bet · G801NU6 · 1984-12-31 00:00:00 — I detta betänkande behandlas tvåmotioner rörande detaljhandel. Den ena gäller prissättningsmetoderna inomdetaljhandeln, den andra AB Handelskredit. Utskottet avstyrker en motion (s)med önskemål att statens pris- och kartellnämnd skall överlägga med handeln ochkräva kostriadsrelaterade prispåslag som inte diskriminerar produkter av högrekvalitet eller av svensk tillverkning. Det finns, anser utskottet, inte skälför ett ingrepp i prisbildningen av denna generella räckvidd. Utskottetavstyrker också, med hänvisning till ett framlagt utredningsförslag, en motion(m) om statlig garanti till AB Handelskredit, syftande till att detaljhandelnskreditförsörjning skall kunna tillgodoses med bevarat oberoende i förhållandefill de stora leverantörsblocken. De motioner som behandlas här är följande: 1983/84:1039 av m.fl. (s), vari hemställs att hos regeringen anhåller att statens pris-och kartellnämnd får i uppdrag att vid överläggningar med handels- ochmarknadsföringsorganisationer kräva sådana kostnadsrelaterade prispåslag, sominte diskriminerar produkter av högre kvaUtet eller av svensk tillverkning, 1983/84:2377 av (),vari hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts rörande staflig kreditgaranti till AB Handelskredit. Uppgifter i anslutning till motionerna Prispåslag ihandeln Frågan om detaljhandelnsprissättningsmetoder, främst i fråga om textilvaror, har varit ettåterkommande tema hos . NU1984/85:6 2 I proposition 1975/76:206 omåtgärder för beklädnadsindustrin informerade industriminister överläggningar som hade förts mellan statens pris- och kartellnämnd (SPK)och textilhandlarför-bund. Från SPK:s sida hade därvid förts framönskemål att förbundet skulle medverka till en omläggning avdetaljhandelspåläggen som innebar en övergång från procentpåslag till enprissättningsmetod med krön- och örespålägg. Förbundet hade förklarat sigvilligt att medverka fill att få företag inom texfil- och detaljhandeln attövergå fill sådana prissättningsmetoder som SPK hade föreslagit. En arbetsgrupphade tillsatts med uppgift att komma fram med material som stödde detta syfte.I en liknande arbetsgrupp för skohandeln medverkade representanter för . För den svenska tekoindustrin skulle en omläggning frånprocentuella pålägg till en prissättning med krön- och örespålägg innebära attde svenska produkterna fick ett gynnsammare utgångsläge i konkurrensen med denprisbilliga importen, anförde industriministern. I de överläggningar som pågickmellan SPK och berörda branschorgan om en omläggning av detaljhandelspåläggenhade det visat sig svårt att nå en acceptabel lösning. Om inte SPK ochdetaljhandeln kunde nå en frivillig uppgörelse i denna fråga fick det övervägasatt genom lagstiftning göra det möjligt att framtvinga en kalkylmetod medåsyftad verkan, sade industriministern. Frågan om beklädnadshandelns prissättningsmetoder berördesåter i proposition 1976/77:85 om åtgärder förförsörjningsberedskapen på skoområdet. I propositionen konstateradehandelsminister att de redan i inköpsledet befintligaprisskillnaderna mellan inhemska och importerade beklädnadsvaror förstärktes ikonsumentledet genom detaljhandelns prissättningsmetoder. Han uttalade vidareatt det borde analyseras i vad mån prissättningsmetoderna innebar att konsumentprisernapå de svenska varorna var högre än vad som var kostnadsmässigt motiverat. I maj1977 uppdrog regeringen åt SPK att undersöka i vad mån metoderna att beräknapåläggen på svenska resp. importerade varor inom beklädnadshandeln ledde tillkostnadsmässigt motiverade resultat. I direktiven uttalades att nämnden, omdessa undersökningar skulle visa att påläggen inte var fördelade på ettkostnadsmässigt riktigt sätt, i samråd med berörda intressenter skulleundersöka vilka möjUgheter som fanns att med stöd i en vidgad kunskap omkostnadssituationen nå en såväl rimlig som praktiskt tillämpbar fördelning avpåläggen mellan svenska och importerade varor inom handeln. Mot denna bakgrund avstyrktes av näringsutskottet (NU1976/77:4, reservation s) och avslogs av ett par motioner (s) omutvärdering av påslagen resp. lagstiftning om textilbeklädnadshandelnsprissättningsmetoder. I proposition 1977/78:42 om åtgärder förförsörjningsberedskapen på tekoområdet fann handelsminister anledning att åter beröra detaljhandelns prissättningsmetoder. NU1984/85:6 3 men med det system med procentpåslag som handeln använderär att bestämma hur de faktiska särkostnaderna för olika varor ser ut. Vidareerinrade handelsministern om den undersökning som verkställdes av SPK och sadesig räkna med att parterna med det underlag som sålunda erhölls skulle kommaatt verka för en skyndsam anpassning av den faktiska prissättningen inomdetaljhandeln till nya påläggsmetoder, som speglade kostnaderna för olikavarugrupper. I en socialdemokratisk partimotion uttalades vissa tvivel påmöjligheterna att få till stånd frivilliga överenskommelser med detaljhandeln.Mofionärerna menade att detta i och för sig var angeläget. Om det visade sigatt förhandlingar inte ledde till resultat borde dock regeringen utnyttja denmöjlighet fill regleringar av handelns marginaler som allmännaprisregleringslagen (1956:236) erbjöd. Med hänsyn till att resultatet av SPK:s utredningsarbetekunde förväntas föreligga och att det enligt propositionenförutsattes att förhand-Ungar skulle komma att upptas fann näringsutskottet (NU1977/78:41, reservation s) inte skäl att föreslå att göra enframställning till regeringen enligt motionsyrkandet. SPK:s utredning blev klar . a. att metoden med ett procentuellt pålägg medförde attpriserna inte kalkylerades på ett kostnadsmässigt riktigt sätt. SPK överladedärefter med textilhandelns branschorganisationer och isyfte att få till stånd en ändrad kalkylering i detaljhandeln. Förhandlingarnaledde inte till önskat resultat. Förslaget om lagstiftning i fråga om prissättningsmetoderinom beklädnadshandeln återkom i en mofion (s) . (NU 1978/79:48, reservation s) noterade med beklagande att förhandlingarnamellan staten och textilhandelns företrädare hade blivit resultatlösa. Utskottetfann det å ena sidan på lång sikt otillfredsställande att ett prissättningssystembegagnades som inte gav ett riktigt uttryck för handelns kostnader för varansinköp och dess hantering. Å andra sidan sade sig utskottet vara medvetet om attdet stötte på svårigheter av både principiell och praktisk natur att gå in medtvångslagstiftning i enlighet med förslaget i motionen. En lagstiftning omdetaljhandelspålägg skulle innebära ett avsteg från principen ommarknadsanpassad prissättning, enligt vilken priset bestäms med hänsyn tiUkonkurrenssituationen. Motionen avstyrktes, men utskottet förutsatte attregeringen och ansvariga myndigheter uppmärksamt följde utvecklingen påområdet. Motsvarande mofionsyrkande (s) och behandling härav inäringsutskottet förekom . Utöver vad som hade anförts när frågan senastvar aktuell uttalade utskottet att man måste observera att alla importeradevaror inte var av lågpriskaraktär. Större delen av importen av konfektionsvarorkom från EG- eller EFTA-stater eller andra industriländer. Det borde ocksånoteras, anförde utskottet, att en stor del av de billiga tekovarorna var avsvenskt ursprung. Vidare tillämpade handeln inte samma procentuella pålägg föralla NU1984/85:6 4 Det var därför svårt att dra slutsatsen att en vissprissättningsmetod framstod som särskilt gynnsam eller ogynnsam just för svensktekoindustri (NU 1979/80:39 och 73, reservation s). Förutom i socialdemokratiska partimotioner framfördes åren1981 och 1982 krav på lagsfiftning om prissättning i textilhandeln också imofioner kommunisterna. Motionerna avstyrktes avnäringsutskottet med samma motivering som (NU 1980/81:47,reservations s; NU 1981/82:50 och 59, reservation s). Riksdagenhar i samtliga nu refererade fall följt utskottet. kommenterades frågan i proposition 1982/83:130om åtgärder för tekoindustrin, m. m. Industriminister anfördeatt han vad gällde prissättningsfrågorna ville avvakta resultatet av denutveckling som, bl. a. med hjälp av sfimulansåtgärder inom ramen förbranschprogrammet vid statens industriverk, på olika sätt pågick mot ökatsamarbete mellan tekoföretagen och handeln. Han var därför, förklarade han,inte beredd att vid denna ttdpunkt föreslå att frågan om lagstiftning skulleaktualiseras. sade sig dela uppfattningen att något inittativpå detta område inte var mofiverat i dåvarande läge och föreslog därför inteheller någon åtgärd av med anledning av ett motionsyrkande (s) enligtvilket regeringen borde följa upp SPK:s utredning och vidta de åtgärder som varmotiverade. Härvid förutsatte utskottet att regeringen noga följde utvecklingenoch var beredd att vidta åtgärder om ditfillsvarande initiativ inte inom rimligtid ledde till en i här aktuellt avseende godtagbar prissättning på tekovaror idetaljhandelsledet. I en gemensam borgerlig reservafion förordades enformulering där utskottet begränsade sig till att anföra att något initiativ påområdet inte var mottverat och att någon åtgärd med anledning av mottonen intevar påkallad. följde utskottet (NU 1982/83:42, rskr 1982/83:321). Rapporten (SIND PM 1984:4), svensk tekoindustris möjligheter på lång sikt, harutarbetats på regeringens uppdrag. I denna redovisar statens industriverk enbedömning av hur svensk tekoindustri påverkas på av främst dentekniska utvecklingen och ändrade distributionsformer inom handeln. Textildetaljhandelns prissättningssystem kommenteras ikorthet i rapporten. Branschens vanliga procentuella påläggssystem kan kommaatt bli mer flexibelt, sägs det. I industriverkets beräkningar har indirektantagits att förändringar i påläggssystem inte radikalt ändrarkonsumentprisrelationerna mellan importerade och svenskproducerade varor. Irapporten återges också vissa expertbedömningar i frågan om framtidaförändringar i prissättningssystemet. Enligt dessa bedömningar kommer detraditionella prissättningsmetoderna med normalt procentuella påslag att beståäven framgent. NU1984/85:6 5 datoriseringen ges dock enligt dessa bedömare bättremöjligheter att fördela distributionskostnaderna flexibelt, t. ex. efter vadvarje vara kostar och med hänsyn till konkurrenssituationen. SPK om priser och pålägg inom textilbeklädnadshandeln år1983 I rapporten (1984:4)Textilbeklädnadshandeln - priser och pålägg redovisar SPK bl. a. följandeuppgifter om detaljhandelns pålägg . Detaljhandelns pålägg på kläder uppgick till i genomsnitt90% exkl. mervärdeskatt. De procentuella påläggen varierade kraftigt mellanolika plagg, från till . Påläggen varierade såväl mellan olikaföretag som mellan olika varianter av samma plaggtyp inom ett företag. Liksomvid tidigare undersökningstillfällen var de procentuella påläggen förimporterade varor - i synnerhet de som butikerna själva importerat - högre änför svensktillverkade varor. För svensktillverkade plagg låg genomsnittspåläggetnågot och för importerade något . Omräknat med hänsyn till plaggsammansättningen i deninhemska tillverkningen var pålägget för importerade kläder i genomsnitt eller högre än för svenskfillverkade. Det lägre procentpålägget för svenska plagg hänger delvissamman med att dessa plagg vanligen ligger i de högre prisklasserna, för vilkadetaljhandeln generellt sett tillämpar lägre procentpålägg än för plagg i delägre prisklasserna. En jämförelse av pålägget för plagg i samma prisklassvisar ingen signifikant skillnad i procentpålägg för svenska och importeradevaror. Riktlinjer för SPK.s verksamhet Statens pris- och kartellnämndskall enligt sin instrukfion (1983:407) följa utvecklingen av och främja allmänkännedom om pris- och konkurrensförhållanden inom näringslivet med undantag avbankväsendet och annan företagsamhet, över vilken bankinspektionen har tillsyn,samt försäkringsväsendet. Det åUgger nämnden särskilt bl. a. att insamla ochanalysera uppgifter om priser och marginaler för förnödenheter och tjänster iolika förädlings- och distribufionsled inom landet, att genom sammanställningav sådana uppgifter samt av prisuppgifter från utlandet klarlägga prisutvecklingenoch att undersöka prisbildningen inom ett visst område av näringslivet omprisutveckUng, konkurrensförhållanden eller andra omständigheter ger anledningtill det, samt att, då nämnden finner att bestämmelse i 2-9 §§ allmännaprisregleringslagen (1956:236) bör träda i fillämpning, utan dröjsmål anmäladet fill regeringen. Enligt en tidigare gällande bestämmelse i instruktionenskulle SPK genom överläggningar med företag, organisationer och andraprissättare söka påverka prissättningen i en för konsumenterna gynnsamriktning. Vid utgången av togs SPK:s aktiva prisöverläggningsrollbort genom ändring i instruktionen. NU1984/85:6 6 I anslutning till regeringensbeslut att det allmänna prisstoppet, som hade införts , skulleupphöra fattades också beslut om riktlinjer för denprisövervakning som SPK skulle bedriva efter prisstoppet. Riktlinjerna ärformulerade på följande sätt: Nämndens prisövervakning skall hatill väsentligt syfte att klarlägga förekomsten av prishöjningar som kan kommai konflikt med övergripande samhällsekonomiska mål. Prisövervakningen skallhärvid inriktas på att analysera huruvida prishöjningar planeras ellergenomförs som kompensation för förväntade kostnadsökningar, s.k. löneglidningeller minskad försäljningsvolym. Vidare skall nämnden analysera i vilkenutsträckning olika branschers produkfivitetsutveckling kommer till uttryck iprissättningen. Analysen skall vidare ske med beaktande av bl. a. sådanaförhållanden som ändrade marknadsförutsättningar och företagensinvesteringsbehov. Prisövervakningen skall särskilt inriktas på de varu- ochtjänsteområden för vilka med fillämpning av allmänna prisregleringslagen(1956:236) föreskrivits skyldighet att förhandsanmäla prishöjningar och iövrigt på områden av stor betydelse för den privata konsumtionen eller därkonkurrensen är ofullständig. Det åligger nämnden att underrätta regeringen ochinformera allmänheten om pris- och marginalutvecklingen inom de övervakadeområdena. Om nämnden finner att planerade eller genomförda pris- ellermarginaländringar är anmärkningsvärda mot bakgrund av riktlinjerna för prisövervakningenskall nämnden utan dröjsmål anmäla det till regeringen. Att nya riktlinjer för SPK:sprisövervakning skulle komma att beslutas hade aviserats redan i 1983 årsfinansplan (prop. 1982/83:100 bil. En utgångspunkt borde därvid vara,anförde i samband härmed statsrådet , att företagen självaskall avgöra vilka priser som skall tillämpas. Ingripanden från det allmännassida i syfte att påverka prissättningen i enskilda fall borde ske sparsamt. Enligt ett pressmeddelande från ianslutning till regeringsbeslutet om slopande av det allmänna prisstoppet fannsinga planer på en återgång till den löpande direkta påverkan på enskildaföretags prissättning som hade tillämpats fram till mitten av . Omutvecklingen av prisnivån inom visst område skulle påkalla särskilda åtgärderkunde regeringen naturligtvis på nytt besluta om prisstopp eller andraprisregleringar, sades det i pressmeddelandet, där det också angavs attregeringen genom SPK noga skulle komma att följa den fortsattaprisutvecklingen. AB Handelskredit, som började sinverksamhet , har fill ändamål att genom ufiämnande av lån eller på annatsätt bidra till effektiviseringen av svensk detaljhandel. Dess uppgift är iförsta hand att genom lån möjliggöra för enskilda självägande köpmän inomdetaljhandeln med dagligvaror, färg och parfym att få tillgång fill riskvilligtkapital för att nyetablera, förvärva. NU 1984/85:6 7 utvidga eller modernisera rörelser utan att tvingas in iberoendeställning till någon leverantör. Handelskredit har under senare årmedverkat i av nyetableringarna inom enskild dagligvaruhandel.Handelskredits ägare utgörs av industriföretag inom livsmedelsbranschen och denkemisk-tekniska branschen samt branschorganisationer. Institutets lånestockuppgick vid utgången av fill ca 166 milj. kr. Den årliga nyutlåningenhar genomsnittligt legat kring 370 milj. kr. Handelskreditsupplåning sker främst genom medverkan av ett bankkonsortium som dels ger lån iform av t. ex. checkräkningskrediter, dels ger garantier för lån hos andralångivare. För en viss del av Handelskredits upplåning krävs bankgarantier. Förgarantierna debiteras en avgift som uppgår till 1,av lånesumman. Enligtavtal mellan Handelskredit och bankkonsortiet får summan av Handelskreditstotala krediter hos konsorfiet inkl. garantier inte överstiga avHandelskredits kreditvärdiga lånefordringar. Handelskredits totala upplåninguppgick vid utgången av till ca 154 milj. kr. Handelskredit-Gruppen är den gemensamma beteckningen på ABHandelskredit och dess fyra systerinstitut - AB Järnhandelskredit, ABTexfilkre-dit, AB Svensk Hotell- och Restaurangkredit samt Kiosk- ochServicehandelns . Intressenter i systerinstituten är liksom iHandelskredit leverantörer fill resp. bransch samt branschorganisationer. Defyra institutens sammanlagda nyutlåning uppgick fill ca 55 milj. kr.Utestående lån uppgick till ca 150 milj. kr. och den sammanlagda upplåningentill ca 132 milj. kr. Frågan om statliga insatser i formav bl. a. statlig garanti fill Handelskreditgruppen har behandlats av flerautredningar. förordade i betänkandet (SOU1975:69) Samhället och distributionen att Handelskredits utlåningsverksamhetskulle förstärkas genom en statlig kreditgaranti eller statligt delägarskap. Samma uppfattning framfördes av serviceföretagsutredningen,som i sitt betänkande (SOU 1979:74) Serviceföretagen - vägar till utvecklingbl. a. uttalade att statliga garantier för Handelskredit-Gruppen skulleunderlätta institutens upplåning, ge instituten lägre kostnader och tillföradem betydande goodwill. Ett statligt engagemang i Handelskredit och desssysterorganisa-fioner skulle utgöra ett värdefullt komplement till utredningensövriga förslag om en utbyggnad av de regionala utvecklingsfonderna. Statensengagemang borde utformas på ett sådant sätt att institutens kapitalförsörjningpå sikt kunde tryggas. Institutens upplåning borde också kunna ske pågynnsammare villkor än dittills, vilket skulle medföra att utlåningsräntornakunde sättas lägre och serviceföretagen därmed fä en bättre finansieringssituation. Utredningen förordade att en statsgaranti skulle utställasintill ett fastställt rambelopp. En lämplig avgränsning av det statligaengagemanget var enligt NU1984/85:6 8 utredningen att garanfierna uppgick till av resp.bolags utestående lån. Remissbehandlingen av serviceföretagsutredningens förslagom statliga garantier för Handelskredit-Gruppen visade att flertalet av deremissinstanser som yttrade sig i ärendet ställde sig positiva till förslaget.Bl. a. framfördes att Handelskredits upplåning borde underlättas för att man påså vis skulle öka förutsättningarna för utlåning till och utveckUng av endetaljhandel som var oberoende av leverantörer. Bland de instanser somavstyrkte förslaget var fullmäktige i , som uttalade att förslaget omindividuella garanfier för olika lån skulle befrämja en ogynnsam utveckling avkreditmarknaden. Andra remissinstanser ifrågasatte om man borde medge statligagarantier för privata kreditinstituts upplåning. Universitets- och högskoleämbetetoch uttryckte tveksamhet med hänvisning tillatt skälen för garanfierna föreföll vagt grundade och huvudsakligen baseradepå institutets egna önskemål. förslag beträffandeHandelskredit fanns inte med bland de förslag som regeringen, på basis bl. a.av denna utredning och remissbehandlingen härav, lade fram i proposifion1981/82:118 om åtgärder för de små och medelstora företagen. Utredningen angående de små och medelstora företagensfinansiella situation sammanfattar i sitt betänkande (SOU 1983:59) Kreativfinansiering de skäl som har brukat anföras för ett statligt engagemang förHandelskredit-Gruppen. Som principiella argument för att staten borde ställa engaranti till Handelskredit-Gruppen har från serviceföretagens sida hävdats attstatens insatser under en följd av år har gynnat tillverkningsindustrin, medanliknande stödåtgärder inte har kommit serviceföretagen till del. De finansiellaskälen grundar sig på behovet av att Handelskredit-Gruppens egen upplåningunderlättas, varigenom i sin tur detaljhandelns behov av krediter lättareskulle kunna tillgodoses. En statlig garanti skulle också göra det möjligt attsänka upplånings- och utlåningsräntorna. De konkurrensskäl som har framförts äratt den möjlighet en handlare har att få kredit från Handelskredit-Gruppenunderlättar för denne att bevara sitt oberoende i förhållande till de storaleverantörsblocken. Tillgången på en statlig garanti och därmed en visskreditvolym till rimliga kostnader antas sålunda förstärka möjligheterna attbibehålla oberoende handlare. Utredningen finner för egen del övervägande skäl tala föratt en staflig kreditgaranti ges till Handelskredit-Gruppen. Visserligen sägersig utredningen i viss utsträckning dela den tveksamhet som har anförts mot ensådan ordning; den anför också att den rent finansiella effekten för handelnsdel torde bli begränsad. Utredningen anser emellertid att en statsgaranti ttllHandelskredit-Gruppen skulle kunna få positiva psykologiska effekter förhandelns utveckling och för nyföretagandet inom denna näringsgren. förslag bör den statliga garantiramen uppgå till 50 milj. kr. ochen garantiavgift på högst tas ut. NU1984/85:6 9 Utredningens betänkande harremissbehandlats. Dess förslag bereds f. n. i regeringskansUet. Mofionsförslag(m; fp)ombl. a.statliga kreditgarantier för Handelskredit och dess systerinstitut har väcktsflera gånger tidigare. Det återkommande huvudargumentet för en sådan lösninghar, i Ukhet med vad som är fallet i årets motion, varit intresset av att denenskilda detaljhandelns oberoende i förhållande till grossistföretagen stöds såatt konkurrensen inom detaljhandeln kan vidmakthållas. uttalade näringsutskottet (NU 1980/81:64 s. 20)med anledning av en motion (m) i ämnet att utskottet var ense med motionärenom att det är en fördel för en detaljhandlare om han i en lånesituation harmöjligheter att välja mellan flera kreditgivare. Utskottet erinrade härefter omatt frågan om mindre och medelstora företags finansiella situation var föremålför utredning. Utredaren skulle lägga fram de förslag han ansåg vara motiveradeav kartläggningen av dessa företags finansiella läge. Utredningsuppdraget varinte begränsat fill att gälla en viss grupp av företag. Med hänsyn till attserviceföretagsutredningens betänkande var under beredning inomregeringskansliet och till att hithörande frågor torde kunna komma attbehandlas i den kommande småföretagspropositionen ansåg utskottet att motioneninte borde föranleda någon åtgärd från sida. Som har framgått av det föregående (s. 8) föranleddeberedningen av serviceföretagsutredningens betänkande inte något förslag frånregeringen om staflig kreditgaranti till Handelskredit i den proposifion (prop.1981/ 82:118) om åtgärder för de små och medelstora företagen som lades framvåren 1982. I två motioner (m) yrkades att utredningens förslag på denna punktskulle genomföras. Åtgärden var så angelägen, uttalades det, att ytterligareutredningsarbete kring de små och medelstora detaljhandelsföretagensfinansiella situafion inte kunde inväntas. (NU 1981/ 82:51 s.24) delade emellertid inte mofionärernas uppfattning utan hänvisade bl. a. tillatt utredningen om de små och medelstora företagens finansiella situationövervägde frågan om statlig kreditgaranti till Handelskredit-Gruppen. Även (NU 1982/83:35 s. 30) fann utskottet medanledning av en motion (m) i ämnet skäl att hänvisa till ett väntat förslagfrån den nämnda utredningen samt regeringens ställningstagande till detta.Motionen avstyrktes. Riksdagenhar i samtliga nu refererade fall följt utskottet. NU1984/85:6 10 När procentuella påslag påleverantörspriset tillämpas vid prissättningen inom detaljhandeln får det tilleffekt att varor av högre kvalitet missgynnas, sägs det i motion 1983/84:1039(s). Ofta gäller detta också svensktillverkade varor, som på grund av kostnadert.