bet · G801NU5 · 1984-12-31 00:00:00 — om utvidgad skyldighet för kreditupplysningsföretag attlämna bestäl-laruppgift I motion 1983/84:609 av HåkanStjernlöf (m) hemställs att beslutar att i meddelande omkreditupplysningens innehåll till den som upplysningen avser också skall ingåuppgift om vem som begärt upplysningen. Datainspektionen, två kreditupplysningsföretag och tiointresseorganisationer, huvudsakligen inom näringslivet, har avgivitremissyttranden i ärendet. Motionens innebörd är attkreditupplysningsföretagen bör vara skyldiga att lämna uppgift om vem som harbeställt en kreditupplysning även när denna avser en person som ärnäringsidkare. Efter en omfattande remissbehandling, där skilda meningar harkommit till uttryck, avstyrker utskottet detta förslag. Gällande bestämmelser, m. m. Kreditupplysningslagen (1973:1173)syftar främst till att hindra att kredit-upplysningsverksamhet leder tillotillbörligt intrång i den personliga integriteten eller till skada genomoriktiga eller missvisande upplysningar. Efterlevnaden av lagen står undertillsyn av datainspektionen. Lagen gäller för yrkesmässigt bedrivenkreditupplysningsverksamhet (1 §). Med kreditupplysning avses uppgift, omdömeeller råd som lämnas till ledning för bedömning av annans kreditvärdighet ellervederhäftighet i övrigt i ekonomiskt hänseende (2 §). En speciell typ av kreditupplysning,för vilken gäller särskilda skyddsregler, är den s.k. personupplysningen. Meddetta uttryck avses kreditupplysning om enskild person, förutsatt attvederbörande varken är näringsidkare eller har så väsentligt inflytande i vissnäringsverksamhet att uppgift om hans egna förhållanden behövs för att belysaverksamhetens ekonomiska ställning. En kreditupplysning som inte utgörpersonupplysning brukar kallas företagsupplysning. Kreditupplysningsverksamhet skall bedrivas så att den inteleder till otillbörligt intrång i personlig integritet (5 §). Denna allmänna,grundläggande regel kompletteras i olika hänseenden av mera detaljeradeföreskrifter, 1 1984/85. NU1984/85:5 2 Dessa innebär bl. a. att den som avses med enkreditupplysning skall av kreditupplysningsföretaget få meddelande omupplysning som har lämnats om honom (11§). När personupplysning lämnas skallden omfrågade och kostnadsfritt tillställas ett skriftligt meddelandeom de uppgifter, omdömen och råd som upplysningen innehåller rörande honom ochvem som har begärt upplysningen. När annan kreditupplysning rörande enskildperson lämnas - dvs. företagsupplysning som inte avser juridisk person - skallden omfrågade på motsvarande sätt få meddelande om de uppgifter somupplysningen innehåller rörande honom. Den sistnämnda föreskriften liksomföreskriften att det skall meddelas vem som har begärt personupplysning tillkomgenom en lagändring (1981:737) som trädde i kraft . Med näringsidkare skall enligt ett motivuttalande (prop.1973:155 s. 140) i kreditupplysningslagen på samma sätt som i vissa andra lagarförstås var och en som yrkesmässigt driver verksamhet av ekonomisk natur. Beträffandede personer som i lagen likställs med näringsidkare anförs det i motiven: Till personer med väsentligtinflytande i viss näringsverksamhet bör till en början hänföras sådana som harett väsentligt ekonomiskt intresse i verksamheten, t. ex. delägare ihandelsbolag eller kommanditbolag, aktieägare i fåmansbolag samt aktieägaresom har en större post aktier i annat aktiebolag. Hit hör också de som har enledande ställning i ett företag som styrelseledamot, verkställande direktöreller på annat sätt. I vissa fall kan också andra personer hänföras till denangivna kategorin, t. ex. den som lämnat en större kredit till ett företag ochdärigenom har möjlighet att påverka företagets verksamhet. Vissa ytterligare motivuttalanden(s. kan också ha intresse i sammanhanget. Givetvis kan det förekomma att enperson som är näringsidkare eller som står ett företag nära behöver kredit iegenskap av privatperson. Rent principiellt borde en kreditupplysning som isådant fall lämnas om honom anses som personupplysning och alltså varaunderkastad de särskilda restriktioner i fråga om innehåll m. m. som gällerbeträffande personupplysningar. För kreditupplysningsföretaget torde det dockofta innebära praktiska svårigheter att tillämpa olika regler i fråga om enoch samma person, beroende på i vilken egenskap han för tillfället uppträder.Den som är näringsidkare e. d. torde också normalt få finna sig i att handärmed får ett sämre integritetsskydd även i de fall då han uppträder somprivatperson. Skulle emellertid kreditupplysningsföretaget, i fall dåkreditupplysning begärs om en person som i och för sig är näringsidkare ellerdärmed likställd, få uppgifter som gör det helt klart att den begärdaupplysningen inte har något samband med det företag eller den verksamhet ditpersonen är knuten, bör kreditupplysningen behandlas som en personupplysning. Datainspektionen har i november1983 föreskrivit att i sitt personregister förkreditupplysningsverksamhet skall särskilt markera de personposter som avsersådana enskilda personer för vilka kreditupplysningslagens bestämmelser ompersonupplysning inte behö- NU1984/85:5 3 UC har överklagat detta beslut hosregeringen. Ärendet bereds f. n. inom . Förarbeten till bestämmelsen om beställaruppgift I den departementspromemoria (Ds Ju1979:8) som låg till grund ändring i kreditupplysningslagenföreslogs dels att begreppet personupplysning skulle utvidgas till att avsealla kreditupplysningar om enskild person, dels att kreditupplysningsföretagenskulle bli skyldiga att i meddelande om lämnad kreditupplysning(kreditupplysningskopia) ange för vems räkning upplysningen begärts. Remissinstansernasreaktion på dessa förslag sammanfattades i propositionen om lagändringen(prop, 1980/81:10 s. 54) sålunda: Som har angetts--- har denna utvidgning mött stark kritikfrån flera remissinstanser,bl. a, företrädare för banker och andra kreditgivare, förkreditupplysningsbranschen och för näringslivet. Dessa remissinstanser är ocksånegativt inställda till att näringsidkare m.fl. skulle få rätt tillkreditupplysningskopia och till besked om vem som har begärt upplysningen. Ävenandra remissinstanser, såsom bankinspektionen, ochTCO, tar avstånd från detta förslag eller ifrågasätter dess lämplighet. En delföreträdare för näringslivet, t. ex. SAF och ,tillstyrker dock förslaget helt eller delvis. Innebörden av den kritik somriktades mot förslaget att även en näringsidkare skulle få uppgift om vem sombegärt kreditupplysning om honom kan belysas med några citat frånremissyttrandena (prop. s. 215, 226, 251,255). Det kan i vissa fall vara känsligtom en kreditgivare tar en personupplysning och personen ifråga får reda pådetta. Särskilt gäller detta sådana situationer, då en näringsidkare anser sigbehöva göra en kontroll av ett existerande kundförhållande på grund av att hanbefarar att kunden kan ha svårt att klara sina åtaganden. Även här blir detfråga om en avvägning mellan olika intressen. Vi menar för vår del att det intekan vara någon mer påtaglig nackdel från integritetssynpunkt att uppgift ombeställaren av kreditupplysningen inte lämnas. ochSveriges hantverks- och industriorganisation (SHIO)-Familjeföretagen yttrandegemensamt följande: Med hänsyn till att ennäringsidkare bör ha möjligheten att inhämta en kreditupplysning om én tilltänktaffärsförbindelse eller göra fortlöpande uppföljningar av kreditvärdigheten hosetablerade förbindelser utan att få relationerna störda i måhända känsligaaffärssituationer föreslås att uppgift om vem som begärt upplysning icke skallbehöva tillställas det företag kreditupplysningen avser. Integritetsskyddettorde bli tillräckligt genom övriga restriktioner. NU1984/85:5 4 anförde medinstämmande av Post- och , PKbanken, samt . Ett särskilt skäl mot en regel, somberättigar näringsidkare att alltid få kopia av personupplysning om honom ochbesked vem som beställt upplysningen, är den sannolika effekten av en sådanregel vid förmedling av kreditupplysningar om näringsidkare från svenska tillutländska banker. Man måste räkna med att utländska banker och deras kunder medvetskap om en dylik regel ofta hellre skulle avstå från att begärakreditupplysningar beträffande en tänkt svensk motpart. lämnas isamband med vår utrikeshandel svenska kreditupplysningar i betydligt störreutsträckning till utlandet än utländska kreditupplysningar lämnas till Sverige.En kreditupplysningsverksamhet i , som enligt utlandets mening fungerartillfredsställande, är i stor utsträckning en förutsättning för de krediter,som lämnas vid den svenska importen, och för de förskott, som de svenskaexportörerna ofta erhåller. varkritiskt mot förslaget att näringsidkare bl. a. när det gällde beställaruppgiftskulle jämställas med privatpersoner: Även om det innebär svårigheter atti kreditupplysningssammanhang definiera en näringsidkare, bör detta icke varaskäl nog för att jämställa honom med en privatperson. I stället borde manförsöka finna en metod, efter vilken man kan bedöma om en person ärnäringsidkare eller ej. Näringsidkarens intresse av integritetsskydd torde merän väl uppvägas av kreditgivarnas (inklusive samhällets) intresse av såfullödig information som möjligt av näringsidkarens tidigare, fastslagnabetalningsförsummelser. () anförde: Kreditupplysningar inhämtas ofta isamband med att en arbetstagare söker anställning. len sådan situation är detmindre önskvärt, sett ur arbetstagarens synpunkt, attkreditupplysningsinstitutet skall behöva lämna ut hans namn till en presumtivarbetsgivare. Det kan också ifrågasättas om inte kreditgivningen försvåras förpersoner med inregistrerad firma om en begränsning görs i möjligheterna atterhålla kreditupplysning. Regeringen - med justitieministerHåkan som föredragande -gick emot förslaget om en utvidgning avbegreppet personupplysning. Den anslöt sig inte heller till förslaget ombeställaruppgift till enskilda näringsidkare. Härom anfördes i propositionen(s. Vad härefter angår frågan huruvidaenskilda näringsidkare m. fl. bör ges rätt till besked också om vem som harbegärt en kreditupplysning synes det vara klart att redan rätten tillkreditupplysningskopia i många fall kommer att innebära att vederbörande kansluta sig till vem som har begärt upplysningen. Detta torde i allmänhet intemedföra några negativa effekter. Att kreditgivare och andra som avser att trädai ekonomisk förbindelse med en näringsidkare inhämtar kreditupplysning om dennemåste framstå som en helt naturlig åtgärd, som näringsidkare lika väl som andrahar anledning att räkna med. Det kan emellertid inte bortses från att en rätttill beställaruppgift på detta område i en del fall kan medföra olägenheter.Oftast torde det dä NU1984/85:5 5 också vara fråga om situationer där den omfrågade interedan på grund av att han erhåller en kreditupplysningskopia kan sluta sig tillvem som har beställt upplysningen. Jag tänker exempelvis på fall där någonbegär kreditupplysning om ett företag i syfte att undersöka om det kan varaintressant att söka förvärva dess rörelse eller där" någon som avser attsöka anställning hos ett företag själv eller genom sin fackliga organisationbegär upplysningar om detta. En skyldighet för kreditupplysningsföretag m.fl.att ta reda på och uppge vem som har begärt en kreditupplysning omnäringsidkare m. fl. kan också vålla vissa problem när beställaren finns iutlandet. I motionen anförs attkreditupplysningsföretagen bör åläggas skyldighet att meddela näringsidkare vemeller vilka som har begärt soliditetsupplys-ning om vederbörande. En bestämmelsehärom bör införas i kreditupplysningslagen, säger motionären. väcktes en motion (c) medsamma syfte som den nu aktuella. Den avslogs av sedan den avstyrktsav näringsutskottet (NU 1983/84:1) med följande motivering: Motionären hävdar att det blandsmåföretagare råder stort missnöje med att de inte har rätt att fåbeställaruppgift. Både datainspektionen - som är tillsynsmyndighet enligtkreditupplysningslagen - och kreditupplysningsföretagen själva får, hävdarmotionären, ett stort antal förfrågningar om vem som beställt och fått enkreditupplysning varom föreskrivet meddelande har lämnats. Datainspektionen har under hand vitsordat att många hargjort sådana förfrågningar. Antalet hänvändelser av detta slag har emellertidnumera minskat, sedan man från inspektionens och kreditupplysningsföretagenssida har sökt sprida kännedom om gällande bestämmelser och motiven för dem. Den nuvarande regleringen på den punkt som här är aktuellträdde i kraft vid början. Den svarar, såsom framgår av redogörelsen idet föregående, mot de önskemål som representativa småföretagarorganisatio-nerframförde i samband med den översyn av kreditupplysningslagen som gjordesdessförinnan. Utskottet finner mot den bakgrund som har angivits inte skäl fören sådan lagändring som motionären föreslår. Remissyttranden över motionen haravgivits av datainspektionen. , föreningsbankers förbund. , , ,, , och . NU 1984/85:5 6 PKbanken har deltagit iBankföreningens handläggning av remissärendet och instämt i föreningensyttrande. Organisationer som vid remissbehandlingen avdepartementspromemorian (Ds Ju 1979:8) Kreditupplysning och inkassotillstyrkte en sådan ordning som föreslås i motionen (se prop. 1980/81:10 s,212. 249 f.) har inte tillfrågats på nytt. I en promemoria som bifogades vid remissen av motionenanfördes bl. a. följande: Efter hänvisning fråndatainspektionen har flera personer per telefon vänt sig till nåringsutskottetskansli med synpunkter i ämnet. De har framfört kritik mot den nuvarandebegränsningen av skyldigheten att lämna beställaruppgift. Två av dessareaktioner kan nämnas. Innehavaren av en mindre mekanisk verkstad misstänkteatt ett större konkurrentföretag försökte ta reda på hans ekonomiska ställningi syfte att kunna motarbeta honom. En arbetstagare som var styrelseledamot iett litet familjeföretag uppgav att kreditupplysningar avseende honom och hanshustru till följd av detta uppdrag icke klassificerades som personupplysningar. Datainspektionens yttrande hartillställts de övriga remissinstanserna och kommit alla utom till hända innan de avgav sina egna yttranden. Datainspektionen erinrar i sittyttrande om den tidigare remissbehandlingen. Motionen tillstyrks avinspektionen med utförlig motivering. Yttrandet återges som bilaga till dettabetänkande (s. 12). Med ändring av sitt ställningstagande vid föregåendetillfälle tillstyrker även motionen: harkraven på insyn och öppenhet gjort sig allt mer gällande. harförbättrade regler och kontrollmöjligheter införts för register av olika slag.Inte minst införandet av datalagen och datainspektionen har medfört merbalanserade värderingar av registerfrågor. Detta har lett fram till, attanonymitetsskyddet för upplysningsbeställare enligt vår uppfattning kanupphävas. , i varsyttrande förutom PKbanken även föreningsbankers förbund ochUpplysningscentralen instämmer, anser i första hand att man borde återgåtill den ordning som gällde , dvs. upphäva kravet påbeställaruppgift beträffande personupplysningar. Skulle detta inte ske anserföreningen i andra hand att motionen bör bifallas. I yttrandet anförs: Den situation som råder, därenskilda personer om vilka företagsupplysningar lämnas får kopia påupplysningen men inte besked om frågeställaren, är från flera utgångspunkterolycklig. Så exempelvis leder kännedom om att en upplysning begärts menovissheten om vem som begärt den inte sällan till irritation. I rådande läge -och om en återgång till tidigare ordning inte kan göras - vore det därförenligt bankföreningens uppfattning bättre om den omfrågade också fick besked omvem som är frågeställare. NU1984/85:5 7 menar ocksåatt det vore önskvärt med en återgång till den ordning som gällde före år 1982.Som en teoretisk möjlighet anger föreningen att beställaruppgift skulle fålämnas om beställaren har medgivit detta. Föreningen motiverar sin uppfattningsålunda: Finansbolagen är i sin dagligaverksamhet beroende av att fortlöpande kunna kontrollera kreditvärdigheten hossäljföretag och kunder, etablerade eller presumtiva. Det är väsentligt attdetta informationsinhämtande kan bedrivas på ett sådant sätt att relationernatill de omfrågade företagen inte störs. Möjligheten att inhämta kreditinformationunder sekretess är därvid av stor betydelse. Det nu anförda gäller i vissutsträckning även i fråga om banker och andra kreditinstitut men det börobserveras att finansbolag inte har samma möjligheter som banker attkontrollera förekomsten av banktillgodohavanden och andra tillgångar. Vid den typ av affärsmässiga relationer som det här är talom framstår det inte heller som särskilt angeläget från integritetssynpunkt attkopia av personupplysning jämte beställaruppgift lämnas till näringsidkaren ifråga. nu anfört leder till slutsatsen att manegentligen borde överväga en återgång till de förhållanden beträffandeföretagsupplysningar som gällde års ändringar ikreditupplysningslagen och det är föreningens uppfattning att detta vore attföredraga. Den nuvarande ordningen innebär en halvmesyr ochföreningen har förståelse för att den upplevs som irriterande av en delnäringsidkare, liksom att den medför en viss arbetsbelastning förkreditupplysningsorganen och för datainspektionen. En i teorien tilltalandelösning vore måhända att tillåta kreditupplysningsföretagen att lämnabeställaruppgift om en sådan begärs och om beställaren har medgivit att uppgifthärom får lämnas. Administrativa komplikationer kan dock förutses. Föreningen vill påpeka att regel om skyldighetatt lämna beställaruppgift antagligen skulle uppmuntra till kringgåenden,exempelvis på det sättet att det företag som önskar en företagsupplysninginhämtar upplysningen via ett tredje företag, som därmed kommer att stå sombeställare. De övriga remissinstanserna avstyrker motionen. bekräftar inledningsvis att efter dentidigare lagändringen ett stort antal näringsidkare vände sig till bolaget medirritation och missnöje över det anonymitetsskydd som föreligger beträffandebeställaruppgift i det sammanhang som berörs. Sedan lagen fått verka ochsåväl datainspektionen som branschen fått tillfälle att förklara innehållet ilagen har emellertid denna kritik från företagarhåll minskat avsevärt, sägerbolaget. Enligt dess uppfattning föreligger på företagarhåll ingetpåtagligt missnöje med lagens utformning. I yttrandet anförs vidare: Enligt bolagets mening är denordning som gäller f. n. fullt tillfredsställande. Konsekvenserna av detförslag som utreds skulle i stor utsträckning kunna bli att affärsidkareunderlåter inhämta kreditupplysning beträffande tilltänkta affärsförbindelser.Detta skulle i sin tur motverka syftet med kreditupplysningslagen och integagna affärslivet. Integritetsskyddet torde bli tillräckligt genom övrigarestriktioner. Införande av skyldighet att lämnabeställaruppgift även i näringsidkarrela-tioner skulle, sägerSHIO-Familjeföretagen, ha både för- och nackdelar: NU1984/85:5 8 Bland fördelarna är att det ökarintegritetsskyddet, att en omfrågad näringsidkare kan få tillfälle attkorrigera eller kommentera den uppgift frågaren erhållit, att näringsidkarenfår kunskap om vilket företag eller vilken person som är intresserad av hansrörelse och att kreditupplysningsföretagen slipper göra en bedömning om vemsom är näringsidkare eller inte. Bland nackdelarna märks att frågaren ofta kan ha godagrunder för att vilja vara anonym, exempelvis av konkurrensskål eller för attfrågaren inte vill äventyra sina relationer med näringsidkaren enbart på grundav kreditupplysningen. som har gått sedannuvarande bestämmelser infördes har organisationen inte från sina medlemmarkunnat notera krav på ändringar enligt motionärens förslag, heter det iyttrandet. Exemplen i den promemoria som åtföljde renrissen talar inte för attnågon ändring behöver göras. Konklusionen blir följande: SHIO-Familjeföretagen anserdärför-även om vi har stor förståelse förde synpunkter som ligger bakomförslaget - att motionen bör avslås. Exemplen i promemorian kommenterasäven av , som anför: De skäl som bär upp nu gällandeordning beträffande beställaruppgift för kreditupplysning rörande enskildperson, gäller fortfarande. Förhållandena inom närings- och kreditlivet i dettahänseende har inte genomgått sådana förändringar att en ändring ärpåkallad. De problem, som i enstaka fall har uppstått, äger inte sådan tyngdatt den grundläggande principen bör rubbas. Utskottet har i en till remissen bifogad promemoriaangivit två fall i vilka kritik riktats mot begränsningen av skyldighet attlämna beställaruppgift. Det första gäller misstanke om konkurrenters intresse iverksamheten, ett enligt samfundet i och för sig legitimt marknadsekonomisktintresse. Bortsett från denna principiella uppfattning är det dock möjligt att.även efter en tilltänkt lagändring i denna del, dölja sig bakom beställningarsom sker i annans namn. Det andra fallet torde vara av praktisk betydelseendast vid ett fåtal tillfällen. Enligt samfundets mening föreligger ejtillräckliga skäl att i nu ifrågavarande avseende särbehandla styrelseledamöternär uppgift om deras ekonomi lämnas i anledning av styrelseuppdraget. Vi har för vår del i tidigareyttrande påpekat att det kan vara känsligt om en kreditgivare tar en upplysningpå en näringsidkare och denne får besked om vem som beställt uppgiften. Dettagäller särskilt sådana situationer, då en näringsidkare anser sig behöva göraen kontroll av ett existerande kundförhållande på grund av att han befarar attkunden kan ha svårt att klara sina åtaganden. Det har enligt vår mening inte anförts tillräckliga skälför att vi skulle ha anledning att ändra denna uppfattning. Det är visserligenså, som datainspektionen framhåller, att en ökad öppenhet ligger i tiden. Åandra sidan kan de integritetsaspekter som gäller privatpersoner inte i sammamån gälla näringsidkare. Den som bedriver näringsverksamhet, med de redovisnings-ochuppgiftskrav som därav följer, måste rimligen acceptera att uppgift om NU1984/85:5 9 hans ekonomiska status kan inhämtas utan att han fårbesked om vem som beställt uppgiften. Det bör särskilt påpekas att kravet påökad öppenhet inte ställts på grund av påstådda missbruk. Det tycks i ställetröra sig om en allmän olust över att inte få veta vem beställaren är. Vi menar för vår del att det finns situationer dåkreditupplysning behöver inhämtas utan att beställarens namn bör avslöjas. , som av naturliga skäl har en omfattandekreditgivning till sina kunder, kan beställaruppgiften innebära en klarolägenhet i ett känsligt affärsläge. Vid avvägningen mellan detta intresse ochintegritetsintresset måste enligt vår mening integritetsintresset vika. Motorbranschens riksförbundåberopar sitt avstyrkande yttrande över förslaget i departementspromemorian ochmeddelar att förbundet inte finner anledning att frångå sin tidigare redovisadeuppfattning i frågan. hänvisar likaså ttll attföreningen i sitt yttrande över departementspromemorian ställde sig negativtill att kreditupplysningslagen skulle ändras på det sätt som är aktuellt.Därvid anförde föreningen att konsekvenserna av en lagändring skulle allvarligtkunna skada svenska företags exporthandel och förbindelser med utländskabanker. Föreningen förklarar nu att den har oförändrad inställning i frågan ochansluter sig till de övriga skäl som i proposition 1980/81:10 anfördes mot deni promemorian, föreslagna lagändringen. TCO citerar vad organisationen anförde i sitt yttrandeöver departementspromemorian (se s. 4). Motionen avstyrks rned uttalandet attTCO inte finner någon anledning att nu inta en annan ståndpunkt . Ett huvudsyfte medkreditupplysningslagen (1973:1173) är att skydda mot kränkningar av enskildasintegritet i samband med kreditupplysningsverksamhet. Enligt en bestämmelse ilagen skall den som avses med en personupplysning utan anfordran fåunderrättelse om vem som har begärt upplysningen och om vilka uppgifter,omdömen och råd som denna innehåller. Ifall en omfrågad är näringsidkare rördet sig inte om en personupplysning utan om en s.k. företagsupplysning. Han skalldå få meddelande om de uppgifter som upplysningen innehåller om honom.