bet · G801AU11 · 1984-12-31 00:00:00 — När det gäller moderata samlingspartiet anför finansutskottet attden ekonomiska politik som detta parti förordar i stor utsträckning inriktas påatt rätta till obalanserna med hjälp av en inhemsk åtstramning.Besparingsförslagen innebär nämligen en kraftig neddragning av kommunernasverksamhet, vilket ger en omedelbar negativ effekt på sysselsättningen.Finansutskottet gör bedömningen att arbetsmarknadspolitiska åtgärder ellerandra selektiva åtgärder inte föreslås för att förhindra en ökning avarbetslösheten och tillägger att det enligt moderata samlingspartiet skallåligga arbetsmarknadens parter att svara för sysselsättningen. Samtidigtföreslås att en omfattande privatisering påbörjas av offentlig verksamhet. Detmoderata alternativet uppfattas av finansutskottet som en medvetetarbetslöshetsskapande politik. En sådan inriktning av politiken avvisasbestämt. I stället föreslås att den nuvarande politiken fullföljs för attsamtidigt skapa full sysselsättning och stabila priser vid återvunnen externbalans. Centerpartietsförslag innebär enligt finansutskottet en budgetmässig AU1984/85:11 26 åtstramning som får en dämpande effekt på ekonomin ijämförelse med de åtgärder som föreslås av regeringen. Åtstramningen åstadkomsgenom neddragning av den kommunala verksamheten vilket får negativa återverkningarpå sysselsättningen. föreslår motionärerna skattelättnader för bl. a.småföretagen, finansierade med neddragning av anslagen tillarbetsmarknadspolitiken. menar att del är uppseendeväckandeatt inte gör några som helst försök att analysera hur dessaåtgärder påverkar sysselsättningen. tolkar den valda inriktningenav den ekonomiska politiken så att accepterar en ökadarbetslöshet, något som finansutskottet inte godtar. När det gäller den ekonomiska politik som förordas avfolkpartiet menar finansutskottet att det är inkonsekvent att inte ange någrasom helst konkreta förslag till arbetsmarknadspolitiska åtgärder när manförordar en i jämförelse med regeringens förslag stramare finanspolitiksamtidigt som man beskriver arbetsmarknadsläget som otillfredsställande. anför beträffande vpk:s förslag tillekonomisk politik att det skulle ge ett temporärt förbättrat sysselsättningsläge.Men denna i sig positiva utveckling kan mycket snart förbytas i en markantökning av arbetslösheten på grund av att industrin får en försämradkonkurrenskraft. Mot bakgrund av vad här redovisats drararbetsmarknadsutskottet den slutsatsen att den ekonomiska politik somregeringen förordar ger de bästa förutsättningarna för utvecklingenpå arbetsmarknaden. Utskottet gör också samma bedömning som regeringen när detgäller utvecklingen på arbetsmarknaden . Sysselsättningstillväxten kommersannolikt att fortsätta. kommer bl, a. som en följd av förändringar iåldersfördelningen utbudet av arbetskraft att öka. För att ytterligare reduceraarbetslösheten fordras som sägs i propositionen att den arbetsmarknadspolitiskaberedskapen hålls på hög nivå. De obalanser som kvarstår i den svenska ekonominmedför att det endast gradvis torde vara möjligt att reducera dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Det anförda innebär att de i sammanhanget behandladedelarna av motionerna 647, 649, 900 och 2127 bör avslås. Arbetsmarknadsparternas roll försysselsättningsutvecklingen tas upp i partimotionerna från moderatasamlingspartiet och . I den moderata motionen 900 framhålls attarbetsmarknadens parter spelar en viktig roll för arbetsmarknadens möjligheteratt fungera effektivt. Parterna kan genom sin centrala roll i lönebildningenskapa förutsättningar för en lönestruktur som stimulerar rörlighet ochanpassningsförmåga och som medverkar till en lugn kostnadsutveckling. Parternasfrihet att träffa avtal är en frihet under ansvar, som rätt använd är av stortvärde. En viktig förutsättning är emellertid att statsmakterna inte rubbarbalansen mellan parterna. Dessa skall vara jämbördiga och likaberättigade. Desenaste årens utveckling mot allt större maktbefogenheter förarbetsmarknadsorganisationerna måste brytas. Den enskildes fri- ochrättigheter måste stärkas. AU1984/85:11 27 en bakgrund till förslag om ändringar i den arbetsrättsligalagstiftningen men också till förslag som rör arbetslöshetsförsäkringen. I densenare delen anförs i motion 900 att det är nödvändigt att finna ett system förarbetslöshetsersättning som ger arbetsmarknadens parter incitament att slutalöneavtal som inte ökar arbetslösheten. Det är därför enligt motionärernanödvändigt att skapa "raka rör" mellan parternas förhandlingsbord ochkostnaderna för att bekämpa arbetslösheten. Staten kan dock inte frånsäga sigdet sociala ansvaret för dem som utan egen förskyllan drabbas av arbetslöshet.Liknande synpunkter anförs även i motion 2665 av m. fl. (m)beträffande utredning om arbetslöshetsförsäkringen. upprepar i motion 2127 sitt förslag frånhösten 1984 om ett reformerat system för arbetslöshetsersättning för att bl. a.skapa incitament åt arbetsmarknadens parter att sluta löneavtal som inte ärinflationsdrivande och som inte skapar arbetslöshet. börstatsmakterna stå fast vid ett ansvar för dem som ändå blir arbetslösa. Detframhålls därför som nödvändigt att utforma systemet så att incitamenten byggsin i detta och inte är beroende av de beslut som efter förhandlingarna kommeratt fattas av statsmakterna. Motionärerna menar att en reformering av systemet förarbetslöshetsersättning kan bidra till att lösa detta problem. Det underiättasav att arbetslöshetskassorna är nära knutna till de fackliga organisationerna.Det finns därför ett klart samband mellan parternas förhandlingsbord ocharbetslöshetens, dvs. En förändring sominnebär att egenavgifterna till arbetslöshetsförsäkringen höjs somarbetsgivarnas ansvar för finansieringen av försäkringen ökar kan skapa ett merdirekt hänsynstagande till konsekvenserna för sysselsättningen avlöneförhandlingarna. Motionärerna betraktar arbetsmarknadsutbildning,flyttningsbidrag och arbetsförmedlingsinsatser som en integrerad del av entotal arbetslöshetsförsäkring. En person som drabbas av arbetslöshet behöverinte bara försäkringsskydd för den förlorade inkomsten utan också ett skydd somtäcker kostnaderna för att skaffa ett nytt jobb. Det kan enligt motionen inte uteslutas att höjdaegenavgifter till arbetslöshetsförsäkringen kan leda till vissa försök att drasig ur systemet. Det kan därför finnas skäl att överväga om medlemskap i enarbetslöshetskassa bör vara obligatoriskt. Utskottet kan först konstatera att det centrala ramavtalsom slutits på LO-SAF-området för visar att parterna är bereddaatt ta sitt ansvar för utvecklingen på arbetsmarknaden. Avtalet innebär attökningen av lönekostnaderna för ligger inom en ram av . Det, är somfinansutskottet framhåller i sitt nämnda betänkande angeläget attavtalsrörelsen för snabbt fullföljs enligt de uppdragna riktlinjerna påde områden som återstår. Härigenom skapas förutsättningar att begränsakostnadsstegringarna och att hålla nere inflationen på en nivå som är jämförbarmed våra konkurrentländers. Detta är en förutsättning för en AU1984/85:11 28 fortsatt ökning av sysselsättningen inom näringslivet. Förslag om incitament - i form av en ändradarbetslöshetsförsäkring - för att parterna inte skall sluta löneavtal som ökararbetslösheten behandlades av utskottet så sent som . Utskottetanförde därvid (AU 1984/85:7) att eftersom arbetslöshetskassorna är förbundsvisuppbyggda skulle det aktuella förslaget kunna leda till en orimlig fördelningav bördorna av den strukturomvandling som drabbar några grupper i samhället mensom är en förutsättning för den förbättrade ekonomiska utveckling som vi allafår glädje av. UtskoUet utgår ifrån att den av arbetsmarknadsministern aviseradeutredningen rörande vissa frågor inom arbetslöshetsförsäkringen kommer att lämnasynpunkter till belysning av dessa problem. Utskottet återkommer till dettautredningsarbete liksom till övriga utredningsförslag i motionerna senare ibetänkandet. Utskottet avstyrker med det anförda aktuella delar av motionerna900 och 2127. I motion 900 lar moderata samlingspartiet också uppflexibilitet och rörUghet på arbetsmarknaden och anför att förutsättningarnaför att nya arbetstillfällen skall kunna skapas inskränks av en radtröghetsmoment som byggts in i samhällsekonomin genom en mängd politiska beslutunder 1960-och 1970-taien. I sammanhanget nämns den arbetsrättsligalagstiftningen som i många avseenden enligt motionärerna är ett hinder förutvecklingen. De föreslår att - utan att det ges avkall på grundläggandemålsättningar som bl. a. de anställdas insyn i företagen, möjlighet att påverkabeslutsfattandet samt berättigade krav på anställningstrygghet - denarbetsrättsliga lagstiftningen anpassas till nya förutsättningar. Ett annatområde där rådande detaljreglering måste lösas upp är arbetstidslagstiftningen. , Utskottet konstaterar att den arbetsrättsligalagstiftning som byggdes upp tillkommit med bred politiskuppslutning och syftat till att öka de anställdas trygghet i anställningen,medbestämmande över företagen m. m. För alt öka flexibiliteten har delar avlagstiftningen gjorts disposiliva vilket innebär att den genom avtal kananpassas till skiftande lokala förhållanden lokalt och i olika branscher. Dettagäller också arbetstidslagen. Att försämra de anställdas rättigheter enligt denarbetsrättsliga lagstiftningen för att öka flexibilitet och rörlighet villutskottet inte medverka till. Motion 900 avstyrks därför i motsvarande del. När det gäller inriktningen av arbetsmarknadspolitiken iövrigt under nästa budgetår framhålls i propositionen att denna politiksfrämsta roll i det nuvarande konjunkturläget är att underlätta näringslivetsrekrytering av arbetskraft och utnyttja expansionen till att ge arbete åt dearbetslösa. Arbetsförmedlingen står i centrum för denna strävan. Den ökadeeffektiviteten i verksamheten har medfört att vakanstiderna för lediga platserkunnat reduceras i förhållande till tidigare konjunkturuppgångar. 1propositionen stryks vidare under att de arbetsmarknadspolitiska åtgärdernaständigt måste omprövas och förändringar genomföras om syftet med åtgärdernainte uppfylls eller förutsättningarna förändras. Detta sägs vara en anledningtill AU1984/85:11 29 att AMS fått i uppdrag alt redovisaerfarenheterna av nuvarande åtgärder för långtidsarbetslösa och lämna förslagom eventuella förändringar i medelsarsenalen. Andra frågor som las upp isammanhanget är bristen på tekniker och sysselsättningen för ungdomar.Utskottet återkommer till den senare frågan. Budgetpropositionen präglas enligt centerpartiels motion647 av att många med svag ställning på arbetsmarknaden får ett urholkat stöd.De minskade statsbidragen till beredskapsarbeten och till Samhällsföretag ärexempel på detta. Ett annat exempel är det fortsatt minskande äldrestödet tilllekoindustrin. Regeringens uttalade ambition att bedriva en"arbetslinje" stämmer enligt motionärerna inte med dess faktiskapolitik. De totala kostnaderna för AMS verksamhet och för Samhällsföretag angestill , varav ca anvisas påstatsbudgeten. De kraftigast ökade kostnaderna har varit detkontanta arbetsmarknadsstödet, ett förhållande som står i bjärt kontrast lillregeringens egna uttalanden om att den s. k. arbetslinjen är det dominerandeinslaget i politiken. Trots de problem som är förknippade med ansträngningarnaatt upprätthålla full sysselsättning motsätter sig i motion 2127varje tendens att pruta på denna målsättning. 1 motionen behandlas särskilt två grupper med problem påarbetsmarknaden. Det gäller äldre och ungdomar. Till den senare gruppenåterkommer utskottet på annan plats i betänkandet. När det gäller de äldreframhåller motionärerna att en förskjutning inom den statligaarbetsmarknadspolitiken från förtidspensionering till aktiv omställning måstekomma till stånd med effekter för bl. a. arbetsmarknadsutbildningen ochformerna för arbetslöshetsersättningen. I sammanhanget erinras också om attföljderna av den stigande arbetslösheten bland de äldre är dåligt belysta medforskning och utredningar. Sådana studier bör därför nu komma till stånd. Iövrigt poängteras i denna del av motionen den centrala roll somarbetsmarknadsutbildningen (AMU) spelar för att underiätta anpassningen påarbetsmarknaden bl. a. beroende på den stora bristen på vissa yrkeskategorier.Vidare betonas betydelsen av åtgärder som underlättar rörligheten på arbetsmarknaden. Som utskottet vid tidigare tillfällen ofta framhållit ärdet angeläget atl vad som brukar benämnas arbetslinjen i svenskarbetsmarknadspolitik fullföljs. Den innebär att utbildning och andra aktivaåtgärder sätts i främsta rummet och att kontantslöd tillgrips i sista hand. Detär beklagligt att kontantstödet som sägs i centerpartietspartimotion tar en ökande andel av de arbetsmarknadspolitiska resurserna, menså skulle i ännu högre grad bli fallet om de besparingar genomförs somcenterpartiet föreslår i samma motion och som behandlas närmare senare ibetänkandet. Regeringens förslag i budgetpropositionen innebär att arbetslinjeni arbetsmarknadspolitiken fullföljs. Den begäran som framställs i motion 647om ett riksdagsutta- AU1984/85:11 30 lande i denna fråga bör mot denna bakgrund inte föranledanågon åtgärd från sida. När det gäller inriktningen av arbetsmarknadspolitiken somden beskrivs i motion 2127 kan utskottet begränsa sin kommentartill förslaget om en utredning av arbetslöshetens effekter för de äldre påarbetsmarknaden. Det finns enligt utskottets mening anledning att särskiltuppmärksamma situationen för den äldre arbetskraften. Så har också skett.Sålunda fick sysselsatta ett förstärkt anställningsskydd underförra året (AU 1983/84:22) genom ändring i anställningsskyddslagen med innebördatt del krävs ett medgivande av den centrala fackliga organisationen om avstegskall göras från lagens turordningsregler, som utformats med särskild hänsyntill de äldre arbetstagarna. I samband med detta beslut angavs att det för enmer långsiktig lösning av de s. k. äldreavgångarna krävs ett fortsattutredningsarbete, vilket numera har inletts. Utskottet vill i sammanhangetockså peka på det uppdrag AMS har fått att redovisa erfarenheternaav de olika åtgärder som har satts in till förmån för de långtidsarbetslösa -av vilka är - samt lämna förslag till eventuellaförändringar av befintliga arbetsmarknadspolitiska medel. Utskottet vill vidareerinra om den omfattande forskning om förhållandena på arbetsmarknaden sompågår inom arbetslivscentrum och delegationen för arbetsmarknadspolitisk forskning(EFA). De äldres situation på arbetsmarknaden har observerats i detsammanhanget. Mot bakgrund av det anförda bör motion 2127 inte föranleda någonåtgärd i denna del. En ny arbetsmarknadspolitik krävs av vpk i motion 649. Därframhålls att den serviceinriktning av AMS verksamhet som sker är en striktserviceåtgärd för företagens och det kapitalistiska systemets fortlevnad ochinte i första hand en service åt de arbetslösa eller en åtgärd för att skapaarbete åt alla. Nya riktlinjer för arbetsmarknadspolitiken måste enligtmotionärerna därför formuleras i enlighet med följande: En särskild "sysselsättningsbudget" börupprättas vid sidan av det traditionella budgetarbetet. Den bör innefatta såvälden statliga som den kommunala sidan. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder börorganiseras och budgeteras på flerårsbasis för att möjliggöra bättreframförhållning och säkrare anställningsformer. Kommunerna bör erhållaramanslag, som de friare kan disponera. Detta underlättar för dem att kombineraolika åtgärder efter de behov som regionalt föreligger. Vidare bör arbetsmarknadsåtgärdernas innehåll och syfteförändras i betydelsefulla delar. De bör bättre utveckla människors kunnandeoch ansluta till deras yrkesskolning, överallt där så är möjligt. De arbetandesrättsliga ställning bör stärkas och tvångsmomenten avvecklas. Rätten tillunderstöd vid arbetslöshet skall inte villkoras med ett tvång att ta vilketarbete som helst. Rättssituationen för arbetande inom arbetsmarknadspolitikensram skall inte generellt vara sämre än i övriga arbetslivet. AU1984/85:11 31 Arbetsmarknadsåtgärder skallkopplas till bl. a. utbyggnaden inom den offentliga sektorn. Inriktningen börenligt motionärerna vara, att ett första steg av arbete och/eller studier skallpå ett organiserat sätt leda över i fastare anställningsformer. När det gäller kravet i motion 649 om en nyarbetsmarknadspolitik vill utskottet erinra om att den ändring avarbetsmarknadspolitiken som skedde genom vilken tyngdpunktenbörjade förskjutas från den offentliga sektorn till näringslivet hade sin grundi de förbättrade sysselsättningsmöjligheterna inom den senare sektorn. Dennaändring tog sig bl. a. uttryck i ökad satsning på arbetsförmedlingen och endelvis ändrad inriktning av arbetsmarknadsutbildningen. Att ge företagen enförbättrad service inom t. ex. arbetsförmedlingen innebär emellertid inte attde arbetslösas intressen eftersatts, såsom antyds i motionen. En effektivare arbetsförmedling underlättar företagensrekrytering av arbetskraft men medför också att arbetslösa snabbare får arbete.Det är enligt utskottets mening viktigt alt arbetsförmedlingen i nuvarandekonjunkturläge fortsätter att spela en framträdande roll iarbetsmarknadspolitiken. AMS serviceprogram som beslutades i början av 1984syftar bl. a. till att frigöra resurser för del direkta förmedlingsarbetet.Detta utvecklingsarbete har utskottets fulla stöd. Att ändra inriktningen såatt de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna i ökad grad kopplas till enutbyggnad av den offentliga sektorn kan utskottet i nuvarande läge intetillstyrka. Motion 649 avstyrks därför i denna del. Utskottet tar i sammanhanget upp förslagen i motion 771 avAlexander Chrisopoulos m. fl. (vpk) om forskning om arbetsmarknaden sominnebären fördjupad kunskap om lönenivå och lönesystem och dessas inverkan pålivsbetingelser och livslängd för arbetarna. Vidare föreslås forskning om.klassamarbetets effekter på fackföreningsrörelsens möjligheter att hävda sinamedlemmars intressen samt om möjligheterna till förbättringar av arbetsmiljön itider av stor arbetslöshet och ekonomisk stagnation. Forskning om dennödvändiga framtida arbetstiden i relation till industriproduktionens och denoffentliga verksamhetens utveckling föreslås också liksomklassamarbetsideologins långsiktiga effekter på arbetarklassens klassmedvetenhet. Inriktningen av arbetsmarknadsforskningen behandlades avriksdagen (AU 1983/84:17) med anledning av förslag från regeringen(prop. 1983/84:107 bil. Det angavs i propositionen att denna forskningskall syfta till att ge ett förbättrat underlag för överväganden och beslut omarbetsmarknadspolitikens inriktning och dimensionering. Forskningen böromfatta faktorer som bestämmer volymen och karaktären på arbetslösheten ochdess ' effekter på människorna. Ett annat område för forskning angavs varaavvägningen mellan å ena sidan arbetsmarknadspolitiska åtgärder och generellaekonomisk-politiska insatser. Vidare nämndes frågan om hur arbetskraftsutbudetpåverkas genom demografiska förändringar, skatte- och AU1984/85:11 32 bidragsbestämmelser, pensioneringssystem,arbetsmarknadslagstiftning m.m. Lönekostnadernas betydelse för efterfrågan avarbetskraft framhölls också som ett forskningsområde. gjorde ingetuttalande med anledning av denna redogörelse i propositionen varförarbetsmarknadsforskningen nu bedrivs enligt de angivna riktlinjerna. Utskottet vill till det anförda foga att forskningen kringde arbetsmarknadspolitiska frågorna har en betydande omfattning. Fleraforsknings- och utredningsorgan medverkar. Förutom de tidigare i betänkandetnämnda -EFA och arbetslivscentrum - gäller det bl. a. delegationen förarbetstidsfrågor (DELFA), delegationen för invandrarforskning (EIFO) ochnordiska arbetsmarknadsutskottet (NAUT). Med det anförda avstyrker utskottetmotion 771. Omfattningen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna tasupp i motionerna 647 och 900. anser i motion 647 att de åtgärderman förordat för att stimulera utvecklingen på arbetsmarknaden bör kunna ledatill att det blir möjligt att kraftigt minska volymen i flertaletarbetsmarknadspolitiska program och att med stor målmedvetenhet ökautslussningen från Samhällsföretag till det ordinarie arbetslivet. Enligtmotionärernas mening bör hos regeringen begära att förslagpresenteras senast i samband med årets kompletteringsproposition där volymen iAMS och Samhällsföretags verksamhet reduceras . Moderata samlingspartiet tar i motion 900 uppdimensioneringen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna i anslutning till deskilda anslagen men framhåller inledningsvis att det är nödvändigt att minskaomfattningen på dessa åtgärder eftersom de trots att de skapar kortsiktigtrygghet för enskilda människor förstärker inlåsningen på arbetsmarknaden ochvid finansieringen innebär en belastning på näringslivet. I fråga om nivån på de arbetsmarknadspolitiska åtgärdernakan utskottet först konstatera att kostnaderna för dessa insatser med vissakonjunkturella variationer varit av ungefär samma storleksordning sedan budgetåret1977/78 mätt som andel av den samlade bruttonationalprodukten (BNP). En vissnedgång skedde i anslutning till högkonjunkturen 1980/81 men insatserna varredan då relativt sett mera omfattande än under tidigare högkonjunkturår.Antalet personer som får del av åtgärderna har emellertid ökat relativt sett.Detta beror bl. a. på att insatser med lägre kostnad per person harprioriterats . Dyrbara investeringsarbeten har t. ex.ersatts med billigare former av beredskapsarbeten. Den förra typen av arbetentog t. ex. av de totala kostnaderna för sysselsättningsskapande åtgärderår 1983 mot . Härtill kommer alt de nyinrättade åtgärdsformerna -verksamhet i ungdomslag och rekryteringsstöd - kostar mindre per person än t.ex. beredskapsarbeten. Utskottet drar för sin del slutsatsen att dearbetsmarknadspolitiska resurser som sätts in inte är anmärkningsvärt storai förhållande till mätt i fast pris, men genom en gradvis ändringav åtgärdernas utformning räcker anvisade medel till för AU1984/85:11 33 att stödja relativt fler . Medelsarsenalenutnyttjas alltså effektivare. Här redovisade omständigheter är en viktig utgångspunktför utskottet vid dess ställningstagande till kraven på minskadearbetsmarknadspolitiska insatser i motionerna 647 och 900. I bägge motionernagörs gällande att de arbetsmarknadspolitiska insatserna skall minska iomfattning samt att detta möjliggörs genom den alternativa ekonomiska politikm. m. som förordas i motionerna. Utskottet vill för sin del framhålla att om deeftersträvade effekterna över huvud taget uppnås blir det först på längre sikt.Förslagen om att minska de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna kommer därför atti varje fall under nästa budgetår leda till en ökad öppen arbetslöshet ochdärmed till ökade kostnader för arbetslöshetsersättning och kontantslöd.Förslaget i motion 647 att volymen i AMS och Samhällsföretagsverksamhet skall minskas skulle betyda en ungefär lika stor minskningav antalet personer som blir föremål för arbetsmarknadspolitiska åtgärder ochen motsvarande ökning av arbetslösheten. Den ökning av kontantstödets roll iarbetsmarknadspolitiken som skett och som kritiseras i sammamotion skulle därmed bli än mer markerad. Utskottet vill i denna del avslutningsvis konstatera attden åtgärdsvolym som regeringen föreslår är väl avvägd med hänsyn till kravetpå en hög beredskap för att lösa de sysselsättningsproblem som är ofrånkomligaäven vid den fortsatt gynnsamma utveckling av samhällsekonomin som kanförutses. Med det anförda avstyrks motionerna 647 och 900 i aktuella delar. Utskottet tar i detta avsnitt avslutningsvis upp yrkandeti motion 543 av m.fl. (c) om en utredning om överförande lillkommunerna av huvudansvaret för arbetsmarknadspolitiken. Motionärerna menar atten stor del av den offentliga verksamheten sker inom arbetsmarknadspolitikensram varför det finns anledning pröva möjligheterna att bättre integrera dennapolitik med annan samhällsverksamhet och anpassa den till samhällets behov iövrigt. Detta åstadkoms lättast genom att inflytandet över denna politikdecentraliseras till kommunerna.