bet · G801NU28 · 1984-12-31 00:00:00 — I detta betänkande behandlas sex motioner om stålindustrininför , omstruktureringen inom specialstålsindustrin, , skrot, järnsvampsverk,tunnplåtscentrum i . En motion om upphävande av förbudet mot export av skrothar remissbe-handlats (se s. 7 f.). En rad yrkanden i en motion omstålindustrin syftar till att stålindustrin inför 1990-talet skall utredas, attomförhandlingar skall ske med specialstålsföretagen för att nyaarbetstillfällen skall komma till i Bergslagen, att riktlinjer för forskningoch miljöskydd i vissa avseenden skall preciseras och att särskilda mål skallfastställas för verksamhet. Utskottet avstyrker motionen (reservationvpk). En motion (m) om avveckling av förbudet att exporteraskrot avstyrks med motivering att en ensidig svensk avveckling riskerar attmedföra allvarliga problem för stål- och metallverken. Regeringen bör i ställetverka för en ömsesidig internationell liberalisering av handeln. I enreservation (m, fp) föreslås en successiv avveckling av exportförbudet under entreårsperiod och förordas att åtgärder parallellt härmed vidtas för attmotsvarande förbud skall upphävas i andra länder. Ytterligare fyra motioner (s, fp, vpk) med anknytning tillstålindustrins råvaruförsörjning avstyrks. De går ut på att skrotförsörjningenskall utredas, att regeringen skall aktivera sig i frågan omjärnsvampsfillverkning och att åtgärder skall vidtas för att de nyaråjärnsprocesserna skall utvecklas. Motionerna i de båda sistnämnda ämnena fårstöd i reservationer (vpk). De motioner som behandlas här är 1984/85:639 av (),vari hemställs att hos regeringen begär förslag om skrotandet avexportförbudet på skrot, NU1984/85:28 2 1984/85:1428 av m.fl. (s), vari hemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts beträffande behovet av upprättandet av etttunnplåtscentrum i , 1984/85:2071 av Lars-öve Hagbergm.fl. (vpk), vari hemställs att 1. hos regeringenhemställer om att en parlamentarisk utredning tillsätts om stålindustrin inför[1990-]talet enligt vad i motionen anförs, 2. hos regeringenhemställer att SS AB:s konsortialavtal förändras enligt de riktlinjer motionenanger, 3. uttalar sig föratt statliga företag skall anpassa sin verksamhet till de miljökrav somsamhället föreskriver och att statliga företag skall vara föregångare för enproduktion och verksamhet med bra miljö. 4. hemställer hosregeringen om sådana åtgärder att tidigare ägare och nuvarande ägare inomspecialstålsindustrin förmås uppfylla löften och åtaganden i vad gällersysselsättning på bruksorterna, 5. hos regeringenhemställer om förslag till åtgärder för att utveckla de nya råjärnsprocessernaenligt vad i motionen anförs, 6. uttalar sig föratt stålindustrins forskningsinriktning bör ske enligt de riktlinjer motionenanger. 1984/85:2072 av m.fl. (vpk), vari hemställs att hemställer hos regeringen attsnabbutreda frågan om var ett järnsvampsverk bör förläggas och framläggaförslag i enlighet med vad som anförs i motionen, 1984/85:2083 av m.fl. (s), vari hemställs att hos regeringen begär en utredning omlandets långsiktiga försörjning av stålskrot, 1984/85:2641 av (),vari hemställs att i skrivelse till regeringen begär att regeringentar det övergripande ansvaret för att en utredning beträffande lokaliseringenav ett järnsvampsverk i malmfälten kommer till stånd. Uppgifter i anslutning till motionerna Svar på frågor i om arbetsmarknadssituationen iAvesta och Fager sta m. m. Industriminister . Petersonbesvarade fyra frågor (1984/85:398, 402, 405 och 406) medanledning av den pågående omstruktureringen inom specialstålsindustrin och desseffekter på sysselsättningen i och . Industriministern erinradei sitt svar inledningsvis om statens resp. ägarföretagens åtaganden inom ramenför den uppgörelse som hade träffats om omstruktureringen avspecialstålsindustrin. Han anförde därefter att staten hade uppfyllt sinaåtaganden i enlighet med NU1984/85:28 3 den ingångna uppgörelsen. Industriministern riktade kritikmot övriga parter i denna, dvs. specialstålsföretagens ägare, vilka enligt hansmening inte hade fullgjort sina åtaganden att skapa sysselsättning genomBruksinvest AB. Han meddelade under debatten att han hade begärt attBruksinvest skulle lämna en redovisning av arbetet med det tiotal projekt sompågick och av planerna för det fortsatta arbetet. I frågesvaret underströks vidare att Bergslagen sedanflera år hade hög prioritet inom industri-, regional- ocharbetsmarknadspolitiken och erinrades om att specialstålspropositionen våren1984 också hade innefattat förslag till särskilda utvecklingsinsatser iBergslagen. och styrelsen för teknisk utveckling hade fåttregeringens uppdrag att medverka med sådana utvecklingsinsatser. Av ett pressmeddelande från industridepartementet den 15april 1985 i anslutning till ett besök av industriminister . iFagersta framgår att ca har satsats i Bergslagslänen sedanår 1982 inom ramen för industri-, regional- och arbetsmarknadspolitiken. Medhjälp av lokaliseringsstöd skapades närmare 900 arbetstillfällen. Hos länensutvecklingsfonder, Bruksinvest och fanns mer än 350 milj. kr,tillgängliga för insatser inriktade på företagssektorn. Industriministernuttalade vid sitt besök att satsningarna i Bergslagen hade börjat ge resultat.Sysselsättningen i Bergslagen ökade. Skrot och alternativa insatsvaror i ståltillverkningen Som råvara vid ståltillverkninganvänds råjärn eller skrot. I olika typer av stålugnar används dessa råvarorvar och en för sig eller i kombination. Valet är beroende av en rad tekniskaoch ekonomiska faktorer. Skrot erhålls dels internt vid stålverken genom att enhel del stål faller som skrot när stålet bearbetas vidare, dels genomtillförsel av utrangerat stål som tas till vara. Råjärn produceras till heltövervägande del i masugnar. I begränsad utsträckning används den s.k.direktreduktionsprocessen, som ger järnsvamp. pågårförsök att ersätta de traditionella metoderna att framställa järnråvara tillstålindustrin. I har framför allt två utvecklingslinjer stått i centrumför intresset. Den ena avser smältreduktionsprocesser för framställning avflytande råjärn. Här har tre processer utvecklats: ELRED (och ),INRED () och Plasmasmelt (). Den andra utvecklingslinjen ären ny process för direktreduktion av järnsvamp baserad på den s. k. plasmateknologin,Plasmared (). Med denna metod reduceras järnmalm av kolmonoxid/vätgas.Reduktionsgasen kan erhållas ur fossila bränslen såsom kol, olja ellernaturgas. Även torv kan eventuellt användas. NU1984/85:28 4 samarbetar nästanalla stålverk om inköp av det skrot som behövs i stålframställningen.Samarbetet sker enligt i huvudsak följande system. Allt skrot - även importerat - som verken behöverupphandlas i princip genom AB Järnbruksförnödenheter (JBF). Detta företag ägsav 16 samverkande stålverk. JBF fördelar det tillgängliga skrotet mellanverken. Till grund för fördelningen och prissättningen ligger ett särskiltavtal mellan verken. Detta avtal förnyades efter förhandlingar somhade pågått . För att få leverera skrot till svenska stålverk måsteskrotförsäljarna träffa s. k. verksleverantörsavtal med JBF. Dessa avtalförutsätter att leverantören kan utfästa sig att leverera vissaminimikvantiteter till JBF. garanterar JBF avsättningen för alltskrot som verksleverantörerna kan uppbringa inom landet. Det nya avtalet har samma fördelningsnorm för köpskrotet(svenskt och importerat) som det äldre. Det innebär, för att ta ett exempel,att ett företag som ett visst år förbrukar av de samarbetande företagenstotala konsumtion får sig tilldelat dels av det skrot som faller iSverige, dels av det skrot som måste importeras för att täcka en eventuellbrist. Stålverkens totala förbrukning avs. k. köpskrot varar 1984ca och beräknas enligt JBF bli ca . Häravberäknas ca tillföras verken från den svenska marknaden medanresten, ca , importeras. Angivna siffror avser olegerat skrot.Härutöver förbrukades ca rostfritt och låglegeratköpskrot, varav huvudparten importerades. Behovet av importerat skrot har ökat kraftigt under desenaste åren. var den genomsnittliga årliga importen av olegeratskrot . uppgick importen till , motsvarande 40 %av förbrukningen. importerades och för år 1985beräknas importen, som nämndes, uppgå till . Därmed skulledrygt hälften av skrotbehovet behöva täckas genom import. Bakom den kraftigauppgången i importen ligger ett väsentligt ökat skrotbehov som endast delvishar kunnat tillgodoses med inhemskt skrot. Det ökade behovet förklaras dels avatt den andel av ståltillverkningen som är skrötbaserad har ökat, dels (underde allra ) av att ståltillverkningen har gått upp. råder förbud mot export avskrot (se vidare s. 6 f.). riksdagsbehandling av frågor rörande metallurgioch insatsvaror har vid flera tillfällenbehandlat frågor om skrot och alternativ till skrot som råvara iståltillverkningen. NU1984/85:28 5 av en motion av likartad innebörd som den nu aktuellamotionen 1984/ 85:2083 (s). I motionen påyrkades en utredning av landets långsiktigaförsörjning med stålskrot eftersom det av flera skäl - som utvecklades närmarei motionen-fanns risk för att den framtida försörjningen inte kunde tryggas.Näringsutskottet anförde i sitt betänkande i ämnet (NU 1983/84:35 s. 19) attdet var viktigt att råvaruförsörjningen kunde tryggas för svensk metallurgiskindustri på ett sådant sätt att denna industri fortsättningsvis kunde drivas påett konkurrenskraftigt sätt. Utvecklingen hade inneburitatt det i en del avseenden hade erhållits en säkrare grund för dennaförsörjning. a. hade efter en längre tids överläggningar ett nytt avtal omfördelningen av köpskrot träffats mellan stålverken. Vidare hade ett omfattandearbete lagts ned på skilda håll i syfte att utveckla nya processer förtillverkning av råjärn och järnsvamp, dvs. järnråvara som kunde ersätta skrot.Utskottet hänvisade vidare till de vid det tillfället aktuella planerna påytterligare järnsvampstillverkning i landet i en anläggning baserad på den s.k. Plasmared-processen. (Dessa planer lades sedermera - i vad avser enanläggning i - på is. Diskussioner har härefter, som framgår närmarenedan, ägt rum om järnsvampsproduktion i malmfälten baserad på samma process.) Utskottet anförde att den fråga som motionärerna fästeuppmärksamheten på var väsentlig. Med beaktande av de senaste årens utvecklingnär det gällde att reglera fördelningen av skrot mellan stålverken och attutveckla och planera för produktion av alternativa järnråvaror fann utskottetemellertid att någon utredning av regeringen i dåvarande läge inte varerforderlig. Motionen avstyrktes av utskottet och avslogs av . I detta sammanhang behandlades också motionsförslagsyftande till att de nya processerna för framställning av flytande råjärnskulle komma till användning. Som motiv härför anfördes i den ena motionenframför allt behovet av att skrot kan ersättas, i den andra att en praktisktillämpning av tekniken borde ske så att svensk industri kunde få fördelar avden nya tekniken i ett internationellt perspektiv. Utskottet anförde (s. 20) att de nya råjärnsprocesser sommotionärerna refererade till hade bedömts som intressanta och angelägna frånsamhällets sida. Till en del av dem hade därför finansiellt stöd lämnats föratt de skulle kunna utvecklas. När det gällde att utnyttja processerna iindustriell verksamhet måste det emellertid få ankomma på de potentiellaanvändarfö-retagen att besluta. Motionerna avstyrktes av utskottet- medreservation av kommunisternas representant - och avslogs avriksdagen. Utskottet erinrade i annat sammanhang (NU1983/84:39) med anledning av motioner om järnsvampstillverkning om attutskottet vid ställningstaganden till frågor med anknytningtill stålindustrins råvaruförsörjning hade understrukit betydelsen av attdenna tryggades. Utskottet hade från flera utgångspunkter ansett det önskvärtatt skrotimporten kunde nedbringas. Så långt det var möjligt, hade utskottet NU 1984/85:28 6 anfört, borde stålindustrin vara baserad på inhemsk malm,inhemskt skrot eller ämnen som tillverkades inom landet. Utskottet sade sig vidare med intresse ha tagit del avmalmfältsutredningens olika förslag till industriell utveckling i malmfälten.Förslagen om järnsvampsverk i och och eventuellt ytterligaretillverkningsprocesser knutna till dessa verk hade intressantaindustripolitiska och energipolitiska aspekter, anförde utskottet. Deföreslagna åtgärderna hade en självklar betydelse från regionalpolitisksynpunkt. Utskottet fann det angeläget att regeringen följdeutvecklingen beträffande järnsvampstillverkningen och uppmärksammademöjligheterna till integration av järnsvampsproduktion i malmberedningen.Motionsyrkanden om särskilda utredningar i lokaliseringsfrågan med inriktningpå att järnsvampstillverkning skulle etableras på viss ort eller i viss regionavstyrktes. Inte heller borde, menade utskottet, genom ett särskiltuttalande prioritera lokaliseringen av järnsvampsverk på det sätt som önskadesi en morion, nämligen i första hand till , i andra hand tillBergslagen. Det senare motionsyrkandet fick stöd i en reservation (vpk).Riksdagen följde utskottets förslag. Förbudet mot export av skrot Synpunkter i motion 1984/85:639 I motion 1984/85:639 (m) erinras omatt ett förbud mot export av smidesjärnsskrot infördes . Förbudetvar avsett att vara tillfälligt men förlängdes och kompletterades så småningomså att det kom att omfatta allt skrot. Förbudet gäller fortfarande. Priserna påsvenskt järnskrot fastställs i förhandlingar mellan den för flertalet stålverkgemensamma inköpsorganisationen och skrotbranschen.Eftersom skrotföretagen på grund av exportförbudet inte har någon alternativavsättning för skrotet får, anför motionären, förhandlingarna en starkslagsida. Detta resulterar i ett lågt svenskt skrotpris. I motionen anförs vidare att det skrot som faller inomindustrin i hög grad tas till vara, eftersom detta skrot är relativt lätt attsamla in och dessutom utgör ett miljöproblem för industrin. Förhållandet äremellertid annorlunda när det gäller övrigt skrot. De låga priserna medger inteatt allt sådant skrot kan samlas in. Detta innebär dels ett resursslöseri, delsett miljöproblem, hävdar motionären. För att skrotbehovet skall kunna täckasmåste de svenska stålverken importera betydande mängder skrot till priser somligger högre än de svenska. () har, sägs det vidare, haftanledning att följa förhandlingarna mellan ABJärnbruksförnödenheter och skrotleverantörerna i syfte att tillse attstålverken inte på ett otillbörligt sätt utnyttjar sin monopolställning. Sålänge exportförbudet kvarstår kan NU1984/85:28 7 dock situationen inte förbättras i grunden, NO har därföruttalat sig för att exportförbudet upphävs. Enligt motionärens mening borde regeringen läggafram förslag om upphävande av exportförbudet i fråga om såväl järn- sommetallskrot. traditionellt positiva inställning till frihandel ärytterligare ett tungt vägande skäl härför. Motion 1984/85:639 (m) harremitterats till (), , ABJärnbruksförnödenheter (JBF), samt Svenska järn- ochmetallskrothandlareföreningen. NO bekräftar uppgifterna i motionen att ämbetet vidåtskilliga tillfällen har handlagt ärenden som har anknytning till förbudet motexport av skrot. Vid sina kontakter med JBF har NO framhållit att det omstålverken använder sin starka ställning som köpare i skydd av exportförbudettill att pressa ned det inhemska skrotpriset till en nivå som ligger betydligt under motsvarande priser i andra jämförbara länder,kan föreligga skäl för NO att ingripa med stöd av konkurrenslagen (1982:729).Som underlag för sina bedömningar i prisfrågan får NO kontinuerliga rapporterfrån statens pris- och kartellnämnd (SPK) om prisutvecklingen i och påviktigare utländska marknader för stål- och gjutjärnsskrot. Vid de tillfällendå verksleverantörerna har klagat hos NO på att prisnivån för skrot i Sverigeär för låg har parterna, ibland genom viss medverkan från NO:s sida, till slutkommit överens om priset. NO konstaterar att prisnivån i under senare årofta har legat betydligt lägre än i många västeuropeiska länder. Detta ligger ilinje med JBF:s uttalade mål att utjämna de konjunkturberoende svängningarna iskrotpriset men medför problem under en utdragen lågkonjunktur förstålindustrin. Från den utgångspunkt NO har att beakta, intresset av enfungerande konkurrens inom näringslivet, är det fortfarande angeläget att en omprövningav exportförbudet på skrot kommer till stånd, anför NO. För som entraditionellt frihandelsvänlig nation borde också exportförbudet te sigfrämmande. Eftersom exporten av skrot är reglerad i fleravästeuropeiska länder säger sig NO dock ha förståelse för att ett ensidigtslopande av exportförbudet från svensk sida skulle kunna medföra problem för desvenska stålverkens skrotförsörjning. En lämplig väg synes därför vara attgenom internationella överenskommelser avveckla aktuella handelshinder för attmöjliggöra en fri handel med skrot. 7Sf anför att skrot i princip endast exporteras frånländer med överskott, medan övriga länder skyddar sina egna intressen genomexportförbud. NU1984/85:28 8 råder, förutom i , totalt exportförbud iNorge, och . Förhållandet är i praktiken detsamma i de storaimportländerna och . , och harexportförbud till alla länder utanför de europeiska gemenskaperna (EG).Förbundsrepubliken begränsar genom licensgivning sin export i förstahand till sämre kvaliteter men medger vanligen viss export av bättre skrottillsammans med den sämre skrotråvaran. Det svenska exportförbudet skulle kunnahävas om detta skedde generellt också i vår omvärld. JBF motsätter sig emellertid bestämt ett ensidigt hävandeav exportförbudet. Detta skulle enligt JBF leda till prishöjningar för iförsta hand prima skrot, inte till de nivåer som råder på andra länders hemmamarknaderutan till den prisnivå som tillämpas för skrot som går i internationell handel.Man måste också i en sådan situation räkna med efterfrågan på svenskt primaskrot från såväl kontinenten, t. ex. och , som från våragrannländer. Stålproduktion med köpskrot som råvara skulle som en följd häravsannolikt omöjliggöras inom landet. Ett ensidigt hävande av förbudet ellerlättnader i det skulle riva upp den nuvarande marknadsordningen och fåsvåröverskådliga konsekvenser för stålindustrin och därmed för sysselsättningen. JBF erinrar vidare om att de svenska stålverken, genomJBF, garanterar avsättning för allt skrot som insamlas inom landet. Genom denprissättningsmetodik som tillämpas underlättas framtagandet av lågvärdigtskrot och av skrot som är geografiskt mindre väl beläget, öm den kvalitativtbättre delen av skrotråvaran undandras stålverken kan dessa emellertid inteheller förbruka det sämre skrotet. Det beror på att de olika skrotsorterna avkvalitetsskäl måste blandas. Detta skulle leda till miljöproblem och resursförstöring. JBF anför i prisfrågan att de svenska skrotpriserna underde har höjts . Vid en jämförelse medhemmamarknadspriserna för skrot i andra industriländer med vilka svensk stålindustrikonkurrerar visar prisutvecklingen i god följsamhet. Den svenskaverkstadsindustrin och den svenska skrothandeln kan således enligt JBF intesägas vara i ett sämre läge än motsvarande företag i de länder med vilkajämförelser har gjorts. Under NO:s och SPK:s överinseende har JBF ochstålverken strävat efter att skapa ett förhållandevis stabilt pris och försöktundvika starka utslag i växlande konjunkturer. anför att verkstadsindustrin såsomleverantör av skrot skulle föredra att exportförbudet hävdes. Medhänsyn till den betydelse svensk stålindustri har som leverantör av stål skullekanske emellertid en ensidig åtgärd från leda till en knapphetpå skrot inom landet och därmed till en omotiverat hög prisnivå. Enligt finns dock starka skäl för enbetydligt mer flexibel tillämpning av exportförbudet. Förbundet säger sig iandra sammanhang ha framfört förslag t. ex. om att exportförbudet skulle kunnaslopas under viss NU1984/85:28 9 tid, exempelvis , för att klarhet skulle nås omeffekterna. En sådan dispens skulle kunna förses med förbehåll om att denskulle begränsas eller upphöra om icke önskvärda verkningar på priset skullekonstateras. nämner också att önskemål om större flexibilitet iprissättningen vid ett flertal tillfällen har framförts till JBF frånverkstadsindustrins sida. säger sig vilja avvakta huruvida dendebatt som pågår kommer att leda till den av förbundet begärdaflexibiliteten eller följsamheten i förhållande till priset i de länder frånvilka i större omfattning importerar skrot. Föreningen och FöreningenJärnskrotgrossisterna anser att exportförbudet borde upphöra. I skyddav exportförbudet upprätthålls ett konstlat lågt skrotpris, vilket på flerasätt får negativa konsekvenser. Det påverkar stålverkens råvaruanvändning såatt skrotanvändning gynnas på bekostnad av malm. Stål- och metallsmältverkensubventioneras av skrotleverantörerna. Skrotindustrin kan inte ta till varaallt skrot i landet utan endast det skrot som är beläget på sådant avstånd attinsamlandet ter sig ekonomiskt. Sysselsättningen inom återvinningsindustrin påverkasnegativt. Vidare sker ett utflöde av valuta för att betala en växande mängdimportskrot. Det ökande importberoendet måste betraktas som vanskligt frånberedskapssynpunkt. Föreningarna tror inte att ett upphävande avexportförbudet skulle leda till ett utflöde av skrot, förutsatt att det svenskaskrotpriset kommer att ligga på en nivå som är attraktiv i jämförelse medutlandspriserna exkl. fraktkostnader o. d. Det svenska skrotpriset kommeralltså enligt föreningarna att höjas om exportförbudet hävs men inte till dennivå som gäller för importerat skrot och som är . högre per ton ändet svenska priset. Den inhemska skrotinsamlingen skulle vidare öka, vilket imotsvarande mån skulle minska behovet av denna dyra import. I stort motsvarande synpunkter anförs i yttrandet . har imotioner påyrkats att förbudet mot export av skrot delvis skulle upphävas. Dethar då gällt att exportlicens skulle medges för tillfällig utförsel avmetallskrot som skall upparbetas och sedan återtas i exportörens egentillverkning. Som huvudskäl har därvid anförts att tvånget att anlita svenskaföretag för bearbetningen i vissa fall ger dyrare råvaror än om utländskaföretag får användas. I näringsutskottets yttrande i ämnet (NU1984/85:2 s. 62) återgavs inledningsvis slutsatserna i det yttrande somkommerskollegium hade avgett när det gällde förutsättningarna föroch konsekvenserna av att utförsel av skrot skulle medges för omarbetning.Enligt kollegiets mening saknades det i dåvarande läge förutsättningar såvälför en mera r 1984/85.17saml.Nr28 NU1984/85:28 10 liberal hantering av skrotexporten generellt som försärskild behandling av utförsel för omarbetning. En fri utförsel bedömdes kommaatt leda till en icke önskvärd förstärkt råvarubrist för de svenska järn- ochmetallverken, varvid risken för industrinedläggningar inte kunde uteslutas.Utskottet anförde härefter: Det kan konstateras att exporten avmetallskrot är strängt reglerad i flertalet västeuropeiska länder. Export kannormalt ske bara på licens. Praxis vid licensgivningen varierar beroende bl. a.på tillgången pä skrot till landets egen industri. Helt klart är emellertid attden internationella skrothandeln är starkt begränsad och instabil. Så länge somdessa förutsättningar gäller i vår omvärld finns enligt utskottets meningvarken skäl eller möjligheter att i princip frångå den strikta praxis videxportlicensgivningen som har tillämpats. Huvudregeln bör såledesockså i fortsättningen vara att licens beviljas endast om skrotet inte kanavsättas inom landet. Utskottet finner det emellertid viktigt att också deeffekter beaktas som gällande ordning riskerar att få för t. ex.metallanvändande företag som återanvänder eget skrot i den egna tillverkningenefter bearbetning i metallverk. När det gäller frågan om en mera liberallicensgivning för sådan skrotexport konstaterar utskottet emellertid tyvärr atten ensidig uppmjukning av gällande bestämmelser från svensk sida skulle kunnafå olyckliga följder när det gäller försörjningen med skrotråvara till desvenska skrotbase-rade industrierna.