bet · G801KU3 · 1984-12-31 00:00:00 — I detta betänkande behandlasföljande frågor som tagits upp i de angivna motionerna. Medlemskapsreglerna i - motion 1983/84:338av och (båda fp). Yttranderätt för kyrkomötet beträffande förslag tilländringar i lagen om församlingar och kyrkliga samfälligheter- motion1983/84:935 av förste vice talmannen och (bådam). Lagstiftning mot diskriminering av bibeltrogna kristna -motion 1983/ 84:2137 av (), Förfarandet vid utnämning av biskop - motion 1983/84:587av (). Utskottet har avstyrkt samtliga motioner. En reservationhar lämnats beträffande frågan om medlemskapsreglerna i (fp).Även ett särskilt yttrande föreligger beträffande denna fråga (vpk). I mofion 1983/84:338 av Jan-ErikWikström och (båda fp) hemställs att som sin mening gerregeringen till känna att religionsfrihetslagens bestämmelser om medlemskap isvenska kyrkan bör ändras så att full harmoni uppnås mellan dessa regler ochregeringsformens 2 kap. 2 §. Motionärerna anser att det genom utrednings- ochlagstiftningsarbetet i anslutning till författning är klartdokumenterat att det föreligger en motsättning mellan religionsfrihetslagensbestämmelser om medlemskap i och regeringsformensportalparagrafer om grundläggande fri- och rättigheter. Frågan om medlemskap isvenska kyrkan angår såväl statsmakterna som kyrkan själv. är ifärd med att från sina utgångspunkter klarlägga och utreda denna fråga. Enligtmofionärerna bör med hänsyn härtill staten genom ge klaraprincipiella besked om vad som i denna fråga är förenligt med de grundläggandefri- och rättigheter som varje medborgare tillförsäkras genom regeringsformen.Mofionärerna anser att ett klarläggande uttalande från sida inuvarande situation skulle vara av betydelse såväl för den inomkyrkligadebatten som för den allmänna diskussionen om religionsfrihetens innebörd medhänsyn till de grundläggande demokratiska fri- och rättigheterna. 1 1984/85. Rättelse:S. 15, under Reservation, rad 1 Tillkommer: KU1984/85:3 2 Gällande rätt, m. m. Enligt 7 § första stycket religionsfrihetslagen(1951:680) inträder barn vid födelsen i om båda föräldrarnaeller en av dem tillhör kyrkan. Barn utom äktenskapet inträder enligt 8 § vidfödelsen i om modern tillhör . Barn som inte redanvid födelsen inträtt i kyrkan enligt 8 § kan under vissa förutsättningarerhålla automatiskt medlemskap om föräldrarna ingår äktenskap med varandra.Vidare förvärvas automatiskt medlemskap av evangelisk-luthersk trosbekännaresom förvärvar svenskt medborgarskap (9 §). Inträde i kyrkan kan i övrigt vinnasefter ansökan (10 §). Det automatiska medlemskapet enligt 7 och 8 §§ kan i defall en av föräldrarna inte tillhör kyrkan undvikas enligt ett särskiltanmälningsförfarande från födelsen (7 §) resp. från tidpunktenför föräldrarnas giftermål (8 §). En möjlighet finns också för sådantrosbekännare som annars erhåller automatiskt medlemskap enligt 9 § att anmälaatt han inte vill inträda i kyrkan. Regler om utträde ur finns i 11 och 12 §§religionsfrihetslagen. Enligt dessa bestämmelser skall den som inte längrevill tillhöra kyrkan göra en anmälan om utträde hos pastor i den församling därhan är kyrkobokförd. Anmälan skall göras personligen eller också i egenhändigtundertecknad, av två personer bevittnad, handling. För den som står underannans vårdnad och som inte har fyllt görs anmälan av vårdnadshava-ren.Beträffande barn som fyllt förutsätts barnets samtycke. Bestämmelserna i regeringsformen (RF) om s. k. negativreligionsfrihet erhöll sin nuvarande utformning genom grundlagsreform.Den negativa religionsfriheten kom därvid att utformas som ett skydd för denenskilde gentemot det allmänna mot tvång att tillhöra trossamfund (2 kap. 2 §RF). infördes i RF en övergångsbestämmelse enligt vilkenbestämmelserna om medlemskap i skulle gälla utan hinder av 2kap. 2 § RF i dess nya lydelse. Initiativet till den nämnda övergångsbestämmelsentogs av fri- och rättighetsutredning med hänsyn till att reglerna ommedlemskap i enligt utredningen fick anses stå i strid med dennya 2 kap. 2 § RF. Regeringen anslöt sig i propositionen om förslag tilländring i regeringsformen (1975/76:209 s, 117) till utredningens åsikt. Vidriksdagsbehandlingen av propositionen väcktes en motion (1975/ 76:2552) variföreslogs att nämnda övergångsbestämmelse skulle utgå eftersom det enligtmotionären inte fanns någon motsättning mellan religionsfrihetslagensbestämmelser och den föreslagna lydelsen av 2 kap. 2 § RF,(KU 1975/76:56, s. 31) ansåg emellertid inte att detfanns anledning att frångå propositionens förslag. beslöt i enlighetmed vad utskottet hemställt. Kyrkotillhörigheten (medlemskapet) diskuterades i de övervägandeni stat-kyrka-frågan som har redovisats i betänkandet Stat-kyrka. KU1984/85:3 3 relationer mellan staten och (SOU 1978:1).Med hänvisning till vad de kyrkliga företrädarna i stat-kyrka-överläggningarnaanfört i denna fråga uttalades i betänkandet bl. a. följande: Religionsfrihetslagens reglerinnebär att barn, vars föräldrar tillhör , anses ha inträtt vidfödelsen om inte föräldrarna anmäler att barnet ej skalTtillhöra kyrkan.Regeringsformens kompletterade regler om religionsfrihet har ansettsmedföra att dessa stadganden numera ej står i överensstämmelse med grundlagen,varför i en särskild övergångsregel meddelats att bestämmelserna om inträde isvenska kyrkan gäller oavsett den nya grundlagsbestämmelsen. I samband med en relationsändring är det av stor vikt attsvenska kyrkan är och uppfattas som densamma före och efter övergången. Dettabör markeras bl. a. genom att alla som tillhör kyrkan vid övergångstidpunktenkvarstår som medlemmar. För tiden därefter måste däremot övervägas, vilkaregler om inträde och utträde som är lämpliga. Enligt gruppens mening är detönskvärt att större vikt än tidigare läggs vid dopet, och inträdesreglerna börinte utformas så att man riskerar konflikter med regeringsformens värderingar. Gruppen föreslår att inträde i kyrkan skall ske efterviljeyttring, antingen genom begäran om dop eller- när det gäller barn till densom tillhör kyrkan -genom anmälan av vårdnadshavaren. Dop behöveri sistnämndafall icke äga rum . Sådant medlemskap upphör dock om det inte följsav dop innan barnet uppnått vuxen ålder. Den som redan är döpt upptas i kyrkanefter anmälan, som i vissa fall liksom nu skall kompletteras med undervisning isvenska kyrkans lära. Gruppen föreslår, att gällande regler om utträde i alltväsentligt bibehålls oförändrade. Inom gruppen har enighet rått om att medlemskapet isvenska kyrkan bör vara det primära. Den som tillhör kyrkan föreslås därmedautomatiskt tillhöra det stift och den församling, inom vilka han är bosatt.Ansvaret för utom riket bedriven verksamhet skall ligga hos Styrelsen försvenska kyrkan i utlandet. I viss utsträckning kan församlingstillhörigheten fåmotsvarigheter även där. Den ändrade relationen mellanstaten och kyrkan som förordades av deltagarna i stat-kyrka-överläggningarnaföranledde även förslag om att de bestämmelser i religionsfrihetslagen somreglerade medlemskapet i skulle upphävas och i stället bestämmasgenom inomkyrkliga stadgar. Eftersom medlemskapet enligt den gällande ordningenvilade på lagstiftning förutsattes att staten skulle medverka till enlagstiftning av innebörd att den som tillhörde förerelationsändringen även därefter skulle anses tillhöra kyrkan. En sådan regelhade enligt deltagarna sin naturliga plats i punkt 3 övergångsbestämmelsernatill regeringsformen. borde giltigheten av nämnda bestämmelse i dessgällande lydelse tidsbegränsas så att den endast skulle gälla fram tillrelationsändringen. Vid övergångstidpunkten borde också religionsfrihetslagensregler om medlemskap i upphöra att gälla. Därmed skulle fullt utgenomföras den grundlagsfästa ordning enligt vilken varje medborgare gentemotdet allmänna är skyddad mot tvång att fillhöra trossamfund. KU1984/85:3 4 De förslag som lades fram i SOU1978:1 avvisades av en majoritet av kyrkomöte. Kyrkomötet anslöt sigäven till särskilda utskottets betänkande 1979:1 i vilket utskottet hävdadeatt medlemsreglerna inte strider mot 2 kap. 2 § RF. Efter kyrkomötets behandling av stat-kyrka-frågan förekomöverläggningar mellan de politiska partierna angående stat-kyrka-frågansfortsatta handläggning'. Vid dessa erfor den dåvarande regeringen att enmajoritet i kunde antas ställa sig avvisande till vissa reformer inomramen för statskyrkosystemet, som en av kyrkomöte tillsatt särskildutredningsnämnd lagt fram förslag om. Enligt vad regeringen uttalade i enefter överläggningarna utfärdad kommuniké skulle stat-kyrka-frågan handläggasvidare i syfte att vinna den bredare enighet i frågan som regeringen ansågönskvärd. I de direktiv som därefter beslutades årskyrkomöteskommitté togs, med anledning av vad som förevarit vid överläggningenmellan de politiska partierna, inte upp principfrågan om förhållandet mellanstaten och . De frågor som kommittén fick i uppdrag att behandlagällde främst kyrkomötets medverkan vid stiftande av kyrkolag och vissa krav påreformer i fråga om kyrkomötets befogenheter och sammansättning. Som ettresultat av kommitténs arbete gjordes fr. o.m. en revideringav varigenom formerna för kyrkolagstiftning anpassadestill RF:s huvudprinciper om normgivning (KU 1981/82:36 och 1982/83:1). På initiativ av kyrkomöte utreds f. n. inomkyrkan frågan om vilka regler som bör gälla för medlemskapet. 1 samband med attdetta initiativ togs betonade kyrkolagutskottet i sitt betänkande (LU 1983:22)att det var av vikt att en sådan utredning skulle vara förutsättningslös ochallsidig. Vidare uttalade kyrkolagutskottet följande: Kyrkotillhörighetsfrågan har flerasidor, och en kommande utredning måste beakta dem alla. En viktig sida är denteologiska bestämningen av kyrkotillhörighetsbegreppet och svenska kyrkansmedlemskapsregler som de är kyrkohistoriskt och kyrkorättsligt givna även setti ett kristet internationellt och ekumeniskt perspektiv. Det skall erinras omatt de kyrkliga, företrädarna i stat-kyrka-överläggningarna, trots attönskemålen om dopet som medlemsgrund var mycket klart markerat iarbetsinriktning-en, likväl kände betänkligheter mot att göra sakramentet tillett formellt villkor för kyrkotillhörighet, eftersom det stred mot sakramentetskaraktär av öppet nådeserbjudande. De föreslog inte heller något renodlatdopmedlemskap. Frågan om medlemskapsreglerna försvenska kyrkan behandlades av senast (KU 1983/84:12)med anledning av en motion (1982/83:1146 av m.fl. (fp).Utskottet uttalade därvid att resultatet av det pågående utredningsarbetet ochkyrkomötets behandling härav borde avvaktas och avstyrkte motionen. uttalande reserverade sig fp-ledamoten, som anförde: KU 1984/85:3 5 Enligt 2 kap. 2 § regeringsformen skall varjemedborgare gentemot det allmänna vara skyddad mot tvång att tillhöratrossamfund. I samband med att denna regel om s. k. negativ religionsfrihetinfördes fr. o. m. konstaterades att reglerna ommedlemskapet för inte var förenliga med den nya grundlagsregeln.Denna lagkonflikt löstes genom att regeringsformen försågs med enövergångsbestämmelse av innebörd att bestämmelserna om medlemskap i skulle gälla utan hinder av 2 kap. 2 § regeringsformen. Ensådan lösning av en grundläggande fri- och rättighetsfråga kan enligtutskottets mening försvaras endast som ett provisorium iavvaktan på att förhållandena anpassas till den nya ordningen så attövergångsbestämmelsen inte längre behövs. Om förslagen i SOU 1978:1 fråndeltagarna i stat-kyrka-överläggningarna blivit genomförda hade, som påpekats imotionen, relationerna mellan stat och kyrka fullt ut kommit att präglas avreligionsfrihetens principer, bl. a. vad gäller konflikten mellan 2 kap. 2 §regeringsformen och religionsfrihetslagens medlemskapsregler. I stället har gått utan att den negafiva religionsfriheten enligt 2 kap. 2 §regeringsformen har realiserats. Det är med hänsyn till detta intetillfredsställande att vidare avvakta en lösning av stat-kyrka-frågan innan deninkonsekventa utformningen av regeringsformens religionsfrihetsreglerreformeras. Utskottet anser således att punkten 3 övergångsbestämmelserna till2 kap. 2 § regeringsformen bör upphävas och att därmed huvudregeln om dennegativa religionsfriheten ges full rättsverkan. bör i samband härmedhos regeringen anhålla om sådant förslag fill ändring i religionsfrihetslagensom förordas i motionen. Iett särskilt yttrande anförde vpk-ledamoten följande: Frågan om kyrkans skiljande från staten syntesnågra år fillbaka närmare en lösning sedan delegaterna i de s. k.stat-kyrka-överläggningarna lagt fram vissa konkreta förslag om hur en sådanrelationsändring skulle kunna genomföras. Reformen uteblev emellertid sedan enmajoritet kyrkomöte avvisat förslagen och det socialdemokratiskapartiet tillsammans med de borgerliga partierna slutit en överenskommelse omatt låta frågan vila fills vidare. Vänsterpartietkommunisterna har länge hävdat kravet på en fullständig åtskillnad mellanstaten och kyrkan. Denna uppfattning står partiet fast vid. Den problematikrörande den negativa religionsfriheten som tas upp i folkpartimotionen harvisserligen beröringspunkter med principfrågan om en relationsändring mellanstaten och kyrkan, men det är tveksamt om ändringar av det slag sommotionärerna förordar kan föra frågan om en relationsändring närmare enlösning. Möjligen skulle t.o.m. en sådan begränsad regeländring i den fortsattadebatten kunna användas som argument för att nedtona betydelsen av att enrelationsändring verkligen måste komma till stånd. Riksdagenbeslöt i enlighet med utskottets hemställan. Rättelse:S. 12, rad 25 Står: (1983/84:1146) Rättat till: (1982/83:1146) KU1984/85:3 6 Yttranderätt för kyrkomötet beträffande förslag tilländringar i lagen om församlingar och kyrkliga samfälligheter I motion 1983/84:935 av förste vicetalmannen och (båda m) hemställs att riksdagenhos regeringen anhåller om en sådan ändring i den kyrkliga lagstiftningen attsyftet med motionen tillgodoses. Enligt motionärerna är det önskvärt att kyrkomötet meddess samlade erfarenhet och kunnande från verksamheten inom kyrkofullmäktigeoch kyrkoråd får ge sina synpunkter innan företar ändringar i lagenom församlingar och kyrkliga samfälligheter. Motionärerna anser att detta ävenskulle ansluta till den gällande rätt som i kyrkolagsfrågor tillkommerkyrkomötet. Gällande rätt m. m. 9 av övergångsbestämmelsernatill regeringsformen stadgas bl. a. följande. Grundläggande föreskrifter omsvenska kyrkan som trossamfund och om kyrkomötet som en församling av valdaombud för skall meddelas i lagen om . Denna lagstiftas på samma sätt som huvudbestämmelserna i riksdagsordningen. Innan lagenstiftas skall yttrande av kyrkomötet inhämtas. Föreskrifter om medlemskap isvenska kyrkan meddelas genom lag, som stiftas av med samtycke avkyrkomötet. Grundläggande föreskrifter om prästerliga tjänster i svenska kyrkanoch om stiftsmyndigheter samt andra föreskrifter om kyrkomötet än som avses iförsta stycket i punkten meddelas i lagen om eller - i annanlag, som stiftas av efter yttrande av kyrkomötet. Detsamma gällergrundläggande föreskrifter om den kyrkliga egendom som är avsedd för verksamhet. Ovan angivna bestämmelser trädde i kraft den 1 januari1983 och hade föregåtts av ett utredningsarbete av kyrkomöteskommitté.I betänkandet (SOU 1981:14) Reformerat kyrkomöte, kyrklig lagstiftning m. m.diskuterade kommittén fördelningen mellan statens och kyrkans normgivning.Beträffande kyrkans organisation anförde kommittén att reglerna om den kyrkligaindelningen inte var av kyrkolags natur utan utgjorde vanlig lagstiftning somgick in under normgivning. Vidare framhölls att lagen omförsamlingsstyrelse (numera ersatt med lagen om församlingar och kyrkligasamfälligheter) var kommunallag, som därför föll under normgivning.Något skäl till ändring av normgivnings-makten beträffande lagsfiftning avdetta slag förelåg inte enligt kommitténs mening. Lagstiftningen om kyrkligakommuner och deras beskattningsrätt var grundlag, påpekade kommittén. Inteheller beträffande detta lagstiftningskomplex föreslog kommittén någonändring. KU1984/85:3 7 I proposition 1981/82:77 omformerna för den kyrkliga lagstiftningen m. m. anslöt sig departementschefenbeträffande den lagstiftning som inte var av kyrkolags natur till kommitténsuppfattning att någon ändring i rådande former för lagstiftningen inte bordeske. anförde vid riksdagsbehandlingen avpropositionen i sitt betänkande 1981/82:36 följande: Till grund för propositionensförslag om formerna för den kyrkliga lagstiftningen har legat det betänkandesom kyrkomöteskommitté lade fram - (SOU 1981:14)Reformerat kyrkomöte, kyrklig lagstiftning m. m. Kommittén var enig ihuvudfrågorna. Sedan betänkandet remissbehandlats och visstkompletterande utredningsarbete utförts inom harpartiöverläggningar ägt rum. I dessa har deltagit representanter för samtligade i utskottet representerade partierna. Överläggningarna har lett fram tillatt partierna kunnat enas om de förslagsom omfattas av förevarande propositionoch proposifion 1981/82:192 om ett reformerat kyrkomöte. Den senarepropositionen behandlas f. n. av kyrkomötet. Enligt utskottet är det av stort värde att en långtgåendeenighet mellan riksdagspartierna uppnåtts i berörda frågor. En viktigutgångspunkt härvidlag har varit att inte föregripa senare ställningstagandentill stat-kyrkafrågans lösning på . De frågor slutligen som tagitsupp i motionerna har övervägts tidigare. Utskottet har inte funnit anledningatt förorda bifall till motionsyrkandena. Lagen 1982 med lagen (1982:1052) om församlingar och kyrkligasamfälligheter, m. m. I lagen om församlingsstyrelse fanns grundläggandebestämmelser om de kyrkliga kommunerna. En överensstämmelse till både form ochinnehåll rådde mellan denna lag och den lagstiftning som gällde för deborgerliga kommunerna enligt kommunallag. Lagen om församlingsstyrelseändrades emellertid inte vid fillkomsten av kommunallag. För att uppnålikformighet mellan den kyrkliga och borgerliga komfnunallagstiftningenföretogs en översyn av församlingsstyrelselagen. En särskilt tillsatt utredareavlämnade betänkandet (SOU 1981:6) Översyn av lagen omförsamlingsstyrelse. Betänkandet låg till grund för proposifion 1982/83:19 omny lag för församlingar och kyrkliga samfälligheter, m.m. I proposifionenanförde departementschefen bl. a. följande angående formerna förlagstiftningen: 1981/82:77 om formerna förden kyrkliga lagstiftningen m.m. föreslås ändringar i grundlagsbestämmelsernaom . Det föreslås att reglerna'om kyrkolagstiftning i punkt 9övergångsbestämmelserna till RF anpassas till RF:s huvudprinciper omnormgivning. Vidare föreslås att en del av de nuvarande stadgandena om i övergångsbestämmelserna till RF upphävs. Någon ändring föreslåsemellertid inte i övergångsbestämmelsernas regler om de kyrkliga kommunerna.Jag uttalade i det sammanhanget att frågan om de kyrkliga kommunernaskonstitutionella ställning har så stor betydelse för relationen mellan statenoch kyrkan, att ett beslut som berör denna fråga ofrånkomligen måste anstå tilldess stat-kyrkafrågan har avgjorts i den ena eller andra riktningen. KU1984/85:3 ' 8 vilande antagit de i propositionen framlagda förslagentill ändring i RF (KU 1981/82:36, rskr 1981/82:263). Begreppet "kommunallag", som fanns i den gamlaregeringsformen, har inte förts över till RF. Till kommunallagarna räknadesnaturligtvis kommunallagen och därutöver bl. a. lagen om församlingsstyrelse.Grunden för kommunallagstiftningen är i stället omkommunerna, framför allt i 8 kap. 5 § där det föreskrivs att viktigare reglerrörande kommunerna skall ha form av lag. Det bör i detta sammanhang tilläggasatt LFS inte är av kyrkolags natur. De särskilda bestämmelserna i punkt 9fjärde stycket övergångsbestämmelserna till RF om sfiftande, ändring och upphävandeav kyrkolag är således inte tillämpliga på LFS. Lagen om församlingar och kyrkligasamfälligheter antogs av , varvid vissa ändringarföretagits i förhållande till propositionens förslag (KU 1982/83:8). Lagstiftning mot diskriminering av bibeltrogna kristna I mofion 1983/84:2137 av ToreNilsson (m) yrkas att hos regeringen begär förslag till lag somförhindrar diskriminering av bibeltrogna kristna enligt vad som anförts imofionen. Enligt motionären har den s. k. kvinnoprästreformen letttill en situation där en man som upplever kallelsen från att bli prästvägras prästvigning. Exegetisk expertis fastslår att man inte med Nya testamentetsom grund kan prästviga en kvinna. Detta är också från begynnelsen kyrkansbekännelse och tro. De som håller fast vid och bekännelsen och dentvåtusenåriga traditionen diskrimineras emellertid enligt motionären och kyrkanstängs därmed för de bibeltrogna. Motionären anser det med hänsyn härtillviktigt att förhållandena snabbt ändras genom en lagstiftning som tryggarsamvetsfriden och förhindrar diskriminering av troende kristna. trädde lagen(1958:514) om kvinnans behörighet till prästerlig tjänst i kraft (den s. k.behörighetslagen, prop. 1958:B 19, 1 LU B 5, rskr B 9). Genom behörighetslagenfick kvinnan lika behörighet som man att efter förtjänst och skicklighetbefordras till prästerlig tjänst. Frågans förhistoria i kan ledas fillbaka till 1919års sakkunniga för , utredning av frågan om beredande av utsträckt behörighetför kvinnor att vinna fillträde till civil statstjänst. De sakkunniga uttaladesig positivt fill kvinnliga präster, dock med den inskränkningen attkvinnlig präst inte skulle kunna anställas eller förordnas mot församlingensvilja. Utredningen ledde inte till något förslag i denna del. begärde 1946 utredning om kvinnas behörighettill kyrkliga ämbeten och tjänster. Utredningen (ordf. N. ) tillsattessamma år. KU1984/85:3 9 1950 avgav utredningen betänkande där majoritetenförordade att kvinna skulle få behörighet till prästerlig tjänst. Vid kyrkomöte framlade Kungl. Maj:t i skrivelseförslag till lag om kvinnas behörighet till prästerlig tjänst. Förslagetöverensstämde i sak med lag i ämnet. Skrivelsen behandlades avsärskilda utskottet (nr 1), som förordade att kyrkomötet skulle förklara siginte kunna godkänna förslaget med motiveringen "att vid enobjektiv undersökning av dess budskap befinnes lära, att prästämbetet icke äravsett för kvinnor". Kyrkomötet följde utskottets hemställan och förklarade sigalltså inte kunna godkänna lagförslaget. I fråga om motiveringen följdes inteutskottet. I stället antogs ett uttalande som innebar att kyrkomötet inte tagitnågon avgörande ställning till frågan om kvinnas behörighet till prästerligtjänst. 1958 framlade Kungl. Maj:t proposition med förslag tilllag om kvinnas behörighet till prästerlig tjänst. Detta antogs av 1958 årsA-riksdag och -efter ny proposition - även av B-riksdag. Därefterframlades förslaget kyrkomöte i skrivelse nr 1. Skrivelsenbehandlades av särskilda utskottet (bet. nr 2). Utskottet konstaterade bl. a.att det "enligt den evangelisk-lutherska uppfattningen av bibel ochämbete, från vilken utskottet i sitia överväganden har utgått, inte föreliggerprincipiella hinder för kvinna att inneha kyrkans ämbete.". Utskottet fannav dessa och andra anförda överväganden sig övertygat om att kyrkomötet i sakborde gå Kungl. Maj:ts förslag till mötes. Detta förordade utskottet också isin hemställan. Utskottet gjorde också vissa uttalanden om tillämpningenav den föreslagna lagen. Dessa uttalanden har kommit att betecknas som den s.k. samvetsklausulen. Bakgrunden till utskottets uttalanden var de skiljaktigameningar i huvudfrågan som förelåg inom utskottet, beroende på olikheter ibibelsyn och tolkning av reformatoriska bekännelseskrifter.Uttalandena, som var enhälliga, syftade till att förebygga en kyrkosplittrandesöndring. Utskottet fann det nödvändigt att skiljaktigheterna intefick överdrivna eller tillspetsade uttrycksformer och att ingenderameriingsriktningen utsattes för sådan påverkan som kunde uppfattas somåsiktsförföljelse eller intrång på samvetets frihet. Ett bifalltill-lagförslaget fick enligt utskottets mening inte innebära skyldighet förbiskop att mot sin religiöst grundade övertygelse viga kvinna till präst.