bet · G801SkU41 · 1984-12-31 00:00:00 — a. till den avföretagsskattekommittén föreslagna metoden för beskattning av enskildnäringsverksamhet (SkU 1984/85:5). Vid utskottsbetänkandet fogade de borgerligarepresentanterna en reservation med yrkande att företagsskattekommittén skulleges tilläggsdirektiv att med förtur utreda skattefrågorna'i syfte attunderlätta användandet av partrederi som finansieringsform. Aktieägartillskott lämnas frånaktieägarna i ett bolag för att t. ex. fylla ut en brist i bolagets egnakapital. Om tillskott inte lämnas kan i vissa fall aktiebolaget tvingas gå ilikvidation. I regel lämnas tillskottet av samtliga aktieägare. lämnasdock tillskott endast av den eller de största aktieägarna. Om samtligaaktieägare lämnar tillskott brukar detta ske i förhållande till vars och ensaktieinnehav. Två skilda typer av aktieägartillskott förekommer ovillkorligaoch villkorliga. De ovillkorliga aktieägartillskotten lämnas utan någraförbehåll om återbetalning annat än möjligen i samband med bolagets upplösning.Sådana insatser kan alltså jämställas med rena kapitalinsatser frånaktieägarnas sida. SkU1984/85:41 12 lämnas däremot normalt med krav på att tillskottet skallåterbetalas när bolaget tjänat in tillräckliga vinstmedel. De villkorligatillskotten kan därigenom ses närmast som ett slags lån utan säkerhet. Hur aktieägartillskotten skall behandlas har varkenreglerats i den skatterättsliga eller civilrättsliga lagstiftningen. Denskatterättsliga frågan har endast varit föremål för ett fåtal avgöranden iregeringsrätten. I ett äldre rättsfall har regeringsrätten förklarat att ettaktieägartillskott inte utgjorde skattepliktig intäkt för det mottagandebolaget. En återbetalning av redovisade vinstmedel av villkorataktieägartillskott från dotterbolag till moderbolag har dock i ettförhandsbesked ansetts utgöra skattepliktig utdelning för moderbolaget (RSV/FBDt 1983:10). X AB, som drev byggnadsrörelse förenad medfastighetsförvaltning, förvärvade samtliga aktier (= 50 st a nom 100kr) i Y AB från Z AB för . Y AB:s huvudsakliga tillgång var enfastighet. Denna fastighet hade under /80 sålts för 4000000kr. enligt köpeavtal daterat och . Y AB var efterfastighetsförsäljningen ett vilande bolag. Det tidigare moderbolaget Z AB lämnade /79 till Y AB ett aktieägartillskott med beskattade medel om4500000 kr. med förbehåll om rätt till återbetalning ur framtida vinstmedel. YAB hade under /80 redovisat en vinst om . Y AB skulle avvecklas. skulle beloppet 3404781kr. betalas ut till X AB som endelåterbetalning av aktieägartillskottet från Z AB. Frågan gällde bl. a, omdenna betalning skulle utgöra skattepliktig intäkt för X AB. RSV konstaterade att Z genom sittvillkorade aktieägartillskott till Y fått en fordran på detta bolag på 4,5milj. Fordringsrätten hade överlåtits på X i samband med aktieöverlåtelsen. Omvänt hade Y fåtten skuld till Z på motsvarande belopp. Om Y, innan bolagets tillgångarutskiftades, till det nya moderbolaget X betalade denna skuld var enligt RSV återbetalningenav det villkorade aktieägartillskottet att anse som återbetalning av skuld tillett belopp motsvarande bolagets vinstmedel, . Regeringsrätten ansåg emellertid i motsats till RSV -återbetalningen av vinstmedlen vara att betrakta som vinstdelning. Med anledning av en motion till förra medyrkande att villkorat aktieägartillskott i beskattningshänseende skullebehandlas som amortering på skuld och inte som utdelning framhöll utskottet ihöstas (SkU 1984/85:2) att frågan var av den beskaffenhet att den i första handborde avgöras av domstol. Förhållandena i det av regeringsrätten avgjorda, avmotionärerna åberopade förhandsbeskedet var enligt utskottets mening intesådana, att det kunde anses generellt utslagsgivande i fråga om alla fall avrenodlade aktieägartillskott, och utskottet avstyrkte därför motionen. har regeringsrätten genom dom iett förhandsbeskedsärende förklarat att återbäring av villkorat aktieägartillskottsom SkU1984/85:41 13 sker till tillskottsgivaren själv inte kan beskattas somutdelning, eftersom en förutsättning för en beskattning som för utdelning iprincip måste vara att den för mottagaren utgör avkastning på det i bolagetinvesterade kapitalet. Regeringsrätten har i stället ansett sådant tillskottböra i skatterättsligt hänseende behandlas som återbetalning av lån. Enligt beslut av idecember 1983 är svenska aktiebolag, svenska ekonomiska föreningar, svenskasparbanker och svenska ömsesidiga skadeförsäkringsanstalter skyldiga erläggaen vinstdelningsskatt motsvarande av en realt beräknad nettovinst.Underlaget för vinstdelningsskatten beräknas för varje företag för sig ochbestäms av taxeringsnämnden i samband med den årliga inkomsttaxeringen. Vidfastställande av underlaget för vinstdelningsskatten medges ett avdrag med500000kr. (s.k. fast fribelopp) eUer av företagets lönesumma(lönebaserat fribelopp). Skatten är avdragsgill vid taxeringen året efter detden påförts. I samband med behandlingen av en proposition (1984/85:80)om undantag från beskattning i vissa fall av anställdas förvärv av aktier i detbolag där de är anställda avstyrkte skatteutskottet - med riksdagensgodkännande - (SkU 1984/85:21) ett motionsyrkande om att genomgenerella stimulanser medverka till införandet av individuellavinstandelssystem i företagen. Motbeslutet reserverade sig (m), (c) och (fp). Genom beslut av hösten1983 sänktes bolagsskatten från tidigare gällande till den nivå som gällerför flertalet ekonomiska föreningar, dvs. begränsades denhögsta tillåtna lagerreserven från till av lagrets värde. Vid riksdagsbehandlingen yrkade (m), (c) och (fp) attlagernedskrivnings-reglerna skulle vara oförändrade (SkU 1983/84:14 res. 1).Centerpartiet för sin del yrkade att bolagsskattesatserna vid oförändradelagernedskrivnings-regler skulle kvarstå på den tidigare nivån, . Fondavsättning m. m. Vid beräkning av nettointäkt avfastighet eller av rörelse har svenskt aktiebolag, svensk ekonomisk föreningoch svensk sparbank rätt tiU avdrag för belopp som i räkenskaperna avsatts tillaUmän investeringfond. Enskilda rörelseidkare och jordbrukare har enmotsvarande rätt till avdrag för SkU1984/85:41 14 avsättning till allmän investeringsreserv. Såväl investeringfond som investeringsreserv får tas ianspråk för vissa särskilt angivna ändamål, avseende företrädesvis kostnaderför investeringar i byggnader, markanläggningar och inventarier. På grund av fiskerinäringens särskilda förhållanden harföreskrivits att investeringsreserver som skapas inom fiskerinäringen skallkunna utnyttjas kontinuerligt och således även för löpande driftkostnader. Resultatutjämningsfonder m. m. Fr. o. m. taxering harmöjlighet skapats för de löneiritensiva företagen fill resultatutjämning ochkonsolidering genom särskild fondavsättning. Fonden är förvärvskäUeanknuten.Avsättning får inte ske i penning- eller försäkringsrörelse. Avsättningen kan beräknas dels på grundval avlönekostnaderna under beskattningsåret (lönebaserad resultatutjämningsfond),dels på den vid taxering till statlig inkomstskatt beräknade inkomsten iförvärvskällan efter korrigering för olika avsättningar (inkomstbaseradresultatutjämningsfond). Den lönebaserade avsättningen får uppgå till högst avlönekostnaden och den inkomstbaserade till högst av inkomsten.Avdragsrätten är inte kopplad till något krav på att medlen sätts in på bank. Det belopp som avsatts skall återföras tillbeskattning påföljande år. Bland andra former av resultatreglerande åtgärder kannämnas avsättning till särskild investeringsfond för avyttrat fartyg m. m. (s.k. fartygsfond), avsättning till särskild nyanskaffningsfond vid försäljning avrörelse eller del därav, avsättning till fond för återanskaffning av fastigheti rörelse samt insättning på upphovsmanna- och uppfinnarkonton. Några bestämmelser omresultatutjämning genom kontoavsättning finns inte i förvärvskällan annanfastighet. För enskilt ägda hyresfastigheter gäller som huvudregelatt kostnaderna för reparation och underhåll är avdragsgilla. Tillunderhåll räknas förutom löpande underhåll även åtgärder i det periodiskaunderhållet. Efter den skattskyldiges fria val kan större kostnader förunderhåll få fördelas , i vissa fall fler. Kostnader för ny-, till- eUer ombyggnadsåtgärder får drasav i form av årliga värdeminskningsavdrag. Avdraget uppgår i allmänhet till 1,för stenbyggnader och för trähus. För teknisk utrustning (värmepannor,fläktar, hissar m. tillämpas högre tal, . SkU1984/85:41 15 Som framgår av den tidigareredogörelsen har möjligheterna att utjämna inkomster mellan olikabeskattningsår avsevärt utvidgats , framför allt genom 1979 årsföretagsskattereform (prop. 1978/79:210, SkU 57). De motioner avseendeinkomstutjämning genom fondavsättning som skatteutskottet haftatt pröva har företrädesvis avsett möjligheterna att göra avsättningar tiU kontonför nyetablering. I enlighet med skatteutskottets hemställan överlämnaderiksdagen till företagsskattekommittén en motion ometableririgskonto för blivande egenföretagare. hade isammanhanget uttalat (SkU 1980/81:25) att sådana konton kunde tänkas underlättaen strukturomvandling i näringslivet och åstadkomma attitydförändringar tillföretagandet och att frågan därför var värd att övervägas. När motioner i ämnet återkommit har utskottet hänvisattill företagsskattekommitténs utredningsarbete (jfr. SkU 1984/85:2). avstyrkte utskottet också motioner om inrättandeav trygghetsfonder för fria yrkesutövare (bl. a. professionella indrottsmän,uppfinnare och andra med ojämna inkomster). Mot detta beslut reserverade sig(m), (c) och (fp). har nyligentillstyrkt ett regeringsförslag (prop. 1984/ 85:93) enligt vilket vissautgifter från tiden innan en verksamhet utvecklats till rörelse skall få drasav i efterhand. Propositionen, som bygger på kulturskattekommitténsslutbetänkande (SOU 1983:53), Kulturarbetare och uppfinnare, innebär bl. a. attavdrag får göras för löpande omkostnader som hänför sig till det kalenderår dåen rörelse påbörjats och det närmast föregående året. Avdraget skall kunnautnyttjas mot rörelseintäkter och får inte ledatill underskott under något av åren. Som framgår av utskottets tidigareredogörelse (s. 8 ovan) har företagsskattekommittén presenterat en modell förbeskattning av näringsverksamhet som bygger på grundtanken att i verksamhetenuppkommen vinst som står kvar i verksamheten bara skall beskattas med enlågprocentig, proportionell statlig skatt (den s. k. staketmetoden).Staketmetoden tar bl. a. sikte på att genom skattekrediter skapa större utrymmeför kapitalbildning i en näringsverksamhet. I fråga om den sålunda föreslagnabeskattningsmodellen framhåller företagsskattekommittén bl. Staketmetoden ger alltsånäringsidkaren möjlighet att - efter avdrag för en lågprocentig proportionellskatt - ackumulera vinsten i verksamheten. SkU1984/85:41 16 Dessa vinster kan användas fritt i och förnäringsverksamheten till skillnad från exempelvis den allmännainvesteringsreserv som enligt dagens regler kan skapas. Genomförs ett systemmed en proportionell skatt på inkomst innanför staketet kommer frågan omsärskilda resultatreglerande åtgärder i ett nytt läge. Det kan ifrågasättas ominte då flertalet av dessa åtgärder kan undvaras. Genom att slopa flertaletresultatreglerande åtgärder skulle man - menar kommittén åstadkomma betydandeförenklingar av taxeringsarbetet och minska det administrativa arbetet med demånga olika kontoinsättningarna. Enligt skogskontolagen (1954:142)kan fysisk person och dödsbo erhålla uppskov vid inkomsttaxeringen för en vissdel av beskattningsårets skogsintäkter under förutsättning att motsvarandebelopp sätts in på konto i bank. Vid omfattande skador på skogen kan fr. o. m.1983 års taxering uppskov i vissa fall medges under för belopp som sattsin på särskilt skogsskadekonto (prop. 1981/82:182, SkU 1981/82:68). Uppskov kunde tidigare normalt medges med högst avköpeskillingen för sålda rotposter och av köpeskillingen förleveransvirke och saluvärdet av uttag till egen rörelse. Om en avverkning måstetidigareläggas på grund av skador på skogen fick fr. o. m. taxeringinsättning ske med högst 80 resp. . Särskilda procentsatser har också gälltför vissa skogslikvider i samband med jorddelningsförrättningar. För att stimulera enskilda skogsägare att höjaawerkningsvolymen föreslogs i proposition 1981/82:30 bil. 4 att uppskovsrättenenligt skogskontosystemet i avvaktan på den aviserade sänkningen avmarginalskatterna utvidgades fr. o. m. Propositionen byggdepå ett förslag av virkesförsörjningsutredningen och innebar att uppskovsrättenskulle kunna avse hela köpeskillingen för avverkningsrätter och avköpeskillingen för leveransvirke och värdet av egna uttag. Beträffande 1982 årstaxering föreslogs att uppskov skulle kunna medges med 80 resp. avskogsintäkterna. De sistnämnda procentsatserna hade tidigare fastställts förintäkter som åtnjutits den 1 januari 1980-den 30 juni 1981.Utskottet (SkU 1981/82:8) tillstyrkte propositionen som också godtogs avriksdagen. Fr. o. m. taxering gäller emellertid återigen attuppskov kan medges med högst 60 resp. av skogsintäkterna eller vidbetydande skador på skogen 80 resp. . Beslutet fattades av våren1982 i enlighet med en reservation till utskottets betänkande 1981/82:68(reservation 2). I reservationen anfördes bl. a. att de regler som genomfördeshösten trots protester från reservanternas sida - var otillständigtförmånliga. Reglerna innebar enligt reservanternas mening att uppskov kundemedges med ett belopp som var större än vinsten på avverkningen och att enskogsägare kunde undgå beskattning för andra inkomster inom sammaförvärvskälla. De tidigare reglerna var enligt deras uppfattning tillräckliga SkU1984/85:41 17 för att uppnå den inkomstutjämning som var det ursprunghgasyftet med reglerna. I betänkande SkU 1982/83:38 avstyrkte utskottet avliknande skäl en rnotion med krav på återgång till de regler som gällde vid1983 års taxering. Utskottets betänkande godkändes av . Med anledning av motioner om höjning av procentsatsernaför insättning på skogskonto uttalade utskottet vid förra (SkU1983/84:27) den meningen att man med nuvarande regler i tillräcklig omfattninguppnådde den inkomstutjämning som varit det ursprungliga syftet med reglerna.Utskottet avstyrkte bl a. en motion om att uppskov skulle kunna medges med helaköpeskillingen för avverkningsrätter och av köpeskillingen förleveransvirke och värdet av egna uttag. De borgerliga representanterna iutskottet reserverade sig till förmån för detta motionsyrkande. Som avdragsgill kostnad räknasenligt 20 § KL inte värdet av arbete som i den skattskyldigesförvärvsverksamhet utförs av den skattskyldige själv, andra maken eller av denskattskyldiges barn som ej fyllt . Barnets ålder bedöms efter förhåUandetden året före taxeringsåret. behandlade en motion variyrkades att åldersgränsen skulle sänkas till . Yrkandet motiverades medatt man genom en sådan sänkning skulle ge fler ungdomar möjlighet att få arbetei föräldrarnas företag och därmed minska arbetslösheten. Utskottet avstyrkte motionen med hänvisning (SkU1981/82:65) till att fåmansföretagens skatteförhållanden var föremål föröverväganden inom företagsskattekommittén och att ett ställningstagande ifrågan borde anstå i avvakten på resultatet av kommitténs arbete. Utskottetsbeslut var enhäUigt. När en motion av liknande innebörd återkom vid 1982/83 årsriksmöte avstyrktes även den enhälligt av utskottet (SkU 35) med hänvisning bl.a. till företagsskattekommitténs utredningsarbete. Nuvarande regler i fråga omegenföretagarens pensionsförsäkringspremier innebär att den som driver rörelseeller jordbruk utan förmedUng av aktiebolag eller ekonomisk förening(egenföretagare) får göra avdrag för pensionsförsäkringspremier i form avallmänt avdrag. Härigenom kommer hela inkomsten av förvärvskällan, även den delsom används för att betala för egenföretagarens pensionering, attutgöra underlag för egenav-gifter. Om verksamheten däremot bedrivs genomaktiebolag eller ekonomisk förening, utgör bolagets kostnader för pensioneringav en anställd -även en anställd som är huvudaktieägare inte underlag förarbetsgivaravgifter. Dessa skillnader medför vid lika förhållanden i övrigt att 1** 1984/85. SkU1984/85:41 18 underlaget för socialförsäkringsavgifter blir högre föregenföretagare än för den som bedriver sin verksamhet genom t. ex. ettaktiebolag. Frågan om egenföretagares avdrag förpensionsförsäkringspremier behandlades av utredningen om beskattning avtjänstepensioner i dess betänkande (Ds B 1978:13) Avdragsrätt för utländskapensionsförsäkringspremier m. m. Utredningen konstaterade därvid att detförhållandet, att en egenföretagare får göra avdrag för premie förpensionsförsäkring avseende sin egen pensionering som allmänt avdrag, medanarbetsgivare i övrigt skall göra avdraget i förvärvskälla, i allmänhet medför attavgifterna blir högre för egenföretagaren än för den som exempelvis driververksamheten i aktiebolagsform och att skillnaderna ökar med stigande inkomst.En ändring av nuvarande regler skulle menade utredningen bidra till att ökaneutraliteten i beskattningshänseende mellan verksamheter som bedrivs i skildaföretagsformer. Med anledning av motioner i ämnet hänvisadeskatteutskottet (1984/85:2) till att frågan om egenföretagares rätttill avdrag för pensionsförsäkringar fick anses ha kommit i ett delvis annatläge fill följd bl. a. av att den övre gränsen vid beräkning av ATP-avgiftslopats. Utskottet hänvisade också fill att såväl denna fråga som frågan omavdrag för för kompanjonsförsäkringar skulle komma att prövas avföretagsskattekommittén. Utskottet avstyrkte därför motionerna. Mot beslutetanmäldes reservation av de borgerliga representanterna i utskottet. Som tidigare nämnts har företagsskattekommittén i juniförra året lämnat ett förslag till en modell för beskattning av enskild näringsverksamhet (se -ovan-s.-8)----------------------------------------------------------------- Markanläggningar får enligtgällande regler skrivas av av tre fjärdedelar av anskaffningsvärdet.Värdeminskning av täckdiken och skogsvägar beräknas dock till av helaanskaffningsvärdet. Tillfälliga markanläggningar och kostnader förskyddsdikning får skrivas av omgående. Med anledning av motioner vid 1980/omkortare avskriv-ninjgstider för skogsvägar och vattenbrunnar framhöll utskottet(SkU 1980/ 81:25) att den tekniska utvecklingen och strukturrationaliseringeninom näringslivet torde ha bidragit till att vissa typer av markanläggningarefter 1969, då bestämmelserna om värdeminskningsavdrag antogs, fått en merbegränsad ekonomisk varaktighet . Ett enigt utskott ansåg motbakgrund härav att frågan om avdrag för värdeminskning av markanläggningarborde bli föremål för översyn. , som delade utskottets uppfattning,gav som sin mening regeringen till känna vad utskottet anfört. SkU1984/85:41 19 Enligt 20 § första stycketkommunalskattelagen skall vid beräknjng av inkomsten från särskildförvärvskälla från bruttointäkterna i förvärvskällan avräknas alla omkostnaderunder beskattningsåret för intäkternas förvärvande och bibehållande. Dennahuvudregel kompletteras i andra stycket av samma lagrum och i anvisningarna medbestämmelser om vilka kostnader som inte är avdragsgilla vid taxeringen. Tillsådana kostnader räknas -förutom den skattskyldiges levnadskostnader ochdärtill hänförliga utgifter bl. a. avgifter som utgår enligt lagen ompåföljder och ingripande vid olovligt byggande m.m., avgifter enligt lagen omfelparkeringsavgift och avgifter enligt lagen om överlastavgift. Till sådanaicke avdragsgilla kostnader hör numera också allmänna skadestånd föråsidosättande av arbetsrättsliga regler. I yttrande (SkU 1983/84:14y) till arbetsmarknadsutskottetvid förra anförde skatteutskottet bl. Huvudsyftet med det allmänna skadeståndeti det arbetsrättsliga sanktionssystemet är att upprätthålla respekten för lagoch avtal. Från arbetsrätts-1ig synpunkt är det enligt utskottets meningväsentligt att skadeståndssanktionen får en sådan utformning att detta syftekan tillgodoses. Utskottet delar departementschefens uppfattning att detinte kan anses utgöra ett normalt led i en arbetsgivares förvärvsverksamhet attdenne åsidosätter de skyldigheter han enligt arbetsrättliga lagar ochkollektivavtal har mot de fackliga organisationerna och de anställda. Även omdet allmänna skadeståndet trots allt skulle ha karaktär av driftkostnad finnerutskottet starka skäl tala mot att kostnader av förevarande art är avdragsgillai förvärvsverksamhet. Skadeståndets preventiva funktion jämställer det enligtutskottets mening med böter och viten och kan för övrigt sägas vara av sammaslag som flera av de avgifter vilka enligt 20 § KL utgör icke avdragsgillkostnad i förvärvskälla. Utskottet tillstyrkte i sittyttrande ett regeringsförslag om att arbetsrättsligt skadestånd inte skulleutgöra avdragsgill kostnad i förvärvskälla. Till yttrandet anmäldes avvikandemening av (m), (c) och (fp). Utgifter för representation är atthänföra fill omkostnader i förvärvskälla endast om de har sambandmed verksamheten. Avdrag får i det enskilda fallet inte medges med störrebelopp än sorti kan anses skäligt. För att vinna en likformig lagtillämpninghar () angett vissa prisramar för representationsmåltider isamband med affärsförhandlingar. Dessa utgör för representation som utövasefter utgången av kalenderåret . för middag eller supé och 130 kr.för lunch. Priserna gäller per person och inkl. servis men exkl. moms. Enligtbeslut av medges numera inte i något fall avdragför kostnader för sprit och vin i samband med representation. SkU 1984/85:41 20 Utskottet har vid upprepadetillfällen (se bl. SkU 1984/85:2) avstyrkt motionsyrkanden om attrepresentationsavdraget skall slopas. Utskottet har i sammanhanget enhäUigtuttalat att skäliga kostnader för representation rimligen bör behandlas somdriftkostnad och att risken för missbruk - med hänsyn till att kostnader förvin och sprit inte är till någon del avdragsgilla och att de av RSV anvisadenormalbeloppen för representation måste anses måttliga inte kan ansessärskilt stor. Enligt punkt 18 av anvisningarna till 29 § KLmedges vid beräkning av inkomst av rörelse avdrag för kostnader för sådantforsknings- och utvecklingsarbete som har eller kan antas få betydelse för denskattskyldiges rörelse. Även bidrag till forskning är normalt avdragsgilla irörelsen. Vidsidan av detta omkostnadsavdrag medgavs före också ettsärskilt forskningsavdrag vid taxeringen till statlig inkomstskatt. Avdragetssyfte var att stimulera industrin till ökade insatser för forskning ochutveckling (FoU) och kunde medges en skattskyldig som drev industrielltillverkning. Avdraget bestod dels av ett basavdrag som beräknades på viss delav den skattskyldiges lönekostnader för sådan personal som delvis sysslade medFoU-verksamhet, dels av ett s. k. ökningsavdrag som utgick med viss procent avökningen av ett företags FoU-kostnader under ett verksamhetsår. proposition (1983/84:64) som innehöll regeringens förslag att FoU-avdragetskulle slopas och som bifölls av framhöll finansministern attberättigade invändningar kunde riktas mot denna form av stöd till forskningeninom företagen. Stödet kunde nämligen utgå först efter det att beslutom forskningsinsatser fattats, vartill kom att stödformen kunde utnyttjas förstnär företaget i fråga gick med vinst. Det fanns enligt finansministern därförskäl för antagande att avdraget delvis kommit att fungera mera som enskattesubvention till vissa än som en verklig stimulanstill ökat FoU-arbete. Utskottetavstyrkte motionsyrkanden från (m), (c) och (fp) om återinförande avFoU-avdraget. Utskottet erinrade därvid bl. a. om sin principiella uppfattningatt samhällsstöd av olika slag i första hand lämpligen borde utgå i form avbidrag och inte genom avdrag vid beskattningen. Utskottet hänvisade också tillatt tidigare beslutat olika åtgärder i syfte att främjaforsknings- och utvecklingsverksamhet (jfr prop. 1983/84:107 och 1983/84:135). Deborgerliga representanterna i utskottet reserverade sig mot utskottsbeslutet. SkU 1984/85:41 21