bet · G801UbU2 · 1984-12-31 00:00:00 — inga allmänrepresentanterbör ingå i förvaltningsnämnderna (yrkande 9). Utskottet har inte funnit att något nytt har anförts somkan föranleda att uttala sig för en återgång till den tidigareordningen beträffande förvaltningsnämndernas sammansättning. bördärför avslå yrkande 9 i motion 1983/84:514. Under allmänna motionstiden är 1984väcktes en motion 1983/84:1741 (m), i vilken yrkas att skyldigheten att användatjänsteförslagsnämnd vid tillsättande av lektorsvikariat vid universitet ochhögskolor skall begränsas till sådana vikariat som varar än . Enligt 15 § anställningsförordningen (1965:601) skallsådant vikariat på ordinarie, extra ordinarie och extra tjänst, som beräknasvara i följd med på heltidstjänstgöring(långtidsvikariat), tillsättas i samma ordning som tjänsten. Tjänster somordinarie eller extra ordinarie universitetslektor tillsätts enligt 19 kap. 15§ högskoleförordningen (1977:218) av UHÄ efter förslag av den tjänsteförslagsnämndtill vars verksamhetsområde tjänsten hör. behöveremellertid tjänsteförslagsnämnd inte användas vid tillsättning av vikariat påuniversitetslektorstjänster om vikariatet beräknas vara kortare än (SFS1984:100 med införande av en ny 1 a § i högskoleförordningens 21 kap.). Genomdenna förändring av högskoleförordningen har motionsyrkandet blivittillgodosett, och motion 1983/84:1741 behöver därmed inte föranleda någonriksdagens åtgärd. I två motioner tas upp frågan om avgifter inom högskolan. Enligt motion 1983/84:1000 (vpk) skall uttalasig mot högskoleavgifter (yrkande 1) och hemställa om förslag till sådanändring av högskolelagen att det i den införs ett förbud mot högskoleavgifter(yrkande 2). Motionärerna anför att högskoleavgifter strider mot målet förutbildningspolitiken, nämligen att tillgången till utbildning inte skall varaberoende av de studerandes ekonomiska resurser. Avgifter medför ökad socialsnedrekrytering till högskolan och färre sökande till högskolestudier. 1*" 1984/85. UbU1984/85:2 12 I den andra motionen, nämligen1983/84:1242 (c) yrkande 11, hemställs att frågan om en viss begränsadavgiftsfinansiering av enstaka kurs i vissa fall skall prövas av UHÄ. Dessafall skall avse sådana studerande som redan har en akademisk grundexamen ochsom läser en enstaka kurs för personlig förkovran utan direkt anknytning tillyrkesverksamhet och när de inte kan visa att utbildningen fyller ettfortbildningsbehov. Avgiften skall vara jämförbar med den som tas ut förkvalificerade studiecirklar. Med ett sådant system vill motionärerna öppna enmöjlighet att tillgodose efterfrågan på högskoleutbildning av detta slag,vilken annars skulle riskera att dras in eller minska till omfånget ibesparingstider. Utskottet erinrar om att högskolan är avgiftsfri förden enskilde. Enligt utskottets mening bör den vara det även fortsättningsvis.Utskottet kan dock inte finna det påkallat att förorda en lagstiftning för atthögskolan skall förbli avgiftsfri. Motion 1983/84:1000 bör därför inteföranleda någon åtgärd. Mot bakgrund av det anförda föreslårutskottet att avslår motion 1983/84:1242 yrkande 11 om utredning omvissa högskoleavgifter. Studieomdömena vid folkhögskolorbör enligt motion 1982/83:597 (vpk) avskaffas. bör därför hemställahos regeringen om förslag i denna fråga. Motionärerna anser att omdömena ochdet normeringsin-strument som skall vägleda folkhögskolorna när de avgeromdömen stympar innehållet i målet för folkhögskolan, nämligen att"främja en allmän medborgerlig utbildning". Utskottet erinrar om att den som genomgått utbildning vidfolkhögskola som motsvarar minst tvåårig linje i gymnasieskolan och som harkunskaper i svenska och engelska motsvarande minst två årskurser på någonlinje i gymnasieskolan har allmän behörighet till högskoleutbildning. Dessastuderande förs till en egen kvotgrupp. Urvalet inom kvotgruppen bygger påstudieomdömet från folkhögskola och i förekommande fall på arbetslivserfarenhet.Frågan om användningen av studieomdöme från folkhögskola som urvalsgrundbehandlas i betänkandet Folkhögskolans studieomdömen (Ds U 1982:11). Dettabetänkande har överlämnats till tillträdesutredningen (U 1983:03), vars arbetepågår och beräknas avslutas . bör mot dennabakgrund avslå motion 1982/83:597. I motion 1983/84:2326 (vpk)hemställs att skall begära förslag från regeringen om avskaffande avkårobligatoriet vid universitet och UbU1984/85:2 13 Obligatoriet strider enligt motionärerna motvarje människas rätt att själv avgöra vilka föreningar han eller hon vill varamed i. De obligatoriska avgifterna betalas dessutom för sådana ändamål som statoch kommun bekostar för andra kategorier f samhället. Vid /83 beslutade att behållakårobligatoriet (prop. 1982/83:27, UbU 1982/83:9, rskr 1982/83:62). Utskottetanförde då följande: Utskottet vill först erinra om attdet i proposition 1978/79:100 förordades att det obligatoriska medlemskapetskulle behållas mot bakgrund av att någon bättre lösning inte stått att finnatrots långvarigt utredningsarbete. I propositionen anfördes att om detobligatoriska medlemskapet skulle ersättas av ett frivilligt, skulle dettaförutsätta antingen en avsevärt sänkt ambitionsnivå i fråga om både studerandefackligoch studiesocial service eller ett behov av betydande statliga bidrag förverksamheten. anslöt sig till vad som förordats i propositionen (UbU1978/79:25, rskr 1978/79:244). Enligt utskottets mening har förutsättningarna idessa avseenden inte förändrats. Utskottet finner därför ingen anledning attnu ha en annan uppfattning i frågan om ett obligatoriskt medlemskap än denriksdagen hade under /79. Utskottet kan inte finna attförutsättningarna för att avskaffa kårobligatoriet ändrats i förhållande tillvad som gällde . bör med hänvisning härtill avslå motion1983/84:2326. Utskottet vill i sammanhanget erinra om att vidriksmötet /83 godkände att de studerande behåller ansvaret och huvudmannaskapetför hälsovården för högskolestuderande vid statliga högskoleenheter. Dessahögskoleenheter sluter avtal med studerandesammanslutningarna om hälsovårdenvarvid sammanslutningarna genom avtalen blir berättigade till statsbidrag påvissa villkor (prop. 1982/83:129, SfU 1982/83:25, rskr 1982/83:386). Utbildning för tekniska yrken bör enligt motion1983/84:463 (fp) uttala sig för att arkitekternas vidareutbildningsmöjligheterbör uppmärksammas. Motiveringen till yrkandet återfinns i motion 1983/84:462.Motionärerna anför där att samhället har ett grundläggande ansvar för vad somsker med vår byggnadskultur och att ett särskilt ansvar faller på dem sombygger och planerar. Därför bör arkitekter och andra yrkeskategorier, såsomsamhällsplanerare och ingenjörer, ha en tillräcklig kompetens.Arkitektutbildningen i är kort jämförd med andra länders utbildning.Därför bör deras vidareutbildningsmöjligheter förbättras, t. ex. vidkonsthögskolan eller vid en ny arkitektur- och designhögskola. Hur en sådanskola skall organiseras utvecklas inte närmare i motionen. Som motionären påpekar finns redan en påbyggnadslinje om40 poäng för arkitekter vid i . Där finns ocksåutbildning i restaureringskonst om 20 poäng som bekostats med medelfrån UbU1984/85:2 14 anslaget Lokala och individuella linjer och enstaka kursersamt från byggnadsforskningsrådet. Vid tekniska högskolan i (KTH)finns den professur i miljö- och naturresursinformationvilken enligt UHÄ är en förutsättning för att en ny påbyggnadslinje om 40 poängi samhällsplanering avsedd bl. a. för arkitekter skall kunna inrättas. Dennalinje tas upp i UHÄ:s anslagsframställning för /86. UHÄ hartidigare låtit göra en omfattande utredning om arkitektutbildningen, bådegrund- och påbyggnadsutbildning. Denna har dock ännu inte resulterat i någraändringsförslag från UHÄ:s sida utöver den föreslagna påbyggnadslinjen vid KTH. Frågan om vidareutbildning av arkitekter haruppmärksammats vid /84 av kulturutskottet i betänkandet1983/84:7. har därvid anfört att utvecklingen inom byggandeoch bevarande av bebyggelse skapar behov av en vidgad kompetens hos dem som medverkari ombyggnads- och renoveringsarbeten. Mot bakgrund av UHÄ:s förslag om en ny påbyggnadslinjeavsedd bl. a. för arkitekter och det utredningsarbete som UHÄ redan gjort omarkitektutbildningen anser utskottet att det inte nu behöver göras någotuttalande från sida att vidareutbildning för arkitekter böruppmärksammas. bör därför avslå motion 1983/84:463. beslöt omreformering av sjuksköterskeutbildningen (prop. 1978/79:197, UbU 1979/80:7,rskr 1979/80:100). Beslutet innebar att en ny allmän utbildningslinjeinrättades , nämligen hälso- och sjukvårdslinjen. Den har fierainriktningar. Inriktningen mot allmän hälso- och sjukvård har fiestnybörjarplatser och ersätter den tidigare grundutbildningen för sjuksköterskoroch vidareutbildningen i medicin och kirurgi samt i långtidssjukvård. Den nyalinjens inriktning mot allmän hälso- och sjukvård kan byggas på med fyrapåbyggnadslinjer nämligen anestesi- och intensivvård, hälso- och sjukvård förbarn (barnsjuksköterska), obstetrisk och gynekologisk vård (barnmorska) resp.öppen hälso- och sjukvård (distriktssköterska). r motion 1983/84:498 (m) redogör motionärerna förkvotgruppsindel-ningen vid antagningen till de nya påbyggnadsutbildningarna försjuksköterskor. Kvotgruppsindelningen har konstruerats så att antalet antagnasom redan har en påbyggnadsutbildning maximeras till . Enligtmotionärerna bör emellertid de som har den gamla grundutbildningen samt denäldre påbyggnadsutbildningen i medicin och kirurgi inte sammanföras med övrigapåbyggnadsutbildade sjuksköterskor i den till högst begränsadekvoten vid antagningen. De bör i stället föras till samma kvotgrupp som de somhar den nya grundutbildningen på hälso-och sjukvårdslinjens inriktning motallmän hälso- och sjukvård. UbU1984/85:2 15 rerna hemställer att anhåller om åtgärder föratt ändra antagningsbestämmelserna i enlighet härmed. Utskottet erinrar om att antagningen av studerande tillhälso- och sjukvårdslinjen och anslutande påbyggnadslinjer sker genomLandstingsförbundets antagningsnämnd i och att bestämmelser om t.ex. kvotgruppsindelning fastställs av UHÄ. Utskottet har inhämtat att antagningsnämndentillsatt en arbetsgrupp med representanter bl. a. för UHÄ, Svenska Hälso- ochSjukvårdens samt de studerande för att utvärderaurvalsreglerna för påbyggnadslinjerna till hälso- och sjukvårdslinjen.Arbetsgruppen väntas avsluta sitt arbete . I den mån arbetetresulterar i ändringsförslag från antagningsnämnden ankommer det på UHÄ att taställning till dessa och eventuellt fastställa nya regler. Med hänvisning tilldet anförda föreslår utskottet att avslår motion 1983/84:498. En förutsättningslös prövning avförutsättningarna för ett statligt huvudmannaskap för vårdutbildning inomhögskolan begärs i motion 1983/ 84:651 (m). Motionärerna anser att devårdyrkesutbildningar som fördes till högskolan i samband med högskolereformenår 1977 bör ha statligt huvudmannaskap för att garantera en likvärdigutbildning i hela riket. Frågan om huvudmannaskapet för de landstingskommunala(motsv.) värdyrkesutbildningarna behandlades av vid /82(prop. j981/82:89, UbU 1981/82:20 s. 9-10, rskr 1981/82:248). Föredragandestatsrådettog fasta pä huvudmannaskapskommitténs (SOU 1981:9) uppfattning att frågan omstatligt eller landstingskommunalt huvudmannaskap för utbildningen inte spelarnågon avgörande roll för möjligheterna att vidareutveckla och förbättrahögskoleutbildningen enligt grunderna för högskolereformen. Därmed blev deekonomiska konsekvenserna av avgörande betydelse. Av statsfinansiella skälföreslogs i propositionen att utbildningarna även fortsättningsvis skulle halandstingskommunalt (motsv.) (UbU1981/82:20 s. 9 10) uttalade att principiella skäl talade för ett statligthuvudmannaskap, men fann vid sina överväganden att statsfinansiella skäl talademot förstatligande och att det utvecklings- och förändringsarbete avseendeutbildningarna som påbörjats kunde förväntas få en positiv fortsättning ävenvid bibehållet landstingskommunalt huvudmannaskap. Utskottet finner att förutsättningarna förställningstagandet till huvudmannaskapsfrågan inte förändrats sedan denbehandlades av . Utskottet kan därför inte tillstyrka att enförnyad utredning görs. bör avslå motion 1983/84:651. Enligt motion 1983/84:1245 (c) börriksdagen ge regeringen till känna att omvårdnaden inom långtidssjukvården kanförbättras endast om det ges möjligheter till vidareutbildning inom somatisklångtidssjukvård för sjuksköterskor. Motionärerna redogör förforskningsresultat som visar att UbU1984/85:2 16 kunskapsnivån hos personalen inom långtidssjukvården inteär tillfredsställande. De anser att en förbättrad kunskap hos personalen intebara ger bättre vård av de gamla utan också en billigare vård. En ny påbyggnadsutbildningskulle enligt motionärernas mening även medföra att personalen stannar längreinom långtidssjukvården. Frågan om utbildning av personal till långtidssjukvårdenbehandlade utskottet i samband med reformeringen av sjuksköterskeutbildningen(prop. 1978/79:197, UbU 1979/80:7 s. 18-19, rskr 1979/ 80:100). Utskottetdelade då den oro som uttrycktes i en motion (1979/ 80:27) inför svårigheternaatt rekrytera väl utbildad personal till långtidssjukvården. Dittills hadesjuksköterskor kunnat gå en särskild vidareutbildning i långtidssjukvård somemellertid inte rekryterat tillräckligt många studerande. förordade i proposition 1978/79:197 att den nya hälso- ochsjukvårdslinjens allmänna inriktning skulle utformas så att de särskildaförhållandena inom långtidssjukvården uppmärksammas. Även utskottet ansåg attdetta borde kunna skapa bättre förutsättningar för rekryteringen av personaltill långtidssjukvården än en särskild påbyggnadslinje för långtidssjukvård.Utskottet erinrade också om möjligheten att erbjuda viss vidareutbildning iform av enstaka kurser. Den nya studieorganisationen för sjuksköterskeutbildningenhar ännu inte tillämpats för att det skall vara möjligt attutläsa några säkra tendenser vad beträffar dess effekter påpersonalrekryteringen till långtidssjukvården. Utskottet förutsättersjälvfallet att berörda myndigheter följer utvecklingen och att UHÄ i sitt reguljärautbildningsplanearbete m. m. uppmärksammar de behov av förändringar avutbildningarna som kan komma att behöva göras . Utskottet ansersåledes att inte har underlag för att nu göra någon annan bedömningän den som uttrycktes i betänkandet 1979/80:7. bör därför avslåmotion 1983/84:1245. Vid reformeringen av de medellångavårdyrkesutbildningarna (prop. 1978/79:197, UbU 1979/80:7, rskr1979/80:100) ersattes den dåvarande laboratorieassistentutbildningen med en nyallmän utbildningslinje, medicinska servicelinjen om 90 poäng. Till dennaansluter två påbyggnadslinjer, nämligen klinisk cytologi om 24 poäng ochblodgruppsserologi om 6 poäng. Dessa båda påbyggnadsutbildningar förändradesinte till sitt innehåll vid reformen. I motionerna 1983/84:2301 (m) och 1983/84:2302 (m) yrkande1 hemställs att de båda påbyggnadslinjerna i klinisk cytologi resp. blodgruppsserologiskall förlängas till 40 resp. 20 poäng. Motionärerna hänvisar till attutvecklingen inom dessa områden förändrats mycket sedan utbildningarnainrättades, bl. a. har helt nya sjukvårdsområden tillkommit. I motion1983/84:2302 yrkande 2 hemställs också om namnändring av den senare linjen. UbU1984/85:2 17 Utskottet har inte underlag för attkunna bedöma om de båda påbyggnadslinjerna klinisk cytologi resp.blodgruppsserologi bör förlängas på det sätt som begärs i motionerna. Utskottethar emellertid inhämtat att UHÄ påbörjat en översyn av båda linjerna och även avgrundutbildningen för dem, den medicinska servicelinjen. Utskottet förutsätteratt UHÄ föreslår de förändringar av linjerna som kan föranledas avöversynsarbetet. Med hänvisning härtill föreslår utskottet att avslårmotionerna 1983/ 84:2301 och 1983/84:2302. Enligt motion 1983/84:994 (m) ärlärarutbildningen i svenska otillräcklig. Läroplanen i svenska för de treårigagymnasielinjerna innehåller tämligen omfattande studier av t. ex. den äldrelitteraturen och dess historia, men med en utbildningsbakgrund av 8 poäng åtta veckors studier i detta moment är enligt motionärerna de nyutbildadesvensklärarna inte tillräckligt kvalificerade att undervisa i detta och andralitterära moment. Lärarna i svenska skall dels föra vidare till sina elever detkulturarv som litteraturen utgör, dels använda sig av fria arbetsformer medtemastudier och projekt. De måste kunna stå fria gentemot läroböckerna ochkunna komplettera dem. För att råda bot på nuvarande brister är det nödvändigtatt svensklärarutbildningen förlängs med ytterligare en termin. Förstärkningenär en reform som bör balanseras mot dimensioneringen, dvs. färre utbildadelärare men med bättre kunskaper. De lärare som avslutat sina studier i svenskaom 60 poäng bör erbjudas påbyggnadskurser inom ramen för de reguljärafortbildningsprogrammen. Utskottet vill först erinra om att frågan om den framtidautbildningen av lärare för f. n. bereds inom . Vadgäller utbildningen av lärare i svenska för gymnasieskolan vill utskottetanföra följande. UHÄ har efter ett särskilt utredningsarbete i skrivelsetill regeringen föreslagit att utbildningen av svensklärareskall omfatta 80 poäng. Skrivelsen överlämnades till lärarutbildningsutredning,som i sitt slutbetänkande föreslog en till 180 poäng förlängdgymnasielärarutbildning bl. a. med hänvisning till behovet av en längresvensklärarutbildning. Utskottet, som inte vill utesluta att man i ett störresammanhang kan komma att behöva göra en översyn av utbildningstidens längd förgymnasielärarutbildningen i svenska, utgår från att den ansvariga utbildningsmyndighetennoga följer utvecklingen. Utskottet är inte nu berett att förorda åtgärder,varför motion 1983/84:994 avstyrks. I motion 1983/84:1745 (fp) anförsatt det är en nackdel att svenska låg-och mellanstadielärare som villvidareutbilda sig i moniessoripedagogik UbU1984/85:2 18 inte kan göra detta utan att resa till ellerItalien . Enligt motionärerna finns ett intresse för en sådanutbildning inte bara i utan också i övriga nordiska länder. Ettanordnande av utbildningen på nordisk bas skulle kunna ge fördelar beträffandebåde kontinuiteten i utbildningen och de ekonomiska åtagandena. Motionärernaönskar att uttalar sig för en sådan samnordisk utbildning. Utskottet vill peka på att med anledning avett medlemsförslag rekommenderat attundersöka behovet av fortbildning och vidareutbildning av lärare imontessoripeda-gogik (rekommendation nr 23/1984). De fiesta montessorilärare har skaffat sig sinmontessoriutbildning utomlands, och denna utbildning har inte varit kompetens-eller behörig-hetsgivande för tjänster inom vanlig barnomsorg ellerinom skolväsendet. Det är därför vanligt att personer med en montessoriutbildningsenare söker svensk lärarutbildning för att uppnå sådan kompetens resp.behörighet. Det omvända förhållandet, dvs. att personer med svensklärarutbildning senare kompletterar den med en montessoriutbildning, förekommerockså. har det funnits önskemål om möjlighet tillviss montessoriutbildning i . I högskoleregion reserverademan /79 medel för enstaka kurs i montessoripedagogik. Av olikaskäl, bl. a. brist på kompetenta lärare, kom denna utbildning inte till stånd.Göteborgs universitet har i sin anslagsframställning för /86begärt att få starta montessoriutbildning. Vid högskolan för lärarutbildning iStockholm anordnades en enstaka kurs om 20 poäng för förskollärare,lågstadielärare och mellanstadielärare. Enligt uppgift från högskolan varintresset för kursen synnerligen stort. Avsikten är att genomföra ytterligareen kurs om medel ställs till förfogande. UHÄ har i yttrande över nyssnämnda medlemsförslag anfört bl. a. följande: Enligt UHÄ:s uppfattning är detmöjligt att anordna montessoriutbildning för lärare även i fortsättningen. händelse det ligger i statsmakternas intresse att sådan utbildning bör fåen viss garanterad omfattning och dimensionering eller lokalisering bör ensådan utbildning anordnas som en påbyggnadsutbildning på det vanligasektorsanslaget (anslaget E 7 /84). I annat fall får dettafortbildningsbehov vägas mot andra behov vid den regionala fördelningen avmedel för enstaka kurser (anslaget E 9 /84). Det är också möjligtatt i viss utsträckning finansiera en kompletterande utbildning ur medlen förpersonalutbildning för skolväsendets personal (E 7:11). Om man i övriga nordiska länder har intresse av att sändastuderande till denna typ av kurser så bör detta inte möta några hinder. Redanidag finns sådana möjligheter t. ex. inom speciallärarlinjen i . På motsvarande sätt bör givetvis montessoriutbildning iform av påbyggnadsutbildning i andra nordiska länder stå öppen för svenskadeltagare. UbU1984/85:2 19 Utskottet, som hänvisar till delsde initiativ som högskolan för lärarutbildning i och iGöteborg tagit, dels UHÄ:s yttrande i ärendet i vad gäller kursdeltagare frånannat nordiskt land, anser att i avvaktan på aviseradeundersökningar om fortbildnings-och vidareutbildningsbehovet bör avslå motion1983/84:1745. I motion 1983/84:2317 (m) framhållsnödvändigheten av att förlänga den tvååriga idrottslärarutbildningen med ettår. Motionärerna önskar att gör ett uttalande i frågan. Utskottet konstaterar att UHÄ i sin senasteanslagsframställning aktualiserat en sådan förändring för studerande sompåbörjar sin utbildning /87. Med hänvisning till det beredningsarbetesom pågår inom UHÄ föreslår utskottet att avslår motion 1983/84:2317. Enligt motion 1983/84:1735 (s) ärdet önskvärt med skoltjänstgöringför speciallärarutbildare viss del av läsåret.Genom en sådan anordning skulle lärarutbildarnas skolerfarenhet hållas aktuell.Dessutom skulle personalen inom berörda skolor yrkesmässigt berikas genom attpå arbetsplatsen få del av speciallärarutbildarnas kunskaper. Motionärernamenar att UHÄ och SÖ bör undersöka möjligheterna till en sådan anordning när defullgör regeringsuppdraget att utreda den framtida utbildningen av lärare förelever som behöver särskilt stöd. UHÄ, som överlämnat sina förslag medanledning av utredningsuppdraget, har i sin redovisning av uppdraget intekommit in på den i motionen aktualiserade frågan. Utskottet finner inte skälföreligga att nu hos regeringen begära att UHÄ får ett särskilt uppdrag ienlighet med önskemålet i motionen. Utskottet, som har den allmännauppfattningen att det är värdefullt att lärarutbildare har kontakt med skolan,anser att motion 1983/84:1735 bör avslås i avvaktan på resultatet av detfortsatta beredningsarbetet inom . I motion 1983/84:1715 (c, s) begärsatt regeringen utfärdar sådana tillämpningsbestämmelser att lärare vidfolkhögskola utan SÖ:s prövning skall få behörighet till tjänst som lärare igrundskolan och gymnasieskolan. Enligt skolförordningen krävs för behörighet till tjänstsom lärare i och gymnasieskolan godkänd genomgång av ämneslärarlinje. Utbildningen av folkhögskollärare utgjorde före den 1 juli1977 en gren av ämneslärarlinjen. Utbildningen gav behörighet för tjänst vidsåväl folkhögskola som grundskola och gymnasieskola under förutsättning att denstuderandes ämneskombination överensstämde med skolförordningens bestämmelseroch den studerande genomgick metodikutbildning i ämnena. Den studerande skulleförlägga viss del av sina auskultationer till skolväsendet. Den 1 juli 1977blev den gren av ämneslärarlinjen, som syftade till utbildning av i första handlärare för folkhögskolan, en egen UbU1984/85:2 20 linje, nämligen folkhögskollärarlinjen. Därvid inriktadesutbildningen ytterligare mot utbildning av lärare för folkhögskolans behov. gäller, efter viss övergångstid räknat frånhögskolereformens start, att den som genomgått folkhögskollärarlinjen inteautomatiskt är behörig till tjänst som lärare vid ellergymnasieskolan. Sådan behörighet kan dock erhållas efter SÖ:s prövning. Därvidförutsätts att läraren, utöver ämnesteoretisk och metodisk utbildning i deaktuella ämnena, kan redovisa några terminers tjänstgöring i ellergymnasieskolan.