bet · G801BoU12 · 1984-12-31 00:00:00 — 1 två motioner anförs att dengällande lagstiftningen är otillräcklig i fråga om att hindrafastighetsspekulation eller en av motionärerna oönskad privatisering av bostadsbeståndet.1 motion 470 (vpk) yrkande 5, såvitt nu är i fråga, begärs förslag frånregeringen om skärpt lagstiftning mot fastighetsspekulation. Det hävdas imotionen att de allmännyttiga bostadsföretagens roll bör stärkas och de privatahyresfastigheterna överföras till samhälleligt ägande. I motion 2671(vpk) begärs ett regeringsförslag till sådan ändring av lagstiftningen som germöjlighet att stoppa omvandling från hyres- eller bostadsrätt till s. k.ägarlägenheter. I denna motion anförs att gällande regler för statligt stödtill ombyggnadsverksamhet och avdragsmöjligheter i samband med beskattningutnyttjas skickligt av olika privata intressen. Enligt motionärerna leder dettatill allt dyrare boende. Den existerande lagstiftningen som kan sägas vara riktadmot en oönskad spekulativ handel med flerbostadshus är främst tillståndslagen.Genom denna underställs en köpares långsiktiga lämplighet att handhaförvaltningen av en hyresfastighet i första hand prövning och därefterprövning av hyresnämnd/bostadsdomstol. Lagen har - som framgått tidigare-reviderats 1983, varvid bl. a. kraven på förvärvarens skyldighet att bevisasin lämplighet har skärpts. Utöver tillståndslagen avses även annanlagstiftning och reglering förhindra spekulation med flerbostadsfastigheter.Här kan som några exempel nämnas bostadssaneringslagen,bostadsförvaltningslagen och förköpslagen. Vad först gäller frågan om åtgärder i linje med vad somförespråkas av motionärerna för att minska andelen privatägda flerbostadshusgenom BoU1984/85:12 11 ändringar i de statliga insatserna till förmån förombyggnads- och förnyelseverksamhet vill bostadsutskottet erinra om denmålsättning för bostadsförbättringsprogrammet som har ställt sigbakom (prop. 1983/84:40 bil. 9 S.4, BoU . Härigenom har uttalats att detfinns goda motiv att ägna större uppmärksamhet än tidigare åt det befintligabostadsbeståndet. Lån för finansiering av förbättringsåtgärder inom ramen förprogrammet och kompletterande säkerhet i form av borgen skall ställastill förfogande för såväl allmännyttiga som privata bostadsföretag. Ävenstatligt räntestöd utgår för sådana åtgärder med ett belopp som - beroende påskillnaderna i beskattning-är något lägre för privata ägare av konventionelltbeskattade hyresfastigheter än för de schablontaxerade allmänägda fastigheterna.1 ett frågesvar har bostadsministern förklarat att det börråda konkurrensneutralitet mellan de allmännyttiga företagen och de privatafastighetsägarna. Frågan om neutralitet mellan olika besittningsformer ärunder övervägande av bostadskommittén (Bo 1982:02). Beträffande den i motion 2671 (vpk) kritiseradeomvandlingen till ägarlägenheter, vill utskottet först erinra om att termenägarlägenhet normalt brukar reserveras för den form av äganderätt till visslägenhet i en fastighet som övervägdes av ägarlägenhetsutredningen (SOU1982:40). Utskottet tolkar motionärerna så att de velat använda termen för attsyfta på en av dem oönskad utveckling i riktning mot att allt fler och medstatligt stöd upprustade lägenheter ställs under privat kontroll antingen iform av direkt eller indirekt ägande av flerbostadshus eller i form avomvandling av äldre hyreshus till privata bostadsrättsfastigheter. Enligt bostadsutskottets uppfattning torde det varauteslutet att med lagstiftning ingripa mot att privatpersoner förvärvarfastigheter för att rusta upp dem. Genom den tillståndsprövning som föreskrivsi tillståndslagen finns utrymme att hindra att hyresfastigheter kommer iolämpliga ägares hand. Genom bostadssaneringslagen har kommunen resp.organisation av hyresgäster ett avgörande inflytande över förbättringsåtgärdersom medför att lägsta godtagbara standard enligt lagen överskrids och somalltså skulle kunna innebära en oönskad lyxsanering. Den juridiska formen för det privata ägarinflytandet kanvariera. Det är inte ovanligt att ett antal personer förvärvar en fastighet iform av ideella andelar och i samband därmed kommer överens om att lägenheternai fastigheten skall upplåtas till ägarna själva på vissa villkor och undergemensam förvaltning. Vidare förekommer att hyresfastigheter ägs av handels-eller kommanditbolag varvid delägarna i bolaget på liknande villkor överenskommerom att själva disponera lägenheterna. Möjligheter att omvandla hyresfastighetertill den senare formen av ägande genom bolag har dock begränsats genom förbudeti 79 § bostadsrättslagen mot upplåtelse av andelsrätt med vilken följer rättatt för begränsad tid besitta eller hyra bostadslägenhet. var det vidbåda de nämnda äganderättsformerna möjligt att genomföra omfattandereparations- och underhållsarbeten på en BoU1984/85:12 12 fastighet med stora skattemässiga fördelar. haremellertid avdragsmöjligheterna för sådana kostnader begränsats. I vad mån det - som antyds i motion 2671 - förekommer attbostadsrättsfastigheter omvandlas till någon annan form av privatägande undandrarsig utskottets bedömning. Utvecklingen i främst de centrala storstadsområdenasynes dock inte tala för att en sådan omvandling skulle ha någon omfattningeller leda till några problem i och för sig. hyser ingen annan uppfattning än motionärernaom det angelägna i att motverka spekulation rned bostadsfastigheter. Under desenaste tio åren har åtskilliga lagstiftningsåtgärder som riktar sig motspekulation genomförts. Enligt utskottets mening har lagstiftningen i huvudsakhaft god verkan. De problem som trots en skärpning på området kanuppkomma torde inte kunna lösas med lagstiftning av det slag som motionärernaåsyftar utan men bl. a. för den fortsatta förnyelseverksamhet som riksdagenuttalat sig för vid antagandet av bostadsförbättringsprogrammet. Utskottetavstyrker med hänvisning till vad nu har anförts motionerna 470 (vpk) yrkande5, såvitt nu är i fråga, och 2671 (vpk). 1 motion 2132 (s) yrkas ettriksdagens tillkännagivande om behovet av en översyn av lagstiftningen i syfteatt stärka kommunernas möjligheter att i samband med vanvård av fastighetersnabbt ta över skötseln av dessa. 1 motionen framhålls bl. a. att nuvarandelagstiftning inte kunnat förhindra att grov vanvård kunnat pågå under lång tidoch ett utdraget rättsligt förfarande samt att de ändringar som gjorts itillståndslagen inte hjälper de hyresgäster som bor i fastigheter som redaninnehas av oseriösa ägare. Hyresgästernas-och kommunernas ställning bör därförenligt motionärerna stärkas, t. ex. genom ändringar i expropriations- ellerbostadsförvaltningslagen. Som motionärerna har påpekat är syftet med tillståndslagenatt säkerställa en god förvaltning av hyresfastigheter. 1 de fall enhyresfastighet ändå är i en olämplig innehavares hand och inte skötstillfredsställande finns möjligheter till ingripande enligt ett flertal lagar.Lagstiftningen på området kan sammanfattas enligt följande. Om en fastighetsägare brister i underhåll av sin fastighetså att hållfastheten äventyras, brandfara, sanitär olägenhet eller vanprydnaduppkommer, eller anordningar för bl. a. isolering, uppvärmning, sophämtning,tvätt och förvaring inte hålls i stånd, kan med stöd av 50§byggnadsstadgan och 16 § lagen om påföljder och ingripanden vid olovligtbyggande m.m. förelägga den försumlige ägaren att vidta nödvändiga åtgärder.Föreläggandet kan förenas med vite och föreskrift att, om föreläggandet inteföljs, åtgärderna kan bli utförda genom försorg på denförsumliges bekostnad. Beslut kan överklagas i den ordning som gäller förförvaltningsbesvär, dvs. till länsstyrelse, men beslutet BoU1984/85:12 13 kan ändå verkställas, om det bedöms nödvändigt. I de fall vanvården leder till sanitär olägenhet kan ävenmiljö- och hälsoskyddsnämnden ingripa med föreläggande. Sanktionerna är ävenenligt hälsoskyddslagen vite och utförande av nödvändiga åtgärder på fastighetsägarensbekostnad. Möjlighet finns att förordna om omedelbar verkställighet oavsettatt förvaltningsbesvär anförs. Om en hyresvärd inte fullgör sin underhållsskyldighetenligt hyreslagen får hyresnämnden på ansökan av berörd hyresgäst föreläggahyresvärden - vid behov vid vite - att avhjälpa bristen (åtgärdsföreläggande). Bostadssaneringslagen ger en kommun eller organisation avhyresgäster möjlighet att verka för att bostadslägenheter håller en godtagbarlägsta standard. Kommunen eller hyresgästorganisationen kan ansöka hos hyresnämndenom att en fastighetsägare skall föreläggas att rusta upp en bristfälliglägenhet (upprustningsåläggande) eller - om lägenheten har stora brister ochinte beräknas ge ekonomiskt utbyte efter upprustning - förbjuda att den vidareanvänds som bostad (användningsförbud). får förena ett upprustningsåläggandeeller användningsförbud med vite. Följs inte ett upprustningsåläggande fårnämnden i stället för att sätta ut vite besluta att ställa fastigheten undertvångsförvaltning enligt bostadsförvaltningslagen. Om tvångsförvaltning kanantas inte ge resultat, får kommunen väcka talan hos fastighetsdomstolen ominlösen av fastigheten. beslut kan överklagas hosbostadsdomstolen. Regler om särskild förvaltning av en fastighet finns somnämnts i bostadsförvaltningslagen, som kan sägas vara generellt tillämplig nären fastighet inte förvaltas på ett för de boende godtagbart sätt.Initiativrätten ligger även enligt denna lag hos kommunen och resp.hyresgästorganisation. kan besluta antingen om ettförvaltningsåläggande, varvid fastighetsägaren under viss minsta tid - - måste överlämna förvaltningen till en av honom själv utseddförvaltare, eller om tvångsförvaltning, i vilket fall nämnden själv utserförvaltare. Förvaltaren uppbär hyror och andra löpande intäkter och företrädermed viss begränsning fastighetsägaren i angelägenheter som rör fastigheten.Förvaltaren får också med hyresnämndens medgivande ta upp lån motinteckningssäkerhet i fastigheten. Kommunen kan åläggas att förskotteraförvaltararvodet. Kan en tillfredsställande förvaltning inte åstadkommas, fårkommunen väcka talan hos fastighetsdomstolen om inlösen. kan - omsärskilda skäl föreligger - förordna interimistiskt om tvångsförvaltning ochdess beslut träder i kraft utan hinder av att besvär anförs motbeslutet hos bostadsdomstolen. Även andra bestämmelser kan bli tillämpliga. Sålunda finnsdet möjlighet för en kommun att enligt förköpslagen förköpa en fastighet sombehöver rustas upp eller som behöver byggas om för att tillgodosebostadsförsörjningen eller något ändamål som anknyter till den. Vidare fårexpropriation ske för att försätta eller hålla en fastighet itillfredsställande skick när grov BoU1984/85:12 14 vanvård föreligger eller kan befaras uppkomma. Effektiviteten hos den gällande ordningen i de fall envanvårdad fastighet byter ägare har satts i fråga (se t. ex. BoU 1983/84:29 s.23). Principen är att ett utfärdat föreläggande - som i regel skall antecknas ifastighetsbok (eller inskrivningsregister) - gäller mot en ny ägare utan nyttbeslut, medan däremot ett beslut om vite måste sättas ut särskilt mot den nyeägaren. Regeringen har i proposition 1984/85:96 lagt fram förslag om enny viteslagstiftning. behandlar förslaget i betänkandet JuU1984/85:22. Förslaget innehåller regler bl. a. om löpande vite, vilket innebäratt ett vite bestäms till ett visst belopp antingen för en viss tidsperiodunder vilken föreläggandet inte följs eller, om föreläggandet avser enåterkommande förpliktelse eller ett förbud, för varje gång adressaten intefullgör förpliktelsen resp. bryter mot förbudet. Bestämmelserna föreslås bliintagna i en ny lag om viten, vilken skall bli tillämplig även i fråga om vitensom föreläggs enligt bl. a. lagen om påföljder och ingripanden vid olovligtbyggande m. m., bostadssaneringslagen och hälsoskyddslagen. Ett löpande viteavses gälla även mot en ny ägare, som förvärvat fastigheten genom köp, byteeller gåva, från tidpunkten för äganderättens övergång, under förutsättningatt anteckning skett i fastighetsboken (eller inskrivningsregistret).Löpande vite som avser skall endast få tas ut av den som varägare vid periodens början. Mot bakgrund av vad som har redovisats kan hävdas attdet i och för sig inte saknas möjlighet att med stöd av lagstiftningen ingripamot en fastighetsägare som vanvårdar sin fastighet eller i övrigt inte skötersina åligganden mot hyresgästerna. Tvärtom förefaller det som det i fleravanliga fall av brister i en fastighets förvaltning kan ske ingripandenparallellt enligt flera av de nämnda lagarna. Lagstiftningen är med andra orddelvis överlappande. Det finns dock enligt utskottets uppfattning en risk attsystemet uppfattas som svåröverskådligt av dem som det närmast berör. Det kanvara svårt för en kommun eller hyresgästorganisation att välja vilken form avingripande som säkrast och snabbast kan leda till avsett resultat. Det finnsockså delvis svårupptäckta skillnader i tillämplighetsområde mellan de nämndalagarna, som gör att en ansökan enligt t. ex. bostadssaneringslagen inte ledertill någon åtgärd mot en försumlig fastighetsägare, medan en ansökan omåtgärdsföreläggande enligt hyreslagen kanske skulle ha gjort det. Som framgåttprövas åtgärderna enligt de skilda lagarna av delvis olika instanser. Det kanleda till samordningsproblem för en kommun eller hyresgästorganisation som villingripa. Tidsutdräkten kan i 'Vissa fall bli avsevärd, särskilt om ettförfarande inleds enligt en av lagarna, men befinns böra fullföljas enligt enannan. Ett problem förenat speciellt med tvångsförvaltning är attdet - trots att förvaltaren'disponerar hyresinkomsterna - ofta saknas resurseratt genomföra nödvändiga upprustningsåtgärder eller t.o.m. att klara denlöpande fastighetsskötseln. Även om det finns möjligheter att intecknafastigheten, BoU1984/85:12 15 kan denna redan vara så belastad att någon ytterligarelånemöjlighet inte står till buds i praktiken. a. denna anledning kandet vara svårt för hyresnämnderna att finna personer eller företag som ärvilliga att åta sig tvångsförvaltningsuppdrag. Med hänvisning till dessa synpunkter finner utskottet attdet - som motionärerna föreslagit - är befogat med en översyn av denlagstiftning som syftar till att motverka undermålig förvaltning avhyresfastigheter. Enligt vad utskottet erfarit planeras ett arbete med ihuvudsak denna inriktning inom . Detta arbete kommer attinriktas på att samordna och förenkla bestämmelserna i främst de lagar somnämnts här ovan samt att göra grunderna för ingripanden mera klara. I arbetetkommer också att ingå att se över förfarandereglerna och de olikasanktionsbestämmelserna. Även resursfrågorna främst vid tvångsförvaltningkommer att beaktas liksom de resursfrågor som är förenade med ettinlösenförfarande. Mot bakgrund av det grundläggande ansvar som kommunernahar för bostadsförsörjningen är det enligt utskottets uppfattning naturligt attstor uppmärksamhet ägnas åt att ge kommunerna effektiva instrument tillingripande. Detta utesluter emellertid inte att det kan finnas anledning attpröva om i vissa fall även andra vägar kan leda till resultat. Även om sålunda ett arbete med en översyn av samordning m.m. av den i detta avsnitt behandlade lagstiftningen planeras, finns enligtutskottets mening skäl för att med anledning av motion 2132 (s) somsin mening ge regeringen till känna vad som här ovan har anförts. Ombildning av hyresrätt till bostadsrätt Enligt lagen om rätt tillfastighetsförvärv för ombildning till bostadsrätt, ombildningslagen, gäller atthyresgäster i en fastighet som innehåller fem eller fler lägenheter under vissaförutsättningar har rätt att genom en av dem bildad bostadsrättsföreningförvärva fastigheten framför annan köpare. Denna rätt gäller inte fastighetersom ägs av staten, kommun, kommunalförbund, allmännyttiga bostadsföretag elleraktiebolag som helt ägs av en kommun eller landstingskommun. Hyresgästernas rättigheter att förvärva fastigheten utövasgenom att den bostadsrättsförening som de bildat gör en intresseanmälan hosinskrivningsmyndigheten. Till anmälan skall fogas bl. a. ett intyg om attminst två tredjedelar av hyresgästerna i de uthyrda lägenheterna i fastighetenskriftligen har förklarat sig intresserade av en ombildning till bostadsrätt.Fastighetens ägare underrättas om intresseanmälan och han får därefter, sålänge anmälan gäller, inte sälja eller byta fastigheten utan att först hembjudadenna till hyresgästerna genom bostadsrättsföreningen. Om det är staten elleren kommun som skall förvärva fastigheten, behövs dock inte något hembud. En av hyresgästerna bildad bostadsrättsförening skallfatta beslut att förvärva den hembjudna fastigheten enligt vissa regler somfinns i 60a§ BoU1984/85:12 16 Beslutet skall fattas av hyresgästernai minst två tredjedelar av de uthyrda lägenheter som omfattas av förvärvet ochhyresgästerna skall vara medlemmar i föreningen. Beslutet är annars ogiltigt.Även vissa andra föreskrifter, bl. a. om ekonomisk plan, skall vara uppfylldaför att beslutet skall vara giltigt. För en bostadsrättsförening som äransluten till en folkrörelsekooperativ riksorganisation gäller kraven i 60a§bostadsrättslagen endast om förvärvet sker enligt reglerna i ombildningslagen.I andra fall av ombildning är alltså en sådan bostadsrättsförening undantagenfrån kravet på kvalificerad majoritet. 1 motion 1485 (c) såvitt nu är i fråga och 2801 (fp)yrkande 3 b begärs att undantaget för hyresfastigheter, som ägs av stat, kommunoch allmännyttiga bostadsföretag m.fl., från ombildningslagen skall upphävas. 1den förstnämnda motionen och i motion 2801 (fp) yrkande 3 c samt i motion 2707(m) yrkandena 1 och 2 det sistnämnda yrkandet såvitt nu är i fråga förs ocksåfram förslag om att regeln om kvalificerad majoritet skall upphävas så attenkel majoritet blir tillräcklig för ett ombildningsförvärv. 1 motion 2801 (fp)yrkande 3 c föreslås också att undantaget för folkrörelsekooperativa riksorganisationerskall utvidgas till att omfatta alla rikskooperativa och regionalaorganisationer. I motion 2707 (m) yrkande 2 såvitt nu är i fråga förs framförslag om att ombildningslagen ändras så att den omfattar fastigheter med tre- i stället för nu fem - eller fler lägenheter. I motion 2801 (fp) yrkande 1 begärs såvitt nu är i frågaett tillkännagivande i enlighet med vad som anförts i motionen ombl. a. vikten av att fler människor ges möjlighet att välja bostadsrätt somboendeform samt om s. k. kontorsbildade bostadsrättsföreningar. Liknande yrkanden behandlades av under våren1984, dels i bostadsutskottets betänkande BoU 1983/84:27 (s. 16), dels ilagutskottets betänkande LU 1983/84:16 (s.9). I det senare betänkandetbehandlades frågan om regeln i ombildningslagen om antalet lägenheter.Utskotten, som avstyrkte de då behandlade motionsyrkandena, hänvisade bl. a.till tidigare ställningstaganden främst i samband med att ombildningslagen ficksitt nuvarande innehåll . kan inte heller nu finna att några sådanaskäl har åberopats av motionärerna att det finns anledning att ändraförutsättningarna för ombildning eller göra några särskilda uttalanden.Utskottet avstyrker därför motionerna 1485 (c) såvitt nu är i fråga, 2707 (m)yrkandena 1 och 2 det sistnämnda yrkandet såvitt nu är i fråga samt 2801 (fp)yrkande 1 såvitt nu är i fråga samt yrkandena 3 b och 3 c. Även motion 2707 (m) yrkande 2 såvitt nu är i fråga omantalet lägenheter avstyrks med hänvisning till tidigare ställningstaganden. BoU1984/85:12 17 I två motioner berörs frågor omhembudsskyldighet och andra villkor för överlåtelse av bostadsrätter. Man kanhär skilja på villkor om återköp, dvs. en rätt för den som upplåtit enbostadsrätt att köpa tillbaka den, och villkor om lösningsrätt, dvs. en rättför upplåtaren att köpa bostadsrätten från den som förvärvat den av tidigareinnehavare. Enligt bostadsrättslagen är den som innehar en bostadsrätti princip oförhindrad att överlåta rätten till vem han vill. I praktikenbegränsas dock denna rätt av att bostadsrätten får utövas av den nye innehavarenendast om han antas till medlem av den bostadsrättsförening som äger denaktuella fastigheten (10 §) och av att överlåtelsen är ogiltig om förvärvareninte antas till medlem (13 §). Den nye bostadsrättshavaren får dock inte vägrasinträde i föreningen om han uppfyller de villkor som föreskrivs i stadgarna ochföreningen skäligen kan nöjas med honom som bostadsrättshavare (11§). Enligt 11a § bostadsrättslagen är sådana medlemskapsvillkor utan verkan som innebär attden som övertar bostadsrätten skall utses av någon annan än bostadsrättshavareneller godkännas i annan ordning än som enligt bostadsrättslagen gäller förinträde i en bostadsrättsförening. Enligt motiven är denna bestämmelse - sominfördes - ett förtydligande av gällande rätt för att motverkaatt olika modeller växer upp på marknaden som i praktiken innebär en skyldighetatt hembjuda bostadsrätten (prop. 1981/82:169 s. 60). I en bostadsrättsförenings stadgar kan föreskrivas attsärskilda grunder skall gälla för ersättning vid överlåtelse av bostadsrätt, t.ex. prisbegränsande villkor (44 § 8p.). Om stadgarna anger att det är enförutsättning för medlemskap att dessa föreskrifter följs, kan alltså en nybostadsrättshavare vägras inträde i föreningen. I praktiken torde sådana prisbegränsandevillkor vara sällsynta och skälet torde vara att efterlevnaden är svår attkontrollera. I fråga om bostadsrätter som avser lokaler finns i 14 §bostadsrättslagen en regel om att det i stadgarna kan tas in förbehåll attföreningen eller medlemmarna skall ha rätt att lösa bostadsrätten vid övergångtiU ny innehavare. I stadgarna skall i sådant fall också anges efter vilkagrunder ; ersättning för bostadsrätten skall bestämmas. För bostadsrätter somavser bostadslägenheter finns inte motsvarande bestämmelser. Anledningen har iförarbetena angetts vara att en bostadsrättshavare kan behöva överlåta sinbostadsrätt i syfte att genom byte skaffa sig en annan bostad (prop. Någon rätt för föreningen att lösa dessa bostadsrätter finns alltså inte,utan föreningens legala möjlighet att kontrollera till vem överlåtelsen av enbostadsrätt sker är inskränkt till att vägra medlemskap för en förvärvare sominte uppfyller föreskrivna medlemskapsvillkor i stadgarna. bostadsrättskommitté (Ju 1983:06) har - motbakgrund av uppgifter om starkt stegrade överlåtelsepriser på vissabostadsrätter - i uppdrag att se över bostadsrättslagen. Enligt vadbostadsministern anförde i 2 1984/85.19 saml. BoU1984/85:12 18 direktiven (Dir. 1983:34) till utredningen bör detövervägas en begränsning av bostadsrättshavarens rätt att fritt överlåta sinbostadsrätt. Som en möjlighet utpekas att införa regler om skyldighet atthembjuda bostadsrätten kombinerade med prisföreskrifter. Övervägas bör enligtdirektiven också bl. a. önskemål från kommunalt håll om ett starkt inflytande,t. ex. genom en rätt att föreskriva att bostadsföreningars stadgarskall ha ett visst innehåll. bostadsrättskommitté avger slutbetänkande imitten av . HSB är en bostadskooperativ organisation med syfte attbygga bostäder och hjälpa medlemmarna att förvalta dessa. Inom HSB finns över 3300 bostadsrättsföreningar. Bostadsrättsföreningarna är sammanslutna i lokalaekonomiska föreningar, i fortsättningen benämnda HSB-föreningar. De lokalaHSB-föreningarna sammansluts för hela landet i ek. HSB-föreningarna svarar för nyproduktion av lägenheter somskall upplåtas med bostadsrätt och bildar de bostadsrättsföreningar som behövsför ändamålet. Av för bostadsrättsförening framgår attmedlemmarna i bostadsrättsföreningen ursprungligen utgörs av HSB-föreningensamt ledamöter och suppleanter i dennas styrelse. När bostadsrättsföreningenbörjar upplåta bostadsrätter vidgas medlemskretsen med bostadsrättshavarna.Enligt mönsterstadgarna krävs för medlemskap i bostadsrättsföreningen att denbostadssökande först blivit medlem i . medlemmarutgörs, förutom av de personer som skrivit in sig i föreningen för att fålägenhet, av bostadsrättsföreningarna inom område samt av demsom tillhör dessa föreningar. Även för HSB-föreningarna finns detmönsterstadgar.