bet · G801SoU5 · 1984-12-31 00:00:00 — betänkande 1984/85:5 omvissa frågor rörande internationella adoptioner (prop. 1984/85:16) I betänkandet behandlas proposition1984/85:16 om vissa frågor rörande internationella adoptioner jämte fyramotioner som väckts med anledning av propositionen. Propositionens förslag innebär bl. a. att den förmedlingsom föregår en internationell adoption och som sker utan medverkan av enauktoriserad organisation skall göras säkrare än den är . I detta syfteföreslås att socialnämnden skall kunna vägra sitt medgivande till att ta emotett utländskt barn för adoption om det kan befaras att barnet inte blivittillgängligt för adoption på ett tillförlitligt sätt. I frågan omtillförlitligheten i förmedlingssättet skall socialnämnden inhämta yttrandefrån statens adoptionsfrågor (). Utskottet tillstyrkerpropositionens förslag. Utskottet avstyrker två motionsyrkanden (c, fp) om privataadoptioner via de auktoriserade organisationernas kontakter. Vidare avstyrksett motionsyrkande (c) om överklagande av socialnämndens beslut att vägramedgivande att ta emot ett adoptivbarn. Ett motionsyrkande (s) om att särskildsakkunnig med erfarenhet av handikappfrågor bör ingå i avstyrks också. Slutligen avstyrker utskottet två motionsyrkanden (fp ochs) om en utredning av hur kostnaderna för adoptivföräldrar vid internationellaadoptioner skall kunna nedbringas. Utskottet understryker dock det angelägna iatt kostnaderna för en internationell adoption hålls nere så att detta inteblir en möjlighet bara för de ekonomiskt starka. Enligt utskottet bör det dockåvila att svara för en aktiv kostnadsuppföljning när det gäller deinternationella adoptionerna och om så erfordras initiera åtgärder frånregeringens sida. Även de auktoriserade organisationerna bör enligt utskottetuppmärksamt följa kostnadsutvecklingen och försöka nedbringa sådana kostnadersom de själva råder över. Utskottet har vidare under hand inhämtat attregeringen avser att återkomma till adoptionskostnaderna i åretsbudgetproposition. Mot utskottets beslut angående en utredning om adoptionskostnadernareserverar sig utskottets ordförande (fp) samt vpk-ledamoten. I proposition 1984/85:16 om vissafrågor rörande internationella adoptioner har regeringen ()föreslagit att anta vid propositionen fogade förslag till I 1984/85. SoU1984/85:5 2 1, lag om ändringi socialtjänstlagen (1980:620), 2, lag omändring i lagen (1979:552) om internationell adoptionshjälp. Lagförslagenframgår av bdaga. Företrädare för utskottet har i ärendet uppvaktats avföreträdare för (AC), vilka även ingivit enskrivelse. I motion 1984/85:64 av () hemställs Lätt som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförts om privat adoption, 2, att som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen i övrigt anförts. I motion 1984/85:65 av BörjeNilsson (s) och () hemställs att som sin mening gerregeringen till känna att särskild sakkunnig med erfarenhet av handikappfrågorbör ingå i adoptioner. I motion 1984/85:66 av m.fl. (fp)hemställs l.att bifaller proposition 1984/85:16, 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om s. k.privata adoptioner, 3. att riksdagenhos regeringen begär en översyn av vilka möjligheter som finns att uppnå lägreadoptionskostnader. I motion 1984/85:67 av LennartPettersson m. fl. (s) hemställs alt hos regeringen begär en utredning för att se över kostnaderna för adoptivföräldrar vid internationellaadoptioner. Sedan mitten av 1960-lalet harsammanlagt ca 25 000 utländska barn anlänt till för att bli adopteradeav svenska föräldrar. Från början kom de flesta barnen hit genom vad som numerakallas "privata kontakter", dvs. genom svenskar som arbetat utomlandseller genom familjer som adopterat själva och som hjälpt vänner ellersläktingar. har ett antal enskilda organisationer förmedlat kontaktmellan dem som önskar adoptera ett utländskt barn och myndigheter,organisationer eller enskilda i barnets hemland. För att få ökad insyn i verksamheten med internationellaadoptioner har staten inrättat en särskild nämnd, statens nämnd förinternationella adoptionsfrågor (). , som är en egenmyndighet, beslutar enligt lagen (1979:552) om internationell adoptionshjälp omauktorisation av SoU1984/85:5 3 organisationer som har till huvudsakligt syfte att lämnainternationell adoptionshjälp (jfr prop. 1978/79:108, SoU 41). Sex ideellaorganisationer har f. n. auktorisation. Andra än auktoriserade organisationerfår inte lämna internationell adoptionshjälp annat än i enstaka fall. Andelenadoptioner av utländska barn som har genomförts med hjälp av dessaorganisationer har ökat . Av de ca 1 600 utländska barn som underår lämnades till svenska föräldrar för adoption kom via auktoriseradeorganisationer. Den som avser att ta emot ett utländskt barn i syfte attadoptera det måste ha ett medgivande från socialnämnden i sin hemkommun, [25 §socialtjänstlagen (1980:620)]. Som underlag för medgivandet görs i kommunen enutredning om de sökandes situation och en bedömning av deras lämplighet att taemot ett utländskt barn. Några särskilda regler om vilka krav som bör ställaspå personer som önskar adoptera ett barn från ett annat land finns inte isocialtjänstlagen. Allmänna regler om socialnämndens skyldighet att vaka överbarns och ungdomars förhållanden och om nämndens ansvar för s. k. familjehemfinns dock i lagen. Frågan om internationella adoptioner har behandlats i Rådoch anvisningar från (1974 nr 34) och i ett par handböcker frånNIA. Ett medgivande gäller . Ett beslut att vägra medgivande kan av desökande överklagas genom förvaltningsbesvär till länsrätt och kammarrätt ocheventuellt regeringsrätt (73 § socialtjänstlagen). De sökande skall enligt 37 §socialtjänstförordningen (1981:750) i samband med ansökan om medgivande uppgehur de har kommit eller planerar att komma i förbindelse med ett utländskt barn.När medgivande från socialnämnden erhållits går det att välja mellan att sökainternationell adoptionshjälp hos en auktoriserad organisation och att sökabarn på egen hand i utlandet. adopterades 254 utländska barn på privatväg, dvs. utan medverkan av en auktoriserad organisation. har i en skrivelse tillregeringen framfört att det i samband med privata adoptioner kan vara mycketoklart hur barn lämnas för adoption i sitt hemland, vem som är barnetsvårdnadshavare, om barnet är avsett för adoption av utländska adoptionssökande,om pengar betalats för barnet osv. Enligt borde samhällets kontroll överprivata adoptioner förbättras. Inom ramen för bl. arbete hardessutom framförts önskemål om en harmonisering av den nordiska lagstiftningenom.internatio-nell adoptionshjälp. Inom FN har vidare behandlats förslag ombättre kontroll av adoptionsplaceringar över gränserna. Med anledning av dessa framställningar utarbetades inomsocialdepartementet en promemoria (Ds S 1983:14) Internationella adoptioner,översyn och förslag till åtgärder. Promemorian, vari presenterades trealternativa förslag till hur problemen skulle lösas, har remissbehandlats. SoU1984/85:5 4 det förslag i promemorian som fått stöd av de flestaremissinstanserna föreslås i propositionen vissa ändringar i verksamheten medinternationella adoptioner i syfte att säkerställa att de privata adoptionernasker under mer betryggande former än . Propositionens huvudsakligainnehåll beskrivs med viss komplettering på följande sätt. För att åstadkomma en ökad säkerhet vid den förmedling somföregår en adoption och som sker utan medverkan av en auktoriserad organisationföreslås att socialnämnden skall kunna vägra sitt medgivande till att ta emotett utländskt barn för adoption om det kan befaras att barnet inte blivittillgängligt för adoption på ett tillförlitligt sätt. I fråga omtillförlitligheten i förmedlingssättet skall socialnämnden regelmässigt inhämtayttrande från . NIA:s uppgift blir då att försöka få information om huruvidade förmedlande organen arbetar i enlighet med lagar och regler som gäller ibarnets hemland. Det förmedlande organet anses dessutom om möjligt böra kunnauppvisa ett godkännande från berörd myndighet i landet. skalldock inte behöva inhämta NIA:s yttrande när del är uppenbart obehövligt, någotsom anses vara fallet t. ex. när adoptionshjälp har sökts genom en auktoriseradorganisation eller när det klart framgår att det rör sig om ett släktingbarn.Socialnämnden skall i sitt beslut om medgivande ange för vilket förmedlingssättbeslutet gäller. Ett medgivande som avser förmedling genom en auktoriseradorganisation skall inte behöva ange mer än detta, dvs. det behöver intebegränsas till att avse en viss organisation. F. n. gäller att om en auktoriserad organisation finneratt den bör vägra adoptionshjälp frågan skall överlämnas till föravgörande. För att minska handläggningstiden i dessa ärenden föreslås att varjeorganisation under vissa förutsättningar själv skall kunna vägra att lämnaadoptionshjälp. En adoptionssökande som är missnöjd med ett sådant beslut skalldock kunna få frågan prövad av . 1 propositionen anmäls vidare att avses få enparlamentarisk sammansättning samt därutöver ledamöter med särskild sakkunskap. De nyabestämmelserna föreslås träda i kraft . Utskottet delar den uppfattning som framförs ipropositionen att det är ett samhälleligt intresse att utländska barn somlämnas till svenska föräldrar förmedlas under betryggande former. Det kan inteaccepteras att barn förmedlas på illegal väg, att stora penningsummor betalastill personer som förmedlar barn etc. Utskottet anser att den lösning avproblemen vid privata adoptioner som föreslås i propositionen förefaller välägnad att förbättra säkerheten för de barn som lämnas för adoption och minskarisken för att svenskar blir inblandade i illegal förmedlingsverksamhet i utlandet.På sikt torde den föreslagna lösningen innebära alt antalet privata adoptionerminskar. Från säkerhetssynpunkt är det att föredra att så stor andel adoptionersom möjligt sker via de auktoriserade organisationerna. Utskottet tillstyrkeralltså i princip propositionens förslag. Motion 1984/85:66 yrkande 1 av IngemarEliasson m.fl. (fp), vari hemställs alt propositionen SoU1984/85:5 5 bifalls, påkallar därför ingen åtgärd. Utskottet kommer i det följande att uppehålla sig vidmotionsyrkanden som tar upp privata adoptioner via de auktoriseradeorganisationernas kontakter, rätten att besvära sig över socialnämndens beslutatt vägra medgivande, NlA:s sammansättning, tillsättande av en utredning om hurlägre adoptionskostnader kan uppnås samt de delar av propositionen som hardirekt anknytning till dessa frågor. Privata adoptioner via de auktoriserade organisationernaskontakter I propositionen anges att privataadoptioner bör kunna komma i fråga när de blivande adoptivföräldrarna i sambandmed utlandstjänstgöring själva har kommit i kontakt med ett barn som de skullekunna adoptera eller när de genom vänner, släktingar eller genom en annanpersonlig och nära kontakt i ett annat land får erbjudande om att adoptera ettvisst barn. Privata adoptioner bör enligt propositionen även kunna ske när desökande har direktkontakt med ett utländskt förmedlande organ eller ett barnhemunder förutsättning att dessa instanser har rätt att förmedla barn för adoptiontill andra länder. Därvid måste enligt propositionen gälla att det förmedlandeorganet - såvitt det går att bedöma - arbetar enligt de lagar och regler somgäller för förmedling av barn för adoption i barnets hemland. Dessutom bör det förmedlandeorganet om möjligt kunna uppvisa ett godkännande från berörd myndighet i landet(s. 11). och de auktoriserade organisationerna framförde i sinaremissyttranden att det inte borde vara möjligt för adoptivsökande att påprivat väg använda sig av ett sådant förmedlande organ som en svenskorganisation samarbetar med i utlandet. Det framhölls att detta skulle innebäraen uppenbar risk för konkurrens om de barn som finns för adoption och bidratill att driva upp kostnaderna. I propositionen (s. 12) bemöts dessa påpekanden med attdet inte är möjligt att från reglera hur de utländska förmedlandeorganen skall arbeta. Enligt föredragande statsrådets mening måste denna frågai stället regleras genom överenskommelser mellan de auktoriserade organisationernaoch de förmedlande organ som organisationerna samarbetar med i utlandet. 1propositionen pekas vidare på NIA:s roll i medgivandeprövningen. Genom att NIAföreslås få i uppgift att undersöka hur de förmedlande organen arbetar vidprivata adoptioner kommer att kunna underrätta en auktoriserad organisationom att dess utländska kontakt förmedlar barn även på privat väg. I två motioner tas upp frågan om privata adoptioner viaauktoriserade organisationers kontakter. I /tiotion 1984/85:64 av () påpekas att deauktoriserade organisationerna lagt ner mycket arbete på att bygga upp sinakontakter och att tidigare adoptivföräldrar genom sina avgifter till organisationerna SoU 1984/85:5 6 finansierat det kostnadskrävande utlandsarbetet. Varförskällda privatadop-tanter med statens hjälp kunna åka snålskjuts på de mångaadoptanternas samlade kapital, frågar motionären. bör därför uttalaatt privata adoptioner vid organisationskontakter bara skall få förekomma iundantagsfall. bör utarbeta riktlinjer för dessa fall. Detta bör gesregeringen till känna (yrkande 1). Även motion 1984/85:66 av m.fl. (fp)riktar uppmärksamheten på denna fråga. Motionärerna säger sig dock inte varaberedda att tillstyrka ett förbud mot att ge medgivande för privata adoptionervia organisationernas utlandskontakter. En sådan utlandskontakt kan viljaförmedla ett adoptivbarn till en viss familj, utan medverkan av den auktoriseradeorganisationen, t. ex. därför att familjen i samband med en längre tidsutlandsvistelse har kommit i kontakt med denna. Detta bör enligt motionärernavara möjligt. bör i dessa fall ha möjlighet att begära att den familj somsöker medgivande visar att utlandskontakten vill förmedla ett adoptivbarn tilldem. I motionen hemställs att vad som anförts om s. k. privata adoptioner gesregeringen till känna (yrkande 2). Det är naturligtvis inte bra om det uppstår konkurrensmellan privata adoptanter och de auktoriserade organisationerna om de barn somfinns för adoption. Det kan innebära en risk för höjda kostnader och även föroetiskt agerande. Emellertid föreslås i propositionen yttra sig över detförmedlingssätt som de privala adoptanterna vill använda. får därigenommöjlighet att följa hur de utländska kontakterna arbetar och kan underrätta enauktoriserad organisation om och i vilken utsträckning en sådan kontaktförmedlar barn vid sidan av samarbetet med den auktoriserade organisationen.De auktoriserade organisationerna bör också försöka träffa avtal med sinautländska kontakter om formerna för eventuell förmedling av barn för privatadoption. Att det bör höra till undantagen att privata adoptioner förmedlasgenom kontakter som redan har ett utvecklat samarbete med en svenskauktoriserad organisation anser utskottet självklart. Detta kommer säkerligenockså att bli fallet med den i propositionen förordade ordningen. Motion1984/85:64 (c) (yrkande 1) bör inte föranleda någon åtgärd ochavstyrks. Beträffande vad som anförs i motion 1984/85:66 (fp)(yrkande 2) anser även utskottet att bör söka förvissa sig om att denprivata kontakten verkligen vill förmedla ett barn till de sökande liksom omatt den inte påverkats av otillbörliga hänsyn. Den närmare tillämpningen bördock ankomma på . Utskottet vill i detta sammanhang också beröra en frågasom inte tagits upp i motionerna, nämligen omfattningen av NIA:s prövning imedgivandeärendena. I propositionen sägs (s. 14) att NIA:s uppgift blir attsöka få information om huruvida de förmedlande organen arbetar i enlighet medlagar och regler som gäller i barnets hemland samt (s. 19) att exempel på närförmedlingssättet kan befaras vara otillförlitligt är att förmedlaren arbetar SoU1984/85:5 7 oseriöst, med oklara handlingar, mot oskälig betalningosv. För tydlighetens skull vill utskottet därför framhålla att bör kunnaavstyrka medgivande inte bara i fall då det förmedlande organet bryter motlagar och regler utan också då förmedlingen på andra sätt sker under oetiskaformer. Rätten att besvära sig över socialnämndens beslut attvägra medgiva/tde Ett beslut av socialnämnden attinte lämna medgivande enligt 25 § socialtjänstlagen att ta emot ett utländsktbarn för adoption kan enligt 73 § samma lag av de sökande överklagas genomförvaltningsbesvär till länsrätt, kammarrätt och eventuellt regeringsrätt. Dennu föreslagna ändringen av 25 § socialtjänstlagen innebär ingen ändring i dettahänseende. I motion 1984/85:64 av Ehs () ifrågasättsförvaltningsdomstolarnas möjligheter att kontrollera de utländskaadoptionskontakterna. Bakgrunden till motionsyrkandet är att föredragandestatsrådet inte ansett att NlA:s yttrande över tillförlitligheten hos ettförmedlande organ skall var bindande för socialnämndens beslut. Statsrådet hardock sagt sig utgå från att nämnden normalt kommer att följa NIA:s yttrande ochinte lämna ett medgivande i sådana fall där har bedömt attförmedlingssättet inte är tillförlitligt (prop. s. 14). Motionären undrar nu omsocialministern förutsätter att NIA:s rekommendation följs även avöverinstanserna. Resultatet av ett överklagande till länsrätt och kammarrättkan enligt motionären annars bli att familjen/makarna får ett medgivande attanlita en av staten olämplig-förklarad kontakt. Motionären hemställer attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen{yrkande 2). Rätten att överklaga socialnämndens beslut att avslå ettmedgivande följer samma regler som flertalet andra beslut enligtsocialtjänstlagen. Besvärsordningen har tillskapats för att tillgodose denenskildes krav på rättssäkerhet. Det ligger i sakens natur att säkerligen i de allra flesta fall accepteras även avöverinstanserna. Utskottet vill även erinra om domstolarnas möjligheter attenligt 24 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) inhämta sakkunnigutlåtande överfråga som kräver särskild sakkunskap. Det bör vidare framhållas att ensocialnämnd som avslagit ansökan om medgivande har möjlighet att självöverklaga ett beslut av högre instans varigenom medgivande beviljas. Utskottetavstyrker med hänvisning till det anförda motion 1984/85:64 yrkande 2. NIA:s sammansättning samt ha/xdlägg/iingen av vissaärenden I ingår f. n. enriksdagsledamot (tillika ordförande), representanter för social-, justitie- ochutrikesdepartementen, och . Vidare ingårpersoner med särskild sakkunskap inom , barnavårdens ochbarnhälsovårdens områden. Ipropositionen erinras om att NIA:s verksamhet berör kommuner, andra SoU1984/85:5 8 myndigheter, de auktoriserade organisationerna ochutländska organ (s. 16). Vidare påpekas att har uppgifter av en karaktärdär lekmannainflytande är vanligt. Så har t. ex. de enskilda ärenden somöverlämnas av de auktoriserade organisationerna i ett tidigare skede behandlatsav kommunernas socialnämnder. Med hänvisning härtill anmäls det ipropositionen att föreslås få ett ökat parlamentariskt inslag. Dessutom börviss särskild sakkunskap alltjämt vara representerad i nämnden. föreslås i propositionen, som ovan nämnts, att få iuppgift att pröva och lämna yttrande i fråga om sådana ufländska förmedlandeorgan som sökande vill anlita i samband med privata adoptioner. föreslåsdessutom behålla sina nuvarande uppgifter. Förutom att pröva frågor omgiltigheten i av utländska adoptionsbeslut m.m. i enlighet medförordningen (1976:834) om prövning av utländskt beslut om adoption skall NIAutöva tillsyn över verksamheten med mternationell adoptionshjälp, förhandla medmyndigheter och organisationer i andra länder om avtal inom närhndensverksamhetsområde och ingå sådana avtal, bedriva informationsverksamhet, lämnaupplysningar och biträde åt myndigheter och organisationer m.m. I propositionenframhålls som angeläget att kontinuerligt utvecklar sin informationsverksamhet(s. 17). kan arbetet i bli av en ännu mer förebyggande ochinformerande karaktär än , heter det vidare. skall härutöver enligt lagen om internationelladoptionshjälp dels besluta om auktorisation av de organisationer som villlämna internationell adoptionshjälp, dels besluta i sådana enskilda ärenden somöverlämnas av de auktoriserade organisationerna till för avgörande. Densistnämnda ärendegruppen avser sådana fall där en organisation inte anser sigkunna lämna förmedlingshjälp till ett par sökande, trots att dessa harmedgivande enligt 25 § socialtjänstlagen. Anledningen kan vara någotförhållande (exempelvis tidigare skilsmässa, handikapp, för hög ålder) som göratt de sökande inte kan accepteras av barnets hemland. Sådana ärenden måsteenligt nuvarande bestämmelser överlämnas till för ställningstagande. I propositionen föreslås (s. 15) att när den auktoriseradeorganisationens ledamöter och samhällsrepresentanter är överens om attorganisationen inte kan lämna förmedlingshjälp, de skall ha möjlighet attsjälva besluta om att avslå en ansökan. Sökande som inte kan få hjälp avorganisationen kan då utan dröjsmål i stället vända sig till någon av de övrigaorganisationerna. För att tillförsäkra sökandena en möjlighet till en annanbedömning föreslås att de också skall ha möjlighet att ansöka hos om attäven prövar samma ansökan om adoptionshjälp, dvs. en begäran om att nämndenskall uppdra åt den vägrande organisationen att lämna adoptionshjälp. Förslagetinnebär att 8 § i lagen om internationell adoptionshjälp måste ändras. i samma lag om ett automatiskt överlämnande till i de fall därorganisationen och någon av samhällsrepresentanterna är oense i frågan omadoptionshjälp bör lämnas eller ej föreslås behållas. SoU1984/85:5 9 I motion 1984/85:65 av BörjeNilsson (s) och () erinras om att allt fler personer medhandikapp ansöker om adoption av utländska barn. För att kunna göra enrätt bedömning av de handikappade sökandes möjligheter att klara skötseln avett barn fordras, enligt motionärerna, att kommunens socialsekreterare, deauktoriserade organisationerna samt är väl insatta i levnadsförhållandenaför personer med handikapp. Det kan t. ex. gälla kännedom om tekniskahjälpmedel, stödresurser, ekonomiska bidrag m. m. Motionärerna hänvisar tillatt en av NIA:s viktigaste framtida uppgifter enligt propositionen blir attsprida information. Att utarbeta en saklig och allsidig information tillsocialnämnderna och adoptionsorganisationerna om utredning och bedömning avsökande med handikapp blir enligt motionärerna en viktig uppgift för , Medhänvisning härtill och till att många av NIA:s överprövningsärenden troligenkommer att avse sökande med handikapp hemställs att som sin meningger regeringen till känna att särskild sakkunnig med erfarenhet avhandikappfrågor bör ingå i . Som ovan nämnts har givit ut två handböcker ominternationella adoptionsfrågor, en som vänder sig tilladoptionsorganisationerna och en som vänder sig till socialnämnderna. Densenare, som utarbetats i samråd med , innehåller bl. a.information för bedömning av hems lämplighet som adoptivhem. I ett särskiltavsnitt behandlas de sökandes hälsotillstånd. måste vid sinprövning bl. a. beakta om en sökande har någon allvarlig Sjukdom ellerhandikapp. I handboken poängteras att de länder som lämnar barn för adoptiontill sinsemellan kan ha mycket olika krav beträffande barnensföräldrar. Såsom delvis framgått ovan har vissa länder en negativ inställningtill att låta personer med handikapp adoptera. I proposition 1978/79:108 om organisationen av verksamhetmed internationella adoptioner m. m. (s. 17) angavs beträffande bl. a. att barnhälsovård och barnpsykologi borde representeras inämnden. Däremot ansågs inte representanter för auktoriseradeadoptionsorganisationer böra ingå. Dåvarande socialministern anförde attnämnden skall vara ett samhällsorgan och därmed företräda allmänintresset.Propositionens uttalanden godtogs av (SoU 1978/79:41). Som ovannämnts ingår f. n. i - förutom representanter för berörda myndigheter samtSvenska kommunförbundet - personer med särskild sakkunskap inom ,barnavårdens och barnhälsovårdens områden.