bet · G801JuU38 · 1984-12-31 00:00:00 — om anslag till kommittéer m. m. 1984/85:100 bil. 4,A 3, jämte motioner) m. m. Kommittéer m.m. Regeringen har i proposition 1984/85:100bilaga 4 () under punkt A 3 (s, 33) föreslagit riksdagenall lill Kommittéer m,m, för /86 anvisa ett reservafionsanslagav . I motion 1984/85:454 av UlfAdelsohn m, fl, (m) hemställs, såvitt nu är i fråga, - alt riksdagenbeslutar att ändra 8 kap, 4 § på sätt som anges i motionen(yrkande 2), - att riksdagenbeslutar ändra och lagen om kriminalvård i anstalt (1974:203) såatt den obligatoriska villkorliga frigivningen upphävs (yrkande 7), I motion 1984/85:502 av AnitaJohansson (s) och () hemställs alt hosregeringen begär översyn av utlänningslagen med syfte alt åstadkomma rättvisaregler vid utvisning av utländsk medborgare på grund av brott, I moiion 1984/85:1243 av MagnusPersson (s) hemställs alt hos regeringen anhåller om förslag fill ändringav i syfte all huvudförhandling i tvistemål bör hållas inomviss, angiven fid, 1 motion 1984/85:1652 av GunillaAndré m, fl, (c) hemställs, såvitt nu är i fråga, - att riksdagenbeslutar uttala att påföljden samhällstjänst införs på försök (yrkande 10), - att riksdagenbeslutar som sin mening ge regeringen till känna vad i mofionen anförts ominförande av påföljden sociala behandlingskontrakt och införande avjourdomstolar (yrkande 11), I moiion 1984/85:1656 av ElverJonsson (fp) och () föreslås att begär att regeringenlägger fram förslag om en reformerad brottspåföljd där en försöksverksamhet meds, k. samhällstjänst kan ersätta fängelsestraff i linje med vad som förespråkasi motionen, 1 1984/85. JuU1984/85:38 2 I motion 1984/85:2391 av AllanEkström (m) hemställs alt hos regeringen begär förslag till sådanändrad lydelse av 1 kap, 7 § att allmänpreveniionen tillmätsstörre vikt och betydelse än vad som är fallet, I moiion 1984/85:2392 av AllanEkström (m) hemställs att hos regeringen begär sådan ändring avregelsystemet beträffande domslolsböter att "uppbörden" sker somuppbörd och icke som indrivning direkt. Regeringens förslag under dettaanslag innebär en minskning med 4,5 milj, kr, i förhållande till anslaget förinnevarande budgetår. Av det föreslagna anslaget beräknas högst 0,8 milj. kr.för fortsalt utredning om rättsväsendets informationssystem (RI). I proposifionen uppger departementschefen alt nio nyakommittéer har tillsatts och att elva kommittéer harslutfört sina uppdrag. Utskottettillstyrker regeringens förslag lill medelsberäkning. I moiion 454 begärs att den s. k.halvtidsfrigivningen avskaffas. Motionärerna anför att villkorlig frigivningskall betraktas som en belöning för gott uppförande och inte komma till ståndautomatiskt innan merparten av det utdömda frihetsstraffet avtjänats. beslutade ändringar i reglerna omvillkorlig frigivning och i samband därmed ändringar i vissa andra reglerbeträffande påföljdssystemel och kriminalvårdens organisation. Ändringarnaträdde i kraft den 1 juh 1983 (prop, 1982/83:85, JuU 26, rskr, 241), villkorlig frigivning innebär denya reglerna i huvudsak följande. Den som har en strafftid som undersfiger tvåår skall i princip alltid friges villkorligt när halva liden har avtjänats.Minst två månader måste dock alltid ha avtjänats. Beträffande villkorligfrigivning från längre straff har tidigare ordning behållits i allt väsentligtoförändrad. Om någon har dömts till fängelse i lägst för särskilt allvarligbrottslighet som har riktat sig mot eller medfört fara för liv eller hälsa ochpåtaglig risk bedöms föreligga för att han efter frigivningen fortsätterbrottslighet av samma slag, får han sålunda inte villkorligt friges förrän tvåtredjedelar av den i domen bestämda strafftiden har avtjänats. För dem som hardömts till fängelse i lägst för annan brottslighet än nu sagts skervillkorlig frigivning efter halva tiden. Frågan om villkorlig frigivning av demsom har dömts till fängelse i lägst prövas av kriminalvårdsnämnden. JuU1984/85:38 3 1983upprepade utskottet sina uttalanden från tidigare att man av hänsyn fillfrihetsstraffens skadeverkningar för de dömda i stor utsträckning bör strävaefter att inte bara minska antalet frihetsberövanden ulan också avkortalängden av de frihetsberövanden som ändå måste göras. Utskottet uttalade vidareatt fängelsestraffet i första hand är motiverat av allmänpreventiva skäl ochatt därför frågan om rättslig likabehandling, förutsägbarhet och rättssäkerhetträder i förgrunden. Utskottet fann alt den villkorliga frigivningen bordetillämpas i princip obligatoriskt som tiden för anslaltsvistelsenborde göras kortare än vad som då var fallet. Mot detta kunde, uttaladeutskottet, visserligen resas invändningar om att de egentliga rättsverkningarnaav en straffdom kommer att skilja sig frän vad domen enligt sin lydelse går utpå, vilket i sin lur kan få återverkningar på längden av de fängelsestraff somdöms ut. Utskottet kunde dock inte finna all regeringsförslaget i dessahänseenden innebar någon mer genomgripande förändring i förhållande tilldåvarande ordning; reglerna om villkorlig frigivning fillämpades redan på ettsätt som låg en obligatorisk reglering mycket nära, och det var ingenprincipiell nyhet att den faktiska verkställig-hetsliden skiljer sig från vadsom föreskrivits i domen. - Utskottet uttalade att det anförda innebar attutskottet, som fäste särskilt avseende vid den ökade rättsliga likabehandlingoch förutsägbarhet som reformen medförde, godtog regeringsförslagen rörandevillkorlig frigivning. Med anledning av mofioner rörande institutet villkorligfrigivning har utskottet därefter inte funnit anledning till annanbedömning än (JuU 1983/84:20). (Ju 1979:04), som har fill uppgiftbl. a. att göra en allmän översyn av straff skalorna, ser även över reglerna omvillkorlig frigivning i ett större kriminalpolitiskt sammanhang. Kommitténshuvudbetänkande är aviserat fill slutet av . Här bör även nämnas att brottsförebyggande rådet har gjorten studie över de nya reglerna för villkorlig frigivning och särskilteffekterna av genomförandet . En rapport i ämnet kommer attpubliceras . Utskottet anser mot bakgrund av det sagda all riksdageninte nu bör vidta någon åtgärd med avseende på reglerna om villkorligfrigivning, och utskottet avstyrker därför bifall till moiion 454 i denna del. I motionerna 1652 och 1656efterlyses'en försöksverksamhet med samhällstjänst. Brottspåföljden samhällstjänst kan beskrivas som enstraffrättslig reaktion som innebår att den dömde, utan alt undersamhällstjänsten eller i övrigt vara omhändertagen, på sin frifid under ettvisst antal timmar utför oavlönat, samhällsnytfigt arbete (SOU 1984:32 s. 67). År 1984avlämnade frivårdskommittén slutbetänkandet (SOU 1984:32) JuU1984/85:38 4 Nya alternafiv till frihetsstraff. I betänkandet behandlasfrågan om nya alternativ till frihetsstraffet. En av de påföljder som varitaktuell är samhällstjänst. Kommitténs ståndpunkt är att samhällstjänst inte börinföras i det svenska påföljdssystemet. I en reservation förordar två ledamöteratt påföljden samhällstjänst införs på försök. Belänkandet har remissbehandlats och övervägs nu inomjustitiedepartementet. Utskottet har behandlatmotioner om påföljden samhällstjänst. Motionsyrkandena har avstyrkts medhänvisning lill bl. a, frivårdskommitténs arbete (JuU 1980/81:4, 1981/82:36,1982/83:30, 1983/ 84:20). Utskottet har då emellertid också uttalat all det ärviktigt all finna verkningsfulla alternativ till frihetsstraffet och alt enönskvärd minskning av användningen av frihetsstraffet inte torde kunna kommafill stånd förrän det inom påföljdssystemet finns alt tillgå alternativ sombåttre än de nuvarande tillgodoser de kriminalpolitiska behoven. Med hänsyn till att frågan om införande av samhällstjänsti det svenska påföljdssystemet övervägs inom vidhållerutskottet sin tidigare uppfattning och anser att inte bör vidta någonåtgärd med anledning av motionsyrkandena. Utskottet avstyrker därför bifalllill motion 1652 i denna del och motion 1656. I motion 1652 begärs etttillkännagivande om införande av påföljden sociala behandlingskontrakt. Motionärerna pekar på att frivårdskommittén har föreslagitatt del öppnas en möjlighet att döma alkohol- och narkotikamissbrukare som harbegått brott fill kontraktsvård i stället för till fängelse. Enligtmotionärerna finns del en grupp unga som saknar social identifikation, men sominte är i behov av den vård och behandling som avses komma till stånd inomramen för den nya påföljd som frivårdskommittén har föreslagit. För denna gruppanser motionärerna att en form av social konlraklsvård bör prövas. avlämnade frivårdskommittén slutbetänkandet (SOU1984:32) Nya alternafiv lill frihetsstraff. I betänkandet behandlas frågan omnya alternativ fill frihetsstraff. Som motionärerna anför föreslår kommitténatt kontraktsvård skall införas som en straffrättslig reaktion i det svenskapåföljdssystemet. Kontraktsvård skall användas i stället för fängelsestraff påhögst . Påföljden skall användas för missbrukare av alkohol ellernarkotika som är i behov av vård för sitt missbruk och är villiga att undergåsådan vård enligt en särskild vårdplan. Kommitténs förslag innebär altkontraklsvården skall knytas till den av kommittén i ett tidigare sammanhangföreslagna påföljden villkorligt fängelse. Betänkandet har remissbehandlats och övervägs nu inomjustitiedepartementet. JuU1984/85:38 5 Bland påföljderna i (BrB) finns en som endast kan ådömas ungdomar. Del är överlämnande lill vårdinom (31 kap. 1 § BrB). Den påföljden kan tillämpas beträffandeden som är och som kan bli föremål för vård med stöd av lagen(1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) eller eljest enligtsocialtjänstlagen (1980:620). Regeringen () har i enproposition föreslagit vissa ändringar i LVU och 31 kap. 1 § BrB. a. att LVU skall ändras så alt socialnämnden får möjlighet altbesluta all ungdomar -under vissa förutsättningar - skall hålla regelbundenkontakt med en särskilt utsedd kontaktperson eller delta i behandling i öppnaformer inom . Ändringen i BrB innebär att också den som kan bliföremål för de föreslagna nya åtgärderna enligt LVU skall kunna överlämnas lillvård inom och att åldersgränsen höjs till . Socialutskottetsom bereder del ärendet har i huvudsak tillstyrkt bifall till propositionen(prop. 1984/85:171, SoU 31). Här bör tilläggas att det i lagen (1964:167) med särskildabestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) finns regler som gör det möjligt föråklagare att besluta om åtalsunderlåtelse beträffande dem som inte fyllt 18 åri större utsträckning än beträffande äldre personer. De innebär bl. a. attåtalsunderlåtelse får beslutas om den unge bereds vård med stöd av LVU ellerblir föremål för andra hjälp- eller stödåtgärder. 1 del nämndalagstiftningsärendet har också föreslagits alt möjligheterna all underlåtaåtal utvidgas. Syftet med moiionsförslagel är att minska användningen avfrihetsstraff beträffande ungdomar. Utskottet instämmer i motionärernasuppfattning alt detta är synnerligen angeläget; som utskottet harframhållit i olika sammanhang bör användningen av frihetsstraff minskas sålångt det är möjligt, särskilt beträffande ungdomar (JuU 1983/84:20 s. 13).Utskottet ifrågasätter dock om motionärernas förslag kan få sådan verkan. Denform av kontraktsvård som frivårdskommittén har föreslagit innebär nämligen attverkställigheten av ett fängelsestraff skall anstå för att den dömde skallundergå konlraklsvård; om den dömde inte följer vårdavtalet kan anståndetförklaras förverkat, dvs, fängelsestraffet gå i verkställighet. Enligt utskottetkan det ifrågasättas huruvida det kan ligga i linje med strävandena all minskaanvändningen av fängelsestraff för ungdomar att införa en särskild påföljd sominnebär att ungdomar, som misslyckas med all fullfölja ett vårdavtal som syftaratt komma fill rätta med problem av den natur mofionärerna nämner, riskerar attundergå ett fängelsestraff. Utskottet är därför närmast benäget att la avståndfrån motionärernas förslag i den mån del innebär alt frivårdskommitténs förslagom kontraktsvård skall byggas ut fill att omfatta de ungdomar som avses imotionen. Utskottet vill vidare peka på att BrB:s bestämmelse omöverlämnande lill vård enligt socialtjänstlagen redan nu ger goda möjligheterför domstolarna 1' 1984/85. JuU1984/85:38 6 att ta hänsyn lill om den unge behöver sådan hjälp som hankan erbjudas av de sociala myndigheterna och som motionärerna torde åsyfta.Genom den ändring i bestämmelsen som är aktuell kommer domstolarna att fåytterligare möjligheter härvidlag. Ändringarna i LUL om åtalsunderlåtelse förunga lagöverträdare går i samma riktning. Här bör också nämnas att statsrådet i dettidigare nämnda lagstiftningsärendet har tagit upp frågan om all ytterligarebegränsa användningen av fängelsestraffet för ungdomar. Hon uttalar bl. a. allen inventering bör göras av vilka nya möjligheter lill vård inom socialtjänstensom skulle kunna skapas som ett alternativ lill fängelse. Hon anför vidare allhon har inhämtat alt fängelsestraffkommiitén (Ju 1979:04), som beräknas avgesitt huvudbetänkande , överväger att lägga fram förslag sominnebär att möjligheterna att döma ungdomar till fängelse inskränks ytterligaresaml all hon anser att frågan får övervägas på nytt när detta förslag har lagtsfram (prop. 1984/85:171 s. 36 ff). Enligt utskottets mening finns del mot bakgrund av vad somnu har sagts inte något skål för att, som begärs i motionen, ta någotinitiativ beträffande påföljder för unga lagöverträdare. Utskottet avstyrkersåledes bifall till moiion 1652 i här behandlad del. I motion 2391 förs fram ett yrkandeom att allmänpreveniionen måste ges ökad betydelse. 1 1 kap. 7 § föreskrivs alt rätlen vid val avpåföljd skall, med iakttagande av vad som krävs för all upprätthålla allmänlaglydnad, fästa särskilt avseende vid att påföljden skall vara ägnad allfrämja den dömdes anpassning i samhället. Det straffrättsliga påföljdssystemel är för närvarandeföremål för ett omfattande reformarbete. Arbetet har föregåtts av diskussionerom huruvida den behandlingstanke som till en del har legal bakom brottsbalkenspåföljdssyslem är rationellt motiverad. Det har bl, a, salts i fråga om intestraffet uteslutande bör bestämmas med utgångspunkt i brottets svårhet,-Statsmakterna kan inte anses ha tagit någon bestämd ståndpunkt lilldessa frågor i hela deras vidd. Frågan om användningen av frihetsstraffet är föremål fören allsidig översyn av fängelsestraffkommiitén (Ju 1979:04), Kommitténs uppdraginnefattar enligt direktiven (kommitléberättelsen 1980 del II s, 37) en allmän översyn avstraffskalorna. Översynen skall la sikte på om straffskalorna är anpassade tillde värderingar som råder i dagens samhälle. Härvid bör i första hand destraffbestämmelser som i praktiken leder lill de flesta frihetsstraffen las upplill bedömande. De straffbestämmelser som setts över avförmögen-helsbrotlsutredningen (se nedan) bör i princip inte omfattas avöversynen, 1 direktiven framhålls i sammanhanget alt insatserna i kampen motden JuU1984/85:38 7 organiserade och den ekonomiska brottsligheten kan behövastödjas av ändringar i de straffvården som kommer till uttryck i brottsbalkenoch andra författningar. Denna fråga bör uppmärksammas särskilt av kommittén, Ikommitténs uppdrag ingår också att pröva om del skulle innebära fördelar attinföra allmänna regler om påföljdsval och slraffmätning i . beräknas avlämna sitthuvudbetänkande . Frågan om straffvärdegränser och straffbarhetsgrader i vadgäller förmögenhetsbrotten (utom gäldenärsbrolten) har varit föremål för enförutsättningslös prövning av förmögenhetsbrotlsutredningen. Utredningen harlagt fram sina förslag i ett betänkande (SOU 1983:50) som har remissbehandlats.Förslagen övervägs i juslitiedepartementet. I sammanhanget kan också nämnas det arbete somfrivårdskommittén bedrivit rörande den framtida utformningen av kriminalvård ifrihet. Kommitténs slutbetänkande (SOU 1984:32) har remissbehandlats ochövervägs nu i . behandlade utskottet motionsyrkanden ompåföljdssystemets innehåll; ett par yrkanden var av liknande innehåll som delnu aktuella. Med hänsyn fill pågående utredningsarbete på området ansågutskottet att inte borde vidta någon åtgärd med anledning avmotionerna; utskottet avstyrkte bifall till motionsyrkandena (JuU 1982/83:30 s.9). Enligt utskottets mening befinner sig reformarbetetbeträffande påföljdssystemet alltjämt i ett sådant skede all intebör företa någon åtgärd med anledning av motionen. Utskottet avstyrker bifalltill motionen. I moiion 1652 efterlyses ett systemmed jourdomstolar. Som skäl anför motionärerna att samhällets reaktionerbeträffande unga lagöverträdare måste komma i omedelbar anslutning fill denbrottsliga gärningen. Frågan om inrättande av jourdomslolar har varit aktuellför utskottet . begärde - efterhemställan av utskottet - att rältegångsutredningen (Ju 1977:06) skulleöverväga frågan (JuU 1976/77:25, rskr. 284; se också JuU 1979/80:25 och 27 samlJuU 1984/85:30). fick sedermera tilläggsdirektiv i enlighetmed beslut (dir. 1977:91). Utredningen redovisade sittuppdrag i bl. a. denna del i betänkandet (SOU 1982:26) Översyn avrättegångsbalken 1 (s. 267 ff). Utredningen anser att ett system medjourdomstolar skulle föra med sig stora kostnader och andra nackdelar. Omkriminalpoliliska eller andra skäl väger så tungt all jourdomslolar ändå börinföras anser sig utredningen inte kunna bedöma. Betänkandet har remissbehandlats. Vissa förslag i det harföranlett lagstiftning. I övrigt, bl. a. rörande jourdomstolar, övervägs delfortfarande JuU1984/85:38 8 Med hänsyn till de överväganden som sålunda pågår i frågaom jourdomstolar anser utskottet all inte bör vidta någon åtgärd medanledning av motionsyrkandel. Utskottet avstyrker därför bifall lill moiion1652 i denna del. Snabbare handläggning i tvistemål I moiion 1243 anförs allförberedelser i tvistemål ibland tillåls ta orimligt lång lid; många gångerberor det på all parter på olika sätt förhalar förberedelsen. Motionärenefterlyser en sådan ändring i (RB) all del föreskrivs allhuvudförhandling bör hållas inom en viss, angiven lid. Motionärens önskemålsynes avse dispositiva tvistemål som handläggs enligt huvudreglerna i RB ochinte enligt lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål om mindre värden. Mycket kortfattat beskrivet gäller följande om tvistemålsförberedande till huvudförhandling. Enligt 42 kap. 6 § RBskallmålet under förberedelsenberedas så att det vid huvudförhandlingen kan slutföras i ett sammanhang.Förberedelsen skall vara muntlig. Skriftlig förberedelse får dock förekommaunder vissa förutsättningar (9 §). Vid muntlig förberedelse skall förstainställelse utsättas all äga rum så snart del kan ske (10 §). Förberedelsenskall då om möjligt avslutas. Kan del inte ske skall fortsall förhandling ägarum. Målet får inte uppskjutas längre än som oundgängligen påkallas (12 §). Såsnart förberedelsen har avslutats skall rätten bestämma lid förhuvudförhandling (20 S), (Ju 1977:06) har 1982avgivna huvudbetänkande (SOU 1982:26) Översyn av 1 behandlatbl. a, frågor om all göra processen mer effektiv. Utredningen berör bl. a.frågan om viklen av att i dispositiva tvistemål snabbi finna ut vad tvistengäller. Ett huvudsyfte med förberedelsen måste därför enligt utredningen varaatt ta reda på parternas yrkanden och invändningar samt grunderna för dessa. Detvisliga punkterna måste preciseras, bevisningsfrågor måste diskuteras ochbevislema fastställas - allt för all möjliggöra en huvudförhandling präglad avkoncentration och omedelbarhet. En viktig del i förberedelsen i dispositiVatvistemål är också, anser utredningen, att utröna om det är möjligt att kommatill en frivillig uppgörelse, en förlikning (s, 84 f). Rältegångsutredningenanför vidare följande i betänkandet (s, 90 f); Att disposiliva tvistemål oftaligger länge vid domstolarna ulan godtagbar anledning är ett allmänt käntproblem. Vår målundersökning visar alt handläggningstider på uppåt inteär ovanliga. All avgörandet dröjer så länge har flera nackdelar. Dels minskarmöjligheterna till materiellt riktiga avgöranden, därför all bevisningen blirsämre allteftersom tiden lider. Och dels tillgodoses ej de råttssökandesbefogade anspråk på snabba avgöranden. Alltför långsam handläggning måstedärför motverkas, vare sig långsamhe-len beror på rätten eller på parterna, -För att uppnå del nu nämnda syftet JuU1984/85:38 9 måste flera metoder tillgripas. För del första bör i RBtydligare anges alt del är rättens skyldighet att se till alt mål handläggsskyndsamt. Rätten bör också förses med effektivare vapen mot tredskande parter,sätt är därvid alt bygga ut de koslnadsregler som avser att förebyggaförsumlig processföring. Ett annat är alt förbättra möjligheterna att ge pariförelägganden i processen vid verksamma påföljder, t, ex, vid påföljd att måletavgörs lill parlens nackdel genom förenklad dom, om han underlåter att följaföreläggandet. Man bör också kunna tänka sig en regel om att försumlig pari iviss utsträckning förlorar rätlen all åberopa nytt material i rättegången, - Enmöjlighet all ogilla ett uppenbart ogrundat anspråk utan alt först prövasvårbedömbara frågor om processhinder kan medföra väsentliga tidsvinster, - Ettsätt att både öka snabbheten i förfarandet och förbättra förutsättningarna förett materiellt rikligt avgörande är att rätten mot slutet av förberedelsen , k, summing-up, dvs, en sammanfattning av parternas ståndpunkter, såsomrätten uppfatlat dem. - I syfte att begränsa handläggningstiderna bör rättenvidare åläggas all i mål som passerat förberedelsen i förenklad form upprättaen plan för handläggningen. Planen bör upprättas i samråd med parterna vidförsta lägliga tillfälle. Undantag från skyldigheten att upprätta en plan börmedges endast om det med hänsyn till målels beskaffenhet framstår somöverflödigt att en plan upprättas. Betänkandet har remissbehandlats.Det har i vissa delar redan föranlett lagstiftning. Betänkandets återstående delar, vari den aktuella fråganingår, övervägs inom . En lagrådsremiss ärplanerad att föreligga , Utskottet, som vill uttala sin principiella anslutninglill motionsönskemålet om ett snabbare och effektivare rättegångsförfarande,anser all med hänsyn lill frågans beredning inom regeringskanslietinte nu bör vidta någon åtgärd i saken. Med delta uttalande avstyrker utskottelbifall till moiion 1243, Utvisning på grund av brott I motion 502 begärs en översyn avutlänningslagen i syfte all åstadkomma rättvisa regler vid utvisning på grundav brott. Vad motionärerna kritiserar är all högre rätt kan besluta omutvisning även om lägre rätt inte har gjort det och även om endast dentilltalade har fullföljt talan mot domen. Ett avgörande av högsta domstolen Bakgrunden till motionen är ettavgörande av högsta domstolen. En tingsrätt hade dömt två utlänningar tillfängelse och men inte fill utvisning. Endast de tilltaladeöverklagade domen och yrkade frikännande. Hovrätten ändrade tingsrättens dom pådet sättet all de tilltalade dömdes till fängelse och utvisades urriket. uttalade att den omständigheten att åklagaren intefullföljt talan mot JuU 1984/85:38 10 tingsrättensdom inte hade utgjort hinder för hovrätten att ta upp frågan om förvisning (NJA1981 s, 1246), Utlänningar kan utvisas på grund av brott. Reglerom delta finns i 40-42 §§ utlänningslagen (1980:376), De innebär i huvudsakföljande. Enutlänning som döms för ett brott på vilket kan följa fängelse i mer än ett årfår utvisas. För brott enligt utlänningslagen gäller en särskild reglering.Också den innebär att fängelse skall vara föreskrivet för brottet, men någotkrav på fängelsestraffets längd är inte uppställt. Däremot krävs att omständigheternaär försvårande eller att utlänningen före brottet harbegått brott av samma slag. Föratt utvisning skall få ske krävs vidare att det på gmnd av gärningens beskaffenhetoch övriga omständigheter kan befaras att utlänningen kommer att fortsättabrottslig verksamhet här i riket eller att brottet är sådant att han inte börfå stanna kvar. Utvisningpå grund av brott beslutas av den domstol som handlägger brottmålet.