bet · G801JuU30 · 1984-12-31 00:00:00 — I dessa anges förutsättningarna för att polisen skall fåvidta husrannsakan och liknande åtgärder utanför området för straffprocessen. De grundläggande reglerna om förundersökning finnsi 23 kap. RB. Förundersökning skall inledas så snart det finns anledning attanta att ett brott som hör under allmänt åtal har begåtts (1 §). Underförundersökningen skall utredas vem som skäligen kan misstänkas för brottet ochom det finns JuU 1984/85:30 11 tillräckligaskäl för åtal mot honom. Vidare skall målet beredas så att bevisningen vidhuvudförhandlingen kan förebringas i ett sammanhang (2 §). Förundersökninginleds av polismyndighet eller åklagare. Har den inletts av polismyndighetenoch är saken inte av enkel beskaffenhet skall åklagaren ta över ledningen såsnart någon skäligen kan misstänkas för brottet. Åklagaren skall också annarsta över ledningen av förundersökningen när det är påkallat av särskilda skäl.När undersökningen leds av pohsmyndighet får åklagaren meddela anvisningar omhur undersökningen skall bedrivas. När undersökningen leds av åklagaren har hanrätt att anlita biträde av polisen och alt uppdra åt polisen alt vidtasärskilda åtgärder som hör fill utredningen (3 §). Riksåklagarenoch har i samråd fastställt anvisningar angående vissafrågor rörande ledningen av förundersökning i brottmål (RÅFS 1979:1). Enligtdessa skall mål som gäller vissa i anvisningarna särskilt angivna brott i regelanses vara av enkel beskaffenhet. Bland dessa brott återfinns misshandel (sominte är grov), stöld, grov stöld, fillgrepp av forlskaffningsmedel, bedrägligtbeteende, skadegörelse (dock inte genom brand), falskt larm och missbruk avlarmanordning, våld eller hot mot tjänsteman och brott mot trafikbrottslagen(1951:649). Imål som gäller sådana brott skall åklagaren dock inträda som undersökningsledarei vissa fall. Detta gäller bl. a. när det uppkommer fråga om användande avtvångsmedel och det ankommer på undersökningsledare att enligt 24-28 kap. RBbesluta därom. Från denna regel finns dock vissa undantag. Dit hör att del ärfråga om husrannsakan som inte är av större omfattning. Isamband med polisreformen har frågan om ansvaret för förundersökningendiskuterats. I proposition 1980/81:13 om polisens uppgifter, utbildning ochorganisafion m. m. anslöt sig departementschefen lill uppfattningen attförundersökningsledningen inte generellt borde flyttas över från åklagarentill polisen (s. 13). År1983 behandlades frågan i kammaren och justitieministern uttalade, som svar påen fråga, att han inte var beredd alt då la ställning lill hurförundersökningarna skall ledas i framfiden (protokoll 1983/ 84:5). År1984 behandlade utskottet en motion om ansvaret för förundersökningarna.Utskottet ansåg det mindre välbetänkt att i ett läge där polisväsendet stårinför en omfattande reformering förorda några överväganden som skulle kunnarubba de reformplaner som lagts fast. Utskottet nämnde också att polisreformenbl. a. tar sikte på polisens samverkan med åklagarmyndigheterna iprioriteringsfrågor. Vidare tillade utskottet att förutsättningarna förpolisens och åklagarnas brotlsutredande verksamhet kan komma alt påverkas avdet arbete som bedrivs av häktningsutredning (beträffande dennautredning, se ovan under rubriken för beslut i häktningsfrågor).Mot den angivna bakgrunden och med tanke på att den JuU1984/85:30 12 ordning som tillämpas inte kan anses vara förenad mednågra nämnvärda olägenheter ansåg utskottet att motionsyrkandel borde lämnasutan bifall. följde utskottet (JuU 1983/84:27). avlämnade år1984 betänkandet (SOU 1984:54) Tvångsmedel - Anonymitet - Integritet. Ibetänkandet läggs fram ett förslag till en baslag om tvångsmedel,tvångsmedelslagen. Bland de tvångsmedel som lagens bestämmelser omfattar finnshusrannsakan. Kommitténs förslag innebär att vissa allmänna begränsningar itvångsmedelsanvändningen skall lagfästas. Vidare föreslås särskildabegränsningar som syftar till att vid tvångsmedelsanvändning förstärka dettryckfrihetsrältsliga skyddet för anonymitet och skyddet för uppgifter somomfattas av vissa tystnadsplikter. Betänkandet har remissbehandlats och det övervägs förnärvarande inom jusfitiedepartementet. Sådana undersökningar sominnefattas i begreppet husrannsakan kan vara av mycket olika slag. Vissa ärutan tvekan mycket integritelskränkande och kan vålla den enskilde storaolägenheter. Detta kan t. ex. gälla vid husrannsakan i någons bostad eller påen tidningsredakfion. Andra är av helt annan karaktär. Bland sådana kan t. ex.nämnas husrannsakan i en låst förvaringsbox på en järnvägsstation o.d. Detta innebär också att myndigheterna ställs inför olikakrav beroende på vilken karaktär en husrannsakan har. I vissa fall kan det varafråga om svåra och känsliga avvägningar. I andra kan bedömningarna vara enklareoch kanske ske rent rutinmässigt. Mot denna bakgrund anser utskottet att det inte är rimligtatt ställa upp samma krav beträffande beslutsfattande i fråga om varjehusrannsakan. Så har inte heller skett i nuvarande lagstiftning, ulan deninnebår all beslut om husrannsakan kan fattas av olika myndigheter och olikabefattningshavare beroende på åtgärdens karaktär i varje enskilt fall. Utskottet anser vidare att del inte har kommit fram någotsom visar att den nuvarande avvägningen mellan i vilka fall olika myndighetereller befattningshavare skall fatta beslut om husrannsakan är förenad mednågra påtagliga nackdelar. Utskottet vill tillägga att tvångsmedelskommitténsförslag, vilket övervägs inom , bl. a. innebär ett ökatskydd för vissa känsliga uppgifter i samband med husrannsakan. Utskottet vill slutligen erinra om att så sentsom log avstånd från ett förslag alt ändra de nuvarande reglerna omansvaret för ledningen av förundersökningar. Vad som anfördes då har enligtutskottets JuU 1984/85:30 13 mening fortfarande giltighet. Med dessa uttalandenavstyrker utskottet bifall lill mofionsyrkandet. att med avslagpå motion 1984/85:1652 i denna del (yrkande 6) och med bifall till regeringensförslag till Åklagarmyndigheterna för /86 anvisar ettförslagsanslag av ,, att avslårmotion 1984/85:1534 i denna del (yrkande 1), 3. beträffandeansvaret för förundersökning att avslårmotion 1984/85:1534 i denna del (yrkande 2). Närvarande:Lisa (), i (s), (),(), (), (), (), i (fp), (), (),(), (), (m), () och (). 1.Rådgivande nämnd (punkt 1, mom. 1) (), (), GöranEricsson (m) och (m) anser dels att den del av utskottels yttrande på s. 2 sombörjar med "Utskottet, som" och slutar med "motsvarandedel" bort ha följande lydelse: Utskottelvill för sin del konstatera att förslaget om att införa en form avmedborgarinflytande hos riksåklagaren under remissbehandlingen fåll ettövervägande negafivt mottagande. Genom utredningsarbetet och remissbehandlingenfår det enligt utskottets mening anses ha visats alt de delar av riksåklagarensverksamhei som avses tillhöra den rådgivande nämndens kompetensområde - dvs.delar av åklagarväsendets administration och av tillsynsverksamheten ochanvisningsverksamheten - på grund av åklagar- JuU1984/85:30 14 verksamhetens speciella karaktär är föga lämpade förmedborgarinflytande. Utskottel finner, i likhet med motionärerna och fleraremissinstanser, all del inte förebragts några bärande skäl alt - medkostnadsökningar och byråkrali-sering som följd - på det sätt som föreslagilsändra formerna för det hittillsvarande, väl fungerande arbetet inom dencentrala åklagarmyndigheten. Följaktligen bör med bifall till motion2395 i denna del inte godta den aktuella riktlinjen, dels att utskottets hemställan under moment 1 bort haföljande lydelse: 1, beträffanderådgivande nämnd attriksdagen med bifall till moiion 1984/85:2395 i denna del (yrkande 3) förklararall de av chefen för i proposifion 1984/85:100 bil, 4förordade riktlinjerna för verksamheten i riksåklagarens kansli inte godkännsi denna del, Jourdomstolar (punkt 2, mom. 2)i Röslånga (fp) anser dels att den del av utskottetsyttrande på s, 9 som börjar med "Utskottet delar" och slutar med"inte påkallas" bort ha följande lydelse: Utskottet delar den i motionen framförda uppfattningen attdel från både rent humanitära och allmänt kriminalpoliliska synpunkter ärmycket angeläget alt finna vägar att förkorta liden mellan frihelsberövandetoch häktningsförhandlingen. Oavsett vilka regler man tillskapar om olikafrister kommer det enligt utskottets mening kvarstå risk för altanhållandetiderna blir orimligt långa så länge domstolarna inte har möjlighetatt fatta beslut i häklningsfrågor annat än under ordinarie arbetstid.Lösningen på detta problem kan vara ett syslem med jourdomstolar. Utskottetanser i likhet med motionärerna att ett sådant bör införas på försök. Till enbörjan bör jourdomstolarna endast ha till uppgifi att pröva häktningsfrågor, Ivilken utsträckning de senare bör anförtros ytterligare uppgifter är en frågasom bör studeras under försöket. Regeringen bör återkomma till medförslag till hur en anordning med jourdomslolar för beslut i häklningsfrågorskall kunna införas. Vad utskottet nu anfört med anledning av moiion 1534 i häraktuell del bör som sin mening ge regeringen till känna, dels att utskottets hemställan under moment 2 bort haföljande lydelse: altriksdagen med anledning av moiion 1984/85:1534 i denna del (yrkande 1) som sinmening ger regeringen fill känna vad utskottet anfört i delta hänseende.