bet · G801JuU12 · 1984-12-31 00:00:00 — 1 fråga om \\ssa förfaranden som är ägnade att främja narkotikahandel ansågutskottet att det skulle föra alltför långt att vidga straffansvaret till attgälla för åtgärder som är ägnade att främja all överlåtelse av narkotika. Detstraffbara området skulle då också bli oklart på ett betänkligt sätt, ansågutskottet, som fann det lämpligt att avgränsa straffansvaret till åtgärder somtypiskt sett är ägnade all främja den mer organiserade eller eljest grövrenarkotikabrottsligheten. Under framställning av narkotika inbegrips även odling avnarkotiska växter. Utskottet ansåg att andra än de i praktiken slraffvärdafallen inte skall täckas när det gäller de osjälvständiga brottsformerna. JuU1984/85:12 32 utgångspunkt fann utskottet alt straffansvaret för dessafall bör avgränsas till att gälla framställning av narkotika som är avsedd förmissbruk. I fråga om odling av en narkotisk växt i viltvårdssyfte eller förprydnadsändamål ansåg utskottet det tillräckligt att ansvar för innehav kanförekomma. Utskottet uttalade också all man då undviker att t. ex. handel medhampfrö som fägelfoder mer generellt skulle falla under straffansvar. Vid de överväganden som utskottet nu har att göra finnerutskottet inte anledning till annan bedömning än utskottet gett uttryck 1983. Utskotttet avstyrker därför bifall till motionsyrkandena idessa delar. Bestämmelser om förverkande vidnarkotikabrott finns i 6 § narkotikastrafflagen. Reglerna utvidgades i 1983års lagstiftningsärende. De innebär i huvudsak att narkotika som varit föremålför brott enligt lagen eller värdet därav samt av sådant brott skallförklaras förverkat, om det inte är uppenbart obilligt. Vidare får egendom somhar använts som hjälpmedel vid brott enligt lagen eller egendomens värdeförklaras förverkat, om det är påkallat till förebyggande av brott ellerannars särskilda skäl föreligger. Detsamma gäller egendom med vilken har tagitssådan befattning som utgör brott enligt lagen. Injektionssprutor och kanylereller andra föremål som är särskilt ägnade att användas för missbruk av ellerannan befattning med narkotika som påträffas hos någon som har begått brottenligt lagen eller i ett utrymme som disponeras av honom eller i förbindelsemed narkotika som har varit föremål för brott enligt lagen skall förklarasförverkade om det inte är uppenbart obilligt. Med sådana föremål som är särskilt ägnade att användas förmissbruk av narkotika avses bl. a. haschpipor, kokainskedar och vågar. I motion 2485 framförs önskemål om att det inarkotikastrafflagen införs ett uttryckligt stadgande om förverkande av bl. a.motorfordon efter mönster från lagen (1938:274) om rätt till jakt. Det begärsockså bättre möjlighet till förverkande av haschpipor. Proposition 46 innehåller inga förslag om ändringar ireglerna om förverkande enligt narkotikastrafflagen. , som i PM nr 8, Narkotikastrafflagenm.m. redovisar sina överväganden i fråga om förverkanderegler, lägger inte framnågot förslag i ämnet och uttalar bl. a. att reglerna i narkotikastrafflagenefter ändringar får anses i allt väsentligt tillgodose aktuella behov. Vad gäller önskemålet i motionen om vidgade möjligheter ifråga om förverkande av fordon vill utskottet erinra om att redan gällandebestämmelser innebär möjlighet att förklara förverkade t. ex. bilar somanvänts som hjälpmedel vid narkotikabrott (se även JuU 1982/83:37 s. 20). JuU1984/85:12 33 bakgrund härav och då inget har framkommit som gerutskottet anledning att ifrågasätta bedömning i frågan,kan utskottet inte ställa sig bakom motionärernas begäran om lagändring i dennadel. När det härefter gäller motionärernas begäran om ökademöjligheter att förklara haschpipor förverkade vil) utskottet först peka pågällande regler. Dessa ställer som sagts som förutsättning för förverkandeupp kravet att föremålen påträffas hos någon som begått brott enligtnarkotikastrafflagen eller påträffas i utrymme som disponeras av honom eller iförbindelse med narkotika som har varit föremål för brott enligt lagen. I denproposition som låg lill grund för lagstiftningen uttalade departementschefenatt förverkande inte utan vidare kunde ske av exempelvis haschpipor som innehassom souvenirer (prop. 1982/83:141 s. 38). Efter motionsvis framförd kritik mot detta uttalandeanförde utskottet i sitt av godkända betänkande att det inte fannsnågon anledning till invändning mot uttalandet, som utskottet ansåg välharmoniera med lagtexten. Därvid tillade utskottet att den medger att t. ex. enhaschpipa, som uppges vara en souvenir, förklaras förverkad om den påträffashos någon som har begått brott enligt narkotikastrafflagen (JuU 1982/83:37 s.20). Utskottet finner inte skäl för annat stälinmgstagande närfrågan nu återkommer och utskottet avstyrker bifall till motionsönskemålet. Allmänna bestämmelser om tullensbefogenheter att kontrollera varor m.m. som förs in i eller ut ur landet finnsi tullagen (1973:670) och tullstadgan (1973:671). Några bestämmelser somuttryckligen behandlar rätten att undersöka bagage och liknande som resande harmed sig innehåller inte dessa författningar. Befogenheten att undersöka väskorm. m. har i praktiken ansetts följa av den allmänna bestämmelsen i 36 §tullagen om rätt att undersöka varor, som förs in i landet. Bestämmelser om tulltjänstemäns rätt att utföra kroppsvisitationfinns i 19 § varusmugglingslagen. I första stycket föreskrivs atttulltjänsteman får företa kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning om detförekommer anledning mot en utlandsresenär att han har på sig gods som enligtlagen är underkastat beslag. Där föreskrivs vidare att vissatullbevakningschefer får besluta om skärpt tullkontroll beträffande var och ensom kommer från utlandet eller skall resa ut ur landet och färdas med visslägenhet eller ankommer eller avreser eller till viss plats. Ensådan skärpt tullkontroll får innefatta kroppsvisitation. Förutsättningarna förett beslut om skärpt tullkontroll är dock att förhållandena med avseende påresandetrafiken med viss lägenhet eller för viss tidrymd på någon plats ärsådana att skärpning framstår som oundgängligen nödvändig. JuU1984/85:12 34 Vad gäller den först nämndaanledningen till kroppsvisitation av en resenär torde regeln vara att tolka såalt det skall föreligga en grad av misstanke att den som kroppsvisiteras har påsig gods som är underkastat beslag enligt varusmugglingslagen. Däremot måstedet inte finnas anledning att misslänka just denne för brott. Såsom uttalas iproposition 1981/ 82:2 torde härav följa att den aktuella regeln inte tillåteren rutinmässig kontroll i exempelvis den formen all man stickprovsvis plockarut ett antal personer för kroppsvisitation (s. 9). 1 proposition 46 föreslås att det i 19 §varusmugglingslagen införs en möjlighet att ulan att det finns misstanke omförefintlighet av gods som är underkastat beslag och utan att skärpttullkontroll har beordrats tulltjänsteman skall fä undersöka handresgods,såsom resväskor och portföljer, samt handväskor och liknande som resande förmed vid inresa lill eller utresa från riket. Omfattningen av kontrollen skallenligt förslaget beslutas av tulltjänsteman som utövar lokal eller regionalbevakningsledning. Skyddet för den kroppsliga integriteten regleras i 2 kap.4 6 §§ regeringsformen (RF). Enligt 2 kap. 6 § RF är varje medborgare gentemot detallmänna skyddad mot bl. a. påtvingade kroppsliga ingrepp och motkroppsvisitation. Med kroppsvisitation avses enligt förarbetena till RFundersökning av någons kläder och av det någon har med sig, t. ex. handväska(prop. 1975/76:209 s. 147). I 2 kap. 12 § RF föreskrivs all detta skydd fårbegränsas endast i den utsträckning och pä del sätt RF medger. En sådanbegränsning får göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbart iett demokratiskt samhälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som ärnödvändigt med hänsyn till del ändamål som har föranlett den, 1 proposition 46 anför föredragande statsrådet all det ärav största vikt för att förhindra smugglingsbrott inom den s.k, resandetrafikenatt tullen har möjlighet att utföra verksamma rutinkontroller;stickprovsundersökningar har enligt hans uppfattning åtminstone om degenomförs med en viss frekvens en starkt preventiv verkan på benägenheten attsmuggla, 1 fråga om omfattningen av den föreslagnakontrollmöjligheten uttalar föredragande statsrådet att bestämmelsen bör avseväskor och andra föremål som tjänar samma syfte som en väska och som denresande inte bär i eller innanför kläderna. Hit hänför han, förutom resväskoroch handväskor, ryggsäckar, portföljer, bågar, kassar, påsar, korgar,axelremsväskor, handledsväskor m. m. Han uttalar vidare att han utgår från attden föreslagna lagstiftningen nästan uteslutande kommer att få betydelse förden lokalt initierade och styrda tullkontrollen. 1 motionerna 144 och 145 riktas invändningar, grundade påintegritetshänsyn, mot förslaget såvitt gäller rätt att kontrollera handväskoro. Vidare hävdas att förslaget inte skall få grunda rätt till masskontrollerutan enbart stickprovsvis utförda undersökningar. JuU1984/85:12 35 Utskottet vill först understrykaatt det självfallet är av avgörande betydelse för tullens möjligheter attbekämpa smugglingsbrott att tullen har befogenheter att ulföra verksamma rutinkontroller.Samtidigt måste allmänhetens krav på respekt för den personliga integritetenbeaktas i största möjliga utsträckning. Del är emellertid ett starkt gemensamtintresse att hålla en effektiv kontroll mot införsel av exempelvis narkotikaoch andra farliga varor, och utskottet anser det rimligt att detta intressetillgodoses till priset av en viss uppoffring från de resandes sida. Deföreslagna kontrollmöjligheterna är enligt utskottets mening förhållandevislindriga och ett undantagande av handväskor o. d. kan enligt utskottetsuppfattning befaras leda till att kontrollen blir alltför verkningslös. Detingrepp i den enskildes privata sfär som följer av en stickprovsvis utfördtullkontroll av t. ex. handväskor anser utskottet ligga inom området för vadsom bör godtas. Efter en sammanvägning av integritetsintressena och kraven påen realistisk brottsbekämpning ställer sig utskottet bakom propositionensförslag och avstyrker bifall till motionsyrkandena i denna del. Utskottet, som finner det naturligt att den föreslagnakontrollmöjligheten huvudsakligen kommer till användning vidstickprovskontroller av enstaka resande, anser det dock inte lämpligt att, sommotionärerna kräver, kategoriskt ta avstånd från andra kontrollmetoder. Detbör dock understrykas att det i det enskilda fallet är tulltjänsteman somutövar lokal eller regional bevakningsledning som beslutar om omfattningen avkontrollen. Även i denna del avstyrker utskottet såldes bifall lillmotionerna. Utöver de förslag i proposition 46som utskottet har behandlat i det föregående läggs i den propositionen framförslag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. Genomändringen införs möjlighet att förstöra haschpipor och andra föremål sompåträffas inom en anstalt och som är särskilt ägnade att användas för missbrukeller annan befattning med narkotika. Det föreslås vidare en lag om kontroll av berusningsmedelpå sjukhus, som bl. a. ger möjlighet att ställa som villkor för att vårda någonför missbruk av beroendeframkallande medel att patienten underkastar sig vissaundersökningar som kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning. De nu nämnda förslagen föranleder inget särskilt uttalandefrån utskottets sida. Beträffande samtliga lagförslag i propositionerna 19 och46 finner emellertid utskottet med hänsyn till vikten av att lagarna utfärdasi god tid före ikraftträdandet att tidpunkten för ikraftträdandet bör flyttasfram till den . JuU1984/85:12 36 1. beträffande samordning avinsatserna mot narkotika attriksdagen avslår motion 1983/84:1357 i denna del (yrkande 2), 2. beträffandepolisens arbetsmetoder attriksdagen avslår motion 1983/84:396, 3. beträffandeinsatser inom kriminalvården attriksdagen avslår motion 1984/85:80 i denna del (yrkande 2) och motion1984/85:83 i denna del (yrkande 1), 4. beträffande tullensspaningsregisier m. m. att rfe/5antar de genom proposition 1984/85:19 framlagda förslagen till a. lagom ändring i lagen (1965:94) om polisregister m. m., b. lagom ändring i sekretesslagen (1980:100), dock med den ändring att tidpunkten för lagarnas ikraftträdande bestäms till den , t/e/5avslår motion 1984/85:80 i denna del (yrkande 3), 5. beträffande kriminalisering avicke-medicinsk befallning med narkotika attriksdagen avslår motion 1983/84:893 i denna del (yrkande 2), motion1983/84:1357 i denna del (yrkande 1), motion 1983/84:1522 i denna del (yrkande3 delvis), motion 1983/ 84:2485 i denna del (yrkande 2), motion 1984/85:74,motion 1984/85:77, motion 1984/85:79 i denna del (yrkande 1), motion1984/85:80 i denna del (yrkande I), motion1984/85:143 i denna del (yrkande 1) och motion 1984/85:144 i denna del (yrkandeI), 6. beträffandeslraffskalor Jör narkotikabrott attriksdagen antar 1 och 2 §§ i det genom proposition 1984/ 85:46 framlagdaförslaget till lag om ändring i narkotikastrafflagen (1968:64), 7. beträffandeuttalande om slraffmätning m. m. attriksdagen avslår motion 1983/84:1522 i denna del (yrkande 3 delvis) och motion1984/85:143 i denna del (yrkande 2), 8. att riksdagenantar det under moment 6 nämnda lagförslaget i den mån det inte omfattas av vadutskottet hemställt ovan, dock med den ändring att tidpunkten för lagensikraftträdande bestäms till den , 9. att riksdagenantar I, 2, 8 och 24 §§ i det genom proposition 1984/85:46 framlagda förslagettill lag om ändring i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. JuU1984/85:12 37 10. beträffande gärningsformer inarkotikastrafflagen attriksdagen avslår motion 1983/84:893 i denna del (yrkande 1), mofion1983/84:1522 i denna del (yrkande 3 delvis) och motion 1983/84:2485 i denna del(yrkande I), 11. beträffande/ö>ve/-A:an(j/e vidnarkotikabrott attriksdagen avslår motion 1983/84:2485 i denna del (yrkande 3), 12. beträffandetullundersökning av handväskor attriksdagen med avslag på motion 1984/85:144 i denna del (yrkande 2) och motion1984/85:145 i denna del (yrkandena 2 och 3) antar 19 § i det under moment 9nämnda lagförslaget, 13. beträffandelullundersökning i övrigt attriksdagen avslår motion 1984/85:144 i denna del (yrkande 3) och motion1984/85:145 i denna del (yrkande I), 14. att riksdagenantar det under moment 9 nämnda lagförslaget i den mån det inte omfattas av vadutskottet hemställt ovan, dock med den ändring att tidpunkten för lagens ikraftträdandebestäms till den , 15. att riksdagenantar de genom, proposition 1984/85:46 framlagda förslagen till a. lagom ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt, b. lagom kontroll av berusningsmedel pä sjukhus, dock med den ändring att tidpunkten för lagarnas ikraftträdande bestäms . Närvarande: (), (), BjörnKörlof (m), (), (), (),(), (), i (fp), BirtheSörestedt (s), (), (), (), GöranMagnusson (s) och (). JuU1984/85:12 38 Samordning av Insatserna mot narkotika (mom. I) (), (), (), i (fp), (), ElvingAndersson (c) och () anser dels att den del av utskottetsyttrande på s. 17 som börjar med "Utskottet konstaterar" och somslutar med "erfordras inte" bort ha följande lydelse: Enligt utskottets mening är de samordningsinsatser somredovisats i det föregående dock inte tillräckliga. För alt en effektivsamverkan skall komma till stånd lokalt och regionalt behövs också ettetablerat system för samordning mellan de centrala myndigheter som har ettsärskilt ansvar när det gäller att motverka narkotikamissbruket. De myndighetersom utskottet främst avser är , ,generaliullstyrelsen, och . Pä dettasyslem bör ankomma sådana övergripande samordningsuppgifter som lämpligen intekan utföras på annan nivå. En sådan uppgift är att följa narkotikasituationen ilandet i stort och även internalionellt. En annan viktig uppgift skall, somredan har antytts, vara att 1. ex. genom rådgivning och information bistå delokala och regionala myndigheterna i deras samverkanssträvanden. Genom atttillskapa ett samordningssystem av delta slag får man också vilket inte ärminst angeläget ett forum för utbyte av information mellan olikasamhällssektorer. Arbetsformerna i det nya systemet bör vara sädana att detfinns en beredskap att, när så behövs, snabbt gripa in med kraftfulla åtgärder. Vad utskottet nu har anfört med anledning av motion 1357 idenna del (yrkande 2) bör som sin mening ge regeringen till känna. dels att utskottets hemställanunder moment 1 bort ha följande lydelse: I. beträffande samordning avinsatserna mot narkotika attriksdagen med anledning av motion 1983/84:1357 i denna del (yrkande 2) som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört i detta hänseende. Insatser inom kriminalvården (mom. 3) (), (), (), i (fp), (), ElvingAndersson (c) och () anser dels att den del av utskottets yttrande som börjar på s.19 med "I moiion" och som slutar pä s. 20 med "riksdagenssida" bort ha följande lydelse: Som framgår av propositionen behövsytterligare åtgärder för att nå upp JuU1984/85:12 39 till de angivna riktmärkena för insatserna motnarkotika inom kriminalvården. Sådana efterlyses också i motion 80 och motion83. Enligt utskottels mening måste arbetet med att fåkriminalvårdsansial-terna fria från narkotika intensifieras. Målet bör vara attde tidigare nämnda riktmärkena skall vara uppnådda inom en snar framtid.Utskottet anser därför att det, i linje med vad som föreslås i motion 83, börarbetas ut ett åtgärdsprogram för att komma till rätta med narkotikaproblemeninom kriminalvårdsanstalterna. Ett sådant program måste ta sikte både pälagstiftningsåtgärder och på budgelmässiga och organisatoriska förbättringarsom kan beslutas av under de närmaste årens budgetbehandling. Ettviktigt element i ett sådant program är åtgärder för att skära av tillförselnav narkotika till anstalterna. Angelägenheten av att så sker är enligtutskottels mening uppenbarligen så framträdande alt intresset av att de intagnahelt garanteras personlig integritet måste ge vika. I viss utsträckning måsteenligt utskottets mening det nu sagda även gälla för besökande och andra inomkriminalvården som kan komma i beröring med narkotika. För att fä till stånden effektivare kontroll bör narkotikahundar användas i större utsträckning änf. Utskottet vill vidare slå fast att del inte ärtillräckligt alt som f, n, ha narkolikafria avdelningar endast på vissaanstalter. Satsningarna på en differentiering av de olika kategorierna intagnapå olika avdelningar och olika anstalter i kombination med inrättande av mindreavdelningar bör fortsätta. Inriktningen av och tidsplaneringen för detta arbetebör läggas fast i programmet. Även andra insatser för all komma lill rätta mednarkotikan inom anstalterna bör prövas vid utarbetandet av åtgärdsprogrammet. För alt kampen mot narkotikan skall lyckas är det ettoavvisligt krav att kriminalvärdsanstalterna snabbt blir narkotikafria. Ettätgärdsprogram bör därför arbetas fram och redovisas för ilämpligt sammanhang. Vad utskottet med anledning av motion 80 och motion 83 nuanfört om insatser inom kriminalvården bör som sin mening geregeringen till känna. dels att utskottets hemställanunder moment 3 bort ha följande lydelse: 3. beträffande insatser inomkriminalvården attriksdagen med anledning av motion 1984/85:80 i denna del (yrkande 2) och motion1984/85:83 i denna del (yrkande 1) som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört i detta hänseende. Kriminalisering av icke-medicinsk befattning mednarkotika (mom. 5) (), (), (), i (fp), (), ElvingAndersson (c) och () anser JuU1984/85:12 40 dels att den del av utskottetsyttrande som börjar på s. 27 med "Utskottet vill" och slutar på s. 29med "måste övervägas" bort ha följande lydelse: Som utskottet redan inledningsvis i detta betänkandeslagit fast måste grundsynen i kampen mot narkotikamissbruket vara attsamhället inte kan godta något annat bruk av narkotika än det som är medicinsktmotiverat; allt annat bruk är missbruk och måste med kraft bekämpas. Del är enligt utskottets uppfattning av den allra störstabetydelse att samhällets narkotikapolitik med fasthet och konsekvens taravstånd från allt olovligt narkotikabruk. De straffrättsliga åtgärderna i sigär härvid inte av avgörande betydelse, men de är oundvikliga såsom verktyg isammanhanget. Med detta synsätt kan man enligt utskottets mening svårligenförena en lagstiftning som visserligen straffbelägger praktiskt tagel allaformer av handhavande av narkotika men som ändå lämnar straffri just denbefattning som ytterst är förutsättningen för all narkotikabrottslighet,nämligen själva konsumtionen. Denna ordning är, såsom framhålls i motionerna,inte godtagbar och utskottet vill härvidlag särskilt framhålla följande. En av de viktigaste uppgifterna i kampen motnarkotikamissbruket är att hindra ungdomar från att börja använda narkotika. Enelementär utgångspunkt för att dessa strävanden skall le sig trovärdiga måsteenligt utskottets mening vara att lagstiftaren klart ger uttryck för sittavståndstagande i fråga om narkotika genom all förbjuda all icke-medicinskbefattning därmed. Ett sådant ställningstagande kan enligt utskottets uppfattningförväntas få en beaktansvärd psykologisk betydelse för att motverka attungdomar leds in i missbruk; det är självklart att argumenten mot narkotikafår en helt annan tyngd om de bärs upp av ett förbud i lag än om lagstiftaren fullt avsiktligt underlåtit att införa ett sådant förbud. Här vill utskottet också framhålla att det av principiellaskäl är väl motiverat alt samhället reservationslösl ger till känna sittavståndstagande till missbruk av narkotika genom en kriminalisering härav. Detnaturliga i en sådan hållning bestyrks f. ö. av att länder som ochNorge redan har infört en sådan lagstiftning. Det skäl som enligt departementschefen talar starkast moten kriminalisering är att denna skulle kunna få konsekvenser förnarkomanvården som är svåra att överblicka. Narkomaner skulle alltså inte sökavård för sitt missbruk av rädsla för att ange sig själva för brott. Idenna fråga vill utskottet som sin mening uttala att med hänsyn till dentystnadsplikt som tillämpas inom hälso- och sjukvården den angivna risken ipraktiken inte torde ha någon verklighetsbakgrund. Beaktas bör även dels attdet är förhållandevis ovanligt att narkomaner frivilligt söker vård för sittmissbruk, dels att de vårdsökande normalt har så långt gånget missbruk meddärav föranledd kriminalitet av skilda slag att det helt torde sakna betydelseom de dessutom gjort sig skyldiga till ett straffbelagt missbruk. Någonanledning att på denna grund avstå från att kriminalisera den JuU1984/85:12 41 icke-medicinska befattningen med narkotika anser utskottetsåledes inte föreligga. Av inte oväsentlig betydelse är även att de personersom en kriminalisering skulle avse ofta ännu inte utvecklat ett sådantdrogberoende att de alls är i behov av sådan vård som kan vara aktuell isammanhanget. En invändning som har framförts mot kriminalisering avnarkotikakonsumtion är att det nuvarande straffria området är litet och attfrågan därför har mycket begränsad betydelse. I denna del vill utskottet uttalaatt visserligen är det så att konsumtion av narkotika normalt föregås av ettinnehav av narkotika och innehavet är, som tidigare nämnts, straffbart.Emellertid finns det inte så få fall där det kan förekomma konsumtion ulanföregående straffbart innehav och där narkotikahanteringen således inte kanbeivras. Även om den straffria sektorn teoretiskt sett är liten är det förutskottet uppenbart att ett stort antal ungdomar på just detta sätt får sinförsta erfarenhet av narkotika. Exempel på detta är att en person blir bjudenpå narkotika direkt ur en injektionsspruta eller en haschpipa. Även sådana falldär konsumtionen eljest är det helt dominerande inslaget i vederbörandeshantering av narkotikan hör hit. Huruvida det straffbara området i det senastnämnda fallet är litet eller stort kan utskottet f. n. inte bedöma; avgörandeför detta är hur domstolarnas praxis i frågan kommer att utvecklas.