bet · G801JuU21 · 1984-12-31 00:00:00 — om anslag till rättshjälp m.m. (prop. 1984/85:100 bil. 4,F, jämte motioner) Regeringen har i proposition1984/85:100 bilaga 4 () under punkt (s. 113)föreslagit att till Rättshjälpskostnader för /86anvisa ett förslagsanslag av . I motion 1984/85:488 av FilipFridolfsson (m) hemställs all hos regeringen begär förslag om attsådan ändring görs inom ramen för rättshjälpens medelstilldelning attnäringsidkare ges förbättrad möjlighet att få rättshjälp också i angelägenhetersom berör hans näringsverksamhet. Regeringens förslag under dennapunkt innebär oförändrat anslag i förhållande till anslaget för innevarandebudgetår. (Ju 1982:01), som i september 1984avgett sitt huvudbetänkande (SOU 1984:66) Den allmänna rättshjälpen, föreslårgenomgripande förändringar i rältshjälpssystemet. Utskottethar ingen erinran mot regeringens medelsberäkning. Frågan om rättshjälp åtnäringsidkare tas upp i motion 488. Motionären, som anför att småföretagare isin yrkesverksamhet beviljas rättshjälp ytterst restriktivt, önskar att detinförs förbättrade möjligheter för näringsidkare all få rättshjälp också iangelägenheter som berör näringsverksamheten. Enligt 8 § första stycket 3 rättshjälpslagen (1972:429)får allmän rättshjälp inte beviljas näringsidkare i angelägenhet som uppkommiti hans näringsverksamhet om ej skäl föreligger med hänsyn till verksamhetensart och begränsade omfattning, hans ekonomiska och personliga förhållandeneller omständigheterna i övrigt. 1 1984/85. JuU1984/85:21 2 Näringsidkares rätt till rättshjälphar tidigare behandlats av utskottet. En utförlig redogörelse förfrågan har lämnats i utskottets betänkande JuU 1982/83:19 s. 24 ff. När utskottet senast behandlade ett motionsönskemål somdet nu aktuella (JuU 1983/84:18 s. 4) avstyrkte utskottet bifall till motionenunder hänvisning till att rältshjälpskommitténs överväganden i fråga omnäringsidkares rätt fill rättshjälp borde avvaktas. I sitt nyssnämnda huvudbetänkande uttalar kommittén attden enligt sina direktiv haft att överväga om regeln om näringsidkaresrättshjälp bör göras mer restriktiv. Kommittén anför att de tämligen osäkra undersökningar avhur många näringsidkare som åriigen beviljas rättshjälp i sin näringsverksamhettyder på att antalet ärenden understiger det antal (ca 1 000) som antogs isamband med den ändring av bestämmelserna som trädde i kraft (prop. 1978/79:90, JuU 30, rskr 268). Kommittén uttalar vidare (s. 100): Vi har alltså en god bild av attbestämmelserna om näringsidkares rätt till rättshjälp tillämpas restriktivt.Med den inriktning som samhällets rättshjälp bör ha är detta enligt vår meningrikfigt. Det finns därför - och mot bakgrund av direktivens uttalanden - ingenanledning att föreslå att näringsidkare ges ytteriigare möjligheter att erhållarättshjälp. Någon anledning att rent generellt begränsa rätlen tillrättshjälp för näringsidkare utöver vad som gäller finns emellerfid inteheller. När det föreligger starka sociala skäl som talar för det börnäringsidkare även i framfiden kunna beviljas rättshjälp. Tillämpningen avreglerna bör även fortsättningsvis vara av samma restriktiva natur som f. n. Remissbehandlingen av kommitténs betänkande är ännu inteavslutad. Mot bakgrund av del sagda anser inte utskottet att detfinns skäl för någon åtgärd med anledning av motionen. Utskottelavstyrker därför bifall till motion 488. 1. beträffande medelsberäkningen attriksdagen med bifall fill regeringens förslag fill Rättshjälpskosi-nader /86 anvisar ett förslagsanslag av , 2. beträffande rättshjälpåt näringsidkare att avslår motion 1984/85:488. Rättshjälpsnämnderna m.fl. anslag. Utskottettillstyrker regeringens förslag under punkterna - F 4 (s. 113-116) ochhemställer l.att tillRätlshjälpsnämnderna för /86 anvisar ett förslagsanslag av ,. JuU1984/85:21 3 2, att riksdagentill Allmänna advokatbyråer: Uppdragsverksamhet för /86 anvisarett förslagsanslag av ,, 3, att riksdagentill Allmänna advokatbyråer: Driftbidrag för /86 anvisar ettförslagsanslag av , 3, Vissa domstolskostnader m.m. Regeringen har under punktF 5 (s, 116) föreslagit att fill Vissa domstolskostnader m.m, /86 anvisa ett förslagsanslag av . I motion 1984/85:1245 av MonaSahlin (s) och () hemställs att beslutar att somsin mening ge regeringen till känna att frågan om ersättning av allmänna medelför åtalads bevisning i brottmål utreds. I mofion 1984/85:1655 av m.fl. (s, m, c, fp)hemställs att hos regeringen begär en översyn av gällande regleravseende ersättning till vittnen i brottmål. Från anslaget betalas vissakostnader för rättegångsväsendet, bl, a, ersättning av allmänna medel tillvittnen och målsägande. Under denna punkt föreslår regeringen att riksdagenanvisar ett förslagsanslag som innebär en sänkning med , iförhållande fill anslaget för innevarande budgetår; det belopp som föreslås är34 . Utskottethar inte något att invända mot regeringens medelsberäkning. Kostnader för tilltalads bevisning I motion 1245 behandlaskostnadsansvaret för bevisning i brottmål. Mofionärerna anser det urrättssäkerhetssynpunkt ofillfredsställande att en filltalad som vill åberopaviss bevisning kan bli tvungen att själv bekosta denna eller av ekonomiska skält. o. m. avstå från den önskade bevisningen. Det begärs i motionen atttilltalades bevisning alltid skall betalas av allmänna medel. När ett vittne har åberopats av åklagaren eller inkallatsav rätten självmant skall vittnesersättningen enligt 36 kap. 24 §rättegångsbalken (RB) betalas av allmänna medel. Detsamma gäller i fråga omsakkunnig (40 kap. 17 § RB). Vem som slutligen skall bära kostnaderna bestämsenligt regler som kommer att redovisas i det följande. En avformema för rättshjälp enligt rättshjälpslagen (1972:429) är JuU1984/85:21 4 rättshjälp åt misstänkt i brottmål. Sådan lämnas delsgenom biträde av offentlig försvarare enligt RB, dels genom ekonomiska förmåner(ersättning för eller befrielse från vissa kostnader, 35-38 §§rättshjålpslagen). Den som är tilltalad i brottmål och som har en inkomst inteöverstigande . kan beviljas rättshjälp i den sist nämnda formen.Inkomstgränsen höjs om den tilltalade har försörjningsbörda. Staten betalarrättshjälpskostnaderna för den som har beviljats sådan rättshjälp. Somrältshjälpskoslnader anses den filltalades kostnader för bl. a. bevisning ochför resa och uppehälle. Den som har beviljats ekonomisk rättshjälp är ocksåbefriad från vissa expeditionsavgifter. Återbetalningsskyldighet kan komma ifråga om den tilltalade döms i målet. I fråga om den slutliga fördelningen avrättegångskostnaderna i brottmål där åklagaren för talan kan följande sägas. Enligt reglerna i 31 kap. RB skall den som döms i ett målbetala tillbaka till staten bl. a. vad som av allmänna medel utgått för hansinställelse vid rätten under förundersökningen och vad som betalats till vittneeller sakkunnig eller eljest för bevisning under förundersökningen eller irättegången samt lill offentlig försvarare. Kostnad som inte varit skäligenpåkallad för utredningen och kostnader som vållats genom vårdslöshet ellerförsummelse av någon annan än den tilltalade eller hans ombud är den dömde dockinte skyldig att återbetala. Den dömde är inte skyldig att återbetala mera änvad som skulle ha varit hans maximibelopp för rätlshjälpsavgift om han hadehaft allmän rättshjälp. Maximibeloppet varierar med hänsyn till vederbörandesekonomiska förhållanden (1 §). Om en tilltalad frikänns i ett mål där åklagaren för talanhar han rätt till ersättning av allmänna medel för sina kostnader förförsvarare och för bevisning, om kostnaden varit skäligen påkallad förfillvaratagande av hans rätt, och lill ersättning för sin inställelse i rätten(2 §). Skyldigheten att ersätta rättegångskostnader i högreinstans bestäms med hänsyn till rättegången där (10 §). För kostnader som uppkommer under förundersökningen misstänkte betalningsansvar endast i den mån han sedermera enligt 31 kap.RB åläggs sådant i en fällande dom. 123 kap. RB ges bestämmelser om förundersökning. Vidförundersökning skall inte bara de omständigheter som talar mot den misstänkteulan även de som är gynnsamma för honom beaktas och bevis som är till hansförmån tas fill vara (4 §). Den misstänkte och hans försvarare har rätt att vidförundersökningen ange den utredning som de anser önskvärd. Om den misstänktebegär att förhör skall hållas med någon eller att annan utredning skallförebringas skall hans begäran bifallas om det kan antas att åtgärden skulle fåbetydelse för utredningen. Om framställningen avslås skall skälen anges (18 §).Den misstänkte kan göra anmälan hos rätlen när en sådan framställning som nysssagts har avslagits eller om den misstänkte menar att det finns någon annanbrist i utredningen. Rätten kan då vidta de åtgärder JuU 1984/85:21 5 sompåkallas (19 §). Avden lämnade redogörelsen framgår att den situation som mofionsspörs-målet avseroch som motionärerna anser vara oacceptabel - att en misstänkt eller tilltaladav ekonomiska skäl tvingas avstå från bevisning som han vill åberopa - kanuppkomma endast under förutsättning att den berörde inte har beviljatsrättshjälp åt misstänkt i brottmål eller om varken åklagaren eller rättenfunnit anledning att skaffa in den begärda bevisningen. Utskottetvill inledningsvis framhålla att det endast i undantagsfall torde inträffa atten tilltalad kommer i den situation som mofionärerna beskriver; åklagare ochdomstolar har vanligtvis en frikostig inställning till filltalades önskemål ombevisning. Även om frågan således får antas ha endast ringa prakfisk betydelseavser den emellerfid ett angeläget område. Den bör dock enligt utskottetsmening inte ses isolerad utan i ett vidare sammanhang, där frågorna omersättning för bevisning och fördelning av rättegångskostnader tas upp merallmänt. En översyn av dessa ämnen kommer att göras av rättegångsutredningen(Ju 1977:06) och redovisas i ett betänkande som är aviserat till slutet av år1985. Medhänvisning till vad nu har sagts anser utskottet att det inte är påkallat mednågot ställningstagande till motionsspörsmålet från sida. Utskottetavstyrker därför bifall till motion 1245. I mofion 1655 kritiseras de nuvarande reglerna omvittnesersättning. Motionärerna anser det vara stötande för rättskänslan attden som måste vittna i domstol kan bli ekonomiskt lidande; det begärs attvittnen skall få full kompensation för förlorad arbetsförtjänst och ersättningför resor enligt de statliga ersättningsnormerna. Ersättningarsom skall betalas av allmänna medel fill vittnen, målsägande m. fl. förinställelse i mål eller ärenden vid domstolar eller andra myndigheter beräknasenligt förordningen (1982:805) om ersättning av allmänna medel till vittnen, m.m. Denna förordning, som trädde i kraft , ersatte enförordning med i viss mån andra ersättningsregler och lägre ersättningsbelopp.Ersättningen kan avse nödvändiga kostnader för resa (reseersättning) ochuppehälle (traktamente) samt ersättning för mistad inkomst eller annanekonomisk förlust (ersättning för tidsspillan). Reseersättningbetalas för resa med tåg med belopp som motsvarar avgiften för en plats i andraklass och i förekommande fall avgift för sovplats. Resa med egen bil ersättsmed per kilometer. Kostnad för resa med flygplan ersätts bl. a. om dettafärdsätt skulle bli billigare än annat när man beaktar även traktamente ochersättning för fidsspillan eller om vissa fidsvinster uppstår i förhållandefill en resa med billigare färdmedel. Traktamentefår bestämmas till högst . Utgift för natfiogi ersätts med högst200 kr. per natt eller, om det förehgger särskilda skäl, högst . JuU1984/85:21 6 Ersättning för tidsspillan fårbestämmas till högst . för varje timme under vilken den som har kallatsmister inkomst eller gör annan ekonomisk förlust på grund av inställelsen.Ersättningen får dock inte överstiga . Första lagutskottet och sedermera justitieutskottet' en rad tillfällen behandlat motionsyrkanden som gått ut på förbättradvittnesersällning. Motionerna har avstyrkts, i regel under hänvisning fillbeslutade eller förestående höjningar av ersättningsbeloppen. Justitieutskottethar också hänvisat fill att vittnesinställelsen är grundad på en lagstadgadskyldighet, som i rättskipningens intresse åligger envar. Regelmässigt harutskottel uttalat sin anslutning till motionärernas uppfattning att det ärangeläget att ersättningsbeloppens storlek inte får negativ inverkan påallmänhetens beredvillighet att vittna inför domstol. Med anledning av fyra motioner togs frågan upp år 1979.Utskottet lät då remissbehandla mofionerna. Utskottet, som fann att dedåvarande ersättningsreglerna var behäftade med vissa brister, ansåg attersättningssystemet borde ses över. Utskottet uttalade att i första hand bordeundersökas i vilken utsträckning ersättningsbestämmelserna kan bedömas inverkapå effektiviteten och säkerheten i rättskipningen; därvid skulle beaktas attockså andra faktorer, t. ex. sådana av psykologisk art, kan inverka påallmänhetens benägenhet att medverka i rättegångsförhandlingar o.d. Enutgångspunkt för översynen borde vara att plikten att inställa sig som vittneär en lagstadgad skyldighet som i rättskipningens intresse principiellt åliggerenvar. Vidare måste enligt utskottet beaktas att denna skyldighet aktualiserasför ett relafivt litet antal medborgare och då vanligtvis endast vid någoteller ett fåtal tillfällen. Vid översynen borde förutsättningslöst prövas olikavägar att bestämma ersättningen till vittnen m.fl. efter smidiga och merrättvisa grunder än då gällande (JuU 1979/80:14 s. 15 f, rskr 124). Regeringen uppdrog åt att göra den begärdaöversynen. redovisade uppdraget i rapporten (1981:6)Vittnesersättning m. m. I rapporten konstaterades att andelen vittnen somfaktiskt hörsammar kallelser till domstolen är hög. Enligt rapporten ärersättningsbestämmelserna i allmänhet av underordnad betydelse jämfört medandra faktorer som påverkar vittnenas benägenhet att inställa sig. I vissaavseenden gav enligt rapporten de då gällande ersättningsbestämmelserna i väsentligahänseenden oskäliga och orättvisa resultat. Efter det att rapporten hade avlämnats höjdes de dåvarandeersättningsbeloppen. Därefter uttalade departementschefen i 1982 årsbudgetproposifion att det i dåvarande budgetläge knappast var möjligt att göranågra mera ingripande förändringar i reglerna om ersättning fill vittnen m. fl.Jusfitieutskottet uttalade med anledning härav (JuU 1981/82:46 s. 6)att utskottet ' Se ILU 1970:38, JuU 1972:7, 1973:19, 1974:8, 1975:4,1975/76:24, 1976/77:24, 1977/78:29, 1979/80:14, 1981/82:46, 1983/84:18. JuU1984/85:21 7 delade denna uppfattning. Utskottet anförde att det dockvar angeläget att man fortlöpande undersökte möjligheterna att inom ramen fören oförändrad anslagsbelastning undvika orättvisa och oskäliga effekter avreglerna. Såsom redan har beskrivits ändrades ersättningsreglerna inovember 1982. Den maximala ersättningen för tidsspillan höjdes då från 135 kr.till . per dag som en högsta timersättning på . Med anledning av motionsönskemål om höjd vittnesersättninguttalade utskottet (JuU 1983/84:18 s. 7) att utskottet inte ansågdet möjligt att i rådande budgetläge förorda generösare regler. Utskottetframhöll sarnfidigt att de förändringar som hade vidtagits syntes ha inneburiten förbättring i stort för de ersättningsberättigade och även för detillämpande domstolarna m. fl. Med anledning av det aktuella motionsönskemålel villutskottet anföra följande. Som utskottet har framhållit ärvittnesinsiällelsen grundad på en lagstadgad skyldighet som i rättskipningensintresse åvilar envar. Skyldigheten att inställa sig som vittne aktualiserasför ett relativt litet antal personer och då vanligtvis endast vid något ellerett fåtal tillfällen. Det finns dock vissa yrkeskategorier som förhållandevisofta kommer i fråga som vittnen, t.ex. polismän. Utskottet har vid flera fillfällen behandlatmofionsönskemål om bättre skydd för vittnen i rättegångar. Det har därvid isamband med remissbehandling uttalats att ett hårdnande klimat har kommit attråda i huvudförhandlingar i vissa brottmål, särskilt i mål om ansvar förgrövre brott, t. ex. narkotikabrottslighet, och alt det inte så sällan förekommeratt vittnen hyser rädsla och i ökande utsträckning visar obenägenhet attinställa sig inför rätta (se bl. a. JuU 1982/83:20 s. 26 f, 1983/84:24 s. Enligt utskottets mening har regleringen om ersättningtill vittnen m. fl. en inte oväsentlig betydelse i det omfattande system avbestämmelser i skilda ämnen som måste samverka sinsemellan för ett välfungerande rättsväsende. Ersättningsreglernas konstruktion och ersättningensstorlek är därför vikliga inte bara av rent ekonomiska rättviseskäl; de kanindirekt få följder också för rättsväsendets effektivitet och för säkerheten irättskipningen. Utskottet anser att tiden nu är mogen för en översyn igenerös anda av reglerna om ersättning till vittnen m.fl. Härvid finns detanledning att erinra om att förbättringar i fråga om nämndemännens arvoden äralt vänta fr. o. m. (jfr JuU 1982/83:32 s. 32 och åretsbudgetproposifion, bilaga 4, s. 90). När det gäller den närmare inriktningen i fråga om förbättringarav vittnesersättningen anser utskottet att åtskilligt talar för att den som avdomstol åläggs att infinna sig som vittne i en rättegång inte skall behöva lidanågon ekonomisk förlust härigenom. Kostnader eller inkomstbortfall som vittnetinte kunnat undvika, t. ex. löneavdrag, ersättning till en vikarie eller utläggför nödvändig övernattning, bör vittnet i princip få full ersättning för. JuU1984/85:21 8 Vid sidan av denna rättviseaspektvill utskottet särskilt betona betydelsen av att reglerna är enkla att förståoch att tillämpa. Här kan del också finnas anledning av väga in skattereglernasförhållande till ersättningar av det slag det här är fråga om. Det får ankomma på regeringen att närmare överväga hur enförbättrad ersättning till vittnen m.fl. bör utformas. Utskottet utgår ifrånatt arbetet bedrivs skyndsamt. Vad utskottet nu med anledning av motion 1655 har anförtom en översyn av reglerna om vittnesersällning m.m. bör som sinmening ge regeringen fill känna. attriksdagen med bifall till regeringens förslag till Vissa domstolskostnader m.m. för /86 anvisar ett förslagsanslag av , 2. beträffandekostnader för tilltalads bevisning att avslår mofion 1984/85:1245, 3. beträffandeöversyn av reglerna om vittnesersällning attriksdagen med anledning av motion 1984/85:1655 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört i detta hänseende. Diverse kostnader för rättsväsendet. Utskottettillstyrker regeringens förslag under punkt F 6 (s. 117) och hemställer att till Diversekostnader för rättsväsendet för /86 anvisar ett förslagsanslagav . Närvarande: (), (), EricJönsson (s), (), (), (), (), (), (), (), (), i (fp). (), () och (). minab/gotab 1985 82071