfiv med nya (dir. 1982:106). Enligt de nyadirektiven fick beredningen därmed mera preciserade direktiv för sitt fortsattaarbete som den gavs i uppdrag att överväga vissa nya delfrågor. Utgångspunktenför beredningens utvärdering av socialtjänstreformen skall enligt direktivenvara att den nya lagstiftningen skall ligga fast i sina grunddrag. Med hänsynhärtill och till angelägenheten av att beredningen kan arbeta snabbt är det,anförs i direkfiven, nödvändigt att under utvärderingen främst koncentreraarbetet till vissa bestämda områden, vilka anges i direktiven. Beredningen hardock frihet att ta upp de frågor som aktuaHseras under den allmännauppföljningen. Beredningenskall vidare fullfölja en översyn av LVU och därvid bl. a. följa tillämpningenav lagen och överväga om den i dess olika delar har fått en lämplig utformning.I detta arbete skall beredningen samråda med utredningen om barnens rätt. I betänkandet behandlar utskottet två mofioner somväcktes under den allmänna motionsfiden . I motionerna tas upp frågor somrör barns rättsliga ställning. Motionerna har också anknytning till det arbetesom bedrivs inom utredningen (Ju 1977:08) om barnens rätt. Imotion 1983/84:327 (fp) pekas på att utredningen om barnens rätt skall behandlafrågan om barns talerätt. Utredningen sysslar emellerfid enligt motionären medannat än denna centrala fråga. Motionären yrkar därför att begär attregeringen ser över direktiven fill utredningen och vidtar åtgärder för attpåskynda dess arbete. Som framgår avredogörelsen ovan (s. 5 f.) har utredningen om barnens LU 1984/85:5 8 rättnyligen genom tilläggsdirektiv (dir. 1984:34) fått sitt uppdrag begränsat ochnärmare preciserat. Av tilläggsdirektiven framgår bl. a. att utredningen f. n.överväger frågor om talerätt och representanter för barn i mål om vårdnad m.m.Uppdraget i den delen skall enligt tilläggsdirektiven fullföljas. I direktivenanges närmare de frågor som utredningen härvid skall överväga. mening är syftet med mofionen tillgodosett genom utfärdandet av denya direktiven fill utredningen om barnens rätt. Någon åtgärd från riksdagenssida med anledning av motionen är därför inte påkallad. Utskottet avstyrkersåledes bifall till mofion 327. Motionäreni motion 1983/84:1164 (s) erinrar om att mål enligt (FB) omvårdnad om och umgänge med barn prövas av allmän domstol medan frågor omverkställighet av beslut om vårdnad eller umgänge enligt FB samt mål enligtsocialtjänstlagstiftningen behandlas av förvaltningsdomstol. Ett ärenderörande ett barn kan, framhåller mofionären, prövas av olika instansersamtidigt men på olika grunder. Enligt motionären måste det för barnens skullinföras någon slags spärr mot alltför många processer och långdragenhandläggning i olika led i processen. Åtgärder måste också vidtas för attsamordna bestämmelserna i och socialtjänstlagstiftningen. I motionen yrkasatt hos regeringen begär en översyn av lagstiftningen för attförhindra många och långa processer i vårdnadsmål m.m. Utskottetvill till en början erinra om att den rättsliga vårdnaden om ett barn enligt FBbl. a. innebär att den som har vårdnaden om barnet har ett ansvar för barnetspersonliga förhållanden och skall se fill att barnets behov bhr fillgodoseddaoch att det får den fillsyn, försörjning och utbildning som behövs. Vårdnadshavareär i regel barnets föräldrar eller en av dem. Frågor om vårdnaden, hksomspörsmål om umgängesrätt med barnet, kan aktualiseras bl. a. vid en skilsmässamellan föräldrarna. Sådana frågor prövas som tidigare nämnts av allmän domstol,dvs. i första instans av tingsrätt med möjlighet till överprövning i hovrättoch, under vissa förutsättningar, högsta domstolen. Vägrar en förälder atträtta sig efter domstolens beslut om vårdnad eller umgänge kan den andraföräldern begära hos förvaltningsdomstol att beslutet verkställs. Medförvaltningsdomstol avses instansordningen länsrätt, kammarrätt ochregeringsrätten. a. att stärka barnens rättsliga ställning infördes den 1 juli 1983nya bestämmelser om vårdnad och umgänge samt om verkställighet av sådanaavgöranden (prop. 1981/82:168 och 1982/83:165, LU 1982/83:17 och 41). Iförarbetena diskuterades, som framgår ovan (s. 4), frågan omverkställighetsmålen skulle flyttas från förvaltningsdomstolarna fill de allmännadomstolarna. Därvid ansågs övervägande skäl tala för att målen också ifortsättningen borde handläggas av förvaltningsdomstol. Utskottetvill vidare peka på att man måste skilja den rättsliga vårdnaden om ett barnfrån den fakfiska vården av barnet. Inget hindrar att den faktiska vårdenutövas av annan än vårdnadshavaren. Denne kan exempelvis överlämna den faktiskavården till fosterföräldrar utan att det härigenom LU1984/85:5 9 sker någon ändring i hans eller hennes rättsliga vårdnad.I socialtjänstlagen (1980:620), som i princip bygger på frivilHghet, reglerasbl. a. förfarandena i samband med att ett barn tas emot och vårdas i ett annathem än vårdnadshavarens. Ett barn kan också utan vårdnadshavarens samtyckeberedas vård utanför det egna hemmet, om det brister i omsorgen om barnet ellerom barnet genom sitt beteende själv utsätter sin hälsa eller utveckling förallvarlig fara. Regler härom finns i lagen (1980:621) med särskildabestämmelser om vård av unga (LVU). Mål enligt socialtjänstlagen och LVU prövasav förvaltningsdomstol. Som anförs i motionen och i socialutskottets yttrande kanbåde bestämmelserna i om vårdnad m.m. och reglerna isocialtjänstlagstiftningen om vård bli aktuella beträffande ett och samma barn.Lagutskottet delar socialutskottets uppfattning att systemet kan verkaförvirrande och skapa osäkerhet hos inblandade parter. Systemet kan ocksåmissbrukas av t. ex. föräldrar som är oense i vårdnadsfrågan.