bet · G801NU2 · 1984-12-31 00:00:00 — har huvudsakligen befattat sig med varor.Undantagen omfattar sådana tjänster som kompletterar eller stödjer handeln medvaror, exempelvis transportförsäkringar. Vid ett ministermöte rekommenderadesde enskilda medlemsländerna att göra nationella studier om tjänstehandeln medsikte på beslut i frågan om, och i så fall hur, skallbefatta sig med dessa frågor. Den svenska studien är färdigställd ochtillsändes . har intagit enmycket skepttsk hållning och driver linjen att tjänstehandeln skall diskuterasinom . negativa inställning till att frågan diskuteras i GATTbottnar bl. a. i en önskan att skydda den inhemska tjänstesektorn samt atttillförsäkra sig en större del av världshandeln med tjänster, vilket ansesbättre kunna tillfredsställas inom ramen för . På ett rådsmöte som hölls i början av november 1984motsatte sig deltagande ett amerikanskt förslag om bildande av enarbetsgrupp för tjänstehandelsfrågor i . Ytterligare diskussioner i dennafråga kommer att äga rum när de kontrakterande parterna möts i slutet avnovember 1984. Inom har tjänstehandelsfrågorna funnits pådagordningen alltsedan organisationen bildades. har intressethuvudsakligen koncentrerats på försäkrings- och transportbranscherna. VidUNCTAD VI beslöts att sekretariatet skullefortsätta att studera tjänstehandeln, i första hand tjänsternas roll iutvecklingsprocessen. Under senaste styrelsemöte (TDB 29) kunde dockinte och i-länder enas om hur ett arbetsprogram för tjänstehandel iUNCTAD skulle utformas. roll i arbetet med tjänstehandeln är därmedfortfarande oklar. NU1984/85:2 11 Internationellt samarbete rörande tekniska ochadministrativa handelshinder En översikt över pågående nordisktsamarbete i fråga om tekniska handelshinder har lämnats i Nordiska ministerrådetsberättelse rörande det nordiska samarbetet inför session år1984. Där anförs (s. 267) bl. De nordiska länderna samarbetarinom en rad olika områden för att undanröja tekniska handelshinder. Inom vissaområden, t. ex. arbetarskydd och elsäkerhet, har sådant samarbete pågått underen . Verksamheten varierar såväl vad gäller inriktning som karaktär.På vissa områden syftar samarbetet endast till informationsutbyte, medanmålsättningen på andra områden kan vara att utarbeta förslag till gemensammanordiska regler och/eller att försöka harmonisera redan befintliga sådana.Samarbete finns även på provningssidan, t. ex. NORDTEST och EMKO,liksorri i fråga om standardisering, INSTA. De nordiska länderna liksom övrigaEFTA-länder deltar även i de konventioner och avtal om ömsesidigt erkännande avprovningsresultat som utarbetats inom ramen för EFTA. Internordiskt samarbete förekommer dels inomprodukt/branschoriente-rade områden, dels inom mer övergripande icke direktproduktrelaterade områden. Till de förra hör samarbete på områdena fordon,byggsektorn, elektrisk utrustning, läkemedel och tryckkärl. Tillicke-produktorienterade områden hör samarbete beträffande arbetsmiljö,konsumentfrågor och miljövård. Det här uppräknade samarbetet syftar i förstahand till att samordna och förbättra t. ex. säkerheten, hälso- och miljöskyddeti de nordiska länderna. I den mån samarbetet resulterar i harmoniseradeföreskrifter i de nordiska länderna bidrar de därmed till att undanröja tekniskahandelshinder länderna emellan. I berättelsen redovisas också hurde nordiska länderna samarbetar inför arbetet i olika internationellaorganisationer. De nordiska länderna söker fortlöpande ta ttll vara möjlighetentill gemensamma nordiska ställningstaganden. I inleddes under hösten1983 ett arbete inriktat på att kartlägga hinder för handeln mellan de nordiskaländerna. Kartläggningen gjordes på regeringens uppdrag av kommerskollegium. delrapport lämnades en översiktlig redovisning av dehandelshinder som hade påtalats och i en sammanställning i mars 1984redovisades resultatet av utredningsarbetet. Ett 70-tal olika hinder genomlagstiftning eller administrativ praxis hade anmälts. Hindren avsåg bl. a.tullprocedurer och dokumentation, provning, godkännande och märkning,säkerhetsbestämmelser för motorfordon samt skiljaktigheter i byggbestämmelseroch livsmedelslagstiftning. Vid det nordiska handelsministermötet i idecember 1983 diskuterades bl. a. det svenska initiativet till.en kartläggningav handelshindren i . Handelsministrarna rekommenderade nordiskaämbetsmannakommittén för handelspolitik att följa och vid behov samordnaarbetet i de olika länderna med att identifiera och avlägsna administrativa ochtekniska NU1984/85:2 12 Ett kartläggningsarbetemotsvarande det svenska har härefter inletts i de övriga nordiska länderna.Ämbetsmannakommittén har påbörjat ett arbete syftande till attundanröja de karttagda handelshindren. I samband med den s.k. Tokyorundaninom träffades bl. a. en överenskommelse om tekniska handelshinder, tillvilken har anslutit sig. GATT-överenskommelsen innebär att tekniska föreskrifteroch standarder inte får utarbetas, antas eller tillämpas med avsikt att skapahinder för den internationella handeln. Importerade varor får inte hellerdiskrimineras till förmån för inhemskt producerade varor. Om det finns lämpligainternationella standarder skall dessa läggas till grund för nationellatekniska föreskrifter eller standarder. Undantag från denna bestämmelse gällert. ex. då en internationell standard inte är ändamålsenlig för att skyddamänniskors hälsa och säkerhet eller då den är tekniskt föråldrad. För attunderlätta harmoniseringen av tekniska föreskrifter och standarder skallparterna inom ramen för sina resurser delta i resp. internationelltstandardiserande organs arbete med att utarbeta internationella standarder.Tekniska föreskrifter och standarder som har utarbetats och som bedöms få enväsentlig inverkan på andra parters handel skall anmälas. Sådana uppgifter somavser tekniska föreskrifter skall också notifieras andra parter viaGATT-sekretariatet. Överenskommelsen innehåller även bestämmelser omkonsultation, biläggande av tvister och sanktioner. Inom EFTA hade under mänga år innan GATT-överenskommelsenträffades pågått ett arbete i syfte att minska tekniska handelshinder.Överenskommelsen i innebar en utvidgning av de åtaganden som redanhade gjort i EFTA. Vid ett möte mellan regeringschefer i maj1984 bekräftades den stora betydelse EFTA-länderna fäster vid att kvarståendehandelshinder inom EFTA och mellan EFTA och EG avskaffas. I den deklarationsom regeringscheferna antog erinrades om vad som gemensamt hade uttalats vidministermötet mellan EFTA och EG och utpekades bl. a.ursprungsregler, gränsformaliteter och harmonisering av tekniska föreskriftersom områden där initiativ till samarbete mellan EFTA och EG snabbt borde tas.När det gällde det interna EFTA-samarbetet uttalades i deklarationen bl. a.att EFTA-länderna skulle fortsätta sin strävan att avskaffa och förhindraicke-tariffära hinder som har en handelssnedvridande effekt och att ländernaförband sig att icke tillskapa nya sådana hinder. För frågor som rörundanröjande av tekniska handelshinder mellan EFTA-länderna har häreftertillsatts en särskild kommitté, to Trade.Kommittén har bl. a. till uppgift att behandla utbyte av information omharmonisering av tekniska föreskrifter och standarder. ömsesidigt godkännande av provning, kontroll ochcertifiering av produkter samt ytterligare frågor av motsvarande karaktär.Kommittén utgör för det samarbete om undanröjande avtekniska handelshinder som överenskoms mellan EG och EFTA vid det ovan nämndamötet på ministernivå. Särskild utredningsman för samordning För att fortsattsvenskt,utredningsarbete och svenskt deltagande i internationellförhandlingsverksamhet inom området handelshinder skall kunna koordineras harenligt beslut av regeringen departementsrådet som särskild utredare. Den internordiska handeln uppgickår till , vilket motsvarade av de nordiskaländernas totalimport. Den nordiska andelen av resp. lands import och exportuppvisar relativt stora variationer kring detta genomsnitt: i % av totalexport Den internordiska handeln harminskat i omfattning . a. har detta förhållandelegat bakom den intensifierade samverkan som eftersträvas. Arbetet med attförverkliga tanken på som hemmamarknad pågår på flera områden. Avväsentlig betydelse för en fortsatt utveckling mot som hemmamarknad ärbl. a. det handlingsprogram för ekonomisk utveckling och full sysselsättningsom har aviserats till session . Nordiska rådetutfärdade vid sin session en rekommendation att Nordiska ministerrådetskall konkretisera riktlinjerna för ekonomisk politik och nordiskt ekonomisktsamarbete med sikte på att lägga fram ett sådant handlingsprogram. Vidare kan idetta sammanhang nämnas de nordiska justitieministrarnas arbete på attharmonisera näringsrättslagstiftningen samt de nordiska handelsministrarnasarbete på att undanröja administrativa och byråkratiska hinder (se även s. 11).På det industripolitiska området pågår en NU1984/85:2 14 systematisk analys av möjligheterna att införa lättnader igällande nattonella bestämmelser som rör investeringar och etableringar övergränserna i . (samarbetsministrarna) beslöt vid sitt möte 1983 attlåta ministerrådssekretariatet företa en kartläggning av de aktivite ter som f. n. bedrivs på nordiskt plan med anknytning till . En brett upplagd kartläggningsrapport har utarbetats. I rapporten preciseras begreppet som hemmamarknad till att avse åtgärder som syftar till att ge nordiska företag obehindrad tillgång till den nordiska marknaden och att därmed skapa en grund för större konkurrens förmåga på världsmarknaden. I berättelsenom det nordiska samarbetet till session år 1984 redovisasde mest centrala slutsatserna i rapporten: - fungerarredan i dag i hög grad som en hemmamarknad för handel med industrivaror, mendäremot inte på samma sätt i fråga om andra varor, tjänster eller kapital. - De hinder somfinns för handel och produktion över gränserna i har samband med iförsta hand icke-tariffära och byråkratiska handelshinder och subsidiepolittk. - Internationellaförpliktelser, främst i förhållande till och , sätter vissa gränserför isolerade nordiska lösningar. Det sägs vidare i berättelsen attNordiska ministerrådet avser att dra upp riktlinjer för det fortsatta arbetetpå att förverkliga önskemålet om som en hemmamarknad. Syftet är attdärmed hålla samman det nordiska samarbetet och att ge underlag för enkoncentration av insatserna på de områden där de behövs bäst. Den svenskesamarbetsministern, statsrådet , preciserade i ett anförandevid sessionen denna avsiktsförklaring ytterligare genom att ange attministerrådet kommer att ge nödvändig politisk och budgetmässig prioritet åtsådana samarbetsaktiviteter som syftar till att skapa en reell nordiskhemmamarknad med mer än 22 miljoner invånare. De nordiska finansministrarnas arbete på att inomOECD-reglernas ram eliminera valutamässiga hinder för industriellt samarbete iNorden är ytterligare ett exempel på konkreta projekt i det nordiskasamarbetet. I rekommendation nr 3/84 har sålunda ministerrådetuppmanats att främja ekonomisk och industriell utveckling i genomåtgärder för friare kapitalrörelser och valutapolitiskt samarbete samtinitiativ som syftar till en friare nordisk aktiemarknad. Genom beslut vid denordiska finansministrarnas möte i uppdrogs åtnordiska ämbetsmannakommittén för valutafrågor och finansiella frågor attutforma ett förslag till uttalande avseende denna rekommendation. Kommitténsförslag har härefter utarbetats, godkänts och översänts till iform av ett meddelande från (finansministrar- NU1984/85:2 15 na) om rekommendation nr 3/84angående en friare nordisk kapitalmarknad. I meddelandet anförs bl. Oklarhet har----- bestått, i varje fall i den allmännadebatten om den exaktainnebörden av OECD-stadgans bestämmelser. Från vissa håll har hävdats attutrymme skulle finnas inom ramen för stadgan för åtgärder som syftar till attetablera en gemensam nordisk eller exempelvis norsk-svensk aktiemarknad. Den svenske finansministern tog därför upp frågan direktmed generalsekreterare vid ett besök i . Det svarsom erhölls var entydigt och innebär att undantagsbestämmelserna ej kundetillämpas för selektiva åtgärder inom . Även om en svensk selektivliberalisering gentemot uttryckligen gavs karaktären av ett första stegi riktning mot en generell liberalisering, skulle en sådan stå i strid medstadgans bestämmelser och inte ha några utsikter att accepteras av övrigaOECD-länder. Mot bakgrund av ovanstående får det nu anses till fulloklarlagt, att det ej finns möjlighet att åstadkomma någon nordisk särordninginom kapitallibe-raliseringsområdet utan att direkt bryta mot . Ienlighet med Nordiska ministerrådets (finansministrarna) uttalande den 16november 1983 skall den nordiska ämbetsmannakommittén för valutafrågor ochfinansiella frågor behålla ärendet rörande kapitalliberaliseringsåtgärder pådagordningen så att nya överväganden om generella liberaliseringar kan inledasom nuvarande hänsyn till betalningsbalanssituationen och penningpolitikenskulle få mindre betydelse. Detta uttalande gäller fortsatt. 1984(prop. 1983/84:100 bil. 5 s. 106) kommenterades samarbete med EG ochEFTA-länderna av statsrådet som uttalade: Regeringen fäster stor vikt vid attstärka och aktivera samarbetet med de europeiska gemenskaperna (EG) och inomden europeiska frihandelssam-manslutningen (EFTA). /84upphör de särskilda övergångsarrangemangen för vår pappersexport till EG. Denstora tullfria marknaden i med 300 miljoner konsumenter är därmedett faktum. Våra ansträngningar kan nu koncentreras på att utveckla andraformer av ekonomiskt samarbete mellan EFTA-länderna och EG. ägde för första gångenett ministermöte rum mellan EG, dess medlemsländer och EFTA-länderna. Vid mötetantogs en deklaration i vilken framhålls betydelsen av den frihandel och detsamarbete som har vuxit fram sedan frihandelsavtalen mellan EFTA-länderna ochEG tillkom . I deklarationen anges dessutom riktlinjerför hur samarbetet mellan EG och EFTA-länderna skall förstärkas inom olikaområden, såsom forskning och utveckling, standardisering och förenkladegränsformaliteter. Vid samma månad antogs endeklaration och ett arbetsprogram som tillsammans uttrycker EFTA-ländernasavsikt att i fortsättningen i än högre grad samarbeta i de många ekonomiska och handelspolitiska frågor där de har gemensamma intressen. Ideklarationen understryks vikten av att samarbetet med EG vidareutvecklas i denfortsatta EFTA-verksamheten. Inriktningen är att åstadkomma en verkligeuropeisk hemmamarknad. När det gäller bilaterala kontakter med EG kannämnas att ett s. k. högnivåmöte äger rum kring internationella ochhandelspolitiska frågor. Ett samarbete mellan och EG pågår också inomen rad områden utanför frihandelsavtalets ram. Detta gäller t. ex. forskning,transportfrågor, miljövård, konsumentfrågor, u-landsbistånd, skatter, varumärkenoch tekniska handelshinder. Fördelningen av utrikeshandel, m. m. Den svenska exportens och importensfördelning på olika ländergrupper framgår av nedanstående figur. Procentuell fördelning med avseende på exportmarknad resp. leverantörsland övr.UHHnder 6.9 OPEC 6.6 LHärxJer 5.6 OPEC Statshandelsiander,6.9 Källa: Aktuellt i handelspolitiken nr1/84, NU1984/85:2 17 export till till ca . Exporten har istort sett varit i löpande priser, vilket innebär att den reellt harminskat. Dess andel av den totala svenska exporten har minskat från år1975 till . Den största exportmarknaden i är numeraSovjetunionen, sedan exporten till har gått tillbaka kraftigt. Exportenttll består till ca tre fjärdedelar av hel- och halvfabrikat, främstmaskiner och apparater. är också en relativt betydande marknad försvensk export av livsmedel. har den traditionella exportenkompletterats med entreprenadarbeten, bl. a. stora hotell- och kontorsbyggen. import från - ca 13,3 miljarder kronorår 1983, motsvarande av den totala importen - består tillmer än hälften av bränslen, m.m., främst olja från . De kraftigavariationerna i de underskott har i öststatshandeln förklaras främst avvolym- och prisförändringar i oljeimporten. Exporten från till övriga statshandelsländer(, , och ) uppgick år1978 till 655 milj. kr. och till 1 100 milj. kr. Motsvarande siffrorför importen var 259 milj. kr. och 607 milj. kr. I denna handel har såledesSverige ett exportöverskott. Detta har framför allt burits upp av exporten tillVietnam och, , riU . hade ett sammanlagt importöverskott i sinhandel med statshandelsländerna om , varav underskottet motSovjetunionen svarade för . har bilaterala handelsavtal med samtligaeuropeiska statshandelsländer. Avtalen, som är femåriga, är ramavtal som bl.a. kan innehålla en målsättning om ökning av handeln, bestämmelser ommest-gynnad-nationsbehandling och om betalning i konvertibla valutor samtskyddsklausul. Inom ramen för handelsavtalen äger årliga överläggningar rum därman bl. a. kommer överens om kontingenter för året (jfr s. 6), går igenomhandelsutvecklingen samt diskuterar aktuella affärer och konkreta problem ihandeln. Parallellt med handelsavtalen har med samtligaöstländer utom ingått avtal om ekonomiskt, industriellt ochtekniskveten-skapligt samarbete. Med har enbart avtalom teknisk-vetenskapligt samarbete. Även under dessa avtal möts åriigen enblandad kommission. Härvid sker bl. a. en systematisk genomgång av uppslag tillindustriellt och teknisk-vetenskapligt samarbete, varefter dessa kanaliserasvidare ttll berörda företag och instttutioner. Några av dessa blandadekommissioner har antagit samarbetsprogram. Det program med somundertecknades är mera omfattande än NU1984/85:2 18 de andra programmen. a. anger det en strävan avparterna att fördubbla handeln fram . De senaste årens utveckling av handeln med öststaternakommenteras i budgetpropositionen 1984 ( prop. 1983/84:100 bil. 5 s. 117).Handeln med statshandelsländerna i har karakteriserats av denansträngda ekonomiska situationen i dessa länder, konstaterar statsrådet . Den svenska exporten till har stagnerat. har denkraftiga ökningen av importen, särskilt av oljeprodukter från ochÖsttyskland, fortsatt. Den har, fortsätter han, medfört ett ökande svensktunderskott i handeln med dessa länder. Han påpekar också att i deofficiella kontakterna, t. ex. i samband med de regelbundna kommissionsmötena,lägger särskild vikt vid behovet av att den svenska exporten till . Är 1983 gick av Sverigesexport ttll utvecklingsländer'. Dessa länders andel av importen var . Ävenmed vissa har ingått särskilda handels- och samarbetsavtal.Som en följd av detta hålls periodiskt återkommande möten, t. ex. med blandadekommissioner. Importkontoret för u-landsprodukter (IMPOD) utgör en delav organisationen för det svenska biståndet och skall inom ramen för dettafrämja handel från till genom information, utredningsarbeteoch kontaktskapande verksamhet. IMPOD skaU inte subventionera eller på annatsätt direkt påverka handeln. Utgångspunkten är att den skall ske på kommersiellavillkor. För att IMPOD skall nå syftet med verksamheten bör det finnas vissagrundläggande förutsättningar för handel mellan aktuella parter. U-ländernamåste ha produkter och kunna erbjuda leveransbetingelser som har möjlighet attbli attraktiva på den svenska marknaden. Dä kan IMPOD genom den verksamhet somnyss nämnts och i vissa fall genom direkt stöd till olika åtgärder främja sådanhandel. budgetproposition (prop. 1983/84:100 bil. 5 s.105) aviserade statsrådet förstärkta insatser för ökad handel medu-länderna. Inom försökte man sålundatillsammans med näringslivet finna former för att ländervis effektiviserautnyttjandet av existerande resurser i form av krediter och garantier, biståndi olika former samt exportråds och företagens verksamhet i gemensamma,långsiktiga ansträngningar. En försöksverksamhet med några få länder avsågs bliinledd. Av exportkreditnämndens totalram på 70 miljarder kronorför garantigivning har reserverats för s. k. s/u-garantier(med möjlighet att ytterligare överförs). ' Exkl. OPEC-länder, inkl. latinamerikanska och asiatiska NIC-länder (Newly industrializea countries). NU1984/85:2 19 garanttsystemet innebär garantigivning vid särskiltsamhällsintresse och garantigivning vid export av betydelse för u-ländernasekonomiska utveckling. riksdagsbehandling av frågor om statligahandelshus, m. m. avslog påförslag av näringsutskottet ett socialdemokratiskt motionsyrkande omsamhällsägda handelshus på nationell nivå. Ett liknande motionsförslag hadeframförts och avslagits av . En av uppgifterna för destatliga handelshusen skulle enligt motionerna vara att utgöra samhälletsinstrument när det gällde att samordna den kommersiella sidan av Sverigessamarbetsavtal med och statshandelsländer. Därvid skulle ettsamarbete kunna utvecklas med andra inblandade samhällsorgan som ansvarar förolika delar av svenska samarbetsavtal. Utskottet pekade i sitt betänkande (NU 1980/81:58 s. 19,reservation s) på den pågående försöksverksamheten med regionalaexportsäljbolag och ansåg att det medan denna pågick inte borde påbörjasförsöksverksamhet också med ett nationellt handelshus. kommunisterna föreslog i en partimotionunder allmänna motionstiden att regeringen skulle uppmanas att vidtaåtgärder för att inrätta ett statligt handels- och bytesbolag. Bolaget skulleverka för ett ökat handelsutbyte med de socialistiska länderna, vilket skullebidra till att göra mindre beroende av den ekonomiska och politiskautvecklingen i västländerna. hänvisade (NU 1983/84:14) till sinatidigare ställningstaganden i frågan om statliga handelshus och anfördevidare: Utskottet vill emellertid tilläggaatt det finns tendenser i utvecklingen av den svenska östhandeln, bl. a. detttlltagande underskottet och de ökande kraven på motköpsaffärer, som gör attdet kan vara motiverat att överväga om inte samhället kan utveckla nya ellereffektivera bestående instrument för en samordning av de kommersiellaförbindelserna med statshandelsländerna. Även det alternativ till lösning avsamordningsproblemet som föreslås i motionen bör därvid kunna prövas. Utskottetutgår från att regeringen har frågan under uppsikt. Något särskilt uttalandetill regeringen i denna sak synes inte erforderligt, varför motionen avstyrksav utskottet. Enligt en borgerlig reservationborde utskottet i sin motivering ha anfört att de speciella problem som varförknippade med handel med östländerna inte löstes genom inrättande av ettsådant bolag som föreslogs i motionen. Inom näringslivet hade man redan funnitformer för att bemästra motköps-problemen. fanns, anfördeutskottet, ett företag som hade specialiserat sig på motköpsaffärer, nämligenAB (tidigare ). Även framgentborde det ankomma på de exporterande företagen att utan statlig inblandningåstadkomma den nödvändiga samordningen. NU 1984/85:2 20 Vänsterpartietkommunisternas representant i utskottet reserverade sig till förmån förmotionsyrkandet. I direktiven till utredningen om exportfrämjandestöd till mindre och medelstora företag ingick att den skulle pröva frågan ominrättande av ett statligt handelshus med uppgift att stödja exporten frånmindre och medelstora företag. Utredningen anförde i sitt betänkande (Ds UD1983:5) på denna punkt att de redan existerande privata handelshusensinarbetade position gjorde dem till ett överlägset alternativ när det gälldestatshandelsländer och avlägsna marknader framför alternativet att bygga uppett helt nytt statligt handelshus. Inte heller för övriga marknader ansågutredningen att behov av särskilda statliga handelshus förelåg. Däremot var detangeläget att riskkapital fanns att ttllgå för exportagenturer och handelshussom var intresserade av att på kommersiell grund exportera bl. a. produkterfrån mindre företag. Som komplement till privat finansiering borde enUgtutredningen kunna gå in med aktiekapital, främst iform av minoritetsdelägande. Iproposition 1983/84:168 om exportfrämjande verksamhet anslöt sig regeringentill utredningens bedömning att statliga handelshus inte behövde inrättas ochatt existerande handelshus och exportsäljbolag i stället i högre grad bordeutnyttjas.