bet · G801AU3 · 1984-12-31 00:00:00 — Tilldessa erfarenheter hör att arbetsdomstolen som huvudregel hållit fast vid dentidigare 200-kronorsregeln men funnit sig böra göra undantag för ett begränsatantal fall som har framstått som särskilt allvarliga och speciella. EnUgtpropositionen bör man även i fortsättningen ge domstolen möjlighet till ensärskild markering i fall av det slag det här gäller. De har preciserats ilagtexten och i propositionens motivuttalanden. Utskottet ansluter sig tillpropositionens bedömning och avstyrker vpk-förslaget i motsvarande del. Vpkvill därjämte att det i MBL skall föras in ett förbud mot att avskedaarbetstagare för deltagande i strejk. Frågan har behandlats tidigare vid olikatillfällen. Enligt de principer som gäller får uppsägning eller avskedandeinte tillgripas mot dem som deltar i en lovlig arbetskonflikt. Detsamma gällerdeltagande i olovliga konflikter såvida det inte är fråga om vad som måstebetraktas som kvalificerade undantagsfall, såsom långvariga konflikter tillföljd av att de strejkande inte kan förmås vika från klart avtalsstridiga kravoch återgå till arbetet. Utskottet vidhåller att man för speciella situationerinte kan avhända sig möjligheten aU tillgripa skiljande från anställning som ensista utväg där andra åtgärder för att bilägga konflikten har visat sig varaverkningslösa. AU 1984/85:3 39 Det ovan sagda innebär sammanfattningsvis attutskottet - med avstyrkande av avslagsyrkandena i motionerna 2833, 2835 och2837 samt andra-handsyrkandet i motion 2836 - biträder regeringens förslagbeträffande 200-kronorsregeln och föreslår att antar de tillpropositionen fogade lagförslagen i vad avser ändringarna i 60 § MBL och 4 kap.7 § arbetstvistlagen. Förbudmot innehållande av intjänad lön Genom en dom har arbetsdomstolen (se s. 17)ansett att det kan godtas att en arbetsgivare som stridsåtgärd håller inne lönsom intjänats före konfliktutbrottet men förfaller till betalning först närkonflikten pågår. 1 likhet med nya arbetsrättskommittén (majoriteten) föreslårregeringen att det genom ett tillägg till 41 § MBL införs ett lagfäst förbudför arbetsgivarna att vid arbetskonflikt såsom stridsåtgärd innehålla intjänadlön. Moderata samlingspartiet och yrkar i motionerna 2837 resp.2835 att skall avslå förslaget. Utskottetansluter sig i denna fråga fill propositionens ståndpunkt. Frånfackföreningsrörelsens sida har man häftigt motsatt sig att möjlighet öppnatsatt tillgripa en stridsåtgärd av det slag det nu gäller. Från arbetsgivarsidanhar visserligen gjorts utfästelser om att man på det hållet kommer att avståfrän att utnyttja åtgärden, men det är dock ofrånkomligen så att genomarbetsdomstolens dom har den kritiserade åtgärden förklarats överensstämma medgällande rätt. Detta bör upphävas på ett för hela arbetsmarknaden bindandesätt genom att det i lag införs en regel som har motsatt innebörd, dvs.förbjuder åtgärden. Detrör sig här om en väl avgränsad fråga beträffande vilken det egentligen interåder några meningsmotsättningar i sak. Man bör därför inte se den aktuellalagstiftningsåtgärden som ett avsteg från grundsatsen att det ärarbetsmarknadsparternas uppgift och ansvar att sinsemellan utveckla ochtillämpa regler för ekonomiska stridsåtgärder avsedda att användas i desituationer där sådana åtgärder är tillåtna, dvs. utanför kollektivavtalsförhållandeneller när parterna tillfälligt inte är bundna av kollekfivavtal. Utskottettillstyrker sålunda propositionens förslag till ändrad lydelse av 41 § MBL ochavstyrker de motsvarande avslagsyrkandena i motionerna 2835 och 2837. Genom avgöranden 1980 harfastställts att en arbetsgivare som skall betala s. k. allmänt skadestånd facklig organisation har rätt att vid beskattningen göra avdrag för dettaskadestånd såsom en omkostnad i rörelsen. En arbetstagare däremot som tilldömtsett allmänt skadestånd har att skatta för detta som inkomst av tjänst. Sevidare framställningen på s. 1819. AU 1984/85:3 40 I propositionen föreslås att arbetsgivarnasavdragsrätt för allmänna skadestånd slopas genom att ett tillägg av dennainnebörd införs i 20 § kommunalskattelagen. uttalas att det saknastillräckliga skäl för att göra sådana skadestånd skattefria hos mottagaren. tre förut nämnda motionerna 2833 (c), 2835 (fp) och 2837 (m) samt 2834 avErik Hovhammar m. fl. (m, c, fp) yrkas att propositionen avslås i denna del. Skatteutskottethar avgivit begärt yttrande i ärendet (SkU 1983/84:14 y). I detta uttalarskatteutskottet som sin mening att arbetsmarknadsutskottet bör tillstyrkaregeringsförslaget om ändring i kommunalskattelagen och avstyrka motionerna imotsvarande del. Beträffande skälen för skatteutskottets ställningstagandehänvisas till bilaga 2 där yttrandet finns intaget i sin helhet.Arbetsmarknadsutskottet, inom vars beredningsområde det normalt inte ingår atthandlägga skatterättsliga frågor, ansluter sig till vad skatteutskottet anförti yttrandet och föreslår med hänvisning till detta att med avslag påde nyssnämnda motionerna i aktuella delar antar propositionens förslag tilländring av 20 § kommunalskattelagen. De formella delarna av propositionens lagförslag,rubrik, ingress etc. bör godtas av med den ändringen attikraftträdandetidpunkten för de tre lagarna bör flyttas från den I juli 1984till den 1 januari 1985.1 fråga om den aktuella lydelsen av 20 §kommunalskattelagen bör dessutom beaktas en genom SFS 1984:497 tillkommenändring. Flertalet arbetstvister förs inte tillarbetsdomstolen utan biläggs genom uppgörelser parterna emellan. (m) gör i motion 2029 gällande att arbetsgivarparten - särskilt om detär fråga om mindre företag i sådana fall föredrar att betala ettinformellt skadestånd än att ta en process i arbetsdomstolen som kan bli bådedyrbar och omfattande. Därtill förekommer ofta, sägs det vidare i motionen, attarbetsgivaren ser sig nödsakad att godta skadeståndskrav som är orimliga ochstridande mot lagens anda. Motionärerna föreslår att det görs en analys avkonsekvenserna av den arbetsrättsliga lagstiftningen och att det vidtas sådanaförändringar i denna lagstiftning att det klart framgår i vilka fall och undervilka former skadestånd kan utkrävas. Med liknande motiveringar föreslår RolfClarkson m. fl. (m, c) i motion 1909 en utredning om eventuellt missbruk avarbetsrättslagstiftningens möjligheter till skadestånd . Detarbetsrättsliga regelsystemet är inriktat på att parterna genom förhandlingarskall lösa uppkommande konflikter utan rättegång. Denna allmänna principunderstryks genom de föreskrifter som ges i den förut AU 1984/85:3 41 berördaparagrafen, 4 kap. 7 §, i arbetstvistlagen. Föreskrifterna i denna paragrafinnebär att parterna först har att hålla förhandlingar enligt medbestämmandelageneller de förhandlingsordningar som har fastställts genom kollektivavtal. 1annat fall får arbetsdomstolen inte ta upp målet till prövning annat än ivissa särskilt angivna undantagsfall. Det ligger i sakens natur att den partsom känner sig förfördelad i arbetsrättsliga tvister skall kunna liksom i andracivilrättsliga tvister utverka ekonomisk gottgörelse även om tvisten avgörs påutomrättslig väg. Det må vara att den ena parten i en arbetsrättslig tvist ärmindre väl informerad om lagar och avtal och därför kan anses befinna sig i etlunderläge gentemot motparten. Inte heller detta är ett problem som är unikt förförhållandena på arbetsmarknaden, utan saken får bedömas utifrån allmännaavtalsrättsliga principer som gäller för vår rättsordning i stort. Vadmotionärerna har tagit upp kan i själva verket sägas vara ettinformationsproblem - de svårigheter som kan föreligga särskilt för mindre ochoorganiserade arbetsgivare att hålla sig ä jour med rättsutvecklingen påarbetsmarknaden. Sådana problem bör avhjälpas på annat sätt än genom ändringari arbetsrättslagstiftningen, och utskottet avstyrker därför med hänsyn härtilloch till vad i övrigt anförts motionerna 1909 och 2029, den senare i den nubehandlade delen. I fyra motioner begärs förbud mot ellerinskränkningar i de fackligaorganisationernas möjligheter att tillgripastridsåtgärder i form av blockad mot företag. Sålunda begärs i motion 2029 avAlf Wennerfors m. fl. (m) att blockader mot enmansföretag skall förbjudas ochatt rätten att tillgripa företagsblockader skall begränsas även i övrigt. m.fl. (c) yrkar i motion 868 att förbud införs mot stridsåtgärder somriktar sig mot enmans- och familjeföretag. Vidare begär m.fl. (m, c, fp) i motion 1916 förbud mot blockad av företag utan fackligtanslutna, och m.fl. (c, m, fp) föreslår i motion 1934 förbudmot blockad av enmansföretag. Mofionärernaframhåller särskilt att de resultat de fackliga organisationerna kan uppnå medblockaderna inte kan anses stå i rimlig proportion till den djupt ingripandeåtgärd som blockaderna utgör med hänsyn till den typ av företag det här gäller.I övrigt torde få hänvisas till motionsreferaten på s. 21. Liknandemotionsyrkanden har avstyrkts av utskottet med hänvisning till attdet har varit en gängse princip att statsmakterna inte bör ingripa medlagstiftning i arbetsmarknadsparternas rätt att använda ekonomiskastridsåtgärder. Utskottet håller fast vid denna ståndpunkt. Det är parternas sakatt på eget ansvar sinsemellan utveckla och tillämpa de regler som skall gällaför den ekonomiska striden. Det kan invändas att det tidigare behandladeförslaget om förbud mot innehållande av intjänad lön AU 1984/85:3 42 utgörett ingrepp i den fria stridsrätten. Som utskoUet i det sammanhanget framhållitmåste det förslaget ses som ett avgörande i en mycket speciell och avgränsadfråga, i vilken dét därtill inte föreligger några egentliga meningsmotsättningari sak. Annorlunda förhåller det sig med de föreliggande förslagen om förbudmot blockader av företag. Det är förslag med en betydande räckvidd, ochutskottet är inte berett att föreslå att talagstiftningsinitiativ av det slag som begärs i motionerna. Utskottetavstyrker sålunda motionerna 868 och 2029 i de aktuella delarna liksommotionerna 1916 och 1934. Dessutomavstyrks motion 2029 i fråga om begränsning av blockadrätten i övrigt. Mednegativ föreningsrätt avses rätten att stå utanför en förening. Ifyra motioner, däribland 2029 av m. fl. (m), begärs att dennegativa föreningsrätten skall lagfästas genom att skrivas in i MBL. Rätten attstå utanför en förening är nämligen ingen självklarhet, anförs det i motion2029. Att rättsligt skydd saknas utnyttjas av de fackliga organisationerna bl.a. till organisalionsklausuler i kollektivavtal och till långtgående åtgärderför att tvinga in arbetstagare i organisationerna. Övrigamotioner som föreslår lagsfiftning om negativ föreningsrätt är 366 av KnutWachtmeister (m), 1917 av m.fl. (m, c, fp) och 2393 av GullanLindblad, m.fl. (m). I dessa motioner påtalas bl.a. atl fackföreningsrörelsenhar som principiell inställning att medlemmar i fackförbund saknar rätt attutträda ur förbunden. femte motion, 1964, vänder sig m.fl. (m) mot att löneavdragför fackföreningsavgifier kan ske direkt med stöd av kollekfivavtal.Motionärerna anser principiellt att fackföreningsmedlemmar i första hand självabör betala sina medlemsavgifter. Därutöver pekar motionärerna på att detkritiserade systemet kan leda till problem för dem som inte längre vill varamedlemmar i facklig organisation eller vill gå över till en annan organisation. har i enlighet med sina direktiv gjort en utredning om dennegativa föreningsrätten och om föreningsrättsskyddet för arbetssökande. Ianslutning därtill har kommittén gjort en enkätundersökning om bruket av s.k.organisationsklausuler i kollektivavtal. Kommittén anser i likhet med denförta arbetsrättskommittén att det inte finns anledning att föreslå lagreglersom tar sikte på den negativa föreningsrätten och föreningsrättsskyddet förarbetssökande. Inte heller beträffande organisationsklausuler vill kommitténförorda en lagstiftning som skulle innebära förbud mot sådana klausuler. Frågan om den negaUvaföreningsrätten behandlades ganska AU 1984/85:3 43 utförligtav utskottet i AU 1983/84:5 (s. 11-13) mot bakgrunden av de synpunkter somanförts av nya arbetsrättskommittén. De resonemang som då fördes ledde framtill att utskottet för sin del anslöt sig till de ställningstaganden somgjorts inom kommittén, nämligen att man bör avstå från att ingripa medlagstiftning om den negativa föreningsrätten och mot bruket avorganisationsklausuler. Utskottet anser att de omständigheter som åberopats ide föreliggande motionerna inte bör föranleda ett ändrat ställningstagande idetta sammanhang. Medanledning av vad som sägs i ett par av motionerna om utträde ur fackförbundskall här hänvisas till den redovisning för rättspraxis som görs på s. 23-24.Av denna redovisning framgår bl. a. att arbetsdomstolen anser att medlemmar avett fackförbund måste ha rätt att lämna förbundet under förutsättning att vissuppsägningstid iakttas. Medåberopande av det ovan anförda avstyrker utskottet motionerna 366, 1917, 2029 imotsvarande del och 2393. Vadsedan beträffar motion 1964 om löneavdrag för fackliga medlemsavgifter gårmotionens yrkande ut på att sådana avdrag skall få göras endast omarbetstagarna skriftligen har begärt eller medgivit detta. Arbetsgivarnasmedverkan till avgiftsuppbörden bygger på åtaganden genom kollektivavtal. Ettgenomförande av motionens förslag skulle därmed innebära att på dennapunkt genom lagstiftning skulle stipulera innehållet i kollektivavtal. Ettingrepp av detta slag i parternas avtalsfrihet anser utskottet vara opåkallat. Iett avseende kan reglering av medlemsuppbörden genom kollektivavtal komma ikonflikt med föreningsrätten. Motionen snuddar vid det problemet. Det gällerdet fall att en medlem i ett fackförbund lämnar detta för att övergå till enannan, kanske konkurterande organisation. Arbetsgivaren anser sig på grund avkollektivavtal skyldig att fortsätta att göra löneavdrag för medlemsavgiftertill det förstnämnda förbundet. Hur denna situafion skall hanteras harrättsligt prövats i arbetsdomstolens dom nr 25 (se s. 24). Medhänvisning det anförda avstyrker utskottet även motion 1964. m.fl. (m) i motion 2029 liksom AllanÅkerlind m.fl. (m) i motion 1963 föreslår en utredning av möjligheterna attöverföra alla mål som rör enskilda arbetstagares förhållanden till de allmännadomstolarna. Som skäl för detta anförs dels att det är ägnat att ingebetänkligheter att en partssammansatt domstol som arbetsdomstolen har attavgöra mål mellan en enskild och en motpart som är representerad i domstolen,dels att en överföring till de allmänna domstolarna skulle ge möjligheter attöverklaga domar som meddelats i lägre instans till högre instans. Arbetsdomstolen är i sindömande verksamhet normalt sammansatt av AU 1984/85:3 44 Av dem är tre s.k. ämbetsmannaledamöter, nämligen ordföranden, viceordföranden och en tredje ledamot. De utses av regeringen bland personer somskall vara fristående från arbetsgivar- eller arbetsta-garintressen. Dessaintressen företräds av övriga fyra ledamöter, två från arbetsgivar- och tvåfrån arbetstagarsidan. Närarbetsdomstolen inrättades som specialdomstol för tvister ' om tolkningoch tillämpning av kollektivavtal gjordes domstolen till första ochenda instans. Domstolen har därefter behållit sin position som sista instans,dvs. dess avgöranden kan inte överklagas. 1 vissa mål är domstolen inte längreförsta och enda instans. Mål som gäller oorganiserade arbetstagare eller arbetstagaresom inte har stöd av sin fackliga organisation skall nämligen prövas avtingsrätterna som första instans. Tingsrätternas avgöranden kan därefteröverklagas till arbetsdomstolen. Utskouethar (AU 1981/82; 4 s. 49) och påföljande höst (AU 1982/83: ly) haftatt ta ställning till invändningar mot arbetsdomstolens slutliga avgöranden somförsta och enda instans och mot dess partssammansättning. Utskottet har i desammanhangen avvisat den kritik som förts fram och har tvärtom understrukit atterfarenheterna av den nuvarande konstruktionen av processen i arbetstvister ärgoda. Vidare har utskottet tagit avstånd från en kritik som går ut pä attdomstolen i sin dömande verksamhet skulle påverkas av obehöriga intressen.Dessa ställningstaganden har gjorts av ett enhälligt utskott. Under den tidsom därefter förflutit har det såvitt utskottet kan finna inte inträffat någraomständigheter som skulle motivera att man - som motionärerna vill - avrättssäkerhetsskäl gör djupt ingripande förändringar i den arbetsrättsligaprocessen. Utskottet, som har ett orubbat förtroende för arbetsdomstolen ochdess dömande verksamhet, avstyrker därmed de båda mofionsyrkandena. En samlad översyn av arbetstagarbegreppet begärs avAlf Wennerfors m. fl. (m) i motion 2029. Motionärerna påpekar att begreppet ärav central betydelse inom arbetsrätten men också inom t. ex. skatterätten.Därför är det väsentligt att det finns entydiga regler. Avde uppgifter om arbetstagarbegreppets utveckling som har lämnats i detföregående (s. 26-27) framgår att detta begrepp har utvecklats under lång tidoch efter delvis olika linjer. Begreppet har belysts genom en rikhaltigdomstolspraxis på skilda rättsområden. Denna rättsbildning fortgår.Arbetstagarbegreppet har självfallet uppmärksammats även inom den juridiskadoktrinen men också av statliga utredningar, t. ex. den tidigarearbetsrättskommittén. Eltaktuellt utredningsarbete med anknytning till arbetstagarbegreppet ärsocialavgiftsutredningens uppdrag att lämna förslag till gränsdragningen mellanarbetstagare och självständiga företagare inom avgifts- och kall- AU1984/85:3 45 Utredningen väntas redovisaresultatet av detta arbete. Att ta initiativ till ett nyttutredningsarbete av liknande typ synes inte påkallat. Med hänvisning härtilloch till vad sagts om den fortgående utvecklingen av arbetstagarbegreppetgenom domstolarnas praxis avstyrker utskottet motion 2029 i den nu berördadelen. () och () föreslåri motion 2123 att ideella insatser i offentlig verksamhet skall få ökat utrymmeexempelvis inom skolan och vårdsektorn. a. bör skolelever kunna ta hand omenklare sysslor utan kritik från fackliga organisationer. Motionärerna pekarvidare på att det för medlemmar av ideella organisationer och kristna samfundär naturligt att för ringa eller ingen ersättning arbeta inom organisationen.Även detta har mött facklig kritik. Motionärerna anser att det bör utformasriktlinjer för hur problem av detta slag skall lösas. Vid behandlingen förta året av ett likartat motionsyrkandeanförde utskottet (AU 1983/84:5 s. 9) att utskottet liksom motionärerna sågpositivt på personligt engagemang och ideella insatser när det gäller uppgifterinom den offentliga sektorn. Uskottet pekade därvid särskilt på den roll folkrörelsernakan spela. Särskilda av beslutade riktlinjer för att skapa ökatutrymme för sådana insatser behövdes dock inte, ansåg utskottet, utan deaktuella frågorna borde kunna lösas genom avtal mellan parterna. Utskottetfinner inte skäl att frångå denna uppfattning och föreslår att motionenmed hänvisning till de nu redovisade synpunkterna lämnas utan åtgärd frånriksdagens sida. 1. beträffande demokratiskarättigheter för fackförening att avslår motion 1983/84: 1958 yrkande1, 2. beträffandefacklig styrning av ny teknik att avslår motion 1983/84: 880, 3. beträffandedatatekniken och de anställdas integritet att avslår motion1983/84:427, 4. beträffandeinformation och förhandlingar i mindre företag attriksdagen avslår motionerna 1983/84:868 yrkande 4 och 1983/ 84:2029 yrkande 1, attriksdagen avslår motionerna 1983/84: 1956 och 1983/84:2029 yrkande 2, 6. beträffandepersonalrepresentation i statliga myndigheters sty relser anriksdagen avslår motionerna 1983/84: 1907 och 1983/84:2029 yrkande 6, AU1984/85:3 46 7. beträffandeförhandlingsskyldigheten för statliga arbetsgivare att avslårmotionerna 1983/84: 868 yrkande 2 och 1983/ 84:2029 yrkande 7, 8. beträffandetillsättning av högre chefer inom statsförvaltningen att avslårmotion 1983/84; 868 yrkande 3, 9. beträffandeMBL i kommuner och landsting attriksdagen avslår motionerna 1983/84:868 yrkande 1 och 1983/ 84:2029 yrkande 8, 10. beträffandeslopande av strejkskadestånd m. m. attriksdagen avslår motion 1983/84: 2836 yrkande 1, attriksdagen med avslag på motionerna 1983/84:2833 yrkande 1 i motsvarande del,1983/84:2835 i motsvarande del, 1983/84:2836 yrkande 2 och 1983/84:2837 yrkandena1 och 2 i motsvarande delar antar de genom proposition 1983/84:165 framlagdaförslagen till ändrad lydelse av dels 60 § lagen (1976:580) om medbestämmandei arbetslivet, dels 4 kap. 7 § lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister, 12. beträffandeförbud mot innehållande av intjänad lön attriksdagen med avslag på motionerna 1983/84:2835 i motsvarande del och1983/84:2837 yrkande 1 i motsvarande del antar det genom propositionenframlagda förslaget till ändrad lydelse av 41 § lagen (1976:580) om medbestämmandei arbetslivet, 13. beträffandeavdragsrätt för allmänna skadestånd attriksdagen med avslag på motionerna 1983/84:2833 yrkande 2 i motsvarande del,1983/84:2834 i motsvarande del, 1983/84:2835 i motsvarande del och 1983/84:2837yrkande 3 i motsvarande del antar propositionens förslag till ändrad lydelse av20 § kommunalskattelagen (1928:370), 14. beträffanderegeringens lagförslag i återstående delar attriksdagen med avslag på motionerna 1983/84: 2833 yrkandena 1-2 i motsvarandedelar, 1983/84:2834 i motsvarande del, 1983/ 84:2835 i motsvarande del och1983/84:2837 yrkandena 1-3 i motsvarande delar antar förslagen till lag omändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, lag om ändring ilagen (1974:321) om rättegången i arbetstvister och lag om ändring ikommunalskattelagen (1928:370) i återstående delar med den ändringen att de trelagarna skall träda i kraft , 15. beträffandeinformella skadestånd attriksdagen avslår motionerna 1983/84:1909 och 1983/84:2029 yrkande 9, AU1984/85:3 47 16. beträffande blockad av enmansföretag attriksdagen avslår motionerna 1983/84:868 yrkande 5, 1983/ 84; 1916, 1983/84:1934och 1983/84:2029 yrkande 3, 17. beträffande begränsning avblockadrätten i övrigt att avslår motion 1983/84:2029 yrkande 4, 18. beträffande negativ föreningsrätt an avslår motionerna 1983/84:366, 1983/84:1917, 1983/84; 2029yrkande 5 och 1983/84:2393, 19. beträffande löneavdrag förfackföreningsavgifter att avslår motion 1983/84:1964, 20. beträffande arbetsdomstolen att riksdagenavslår motionerna 1983/84:1963 och 1983/84:2029 yrkande 16, attriksdagen avslår motion 1983/84:2029 yrkande 10, 22. beträffande ideellainsatser i offentlig sektor m.m. att avslår motion 1983/84:2123. Närvarande: (), (), ErikJohansson (s), (), (), (),(), (), (), (), ElverJonsson (fp), (vpk), (), () ochIngvar Karisson i (c). AU 1984/85:3 48 1.Demokratiska rättigheter för fackförening m. m. (mom. 13) Lars-OveHagberg (vpk) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s.28 börjar "Förslagen har" och på s. 30 slutar "anställdasintegritet" bort ha följande lydelse; Erfarenheternaav medbestämmandereform ger klart vid handen att den inte innebar dengenomgripande demokratisering av arbetslivet som det påstods att den skulleleda fram till. Det har under de år som gått blivit alltmer uppenbart attmaktförhållandet mellan kapital och arbete är i grunden oförändrat. Man kaninte göra gällande att arbetstagarna och deras fackliga organisationer hartilldelats ett medbestämmande i ordets reella mening. Omman vill komma till rätta med kapitalägarnas makt på arbetsmarknaden måstemedbestämmandelagen förändras och förstärkas i olika hänseenden. De riktlinjerför en förändring av lagen som vpk sammanfattningsvis anger som demokratiskarättigheter för fackförening ställer sig utskottet bakom. Det gäller bl. a. enutvidgad förhandlings- och informationsrätt samt vetorätt i sådana förarbetstagarna betydelsefulla frågor som företagsnedläggningar,rationaliseringar, avskedanden, omplaceringar och införande av ny teknik. Strejkenär arbetarnas och fackföreningarnas främsta motvikt till arbetsgivarnas maktoch ägande av produktionsmedlen. Om förhandlingsverksamheten skall varameningsfull för fackföreningarna, får de inte hindras att vidta stridsåtgärdernär de anser att detta är befogat.