bet · G801JuU10 · 1984-12-31 00:00:00 — Förslaget i propositionen innebär en utvidgning avmöjligheterna till åtalsunderiåtelse på så sätt att - under förutsättning attnågot väsentligt allmänt eller enskilt intresse inte åsidosätts - åtal fårunderlåtas om den misstänkte begått annat brott och det utöver påföljden fördetta brott inte krävs påföljd med anledning av det föreliggande brottet. I propositionen anförs starka processekonomiska skäl förförslaget. Detta gäller enligt departementschefen särskilt i fråga omseriebrottslighet och andra samtidighelsfall. Men även i den situationen attgamla brott JuU1984/85:10 12 upptäcks först efter en meddelad dom talar enligt departementschefenprocessekonomiska skäl för en utvidgad möjlighet att underlåta åtal. Iåterfallssituationen, när alltså nya brott begås efter det att en dom harmeddelats, anser han att skälen för åtal kan väga tyngre. I motion 28 efterlyses i lagtext tydligt definieradeförutsättningar för åtalsunderlåtelse i de angivna fallen. Utskottet, som inte delar motionärernas uppfattning ombehovet av mer detaljerad lagreglering i ämnet, anser att propositionensavvägningar är lämpligt utformade. Vad härefter gäller brott som begåtts under inflytande avpsykisk abnormitet innebär nuvarande regler att åklagaren får underlåta åtalom brottet uppenbarligen har begåtts under inflytande av sådan själsligabnormitet och antingen sluten psykiatrisk vård eller vård i vårdhem ellerspecialsjukhus för psykiskt utvecklingsstörda kommer till stånd utan lagföringsamt åtal inte krävs av särskilda skäl. Förslaget innebär att åtalsunderlåtelse skall få ske ävennär den misstänkte blir föremål för öppen psykiatrisk vård eller för de öppnavårdformer som är möjliga enligt lagen (1967:940) angående omsorger om vissapsykiskt utvecklingsstörda. Vidare har det nya grundrekvisitet om hänsynstagandetill väsentliga allmänna och enskilda intressen ersatt det nuvaranderekvisitet att åtal inte krävs av särskilda skäl. Enligt departementschefen ärnågon ändring i sak i fråga om de skäl som bör föranleda åtal inte avseddhärmed. Även i denna fråga begärs i motion 28 mer preciseradeförutsättningar för när åtalsunderlåtelse skall få förekomma. Utskottet har samma uppfattning i frågan som nyssredovisats beträffande åtalsunderlåtelse vid brottskonkurrens m. m. Sammanfattningsvis lederövervägandena i det föregående utskottet till slutsatsen att förslagen ipropositionen bör genomföras. Utskottet avstyrker således bifall till debehandlade motionsyrkandena. Utskottet vill betona betydelsen avatt allmänhetens tilltro till rättsväsendet upprätthålls. Som utskottet redanframhållit är det, inte minst av hänsyn till detta intresse, av stor vikt atten ökad användning av åtalsunderiåtelse inte leder till en oenhefligrättstillämpning. Det krävs därför en konsekvent och likformig praxis itillämpningen. Svårigheterna att forma och vidmakthålla en sådan fasthet ipraxis är uppenbara; i sakens natur ligger t, ex. att vissa rekvisit för näråtal skall få underlåtas måste ges en mer allmänt hållen formulering. Utskottet vill liksom departementschefen starktunderstryka vikten av att de föreslagna reglerna tillämpas på ett enhetligtsätt så att inte tilltron till rättsväsendets förmåga att upprätthålla likhetinför lagen rubbas. JuU 1984/85:10 13 Utskottet instämmer också i departementschefensuttalande att det i första hand får ankomma på riksåklagaren att främja enenhetlig praxis genom bl. a. allmänna råd och genom inspektionsverksamhet. Ävenriksåklagarens tillsyn i övrigt, främst vid överprövning av lägre åklagaresbeslut, är av betydelse. Utskottet vill också framhålla värdet av att särskildautbildningsinsatser kommer till stånd. Isammanhanget vill utskottet vidare betona vikten av att utfallet av reformennoga följs och att de ytterligare åtgärder vidtas som kan komma att behövas föratt upprätthålla en enhetlig rättstillämpning på området. Somframgår av det sagda påkallar reformen särskilda utbildningsinsatser ochförberedande åtgärder i övrigt. Reformen bör enligt utskottets mening inteträda i kraft innan erforderliga förberedelser kunnat vidtas. Tidpunkten förikraftträdandet bör därför flyttas fram till . Enligt gällande regler får riksåklagaren i vissaextraordinära fall besluta att underlåta åtal för brott. I propositionenföreslås att den exklusiva behörigheten för riksåklagaren avskaffas. Avsikten äratt regeringen i förordning skall föreskriva behörighet i fråga om sådana falläven för andra åklagare, nämligen för cheferna för de regionalaåklagarmyndigheterna och för åklagarmyndigheterna i , ochMalmö. Enändring i linje med den i propositionen aviserade begärs i motion 27.Motionsönskemålet får anses vara tillgodosett genom propositionen. Utskottetanser att en mindre språklig jämkning bör ske i 20 kap. 7 § första stycket 3 påsätt framgår av utskottets hemställan. Utövervad som anförts i det föregående föranleder propositionen och motionerna ingetuttalande från utskottets sida. 1. beträffande utvidgadåtalsunderlåtelse m.m. att med avslagpå motionerna 1984/85:27, 1984/85:28 och 1984/85:30 antar a) det genom propositionen framlagda förslaget tilllag om ändring i , dock med den ändringen att dels tidpunktenför ikraftträdandet bestäms till , dels i 20 kap. 7 § förstastycket 3 efter "brottet," tilläggs ordet "eller", b) det genom propositionen framlagda förslaget tilllag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om ungalagöverträdare, dock med den ändringen att tidpunkten för ikraftträdandetbestäms till den , c) det genom propositionen framlagda förslaget tilllag om ändring i lagen (1950:596) om rätt till fiske, dock med den ändringenatt tidpunkten för ikraftträdandet bestäms till , JuU 1984/85:10 14 d)det genom propositionen framlagda förslaget till lag om upphävande av lagen(1964:332) om behörighet att verkställa åtalsprövning i vissa fall, dock medden ändringen att lagen erhåller följande som Utskottets förslag betecknadelydelse: Härigenom föreskrivs att lagen Härigenomföreskrivs att lagen (1964:332) om behörighet att verk- (1964: 332) om behörighet att verk ställa åtalsprövning i vissa fall skall ställa åtalsprövningi vissa fall skall upphöra att gälla vid utgången av år upphöra attgälla vid utgången av 1984. . 2. beträffande målsägandens infiytandé attriksdagen avslår motion 1984/85: 29. Stockholmden På justitieutskottets vägnar Närvarande:Lisa (), (), (), (), HansPettersson i (s), (), (), GunillaAndré (c), (), (), (), HansPetersson i (fp), (), () ochInger Wickzén (m). (), (), (), (), (), i (fp) ochInger Wickzén (m) anser dels att utskottets yttrande fr. o. "Allmänna överväganden" på s. 8 bort ha följande lydelse: Brottsligheteni samhället ökar på ett oroande sätt. Detta gäller såväl den allvarligarebrottsligheten - narkotikabrott, ekonomiska brott och grova våldsbrott - somden mindre allvarliga. Rättsväsendets resurser är hårt ansträngda. Olikainsatser har gjorts för att söka förbättra arbetssitua- JuU 1984/85:10 15 lionenför polis, åklagare och domstolar. Det förslag som läggs fram om vidgademöjligheter att underlåta åtal innebär en fortsättning i denna riktning.Avsikten är att i väsentlig utsträckning inskränka åklagarens skyldighet attväcka åtal för begångna brott, något som antas leda till minskad arbetsbördaför åklagarna själva och för domstolarna samt dessutom, som en indirekt menbetydelsefull effekt, även för polisen. Sistnämnda förhållande har sin grund iatt förundersökning får läggas ned eller inte ens behöver inledas om det kanantas att åtal inte skall komma att ske till följd av bestämmelserna om åtalsunderlåtelse. Imotionerna 27, 28 och 30 anförs att ett genomförande av förslagen ipropositionen allvariigt skulle skada rättssäkerheten och ställa centralastraffrättsliga principer, såsom likheten inför lagen, åt sidan. Det framhållsi motionerna att det för tilltron till rättskipningen är av största betydelseatt brott utreds och beivras. Även rollfördelningen mellan åklagare och domstolartillhör de ämnen som motionärerna berör, och det förs fram kritik mot att tillåklagarna överföra alltmera av renodlade domstolsuppgifter. Utskottetvill inledningsvis erinra om att det förslag av åtalsrättskommittén, somligger till grund för förslaget om utvidgad rätt till åtalsunderlåtelse, redantidigare varit föremål för överväganden i lagstiftningssammanhang. Närbestämmelser om förundersökningsbegränsningar i proposition 1981/82:41förelades tog chefen för avstånd frånen ordning som den nu föreslagna och anförde därvid bl.a. följande: Förslaget innebär att lagföringen i ytterligare ettantal fall flyttas över från domstolarna till åklagarna. Enligt min meningfinns det emellertid anledning att starkt ifrågasätta om kommittéförslaget börgenomföras. Att alltför mycket överföra lagföringen till andra organ ändomstolarna inger till en början betänkligheter från kriminalpolitiskautgångspunkter. Jag tänker härvid främst på hänsynen till den allmännalaglydnaden. Vilka effekter kommittéförslaget skulle kunna få för den allmännalaglydnaden i samhället är visserligen svårt att ange med bestämdhet. 1 likhetmed de flesta remissinstanserna anser jag emellertid att vidgade möjlighetertill åtalsunderlåtelse innebär klara risker från allmänpreventiv synpunkt. Vidaremedför kommittéförslaget att man i stor utsträckning går miste om de positivaverkningar från individualpreventiv synpunkt som en lagföring inför domstol kanha. Man bör inte heller underskatta värdet av de rättssäkerhetsgarantier somär förenade med domstolsförfarandet. Av stor betydelse härvidlag är attförfarandet är offentligt och att lekmän i stor omfattning medverkar i det.Även målsägandeintressen talar emot en utvidgning av möjligheterna tillåtalsunderlåtelse. Genomförs kommittéförslaget, skulle målsägandena i ettstort antal fall förlora sina möjligheter att få sin ersättningstalan utförd iett brottmål och i stället bli hänvisade att själva väcka talan i tvistemål. -Till det sagda kommer, som ett flertal remissinstanser framhåller, attkommittéförslaget troligtvis skulle ge gans-~ ka små rationaliseringsvinster. Ivarje fall skulle dessa vinster inte uppväga de nackdelar som jag harpekat på. - Sammanfattningsvis anser jag att kommitténs förslag till nyagrunder för åtalsunderlåtelse inte bör genomföras. JuU 1984/85:10 16 Utskottet kan för sin del ställa sig bakom dessabedömningar och vill här särskilt framhålla några allvariiga invändningar motförslagen i propositionen. Genomlagstiftning har vissa gärningar straffbelagts. Det är då utomordentligtviktigt att den som överträder reglerna blir föremål för en reaktion frånsamhällets sida. Om sanktionerna uteblir förlorar de uppställda reglerna sintrovärdighet och respekten för rättsväsendet urholkas. En sådan utveckling kaninte accepteras och den är särskilt förkastlig när det gäller ungdomar. Förunga människor är det nödvändigt att samhället ger klara normer och konsekventahandlingsmönster. Ett system som innebär att lagöverträdelser ofta inte beivrasfår en destruktiv inverkan på ungdomarnas ofta outvecklade rättsbegrepp. Härvill utskottet också framhålla det välkända förhållandet att lagföringen i sighar en brottsförebyggande effekt, såväl allmänpreventivt somindividualpreventivt. Iett rättssamhälle måste alltid eftersträvas att likheten inför lagen upprätthålls.Det skall råda konsekvens och jämnhet i rättstillämpningen. Förslaget om vidgadrätt för åklagare att. underiåta åtal strider enligt utskottets mening klartmot denna målsättning. En mer eller mindre slumpmässig eller godtyckligstraffrättskipning är en oundviklig följd av förslaget. Detta kan inte botasmed ens de mest ambitiösa föreskrifter från riksåklagarens sida och dennoggrannaste tillsyn. Närbesläktadmed principen om likhet inför lagen är principen om förutsebarhet irättskipningen. Enligt utskottets uppfattning finns det skäl att befara attdenna princip inte kan upprätthållas med ett system som det föreslagna. Derättssäkerhetsgarantier som ligger inbyggda i domstolsförfarandet ochtvåpartssystemet går om propositionens förslag genomförs - förlorade i enenligt utskottets mening inte godtagbar utsträckning. Även lek-mannainflytandetpå straffrättskipningen minskar i betänklig mån och offentligheten bortfalleri realiteten. Dessa effekter är allvarliga i ett läge när redan huvuddelen avavgörandena i frågan huruvida någon gjort sig skyldig till brott flyttats bortfrån domstol (se JuU 1982/83:2 s. 6 noten) till handläggning hos polis ochåklagare. Utskottetvill också framhålla att det inte är rimligt att med hänvisning till ekonomiskaoch arbetsmässiga skäl göra från rättssäkerhetssynpunkt så betänkliga ändringarsom det här är fråga om. Utskottet vill dock peka på reglerna omstrafföreläggande och ifrågasätta om inte en ökad användning av detta instituti stället för domstolsförfarande - inom ramen för gällande ordning - skullekunna medföra en viss lättnad för rättsväsendet. förtjänar det attframhållas att enligt åklagarinstruktionen åklagare bör meddelastrafföreläggande i stället för att väcka åtal om förutsättningar förstrafföreläggande föreligger. Utskottet ansersammanfattningsvis att de invändningar av grundläggan- JuU 1984/85:10 17 deart som kan riktas mot förslaget att utvidga åtalsunderiåtelseinstitutet är såallvarliga att förslaget inte kan godtas. Utskottet avstyrker därför bifalltill propositionen och tillstyrker bifall till motionsyrkandena i motsvarandedelar. Tillföljd av den inställning i huvudsaken som utskottet nu gett uttryck för saknasenligt utskottets mening skäl till någon åtgärd med anledning avövriga yrkanden i motionerna 27 och 28. Närdet gäller det i motion 29 framförda önskemålet om målsägandens inflytande påbeslut om åtalsunderlåtelse måste enligt utskottets mening slås fast att denordning motionärerna förespråkar skulle föra alltför långt; av principiella ochpraktiska skäl är det inte tänkbart att i ett system för åtalsunderlåtelse därenhetlighet i tillämpningen måste eftersträvas målsäganden i ett enskilt fallskall kunna avgöra huruvida åtal skall väckas eller inte. Utskottet kan därförinte ställa sig bakom införande av en regel med sådant innehåll. delsatt utskottet bort hemställa 1. beträffande utvidgad åtalsunderlåtelse m.m. att dels med bifall tillmotion 1984/85:27, yrkande I, motion 1984/ 85:28, yrkande 1, och motion1984/85:30 avslår proposition 1984/85: 3, dels avslår motion1984/85:27, yrkande 2, och motion 1984/ 85:28, yrkande 2, 2. beträffande målsägandens infiytandé att avslår motion 1984/85:29.