bet · G801JoU11 · 1984-12-31 00:00:00 — omnaturvården, m. m. I detta betänkande behandlas, helteller delvis, ett tiotal motioner från /84 rörande olikanaturvårdsfrågor. Mofionerna innehåller bl. a. förslag om olika former avskyddsåtgärder enligt naturvårdslagen för att bevara vissa specificeradenaturområden (fjällregionen m. eller vissa naturtyper (våtmarker m. m.). motion förordas enhetliga nordiska bestämmelser rörande en allemansrättsligfråga, närmare bestämt rätten till hjortronplockning. Samspelet mellanskogsbruk och naturvård berörs i flera motioner, varvid bl. a. föreslåsåtgärder för att skydda urskogar och hagmarker. Frågan om finansiering avsådana åtgärder som innebär avverkningsförbud eller liknande inskränkningar iskogsbruket tas också upp till diskussion. Vidare framförs önskemål omåretruntbemanning av och Stora Karlsönaturreservat samt om olika former av landskapsvårdande åtgärder i Malmöhuslän. Utskottet intar en positiv inställning till åtskilliga avde synpunkter som förs fram i motionerna men konstaterar att deflesta problemen som aktualiseras redan är föremål för åtgärder elleruppmärksamhet i olika sammanhang. Samtliga motioner avstyrks eller föreslåslämnade utan åtgärd. Till betänkandet har fogats nio reservationer och tvåsärskilda yttranden. I mofion 1983/84:322 av JohnAndersson och (båda vpk) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad som anförts i motionen om skötselanvisningar förkraftledningsgator. I motion 1983/84:360 av RuneEvensson m. fl. (s) yrkas att hos regeringen anhåller attskogsstyrelsen får i uppdrag att följa upp 21 § skogsvårdslagen och dessförordning och föreskrifter med inriktning på skärpning av tillämpningen. I mofion 1983/84:675 av HugoBergdahl och tredje vice talmannen (båda fp) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen fill känna vad i mofionen anförts omenhetliga regler och bestämmelser om rätten till hjortronplockning i denordiska länderna. I motion 1983/84:849 av . (vpk) yrkas, såvitt nu är i fråga (yrkandena 1, 2, 4 och 5), 1 1984/85. JoU1984/85:11 2 1. att hos regeringenhemställer om utredning och förslag om förstärkt skydd för nationalparker, med inriktning på grundlagsskydd, 2. att hos regeringen hemställer om åtgärder förskydd av domänreservat och privata reservat samt urskogsartad skog i enlighet med vad som anförts i motionen, 4. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs omavvecklandet av 5 § 3-skogarna och hemställer om erforderliga åtgärder ienlighet härmed, 5. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i övrigt i motionen anförs omnaturvårdande åtgärder. I motion 1983/84:902 av Jan-ErikWikström m. fl. (fp) yrkas, såvitt nu är i fråga (yrkandena 1 4, 6, 7, 1015), 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om StoraSjöfallets nationalpark, 2. att riksdagenhos regeringen begär förslag om inrättande av en nationalpark iSjaunjaområdet, 3. att riksdagenhos regeringen begär förslag om inrättande av en nationalpark i Taavavuoma, 4. att riksdagenhos regeringen begär förslag om inrättande av en nationalpark i Rogenområdet, 6. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i övrigt anförts om skydd förfjällvärlden, 7. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om skyddför våtmarker innebärande a) intensifierad inventering avvåtmarker, b) klassning av deras skyddsvärde, c) avgränsning och skydd för devåtmarksområden som inte får exploateras för skogsbruk eller energiutvinning, d) införandeav tillståndsplikt för våtmarksdikning, 10. att riksdagenhos regeringen begär utvärdering och skärpning av gällande regler förskogsbrukets hänsyn till naturvården, 11. att riksdagenhos regeringen begär att inventeringen av återstående urskogar (gammelskogar)påskyndas och att ett bevarandeprogram utarbetas och genomförs samt att iavvaktan härpå avverkning av sådana skogar ej tillåts, 12. att riksdagenhos regeringen begär att kompletterande bestämmelser utfärdas så att programmetför skogsvård i de s. k. 5:3-skogarna bedrivs så att väsentliganaturvårdsintressen inte skadas, 13. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts omskogsbrukets kollektiva finansiering av vissa naturvärdsinsatser, 14. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att statsbidrag inte bör utgå tillåtgärder som strider mot starka naturvårdsintressen, JoU 1984/85:11 3 15. att hos regeringen begär en översynav och ändringar i naturvårdslagen i enlighet med vad som anförs i motionen. I motion 1983/84:927 av m. fl. (m)yrkas, med hänvisning till vad som anförts i motion 1983/84:923, att riksdagenhos regeringen anhåller om förslag fill ändring av 15 § naturvårdslagen(1964:822) med innebörd att strandskyddet utformas så att länsstyrelserna gesrätt att förordna härom när så erfordras. I motion 1983/84:1300 av Per m. (vpk) yrkas att hos regeringen begär åtgärder för att stoppastörningar från privatflyg över naturskyddade områden. 1motion 1983/84:1303 av m. fl. (c, m) yrkas 1. att begär att regeringen tillgodoser vadi motionen anförts om en minskning av redan beslutade naturreservat så attdessa ryms inom de tillgängliga ekonomiska resurser som står tillförfogande, 2. att hos regeringen begär att den i 33 §första stycket naturvårdslagen angivna l-årsfristen inte kan förlängas. I mofion 1983/84:1770 av () ochPer-Axel () yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts beträffande bemanning på och StoraKarlsö. I motion 1983/84:1843 av m.fl.(m) yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utformningen av ett skydd för strandområden. I motion 1983/84:2119 av Per Stenmarck m. fl. (m)yrkas, såvitt nu är i fråga (yrkande 4) med hänvisning till vad som anförts imotion 1983/ 84:2116, att som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförts om landskapsvårdande åtgärder såsom plantering avlähäckar och restaurering av småvatten. I mofion 1983/84:675 av och (båda fp) anförs att den svenska allemansrätten, som bl. a. innefattarrätten att plocka vilda bär, gäller till förmån för alla som vistas i naturen,oberoende av nationalitet. Normalt borde inte detta förhållande förorsakaproblem i våra bärmarker. Enligt motionen har dock anstormningen av hjortronplockarefrån framför allt och vållat irritation hos den svenskalokalbefolkningen. För många innevånare i och andra gränslän ärvarje tillfälle till sysselsättning och extrainkomster välkommet. JoU 1984/85:11 4 Enligtmotionärerna är det angeläget att likvärdiga bestämmelser skapas inom denordiska länderna angående rätten till bärplockning. I finns ingenmöjlighet att begränsa denna rätt eller ge någon form av företräde förlokalbefolkningen. I såväl som finns däremot legala möjligheteratt i vissa fall begränsa hjortronplockningen till förmän för bl. a.innevånarna i kommuner där hjortronplockning har stor ekonomisk betydelse.Olovlig plockning kan därvid bestraffas med böter. Motionen utmynnar i förslagatt i lämplig form, t. ex. , tar initiativ till enhetligabestämmelser om rätten till hjortronplockning i de nordiska länderna. Gällandesvenska bestämmelser, tidigare riksdagsbehandling m. m. Enligt 1 § naturvårdslagen (1964:822) är naturen ennafionell fillgång som skall skyddas och vårdas. Den är tillgänglig för allaenligt allemansrätten. Densvenska allemansrätten omfattar bl. a. rätten att plocka vilda blommor, bäroch svamp i skog och mark. Det torde inte finnas någon möjlighet att medrättsligt bindande verkan begränsa denna rättighet, vare sig generellt ellermed avseende på vissa personkategorier. Tvärtom finns i naturvårdslagen reglersom inskränker markägarens möjligheter att med stängsel och diken förhindraeller försvåra tillträdet till markområden där allmänheten får färdas fritt.Även om allmänheten således i vissa fall kan tilltvinga sig tillträde till ettmarkområde har markägaren självfallet frihet att vidta åtgärder med fastigheten(uppodling t. ex.) som innebär att naturbesökaren inte kan praktiskt utöva derättigheter som allemansrätten omfattar. Fråganom ökat utnyttjande av den naturresurs som vildväxande bär och svamp utgör flera tillfällen behandlats av . a. har skattefrihet införtsför intäkter . av bär- och svampplockning för att främjatillvaratagandet av viktiga naturtillgångar (19 § kommunalskattelagen(1928:370). har vidare i olika sammanhang understrukit detangelägna i att verksamheten främjas på olika säU (senast JoU 1983/84:9). Rättsläget i företer stora likheter med detsvenska på allemansrättens område. Frågorna om allemansrättens natur och närmareinnehåll har där diskuterats ingående. har friluftslivetsutveckling gett upphov till liknande problem som i , vilka man sökt lösagenom lagstiftning. De grundläggande bestämmelserna finns i den norskafrilufts-loven av , vilken främst tar sikte på allmänhetens befogenheteratt vistas och färdas på annans mark. Rätten att ta naturalsterregleras ej i friluftsloven utan i straffloven. JoU1984/85:11 5 400 stadgas straffrihet för den som på oinhägnat område("uindhegnet Sted") plockar vilda nötter, som förtärs på platsen,eller vilda bär, svamp eller blommor eller tar upp rötter av vilda örter.Innebörden av uttrycket "uindhegnet Sted" är i viss män omtvistad ochfår i förekommande fall avgöras i rättstillämpningen. En undantagsbestämmelse i andra stycket av straffiovens §400 innebär att den som i stift plockar hjortron på hjortronmarker("Molte-baerland") begår en straffbar handling om det sker motägarens uttryckliga förbud eller om bären ej plockas för att förtäras påstället. stift omfattar de tre nordligaste fylkena Finnmark,och Nordland. Även tolkningen av begreppet "moltebaerland" harlämnats åt rättstill-lämpningen. I ett uttalande av högsta domstolen i slagits fast att det skall röra sig om ett område av någon storlek ochrikhaltighet på bär så att nyttjandet har ekonomisk betydelse för markägaren. Innebörden av det nu sagda är således att markägarna i detre nordligaste fylkena i viss utsträckning med straffrättslig sanktion kan förbjuda all hjortronplockning av utomstående inom det egna området. Omsådant förbud ej meddelats får utomstående i angivna delar av landet likväl ejplocka hjortron för annat ändamål än att förtära dem på platsen. Andrabärsorter än hjortron får fritt plockas på oinhägnad mark. I en särskild lag , som gäller hela landet,har stadgats förbud mot att plocka omogna hjortron (moltekart). Vederbörandefylkesting kan dock besluta att lagen inte skall gälla inom fylket eller delarav det. I Finnmark gäller vissa särregler för statsägd mark enligten "lov om statens umatrikulerte grunn i Finnmarks fylké". På sådanmark är rätten att plocka hjortron som huvudregel förbehållen fylkets egenbefolkning, med undantag för plockning av bär som förtärs på platsen. På statsägd mark i Nordlands och fylken har ipraxis rätten till hjortronplockning ansetts fri för envar. Allemansrätten i grundarsig närmast på sedvanerätten och till vissa delar på gamla lagstadganden. Ilagen om friluftsliv av finns inga uttryckliga bestämmelser omallemansrätten. I samband med att lagen antogs gjorde dock ettuttalande att rätten att allmänt utnyttja jord och vatten, dvs. varmansrätten,som medborgarna i urminnes tider haft, skulle bibehållas i den form den fått påbasen av allmänt accepterad landssed och olikartad lagstiftning. Grundläggande i fråga om färdselrätten är liksom i Sverigeen straffbestämmelse om tagande av olovlig väg (33 kap. 11 § strafflagen).Beträffande rätten att taga naturalster finns i 33 kap. 1 § strafflagenbestämmelser som i stort sett överensstämmer med den svenska motsvarigheten ibrottsbalken, dvs. plockning av vilda bär, blommor och svamp m. m. är iprincip straffritt. JoU1984/85:11 6 Beträffande plockning av skogsbärfinns särskilda bestämmelser i en lag om begränsning av insamlingen avskogsprodukter i vissa fall. Enligt denna lag får jord- ochskogsbruksministeriet besluta att rätten att plocka skogsbär och jämförliganaturprodukter på statsägd mark skall förbehållas ortsbefolkningen inom sådanaområden av där plockningen har en avsevärd ekonomisk betydelseför ortsbefolkningen. Det åligger i att om behovföreligger göra framställning hos ministeriet om sådana begränsningar. Enligt uppgift från justitieministeriet i fattasdet vanligen endast ett fåtal sådana beslut . Vid 23 :e session iReykjavik behandlades ett medlemsförslag om enhetliga nordiskabestämmelser om allemansrätt. Förslaget, som hade väckts av K. B. ,, , och , behandlades ijuridiska utskottet. Efter en mycket omfattande remissbehandling föreslogjuridiska utskottet att förslaget inte skulle föranleda någon vidare åtgärdfrån sida, vilket också blev rådets beslut. I sin motivering anförde utskottet bl. a. att det motbakgrund av remissyttrandena funnit det vara "en närmast olösliguppgift" att åstadkomma enhetliga bestämmelser i ämnet. Man redovisadeemellertid en positiv inställning till frågan om att ge befolkningen ökademöjligheter att fritt röra sig i skog och mark och till strävandena att ökainformationen om allmänhetens rättigheter och skyldigheter i umgänget mednaturen. Skyddsåtgärder enligt naturvärdslagen m. m. Motion 1983/84:849 I motion 1983/84:849 av . (vpk) yrkande 1 ifrågasätts om naturvårdslagstiftningen ger tillräckligtskydd för markområden som bör bevaras åt kommande generationer för forskningoch rekreation m. m. Som exempel på att inte ens nafionalparksinstitutet kunnatmotverka exploatering av skyddsvärda områden pekar motionärerna på behandlingenav . Enligt motionen måste ett grundlagsskydd förnationalparker övervägas. Hut; detta förstärkta skydd skall närmare utformasbör utredas och förslag föreläggas . Motionärerna anför vidare att det finns åtskilligas. k. domänreservat och privata reservat som utgör en från naturvårdssynpunktmycket värdefull tillgång. I synnerhet när det gäller domänreservaten är detangeläget att dessa blir lagligen skyddade och avsätts som naturreservat . o. m. i några fall som nationalparker. Enligt motionen kan man därvidöverväga att en del särskilt skyddsvärda områden överförs från domänfon- JoU 1984/85:11 7 den till naturvårdsfonden utan att domänverket erhållerersättning (yrkande 2). Enligt samma yrkande bör omgående åtgärder vidtas föratt skydda återstående delar av den urskogsartade skogen i vårt land. Motion 1983/84:902 I mofion 1983/84:902 av Jan-ErikWikström m.fl. (fp) föreslås olika åtgärder för att åstadkomma ett bättre ochmera varaktigt skydd mot exploatering av fjällområdena. Motionen innehåller idenna del (yrkandena 14 och 6) förslag om inrättande av nya nationalparker iSjaunja, Taavavuoma och Rogenområdet. bör upphörasom självständig nationalpark. De skyddsvärda delarna, främst söder om sjönAkkajaure, bör införlivas med Sareks nationalpark. Andra områden kaninförlivas med en ny nationalpark i . I motionen anförs vidare (yrkande 11) att situationen förden återstående urskogen eller gammelskogen är ytterst allvarlig. Resursernaför att bilda nya naturreservat är begränsade. Därför måste samtliga kända områdenges ett tillfälligt skydd mot avverkning, i enlighet med vad naturvårdsverketfidigare föreslagit. Motion 1983/84:1300 En/igt motion 1983/84:1300 av PerIsraelsson m. fl. (vpk) kräver syftet med de naturskyddade områdena attallmänhetens tillträde till dessa områden regleras. Detta är nödvändigt föratt eliminera störningar och undvika förslitning. En mera ovanlig typ avstörning, som likväl vållat vissa problem, är flygningen med privatflyg övernaturskyddade områden. Enligt motionärerna bör regeringen vidta åtgärder föratt stoppa denna form av störningar. Motion 1983/84:1303 I motion 1983/84:1303 av RolfRämgård m. fl. (c, m) anförs att statens ekonomiska resurser för att lösa inproduktiv skogsmark i samband med reservatsbildning är starkt begränsade. Innanbeslut om naturreservat fattas har det oftast föregåtts av ett s. k.interimistiskt förordnande, som kan gälla . Efter reservatsbeslutet kanlänsstyrelsen med stöd av naturvårdslagen förlänga gällande ettårsfrist förförhandlingar . Det kan således förflyta en orimligtlång fid från det ett naturreservat aktualiserats till dess ersättningsfråganär löst. är markägaren vanligen förhindrad att disponera överfastigheten genom avverkning e. d. Som exempel på dessa svårigheter redovisarmotionärerna ett aktuellt reservatsärende gällande Tandövalaområdet i Dalarna.Enligt mofionen ger detta och övriga exempel belägg för att man måste göra ennoggrann prioritering av naturreservaten så att dessa ryms inom tillgängligaekonomiska ramar. Övriga områden bör "omprövas och JoU 1984/85:11 8 utgå".Vidare bör den i 33 § naturvårdslagen angivna tidsfristen för förhandlingarmed markägaren ej kunna bli föremål för förlängning. Gällandebestämmelser, tidigare riksdagsbehandling m. m. Frågan om förstärkt skydd för nationalparkernabehandlades av jordbruksutskottet senast under /84.1 det avriksdagen godkända betänkandet (JoU 1983/84:18) anförde utskottet bl. Frågan om förstärkt skydd för våra nationalparkerresp. inrättande av nya nationalparker tas upp i några motionsyrkanden frånfolkpartiet och vpk. Enligtmotion 1982/83:1010 yrkande 1 (vpk) visar de många ingreppen i nationalparkernaför exploateringsändamål m. m. att skyddet för dessa områden måste förstärkas.Att t. ex. införa ett grundlagsskydd skulle enligt motionen tvinga fram ettlångsiktigare handlande och säkra redovisningen inför väljarna innan ingreppetgörs. Hur ett sådant förstärkt skydd skall närmare utformas bör utredas ochförslag föreläggas . Utskottetfår erinra om att beslut om att avsätta mark till nationalpark enligt nugällande ordning meddelas av regeringen efter medgivande. Beslutetinnebär att staten såsom markägare inte får utan samtycke nyttjamark eller vatten inom på ett sätt som strider mot dess ändamål(jfr 9 kap. 9 § regeringsformen). För att ytterligare trygga nationalparkernahar man infört särskilda förbehåll, förutom i naturvårdslagen även i vissaandra författningar, bl. a. gruvlagen och minerallagen. Vadgäller ingrepp i nationalparker vill utskottet erinra om att år 1980på utskottets förslag i betänkande 1979/80:39 antog vissa principer. Dessaangavs av utskottet som följer. Utskottet anser i likhet med vad föredragandenanfört att man måste se allvarligt på varje intrång i en nationalpark,oberoende av intrångets omfattning. Syftet med nationalparkerna är att åtsamtid och eftervärld såsom en hela nationens tillhörighet skyddasammanhängande större områden, vilka utgör karakteristiska prov på ursprungligaeller av kulturinflytelser relativt oberörda landskapstyper med tillhörandeytbild-ning, växtvärld och djurvärld. Som orörda referensområden för vetenskapligforskning har parkerna en viktig funktion. Detta innebär att i princip varjeingrepp av nu ifrågasatt karaktär i en nationalpark strider mot syftet mednationalparkens fillkomst. Mot denna bakgrund vill utskottet starktunderstryka vikten av att nationalparkernas områden bevaras intakta förframfiden och att den allra största restrikfivitet iakttas när sådana ingreppav någon angelägen anledning aktualiseras. Meddet anförda avstyrker utskottet motion 1982/83:1010, yrkande 1. Beträffande naturvårdsobjekt i fjällområdet anfördeutskottet i betänkandet JoU 1983/84:18 följande: I motion 1982/83:1097 (fp) föreslås en rad åtgärderför att åstadkomma ett bättre och mera varaktigt skydd mot exploatering av detsvenska fjäll- JoU1984/85:11 9 Motionen innehåller i denna del (yrkandena 15)bl. a. yrkanden om inrättande av nya nationalparker i , Taavavuoma ochRogenområdet. bör upphöra som självständignationalpark, och de skyddsvärda delarna bör överföras till Sareks nationalparkresp. en ny sådan i . Enligt yrkande 6 i motionen bör vidaresnöskotertrafiken i fjällområdet begränsas till särskilt markerade leder. Utskottet har tidigare, i samband med behandlingen avlikartade motionsyrkanden, understrukit fjällområdenas stora betydelse frånnaturvårds- och rekreationssynpunkt (se bl. a. JoU 1981/82:15). Beträffandesäkerställandet av naturvårdsobjekt i fjällvärlden har emellertid utskottethänvisat till att genomför en fjällutredning som kommer attomfatta en översiktlig plan för naturvård i hela fjällregionen. Också pålänsnivå bedrivs ett omfattande utrednings- och planeringsarbete. I enlighetmed utskottets förslag har i dessa sammanhang ej funnit anledningtill några särskilda initiativ i fråga om skyddet av fjällregionerna. Enligt vad utskottet erfarit kommer den nyssnämndafjällutredningen att avslutas . De särskilda objekt som tas upp imotion 1982/83:1097 är samtliga föremål för överväganden inom ramen för dennautredning. inrättades vid en fjällenhet församordning av nationalparksförvaltning och övrig verksamhet avseende naturvårdoch friluftsliv i fjällvärld. En fjällskogsinventering har nyligengenomförts av verket, och resultatet av denna kommer att offentliggöras inomkort. När det gäller snöskotertrafiken får utskottet erinra om att riksdagenunder /82 på utskottets förslag förordade en samlad översyn av deerfarenheter som vunnits sedan ter-rängkörningslagen (1975:1313) trädde ikraft, varvid bl. a. behovet av ytterligare begränsningar i snöskotertrafikenskulle beaktas, fill skydd för såväl allmänna som enskilda intressen. Dennaöversyn genomförs av en arbetsgrupp inom , som räknar med attlägga fram sina förslag för regeringen . Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottetyrkandena 1 6 i mofion 1982/83:1097. fjällutredningkommer enligt uppgift att slutligt redovisas . Inom ramen fördenna utredning har redan framlagts en översiktlig naturvårdsplan jämteåtgärdsprogram beträffande Jämfiands läns fjälltrakter (SNV PM 1595). Tre nyanaturreservat föreslås i samband härmed bli avsatta. Rogenområdet föreslåsvidare bli nationalpark, och föreslås utvidgad. Vid pågår f.n. en urskogsinventering, som redovisats i fyra delrapporter (SNV PM15071509 och 1511). Rapporterna omfattar urskogsartade områden i södraSverige, norra utanför och fjällregionen, samtfjällregionen. Återstående delar kommer att redovisas . Iinventeringen har 314 objekt om totalt 45 000 ha valts ut. Av dessa har ca 75 %- 33 000 ha i 129 områden hänförts till värdeklass I. Av totalarealen 45 000 ha är 14 000 ha i 97 1* 1984/85. JoU 1984/85:11 10 områdenskyddade som nationalpark, naturreservat eller domänreservat. För ytterligare14 områden (9 500 ha) pågår reservatsbildning. Den oskyddade arealen fördelashuvudsakligen på privata ägare () och bolag Frågan om överförande av domänreservat m. m. tillnaturreservat behandlades senast i jordbruksutskottets betänkande JoU1982/83:34. Utskottet anförde bl. I anslutning till motionskraven om överförande avdomänreservat och privata reservat till naturreservat får utskottet framhållaatt det i första hand ankomm.er på vederbörande länsstyrelse att bedöma i vadmån ett naturvårdsobjekt bör säkerställas enligt de former naturvärdslagen anvisar.Det kan tillägggas att frågan om överföring av mark från domänfonden varitaktuell i olika sammanhang . Ett gemensamt förslagfrån domänverket och om en generell överföring framlades år1974 men föranledde ingen direkt åtgärd från statsmakternas sida. Underinnevarande budgetär gäller (se prop. 1981/ 82:100 bil. 13 s. 127 f.) attöverföring av mark från domänfonden till naturvårdsfonden får ske inom en ramav 10 milj. kr. Överföringen får i angivna fall ske genom nedskrivning avdomänfonden resp. uppskrivning av naturvårdsfonden. Enligt 1983 årsbudgetproposition (se prop. 1982/ 83:100 bil. 11 s. 116) bör dessaöverföringsmöjligheter upphöra fr. o. m. /84. De aktuella motionerna föranledde ingen vidareåtgärd från sida. Förinnevarande budgetår har anslagits 20 milj. kr. under anslaget H 4 förnaturvård (prop. 1983/84:100 bil. 11 s. 102 f., JoU 1983/84:25 p. Ipropositionen hänvisades bl. a. till beslut att mark inte fåravsättas till naturreservat om syftet med åtgärden i allt väsentligt kan tillgodosesgenom att området i stället förklaras som naturvårdsområde (JoU 1982/83:4).