bet · G801LU27 · 1984-12-31 00:00:00 — Även i motion 2765 yrkas att skall besluta attpromillereglerna skall omfatta samtlig personal i säkerhetstjänst vidjärnvägen. Motionärerna anser att begränsningen av promillereglerna lill enbartförare kommer att leda till att arbetsledningen beträffande övrig personal isäkerhetstjänst måste med vittne kunna styrka att vederbörande varit såpåverkad att han "måste antas" inte kunna utföra sina arbetsuppgifterpå ett betryggande sätt. Detta förhållande kommer enligt motionärerna att skapaen omöjlig situation såväl för arbetsledare som för arbetskamrater. Också denaktuella säkerhetspersonalen bör, anser motionärerna, ha ell intresse av allkunna fria sig mot misstanke om onykterhel genom blodprov. Motionärerna finner, det betydligt enklare och mer jämlikt att promillereglerna tillämpas på all personali säkerhetstjänst. Utskottet anser för sin del att det är en betydande fördelall beslämmelserna om straffansvar för trafiknyklerhetsbrotl vidjärnvägstrafik utsträcks till att gälla förutom förare även andrabefattningshavare som har att ulföra uppgifter som är av väsentlig belydelseför säkerheten. Enligt utskottets mening är det nämligen viktigt all onykterhetvid utförandet av alla från säkerhetssynpunkt betydelsefulla uppgifter beivras.Förslaget innebär också att man för järnvägstrafiken får en ansvarsregleringmotsvarande den som enligt sjölagen gäller för sjötrafiken. Som framhålls ipropositionen är gruppen av befattningshavare med en från säkerhetssynpunktbetydelsefull ställning relativt begränsad och omfattar i princip endasttågledare och tågklarerare. I vissa fall kan emellertid även andrabefattningshavare ha viktiga säkerhetsuppgifter. Utskottet vill stryka underangelägenheten av att straffbestämmelsen i 6 kap. 2 § förslaget tilljärnvägstrafiklag blir tillämplig på alla befattningshavare som fullgör tjänsti vilken ingår uppgifier av väsentlig betydelse för säkerheten. Vad så angår "promillereglerna" delar utskottetdepartementschefens uppfattning att dessa regler inte bör omfatta andrapersonalkategorier än förare. Förhållandena när del gäller övrigapersonalkategorier är ofta av så skiftande natur att det skulle kunna uppkommabetydande svårigheter att tillämpa "promillereglerna" i fråga omandra befattningshavare än förare. Utskottet avstyrker därför bifall tillmotionerna 2763 och 2765. Enligt trafikbrottslagen gäller för rattfylleri enstraffskala som omfattar, om omständigheterna är mildrande, böter dock lägst 25dagsböter. För rattonykterhet gäller elt minimislraff om tio dagsböter. Somframgår av vad utskottet ovan anfört innehåller förslaget till 6 kap. 2 §järnvägslrafiklagen inga regler om lägsta bötesstraff. I den med anledning av proposition 33 väckta motion 147,som närmast syftar till ett avslag på de i proposition 33 föreslagnaändringarna i reglerna om trafiknykterhetsbrott, yrkas all 6 kap. 2 §järnvägstrafiklagen skall anpassas till gällande regler om påföljder itrafikbrollslagen. LU1984/85:27 19 innefattar således en begäran om att även regler om lägstabötesstraff skall införas i järnvägstrafiklagen. Om denna innebörd av yrkandetockså varit avsedd framgår dock inte närmare av motionstexten. Utskottet delar departementschefens uppfattning om att detinte är nödvändigt att i lagtexten ange elt lägsta bötesstraff. Utskottettillstyrker därför att regler härom inte tas med i den nya järnvägstrafiklagenoch avstyrker följaktligen bifall till motion 147 i denna del. Det börunderstrykas att den i förhållande till trafikbrollslagen ändrade lagtexteninte får leda till en ändrad syn på det straffvärda i ett trafiknykterhetsbrottoch en ändrad praxis i fråga om utdömandet av antalet dagsböter. De i proposition 33 föreslagnaändringarna i 6 kap. 2 § järnvägstrafiklagen har föranlett behov av justeringari det förslag lill lag om ändring i körkortslagen som lagts fram i proposition117. I proposition 33 har därför lagts fram ett nytt förslag till (5) lag omändring i körkortslagen. Med hänsyn till att utskottet enligt ovan avstyrker deföreslagna ändringarna i 6 kap. 2 § järnvägstrafiklagen avstyrks bifall äventill del i proposition 33 framlagda förslaget till lag om ändring ikörkorlslagen. Ikraftträdande m. m. De i proposition 117 framlagdalagförslagen har föreslagits träda i kraft medan förlagförslagen i proposition 33 förordas ett ikraftträdande den 1 maj 1985.Lagförslagen i proposition 33 är huvudsakligen föranledda av Sverigestillträde till COTIF vilket kommer att ske . Med hänsyn härtillbör samtliga nu aktuella lagförslag träda i kraft vid sistnämnda datum. Detanförda innebär vidare att 4 § 4 mom. trafikbrottslagen skall upphöra attgälla med utgången av . 1, beträffande skada till följd avdröjsmål vid personbefordran att avslår motion 1983/84:2762, 2, beträffande lägsta bötesstraff vidtrafiknykterhetsbrott att avslår motion 1984/85:147 i denna del, 3. beträffandepromilleregler vid spårtrafik attriksdagen med avslag på motionerna 1983/84:2763 och 1983/ 84:2765 godkänner vadutskottet anfört därom, 4. beträffande reglering avtrafiknykterhetsbrott i proposition 1984/ 85:33 LU1984/85:27 20 a) med bifall tillmotion 1984/85:146 yrkande 2 och med anledning av motion 1984/85:147 i dennadel avslår 6 kap. 2 § i det i proposition 1984/85:33 framlagda förslaget tilllag om ändring i järnvägstrafiklagen (1985:000), b) avslår det iproposition 1984/85:33 framlagda förslaget till lag om ändring i körkortslagen(1977:477), attriksdagen med anledning av proposition 1983/84:117 och proposition 1984/85:33antar i bilaga 3 inlaget förslag till järnvägstrafiklag, 6. beträffandelagen om straff för vissa trafikbrott attriksdagen antar det i proposition 1983/84:117 framlagda förslaget till lag omändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott med följande såsomUtskottets förslag betecknade lydelse: Propositionens förslag Utskottets förslag Härigenom föreskrivs att 4 § Härigenom föreskrivs att 4 § 4 mom.lagen (1951:649) om straff 4 mom. lagen (1951:649) om straff för vissatrafikbrott skall upphöra att för vissatrafikbrott skall upphöra att gälla vid utgången av aprU 1985. 7. beträffande övriga lagförslag attriksdagen antar i proposition 117 framlagda förslag till a) lag om ändringi trafikskadelagen (1975:1410), b) lag om ändring i lagen (1976:1090)om alkoholutandningsprov, c) lag om ändringi körkortslagen (1977:477), med denändringen att lagförslagen skall träda i kraft , 8. beträffandeobligatoriska miljöskydds- och kemikalieförsäkringar m. m. attriksdagen avslår motionerna 1983/84:529, 1983/84:2506, 1983/ 84:2764 och1984/85:2245, Närvarande: (). (),(), (), i (s), IngemarKonradsson (s), (), (). (),(), (), Per (vpk), (). () och (). LU 1984/85:27 21 Skada till föd avdröjsmål vid personbefordran (mom. 1) och (båda m) anser dels att den del av utskottets yttrande som börjarpå s, 11 med "När det" och slutar på s. 12 med "lösningförhandlingsvägen" bort ha följande lydelse: mening saknas rättsliga skäl för att behandla skada som uppkommit pågrund av dröjsmål vid personbefordran på järnväg på annat sätt än som följer avrättsordningen i övrigt. Staten bör vara underkastad samma erkändarättsprinciper i sin egenskap av avtalspart som gäller för alla andrarättssubjekt i vanliga civilrättsliga relationer. Somframgår av motionen är enligt en sådan, ur 23 § köplagen härledd, rättsgrundsatsgäldenär ansvarig för skada som borgenär hdit genom dröjsmål, om gäldenärenicke kan visa att dröjsmålet icke kan tillräknas honom såsom försummelse(presumtionsansvar); SOU 1984:16 s. 182 med där anmärkt litteratur. Iöverensstämmelse härmed föreslås för övrigt i propositionen tillkonsumenttjänstlag (31 §) att näringsidkare är skyldig att ersätta konsumentenskada som denne tillfogats på grund av fel eller dröjsmål, om intenäringsidkaren visar att skadan ej berott på försummelse av honom eller någonsom på hans sida anlitats för att utföra tjänsten. Det angivna stadgandet ärtvingande (indispositivt). Regler om dröjsmålsansvar finns slutligen, somutskottet redovisat i det föregående, i annan transporträttslig lagstiftning(SjöL och LuftL). Enligtvad som framgår av det ovan anförda har en resande inte möjlighet att avjärnvägen få gottgörelse för ren förmögenhetsskada annat än i ytterst begränsadomfattning. Den åsamkade skadan kan, som beskrivits i motionen, avsearbetsinkomst genom att resenären kommit fram till bestämmelseorten för senteller förlust av en god affärsuppgörelse. Resenären kan vidare ha blivit urstånd att infinna sig i rätt tid till avgången för en charterresa som hanbetalat. Han kan slutligen ha åsamkats mera omedelbara, direkta, kostnader medanledning av den inträffade förseningen. Till förmögenhetsskada är slutligenatt hänföra besvär, tidsförlust och obehag som inte direkt kan beräknas ipengar, däribland förlust av fritid. I samtliga dessa ej ovanliga fall får resenärensåledes , helt eller delvis, bära det ekonomiska ansvaret för järnvägensoförmåga att uppfylla befordringsavtalet. De ovan redovisade avgörandena frånallmänna reklamationsnämnden visar hur otillfredsställande rättsläget är i sigfrån den enskildes synpunkt. från likställighetssynpunkt bör behandlas som annan jämförbargäldenär, bör järnvägstrafiklagen förses med ett stadgande om ansvar förjärnvägen även för ekonomisk skada som beror av dröjsmål (försening) i enlighetmed vad som eljest gäller. Deninvändningen, som framförts i olika sammanhang, att sådant skadeståndsansvarkan föranleda något högre priser eller taxa, kan så mycket Rättelse: S. 22, rad 3 Står: motionärerna Rättattill: motionären rad 4 Står: ansvarsfrihet Rättat till: ansvar LU1984/85:27 22 mindre godkännas som detta slag av invändning ej erkännsav rättsordningen i andra sammanhang. Sammanfattningsvis anser utskottet således i likhet medmotionären att ett stadgande om ansvar för dröjsmålsskada bör föras in ijärnvägstrafiklagen. Med hänsyn till frågans art bör det ankomma på regeringenatt lägga fram ett förslag till närmare utformning av lagtexten. Vad utskottetsålunda anfört med anledning av motionsyrkandet bör ges regeringen till känna. dels att utskottet under 1 bort hemställa 1. beträffande skada till följd avdröjsmål vid personbefordran att med anledning av motion 1983/84:2762som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört om förslag tilllagreglering av dröjsmålsskada vid personbefordran. Promilleregler vid spårtraflk (mom. 3) (),,MarianneKarlsson (c), () och Per (vpk) anser dels att den del av utskottetsyttrande på s. 18 som börjar med "Vad så" och slutar med "och2765" bort ha följande lydelse: Beträffande därefter frågan i vilken utsträckningpromillereglerna skall tillämpas konstaterar utskottet att departementschefeninte anför några som helst skäl för att begränsa tillämpningen till förare avspårfordon. I propositionen anförs endast att "den särskildastraffbestämmelsen i trafikbrottslagen för den som fört ett spårfordon med enviss alkoholkoncentration i blodet bör dock inte utsträckas att gälla andrapersonalkategorier än förare". Enligt utskottets mening är detuppseendeväckande att departementschefen först konstaterar att det finns allanledning att låta straffbestämmelsen för onykterhet i spårtrafiktjänstomfatta alla befattningshavare som från säkerhetssynpunkt har en lika betydelsefullställning som förarna, och därefter avstår från att låta den mest effektivabevisregeln bli tillämplig på denna kategori av befattningshavare. Utskottet finner det för sin del angeläget att understrykabetydelsen av att man med kraft beivrar onykterhet hos personal med viktigasäkerhetsfunktioner. Som framhålls i motion 2763 kan en del av den aktuellapersonalen ha iippgifter som från säkerhetssynpunkt är t. o. m. viktigare ändem föraren utför. Förslaget i propositionen innebär emellertid till en börjanatt ansvar för rattonykterhet endast kan utkrävas av förare. Vidare måste ifråga om rattfylleri, som begås av andra befattningshavare än förare, genomvittnesbevisning styrkas att vederbörande är så påverkad att han inte kanutföra sina uppgifter på ett betryggande sätt. Det senare torde leda till attendast personer som är mer synbart påverkade av berusningsmedel kommer attkunna fällas till ansvar för rattfylleri, dvs. ingripande kommer i realitetenatt LU 1984/85:27 23 skeendast i mer flagranta fall. Uppenbart är emellertid att en person som har enhög alkoholkoncentration i blodet kan, även om hans synbara påverkan inte är såframträdande, utgöra en allvarlig risk om han har att utföra en uppgift som är.av väsentlig betydelse för säkerheten. Någon skillnad härutinnan föreliggerinte mellan förare och andra befattningshavare. Enligt utskottets mening kandärför sett från säkerhetssynpunkt en ordning som den nu föreslagna inteaccepteras. Härtill kommer att, såsom påpekas i motion 2765, den föreslagnaordningen med skilda regler för förare och annan säkerhetspersonal kan ledatill betydande svårigheter för och störningar i förhållandet mellanarbetsledning, olika kategorier av befattningshavare och arbetskamrater. Ävensett från de anställdas synpunkt är förslaget således negativt. Utskottet villdessutom tillägga att sådana skäl som föranlett utskottet att i annatsammanhang avstyrka krav på införande av promilleregler inom sjöfarten,nämligen svårigheterna att övervaka efterlevnaden av sådana regler på Sverigesalla sjöar och vattendrag, inte kan åberopas när det gäller nu aktuellabefattningshavare. Uppenbart kan det inte vara svårare att kontrolleraefterlevanden av promillereglerna hos t. ex. tågledare och tågklarerare än hosförare av spårfordon. Påanförda skäl tillstyrker utskottet att med bifall till motionerna2763 och 2765 utsträcker de särskilda straffbestämmelserna i 6 kap. 2 §järnvägstrafiklagen för den som fört maskindrivet spårfordon med en vissalkoholkoncentration i blodet att gälla samtliga befattningshavare som utföruppgifter av väsentlig betydelse för säkerheten. debatt utskottet under 3 bort hemställa 3. beträffande promilleregler vid spårtrafik attriksdagen med bifall till motionerna 1983/84:2763 och 1983/ 84:2765 godkännervad utskottet anfört därom. 3.Järnvägstrafiklagen (mom. 5) (), (), SigvardPersson (c) och Per (vpk) anser - under förutsättning av bifall tillreservation 2 - att utskottet under 5 bort hemställa 5. beträffandejärnvägstrafiklagen att med anledning av propositionerna 1983/84:117och 1984/85:33 a) antar 6 kap. 2 §järnvägstrafiklagen med följande såsom Utskottels förslag betecknade lydelse: Om någon har fört ett maskindrivet spårfordon påjärnväg eller tunnelbana och därvid har varit så påverkad av alkoholhaltigadrycker eller annat LU1984/85:27 24 Propositionens förslag Utskottets förslag berusningsmedel att det måste antas att han inte kundeföra fordonet på betryggande sätt, skall han dömas till fängelse i högst ett åreller, om omständigheterna är mildrande, till böter. Den som har fört ett sådant maskindrivet spårfordon somavses i första stycket efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i sådanmängd att alkoholkoncentrationen i hans blod under eller efter färden uppgicktill eller däröver, skall anses ha varit så påverkad under färdensom anges i första stycket. Är det inte styrkt att den som har fört ett sådantmaskindrivet spårfordon som avses i första stycket har varit så påverkad somanges där, men har han fört fordonet efter att ha förtärt alkoholhaltigadrycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen i hans blod under eller efterfärden uppgick till 0,5 men inte , skall han dömas till böter ellerfängelse . Vad som sägs i första stycket gäller Vad som sägs i förstaoch andra också den som i annat fall vid järn- sfyc/cena gäller också den som i annat väg eller tunnelbana har fullgjort fall vid järnväg eller tunnelbana har tjänst, i vilken ingår uppgifter av fullgjort tjänst, i vilken ingår uppgif- väsentlig betydelse för säkerheten, ter av väsentlig betydelse för säker- och därvid har varit så påverkad av heten, och därvid har varit så påver berusningsmedel att det måste antas kad av berusningsmedel att det mås- att han inte kunde utföra dessa upp- te antas att han inte kunde utföra gifter på betryggande sätt. dessauppgifter på betryggande sätt. År detinte styrkt alt han varit så påverkad som sagts, men har han fullgjorttjänsten efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i sådan mängd attalkoholkoncentrationen i hans blod under eller efter tjänstgöringen uppgicktill 0,5 men inte till skall han dömas till böter eller fängelse ihögsl . b) antar i bilaga 3 intaget förslag till järnvägstrafiklagmed undantag för 6 kap. 2 §. Obligatoriska miljöskydds- och kemikalieförsäkringar m.m. (mom. 8) , och (allac) anser dels att den del av utskottetsyttrande på s. 16 som börjar med "Med hänsyn" och slutar med"sida" bort ha följande lydelse: Utskottet vill understryka att det på de områden som tasupp i motionerna sålunda finns ett behov av bättre skydd för konsumenter ochandra skadelidande. Det är därför angeläget att utredningsarbetet bedrivs skyndsamt.Som framgår av det ovan anförda framhöll utskottet , då frågansenast prövades av , att enligt inhämtade uppgifter en proposition medförslag till miljöskadelag kunde förväntas bli överlämnad till undervåren 1984. har utredningsarbetet ännu inte LU 1984/85:27 25 framskriditså långt att en lagrådsremiss kunnat presenteras. Utskottet vill mot bakgrundhärav stryka under angelägenheten av att arbetet på en miljöskadelag påskyndas.Utskottet vill också betona att det är viktigt att regeringen senast i sambandmed propositionens avlämnande redovisar hur det fortsatta utredningsarbetetbeträffande sådana miljöskador som inte omfattas av en miljöskadelag skallbedrivas. Närdet gäller produktansvaret måste som utskottet tidigare framhållit en regleringske i internationellt samarbete. Det är därför viktigt att man från svensk sidaaktivt verkar för att få till stånd en internationell reglering på området. Medhänsyn till den tidsutdräkt som internationella förhandhngar för med sig anserutskottet det vidare angeläget att det ovan redovisade arbetet på en separatförsäkringslösning för kemikalieskador intensifieras. sålunda anfört med anledning av motionerna 529,2506,2764 och 2245 börges regeringen till känna. delsatt utskottet under mom, 8 bort hemställa 8. att med anledning av motionerna1983/84:529, 1983/ 84:2506, 1983/84:2764 och 1984/85:2245 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört om arbetet med lagstiftning ommiljöskador samt om ett system med ersättning genom försäkring. LU1984/85:27 26 Lagförslagen i prop. 1983/84:117 Bilaga 1 1 Förslag till Järnvägstrafiklag Härigenom föreskrivs följande. 1 kap. Allmänna bestämmelser 1 § Denna lag tillämpas på järnvägstrafik på bana inomSverige eller på svensk lågfärja. Vad som föreskrivs om järnväg i 1 kap., 2kap. 1-4 §§ och 5 kap. tillämpas också på tunnelbana och spårväg.Bestämmelserna i 6 kap. tillämpas också på tunnelbana och spårväg i denutsträckning som anges där. Av 2 kap. 3 § och 3 kap. 1 § följer all vissa bestämmelseri lagen kan tillämpas även på befordran med annat transportmedel än som anges iförsta stycket. I fall som avses i 2 kap. 3 § kan därvid bestämmelser i lagen tillämpaspå befordran även utom . Enligt 3 kap. 1 § och 4 kap. 1 § skall lagen ivissa fall inte tillämpas på befordran av gods eller inskrivet resgods i trafikmed utlandet. Lagentillämpas inte på postbefordran med järnväg. 2§ Bestämmelserna i denna lag får inte genom avtaLåsidosättas till nackdel för resande eller för avsändare eller mottagare avgods. Avtal som avviker från bestämmelserna i 3 kap. får dock träffas, närgodsets ovanliga art eller andra särskilda omständigheter gör det skäligt. Avtal om att framtida tvister med anledning avförhållanden som regleras i denna lag skall avgöras av skiljemän får görasgällande endast i fråga om tvister som rör godsbefordran. 3 § Om järnvägen inte fullgör i lageller annan författning föreskriven befordringsskyldighet och om det därigenomuppkommer skada för någon lill vars förmån befordringsskyldighelen gäller, ärjärnvägen skyldig alt ersätta skadan. 4 § ansvar enligt dennalag omfattar också vad den som är anställd hos järnvägen gör eller underlåteralt göra i tjänsten samt vad den som järnvägen annars anlitar för verksamhetengör eller underlåter att göra vid utförandet av sill uppdrag. 5 § Den som har en fordran päersätining enligt denna lag eller en annan fordran på betalning på grund avbefordringsavtal som avses i lagen förio-rar rätten all kräva ut sin fordran,om han inte väcker lalan inom den preskriptionstid som anges i andra ellertredje stycket. Preskriptionstiden är vid dödsfall från dödsfallei, dock inielängre än fem årfrån den händelse som ledde till dödsfallet, vid personskada som inte har från den händelse som orsakade lett lill döden skadan, vidsakskada när fordringen då godset eller resgodset rör avtalom befordran av lämnades ul eller, om det inte har lämnats gods eller inskrivetresgods ut, från den dag då del senast skulle ha LU1984/85:27 27 vid sakskada i andra fall från den händelse som orsakade skadan, för annan fordran elt år från det all fordringenuppkom. När fordran avser sakskada och röravtal om befordran av gods eller inskrivet resgods eller när den avser annat änperson- eller sakskada är dock preskriptionstiden , om järnvägen ellernågon som järnvägen ansvarar för enligt 4 § har orsakat skadan uppsåtligeneller genom grov vårdslöshet. Om tiden för talan har försuttits, får fordran inte hellergöras gällande på annat sätt, såsom genom genkäromål eller yrkande omkvittning. De särskilda reglerna om preskription i denna paragrafgäller inte, om en fordran görs gällande mot någon på grund av dennesbrottsliga förfarande och fordringen inte rör sådan internationell befordransom avses i 2 kap. 6 § Talan mol järnvägen om ersättning för skada som avsesi denna lag får väckas vid 1. den domstol som enligt annan lag ärbehörig alt pröva sådan lalan, 2. domstolen i avrese-, avsändnings-eller bestämmelseorten, om orten ligger i och lalan gäller ersättningenligt någon bestämmelse i 2-4 kap., 3. domstolen i ort på tågfärjelinje,om orten ligger i och lalan gäller skada som har inträffat i sambandmed trafik med svensk lågfärja på linjen. 7 § Sådana bestämmelser.i denna lagsom anger särskild beräkningsgrund för skadestånd eller som begränsarskadestånd lill beloppel tillämpas inte på anspråk mot järnvägen, när järnvägeneller någon som järnvägen ansvarar för enligt 4 § har orsakat skadanuppsåtligen eller genom grov vårdslöshet. 8 § får åberopa denna lags beslämmelserom förutsättningar för eller begränsning av ansvarigheten för skada, även omanspråk på ersättning som hade kunnat grundas på lagen görs gällande på annangrund. 9 § Om anspråk på ersättning förskada som järnvägen är ansvarig för enligt denna lag rikias mot någon som äranställd hos järnvägen eller i annan egenskap anlitas för järnvägsdriften,gäller i fråga om denne vad som sägs i 7 och 8 §§ om järnvägen. Om anspråketgrundas på brottsligt förfarande av den mot vilken anspråket riktas och deltainte rör sådan internationell befordran som avses i 2 kap., får han dock intemot anspråket göra gällande att lalan mot järnvägen gått förlorad på grund avpreskription enligt 5 §. 10 § Om järnvägen har en förfallen fordran för sinbefallning med egen dom som den innehar med anledning av elt befordringsavtal som avses i denna lag, är järnvägen inte skyldig all lämna ul egendomen lill den som är betalningsskyldig för fordringen förrän fordringen har blivit belald eller säkerhel har slällis för belalningen. När endasi en del av en sändning begärs ullämnad, får järnvägen dock inie hålla kvar delen, om värdel av ålerstoden läcker fordringen. Rätt atthålla kvar egendom lill säkerhel för en sådan fordran som avses i LU1984/85:27 28