bet · G801KU3 · 1984-12-31 00:00:00 — Prästborde inte åläggas att i tjänsten utföra sådant som uppenbarligen skulle kränkahans samvete på grund av den övertygelse han hyste i frågan. Inte heller skulleprästlöftena tolkas så, att den som ställer sig avvisande till kvinnligapräster inte skulle kunna avlägga löftena. Den sista punkten innebar att ävensådana manliga prästkandidater som inte accepterar kvinna som innehavare avprästämbetet skulle kunna vigas till präster. Vid ett biskopsmöte uttalade biskoparna -på fråga från högkyrkligt håll - som sin uppfattning dels att olika kyrkligariktningar icke KU1984/85:3 10 från kyrklig synpunkt bör vara diskriminerade när detgäller utnämning till kyrkliga tjänster, dels att, när klara trosskäl åberopas,separat prästvigning må kunna beviljas. Räckvidden och den närmare innebörden av samvetsklausulenblev emellertid omstridd. Frågan diskuterades bl. a. iriksdagen och på kyrkomötet. a. KU 1975/76:20, 1975/76:38, 1977/78:48,1979/80:17 och 1980/81:5.1 KU 1977/78:48 lämnas en utförlig redogörelse förkvinnoprästfrågans förhistoria och tidigare behandling. Tiil 1981/lade regeringen fram en proposition(prop. 1981/82:93) i vilken föreslogs bl. a. att behörighetslagen skulleupphävas vid utgången av . Åtgärden syftade till att undanröjasamvetsklausulen. Ett upphävande av behörighetslagen skulle medföra attallmänna regler om jämställdhet mellan män och kvinnor i regeringsformen ochjämställdhetslagen (1979:1118) skulle komma att gälla också i svenska kyrkansverksamhet. Med anledning av propositionen och vissa motioner somväckts i frågan uttalade konsfitutionsutskottet följande (KU 1981/82:22): Utskottet ansluter sig tillpropositionens förslag att behörighetslagen upphävs. Härigenom undanröjssamvetsklausulen och ökas jämställdheten mellan kvinnor och män som präster isvenska kyrkan. Vad som anförs i propositionen och detta betänkande får uppfattassom vägledande. Utskottet vill uttala följande i fråga om de motiv som anges ipropositionen och motionerna. Utgångspunkten för utskottet är dels svenska kyrkansställning, dels kyrkans uppfattning i ämbetsfrågan. haroffentligrättslig ställning med statligt reglerade prästtjänster. De offentligaorganen har till uppgift att se till att jämställdhet mellan kvinnor och mänupprätthålls i enlighet med de principer som är uppställda i grundlagen och somnärmare preciseras i jämställdhetslagstiftningen. Det ingår i svenska kyrkansbekännelse att kvinnor kan inneha prästämbetet och att kvinnor och män ärjämställda i detta ämbete. Även de som har en annan uppfattning i ämbetsfråganhar hemortsrätt i . a. biskopsmötet framhållit innebärdenna hemortsrätt endast att kyrkan kan som präster anta även dem som har enannan syn i ämbetsfrågan än kyrkans officiella uppfattning. Däremot godtar intekyrkan enligt biskopsmötet den åskådning som motståndet mot kvinnliga präster byggerpå. I likhetmed vad som anförs i propositionen vill utskottet understryka att var och ensom inträder som präst i måste vara beredd att fullgöra alla medprästämbetet förenade uppgifter och samarbeta i alla tjänstefunktioner medkolleger, oberoende av kön. Inte heller de präster som tillträtt sin tjänstunder behörighetslagens tid och som har en annan mening i ämbetsfrågan änkyrkan bör ställa sig vid sidan av strävandena mot full gudstjänstgemenskaputan se det som-angeläget att underlätta allt samarbete inom kyrkan. Det finnsingen formell rätt för dem att vägra tjänstgöring för att undvika samarbete medkvinnlig präst. De kvinnliga prästerna har vigts till sitt ämbete i lagstadgade ordning, och deras legitimitet kan därför inteifrågasättas. Med god samarbetsvilja från alla meningsriktningar börkonfliktsituationer kunna undvikas även vid liturgisk tjänst utan att någondiskriminering behöver förekomma. Utskottet instämmer i vad som uttalas ipropositionen om det angelägna i KU1984/85:3 11 att en skyndsam lösning åstadkoms av de problem somförekommer i vad gäller bl. a. prästvigning av kvinnligaprästkandidater. Om inte biskopen själv förrättar sådan vigning börärkebiskopen eller av honom förordnad annan biskop inträda i hans ställe fördenna uppgift. Prästvigningen skall ske inom stiftet. Det måste också, somframhålls i proposifionen, föreligga möjlighet för kvinnor att förordnas sompraktikanter eller tjänstebiträden och i samband därmed erhålla venia. Kyrkansorgan måste finna lösningar av dessa problem med beaktande av det sagda. Enligt utskottet bör statsmakterna inte ingripa i kyrkansinre liv. Detta innebär dock inte att staten kan frånsäga sig sitt ansvar föratt gällande lagstiftning efterlevs även på kyrkans område. I sammanhanget börerinras om att riksdag och regering enligt grundlagen är skyldiga atttillsammans med kyrkomötet delta i stiftande av kyrkolag. Utskottet villunderstryka att har en skyldighet att med kraft verka för ettsnabbt förverkligande av sin egen uppfattning att prästämbetet står öppet förbåde kvinnor och män, så att motsättningar och samarbetsproblem beroende påavvikande syn i ämbetsfrågan undanröjs. Med hänvisniiig till det anförda tillstyrker utskottetproposifionens förslag vad gäller upphävande av behörighetslagen. följde utskottets hemställan. Förfarandet vid utnämning av biskop 1 motion 1983/84:587 av AndersSvärd (c) hemställs att hos regeringen begär att sådan ändring vidtasi 11 § lagen om att blirutnämningsmyndighet vid biskopstillsättningar samt att frågan om hur förslaginför sådan utnämning skall tas fram blir föremål för utredning. I motionen föreslås att kyrkans centralstyrelse bemyndigasatt tillsätta biskopar efter förslag från resp. stift. Styrelsen bör därvid haatt välja bland tre föreslagna personer. Tillvägagångssättet vid upprättande avförslag bör utredas. Det nuvarande valförfarandet kan enligt mofionenifrågasättas på flera punkter och det bör övervägas om inte något eller någrasfiftsorgan fillsammans kan åläggas uppgiften att upprätta förslaget tillcentralstyrelsen. Gällande rätt m. m. Enligt 11 § andra stycket lagen(1982:942) om utnämner regeringen till biskop en av de tre somhar föreslagits i den ordning som föreskrivs i lag. Gällande regler i lagen(1963:633) om biskopsval innebär i korthet att biskopen utses av regeringenefter förslag från ledamöter och präster och lekmän i stiftet. Enligt vad som inhämtats från förberedsen grundlagsändring som innebär att görs fillen förvaltningsmyndighet under kyrkomötet. Enligt nu gällande regler ärcentralsty- KU1984/85:3 12 relsen i konsfitufionellt hänseende en statligförvaltningsmyndighet under regeringen (11 kap. 6 § RF). Biskoparna är chefer för domkapitlen, vilka är förvaltningsmyndigheterunder regeringen. Det finns f. n. inga planer att ändra på nämnda förhållande.Om centralstyrelsen görs till en myndighet under kyrkomötet skulle ettgenomförande av förslaget i motionen medföra att domkapitlens chefer kommer attutses av en myndighet som domkapitlen inte lyder under. En motion av samma innebörd som den nu behandlade motionenväcktes vid 1982/(mot. 1982/83:1142). Med anledning av motionenuttalade att utskottet inte fann skäl föreligga attföreslå en ändring i nu gällande regler om biskopsutnämning (KU 1983/ 84:12).Riksdagen beslöt i enlighet med utskottets hemställan. Utskottet behandlar i dettabetänkande fyra motioner som rör religionsfrihetsfrågor och vissa kyrkligafrågor i övrigt. I motion 1983/84:338 av Jan-ErikWikström och (båda fp) föreslås vissa ändringar imedlemskapsreglerna i . Enligt motionen bör reglerna ändras såatt full harmoni uppnås mellan dessa och 2 kap. 2 § regeringsformen.Motionärerna hävdar att bör ge klara principiella besked om vad som idenna fråga är förenligt med de grundläggande fri- och rättigheter, som varjemedborgare tillförsäkras genom regeringsformen. Frågan om medlemskapsreglerna i behandladesav senast (KU 1983/84:12) med anledning av en motion(1982/83:1146). uttalade därvid att resultatet av denutredning om kyrkotillhörighet och dop i som bedrivs efterinitiativ av kyrkomöte samt kyrkomötets ställningstagande medanledning av utredningen borde avvaktas. Nämnda utredningsarbete har ännu inte avslutats. Utskottetvidhåller uppfattningen att resultatet av utredningen och kyrkomötetsbehandling härav bör avvaktas innan tar något initiativ i dennafråga. Utskottet avstyrker därför motionen. I motion 1983/84:935 av förste vicetalmannen och (båda m) föreslås sådan ändringi den kyrkliga lagstiftningen att yttranderätt för kyrkomötet beträffandeförslag till ändringar i lagen (1982:1052) om församlingar och kyrkligasamfälligheter införs. Föreskrifter om normgivningen på det kyrkliga områdetfinns i punkt 9 övergångsbestämmelserna till regeringsformen. Genom dessaregler har garanterats ett inflytande vid normgivningen genomatt kyrkomötet i viss utsträckning skall medverka i kyrkolagstiftningen. a.gäller att vissa föreskrifter inte får meddelas utan att kyrkomötets yttrande KU1984/85:3 13 Såsom framhållits i motionen räknasemellertid inte lagen om församlingar och kyrkliga samfälligheter tillkyrkolagsområdet utan till kommunallagarna, vilka beslutas av ensam.Någon yttranderätt för kyrkomötet beträffande ändringar i sistnämnda lagföreligger således inte. Det nämnda stadgandet i regeringsformensövergångsbestämmelser trädde i sin nuvarande lydelse i kraft (prop. 1981/82:77, KU 36, rskr 263, KU1982/83:1, rskr 1). Propositionens förslag hade sin grund i ett betänkande av1979 års kyrkomöteskommitté (SOU 1981:14) Reformerat kyrkomöte, kyrklig lagstiftningm. Kommittén övervägde ingående vilken lagstiftning som borde hänföras tillkyrkolag. Angående lagen om församlingsstyrelse, vilken fr. o. m. den 1 juli1983 ersattes av lagen om församlingar och kyrkliga samfälligheter, ansågkommittén i enlighet med vad som även tidigare gällt beträffande lagstiftningenom de kyrkliga kommunerna att denna lag inte skulle hänföras till kyrkolag. Ipropositionen anslöt sig föredragande departementschef till kommitténsbedömning i denna del. Vid riksdagsbehandlingen av propositionens förslagframhöll ett enigt konstitutionsutskott att de överläggningar som ägt rummellan de i utskottet representerade partierna lett fram till enighet om deförslag som omfattades av propositionen. Utskottet anförde vidare bl. a. attdet var av stort värde att en långtgående samstämmighet uppnåtts mellan partiernai berörda frågor och att en viktig utgångspunkt därvid varit att inte föregripasenare ställningstagande till stat-kyrka-ffågans lösning på längre sikt.Riksdagen följde utskottets hemställan. Som framgår av det anförda har tagit ställningtill formerna för den lagstiftning som gäller . Mot den bakgrundenär utskottet inte berett att f. n. förorda en ändring av normgivningssyste-inetpå ifrågavarande område. Utskottet förutsätter dock att de kyrkliga organenbereds tillfälle att yttra sig över förslag till väsentliga ändringar i denaktuella lagen. Med det anförda avstyrker utskottet motionen. I motion 1983/84:2137 av ToreNilsson (m) begärs förslag om lagstiftning mot diskriminering av bibeltrognakristna. Enligt motionen har den s.k. kvinnoprästreformen medfört att de mänsom anser att prästvigning av kvinnor inte är förenligt med Nya testamentetvägras prästvigning. Kyrkan stängs därmed för de bibeltrogna kristna som hållerfast vid och kyrkans ursprungliga bekännelse och tro. Lagen (1958:514) om kvinnans behörighet till prästerligtjänst upphörde att gälla vid utgången av . Därigenom undanröjdes dens.k. Upphävandet av behörighetslagen medför att allmännabestämmelser om jämställdhet mellan män och kvinnor i regeringsformen ochjämställdhetslagen (1979:1118) gäller också i verksamhet. Vidriksdagsbehandlingen av förslaget att upphäva nämnda lag (prop. KU1984/85:3 14 1981/82:93) anförde konsfitufionsutskottet (KU 1981/82:22)bl. a. följande. Det ingår i bekännelse att kvinnor kan innehaprästämbetet och att kvinnor och män är jämställda i detta ämbete. Även de somhar annan uppfattning i ämbetsfrågan har hemortsrätt i . Dennahemortsrätt innebår enligt vad som bl. a. biskopsmötet uttalat endast attkyrkan som präster kan anta även dem som har en annan syn i ämbetsfrågan änkyrkans officiella uppfattning. Däremot godtar kyrkan inte den åskådning sommotståndet mot kvinnliga präster bygger på. Var och en som inträder som präst isvenska kyrkan måste vara beredd att fullgöra alla med prästämbetet förenadeuppgifter och samarbeta i alla tjänstefunktioner med kolleger, oberoende avkön. Inte heller de präster som tillträtt sin tjänst under behörighetslagenstid och som har en annan mening i ämbetsfrågan ån bör ställa sidan av strävandena mot full gudstjänstgemenskap utan se det somangeläget att underlätta allt samarbete inom kyrkan. Det finns ingen formellrätt för dem att vägra tjänstgöring för att undvika samarbete med kvinnligpräst. De kvinnliga prästerna har vigts till sitt ämbete i svenska kyrkanslagstadgade ordning, och deras legitimitet kan därför inte ifrågasättas. Medgod samarbetsvilja från alla meningsriktningar bör konfliktsituationer kunnaundvikas även vid liturgisk tjänst utan att någon diskriminering behöverförekomma. (Utskottets uttalande har i sin helhet återgetts på s. 10-11 i dettabetänkande.) Utskottet vidhåller den uppfattning som utskottet enligtdet anförda tidigare uttalat. Skäl för lagstiftning av det slag som föreslås imotionen föreligger enligt utskottets mening inte. I motion 1983/84:587 av AndersSvärd (c) begärs att reglerna om förfarandet vid utnämning av biskop ändras påså sätt att kyrkans centralstyrelse bemyndigas att tillsättabiskopar efter förslag från resp. stift. Ett likalydande motionsyrkande avslogs av vid1983/(KU 1983/84:12). Enligt utskottets åsikt föreligger intenu skäl för en annan bedömning. Utskottet vill även påpeka att biskoparna ärchefer för domkapitlen, vilka är statliga förvaltningsmyndigheter underregeringen. I överensstämmelse med önskemål från kyrkligt håll förbereds inomregeringskansliet en grundlagsändring som syftar till att göra svenska kyrkanscentralstyrelse till en förvaltningsmyndighet under kyrkomötet. Om dennaändring kommer till stånd skulle ett genomförande av motionsförslaget medföraatt domkapitlens chefer kommer att utses av en myndighet som domkapitlen intelyder under. Med det anförda avstyrks motionen. 1.beträffande medlemskapsreglerna i . att avslår motion1983/84:338, 2. beträffande yttranderätt för kyrkomötet beträffande förslagtill ändringar i lagen om församlingar och kyrkliga samfälligheter attriksdagen avslår motion 1983/84:935, KU1984/85:3 15 3. beträffandelagstiftning mot diskriminering av bibeltrogna kristna att avslårmotion 1983/84:2137, 4. beträffandeförfarandet vid utnämning av biskop att avslår motion 1983/84:587. Närvarande: (), (), YngveNyquist (s), (), Hans Nyhage (m), (),(), (), (), (),(), (vpk), (), () och (). beträffande medlemskapsreglerna i av LarsErnestam (fp) som anser dels att den del av utskottetsyttrande på s. 12 som börjar "Frågan om" och slutar"motionen" bort ha följande lydelse: Reglerna om s. k. negativreligionsfrihet infördes i 2 kap. 2 § regeringsformen (RF) fr. o. m. den 1januari 1977. Av det utrednings- och lagstiftningsarbete som föregicklagändringen framgår att det föreligger en motsättning mellan religionsfrihetslagensbestämmelser om medlemskap i och RF;s bestämmelser omgrundläggande fri- och rättigheter. RF försågs därför med enövergångsbestämmelse av innebörd att reglerna om medlemskap skulle gälla utanhinder av 2 kap. 2 § RF. Enligt utskottets mening är det inte godtagbart attdenna inskränkning i en grundläggande fri-och rättighet fått gälla . Det är med hänsyn härtill angeläget att medlemskapsreglerna ireligionsfrihetslagen ändras så att de inte längre står i strid med 2 kap. 2§RF. bördärför hos regeringen hemställa om förslag till ändring avreligionsfrihetslagen i enlighet med det anförda. Utskottet delar ävenmotionärernas åsikt att det i nuvarande läge är önskvärt att på dettasätt klargör vad som enligt dess mening i denna fråga är förenligt med degrundläggande fri- och rättigheter som medborgarna fillförsäkras genomregeringsformen, bl. a. mot bakgrund av att kyrkomöte uttalat attmedlemskapsreglerna inte strider mot 2 kap. 2 § RF. Såsom framhållits imotionen borde ett sådant klarläggande vara av värde för såväl den inomkyrkligadebatten som för den allmänna diskussionen om religionsfrihetens innebörd. KU1984/85:3 16 dels att utskottet under 1 bort hemställa 1. beträffande medlemskapsreglernai att med bifall till motion 1983/84:338 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört om att religionsfrihetslagensbestämmelser bör ändras så att full harmoni uppnås mellan dessa regler och 2kap. 2 § regeringsformen. av (vpk) som anför följande; Medlemskapsreglerna i behandlades vid 1983/med anledning av en folkpartimotionmed i stort sett samma innebörd som den nu aktuella (KU 1983/84:12). I ettsärskilt yttrande till utskottsbetänkandet påpekade jag att vpk står fast viddet av partiet hävdade kravet på en fullständig åtskillnad mellanstaten och kyrkan och att folkpartimotionen visserligen hade beröringspunktermed principfrågan om en relationsändring mellan staten och kyrkan men att detär tveksamt om ändringar av det slag motionärerna förordat kan föra denna fråganärmare sin lösning. Möjligen skulle en sådan begränsad regeländring t, o, m,kunna användas som argument för att tona ned betydelsen av att enrelationsändring verkligen måste komma till stånd. Dessa argument är enligt minmening fortfarande bärkraftiga. minab/gotab 1984 79036