bet · G801KU36 · 1984-12-31 00:00:00 — 1978/79: 15) en rekommendation som skulle varavägledande vid upprättande av de gemensamma listorna. Enligt rekommendation bör vid de överläggningar som ägerrum mellan partierna eftersträvas proportionell fördelning av det totalaantalet utskottsplatser i enlighet med partiernas styrkeförhållanden i riksdagen.Om inte enighet kan uppnås beträffande frågan om i vilka utskott parti skallbli representerat när partiet med den förordade metoden inte erhåller platser isamtliga utskott ankommer det enligt rekommendationen på valberedningen attföreslå en lösning av den frågan. Valberedningen kan enligtrekommendationen även finna anledning att i vissa fall modifiera metoden föratt åstadkomma likartade majoritetsförhållanden i samtliga utskott. I det läge som uppkom efter valet kunde detinte träffas någon uppgörelse om vpk:s utskottsrepresentation enligthuvudprincipen i rekommendationen, varför ett valförfarande enligtbestämmelserna i 7:4 fick tillgripas vid utskottsvalen. Vpk, som i 1979 årsval hade erövrat 20 mandat, blev då utan utskottsplatser. Vid utskottsvalen1982 tillämpades med vissa mindre undantag huvudprincipen i rekommendationenfrån 1979. Vpk, som också val fått 20 mandat, blev representerat-i13 utskott. 1 sitt betänkande SOU 1972: 15 medförslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning övervägdegrundlagberedningen olika sätt att nå en lösning i fråga om de mindreriksdagspartiernas utskottsrepresentation. a. prövades att låta denproportionella fördelningen avse det sammanlagda antalet utskottsplatser, dvs.samma metod som förordas i den rekommendation som antog några årsenare. Beredningen stannade dock för att inte föreslå någon ändring i gällandeordning och förklarade sig därvid fästa avgörande vikt vid att de politisktrelevanta styrkeförhållandena i kammaren så nära som möjligt skulle komma attavspeglas i varje utskott och annat riksdagsorgan. Pä grund därav hade tankenpä en samtidig fördelning av samtliga utskottsplatser fått falla. KU1984/85:36 12 detta sammanhang att den funnit att den valmetod som ROanvisade, d'Hondts metod utan förbindelse med faktiskt kartellförbud, var denenda metod som garanterade att såväl ett parti med absolut majoritet i kammarensom två eller flera samverkande partier med kammarmajoritet kunde tillvinnasig majoritet i varje utskott. Den av talmanskonferensen tillsatta utredningenangående en allmän översyn av arbetsformer behandlade i sin slutrapport(förs. 1978/79:15) frågan om utskottens sammansättning. Utredningen studerade ettstort antal modeller för lösning av frågan om vpk:s utskottsrepresentation.Främst diskuterades två metoder varav den ena innefattade en proportionell fördelningav samtliga utskottsplatser. Den andra metoden gick ut på att med bibehållandeav nuvarande ordning för utskottsvalen medge rätt för orepresenterat parti iutskott att utse en observatör. Utredningen kunde efter slutligt övervägande av frågan omutskotlsre-presentation inte finna en helt tillfredsställande metod attsäkerställa önskemålet om sådan representation för samtliga partier somuppnått den s. k. fyraprocentsgränsen. Utredningen föreslog sålunda inte någonändring i gällande regler om utseende och val av utskott. 1 ställetbeslöt utredningen att lämna den rekommendation som tidigare omnämnts. I samband med grundlagsreformen behandlade utskottet (KU1973:26) ett motionsyrkande (vpk) om att varje partigrupp, motsvarande partisom vid riksdagsvalet fått av rösterna i hela landet, ägderätt att besätta en plats i varje utskotl. Det föreslogs också att antalet ledamöteri utskott skulle vara 17 och au platserna i övrigt skulle tillsättas proportionellt. I sitt av godkända betänkande avstyrkteutskottet motionsyrkandet och framhöll härvid att det föreliggande förslaget iallt väsentligt överensstämde med gällande ordning. Liksom grundlagberedningenoch departementschefen ansåg utskottet det inte vara påkallat att övervägagenomgripande ändringar i detta hänseende. Frågan togs åter upp i en vpk-motion vid 1976/77 årsriksmöte. Utskottet (KU 1976/77:36) uttalade bl. a. följande: Erfarenheterna av arbetet iriksdagsutskotten efter enkammarreformen visar att den beredning i utskott somriksdagsärendena underkastas har utomordentligt stor betydelse inte minst urinformationssynpunkt för de enskilda riksdagsledamöterna. Utskotten har tillsitt förfogande kvalificerad sekreterarpersonal som biträder utskotten medutredningar och föredragningar av ärendena. 1 ökad omfattning förekommer attupplysningar inhämtas utifrån genom remiss till myndigheter, organisationeretc, eller genom s.k. hearings inför utskotten. Genom de studiebesök utskottenföretar både inom landet och utomlands får utskotten värdefull information somhar stor betydelse för riksdagsarbetet. KU1984/85:36 13 Mot angiven bakgrund är detsjälvfallet av stort intresse för alla de i representerade partiernaatt delta i utskottsarbetet. Även från allmän synpunkt får det anses mindretillfredsställande att den nuvarande ordningen för val till utskott kan ledatill att parti helt ställs utanför utskottsarbetet. Det bör emellertid erinrasom att det tidigare i praktiken förekommit uppgörelser som gett allariksdagspartier utskottsrepresentation i förhållande till partiernas styrka.Ett sådant resultat har kunnat uppnås inom ramen för gällande regler. Enligt utskottet torde utredningen om riksdagensarbetsformer vara oförhindrad att ta upp frågor om bl. a. utskottenssammansättning till övervägande. Med hänvisning härtill avstyrker utskottetmotionsyrkandet. beslöt i enlighet med utskottets förslag. En motion (vpk) i samma ämne /riksdagavstyrktes med hänvisning till arbetsformsutredningens arbete (KU 1977/78:29). Vid 1978/gjordes den rekommendation somtidigare omnämnts. Frågan om partiernas utskottsrepresentation behandlades avriksdagen med anledning av motioner från vpk.Konstitutionsutskottet (KU 1983/84: 10) hänvisade till att frågan behandladesav en särskild arbetsgrupp inom utskottet. Motionerna besvarades medhänvisning härtill. Behandlingen i utskottets arbetsgrupp arbetsgruppför arbetsförhållandena i har pä utskottets uppdrag behandlatprinciperna för utskottens sammansättning. Arbetsgruppen har tillutskottet redovisat resultatet av de överläggningar som hållits i frågan. Utskottets arbetsgrupp har med hänvisning till dettidigare utskottsbetänkandet KU 1976/77:36 samstämmigt framhållit att detfinns ett starkt intresse av att samtliga riksdagspartier i så storutsträckning som möjligt skall kunna delta i den beredningsprocess som sker iutskotten. Arbetsgruppen har också betonat det värde som en så bredutskottsrepresentation som möjligt har för kammarens arbete. Detta arbeteunderlättas givetvis av att de yrkanden som framställs varit föremål förberedning i utskotten. Förutom intresset av en så bred utskottsrepresentation sommöjligt har i de överläggningar arbetsgruppen haft emellertid även framhållitsvarje riksdagsledamots intresse av att få delta i utskottsarbetet. En lösningsom skall tillgodose de mindre partiernas intresse av utskottsrepresentationbör, har det gjorts gällande, inte få en sådan utformning att utsikterna för enledamot att få utskottsplats blir förminskade om ledamoten tillhör ett störreparti än ett mindre. En annan fråga gäller förhållandet att sammansättningen iutskotten skall återspegla de politiskt relevanta styrkeförhållandena iriksdagen. Detta har kommit till uttryck bl. a. i en undantagsregel i den avriksdagen är 1979 beslutade rekommendationen rörande fördel- KU1984/85:36 14 ningen av utskottsplatserna. Undantagsregeln gör detmöjligt för valberedningen att kunna ta hänsyn till att majoritetssidan ikammaren skall kunna få majoritet i samtliga utskott. Vidare har inomarbetsgruppen bl. a. framförts synpunkten att en eventuell förändring igällande system för utskottsrepresentation skall ske med hänsynstagande tillatt dagens parlamentariska situation med fem riksdagspartier kan,komma attförändras . Arbetsgruppen har inte kommit fram till någon samstämmiguppfattning av hur frågan skall kunna lösas. Enligt arbetsgruppen skulle enlösning som syftar till att tillgodose alla de olika intressen som gör siggällande kräva betydande förändringar i utskottsorganisationen. 1 detta sammanhang har arbetsgruppen sett på hur frågan omde mindre partiernas utskottsrepresentation är tillgodosedd i andra nordiskaländer. Det system som tillämpas i är enligt arbetsgruppens mening ettintressant exempel på ett system som medför en garanti för mindre partier attvara representerade i utskottsarbetet som det också skapar utrymmeför samtliga ledamöter att kunna delta i utskottsarbetet. Överfört till svenskaförhållanden skulle det norska systemet - bl. a. med hänsyn till att antaletledamöter i den svenska är avsevärt större än i - enligtarbetsgruppens uppfattning kräva förändringar som förutsätter en omprövning avde principer som ursprungligen drogs upp av grundlagberedningen och som liggertill grund för gällande utskottsorganisation. Arbetsgruppen har inte ansett det ligga inom dess uppdragatt i förevarande sammanhang ta ställning till den vidsträckta frågan omstörre förändringar i utskottsorganisationen. Arbetsgruppen har dock pekat påatt frågan om utskottsorganisationens utformning har ett samband med folkstyrelsekommitténsarbete. Större garantier än för mindre partiersutskottsrepresentation kan således enligt arbetsgruppen inte tillskapas inomramen för den nuvarande utskottsorganisationen utan att detta måste gå ut överandra intressen som enligt vad som redovisats tidigare gjorts gällande inomarbetsgruppen. Det blir då ytterst fråga om vilken vikt man vill tillmäta deolika intressena. Arbetsgruppen har inte kommit fram till någon samstämmiguppfattning om att intresset av en garanterad utskottsrepresentation för mindrepartier skulle väga tyngre än andra motstående intressen. Utskottsminoritets rätt att begära utredning, m. m. Frågan om tillämpningen avbestämmelserna i 4: 10 om en utskottsminoritets rätt att få till ståndytteriigare utredning tas upp i tre motioner från den allmänna motionstiden iär. Samma fråga har varit föremål för intresse italmanskonferensen. Genom beslut i protokoll hartalmanskonferensen KU1984/85:36 15 hänvisat frågan till konsfitutionsutskottet för prövning.Utskottet har med anledning härav i årets granskning (KU 1984/85: 35) gjort enundersökning av utskottens praxis när det gäller remittering av lagförslag tilllagrådet. 1 motion 1984/85: 288 av m. fl. (c) anförsbl. a. att det inträffat att majoriteten iolika utskott utan att kunna ange några andra skäl än brådska har avslagitminoritetens krav på t. ex. lagrådsgranskning av propositioner som regeringeninte låtit passera lagrådet. Den praxis som enligt motionärerna håller på attetableras överensstämmer, menar motionärerna, inte med intentionerna bakom gällandebestämmelser; den leder till sämre beredning av viktiga lagförslag och den gerupphov till formstrider av ett slag som helst bör undvikas. Motionärernaföreslår ett tillägg till RO 4:10 som innebär krav på utförlig redovisning frånmajoritetens sida av de skäl som föranlett avslag på ett minoritetskrav omutredning i ett ärende. Dessa skäl skall enligt motionen redovisas i detbetänkande som sedan avges i ärendet (motionens yrkande 2). I motion 1984/85:393 av och (båda fp) kritiseras tillämpningen av RO 4: 10 frän i huvudsak sammautgångspunkter som i motion 288. Motionärerna i motion 393 anser attbestämmelsens tillämpning måste ses över och att bestämmelsen skall ändras såatt den kan uppfylla sitt syfte. Enligt motionärerna bör det lämpligen uppdrasåt folkstyrelsekommittén att utreda frågan och föreslå erforderliga ändringar. 1 motion 1984/85:452 av m.fl. (m) tas uppfrågan om tillämpningen om RO 4: 10 med betoning på en minoritets möjlighet attfå ett ärende lagrådsbehandlat (yrkande 2). Enligt motionen finns det anledningför folkstyrelsekommittén att se över bestämmelserna vad gäller lagrådsremiss.Riksdagsordningen bör enligt motionen också kompletteras med andra former av minoritetsskydd.Exempel på detta är enligt motionen att en minoritet ges rätten att skjuta enfrågas avgörande framåt i tiden. För beslut i vissa frågor kan sålunda enligtmotionärerna föreskrivas att kvalificerad majoritet erfordras. Eftersom fråganom minoritetsskydd finns med i direktiven till folkstyrelsekommittén utgårmotionärerna från att denna utarbetar konkreta förslag som är ägnade att stärkaminoritetsskyddet i författningen. Vidare anser motionärerna att den rätt fören minoritet att begära folkomröstning i grundlagsfråga som finns börutsträckas till frågor som rör den enskildes fri- och rättigheter.Folkstyrelsekommittén bör enligt motionen närmare utreda hur en avgränsningkan ske. Gällande ordning, m.m. Enligt RO 4: 10 kan utskott begärain upplysningar och yttranden från statliga myndigheter. Om minst en tredjedelav ledamöterna i ett utskott vid behandlingen av ett ärende begär det, skallutskottet föranstalta om sådan utredning, såvida det icke finner att därmedförenat dröjsmål med' ärendets behandling skulle leda till avsevärt men. KU1984/85:36 16 Möjligheten för enutskottsminoritet att få till stånd utredning inom utskottet tillkom påinitiativ av grundlagberedningen. Beredningen framhöll att frågan om enminoritets rätt att påfordra viss utredning inom ett utskott knappast var någotpraktiskt viktigt problem i den svenska eftersom minoritetens kravpå sakupplysningar brukade beaktas av majoriteten. Från principiell synpunktansåg dock beredningen betydelsefullt att det skapades garantier för attrimliga krav från minoriteten på ytteriigare belysning i sak av ett ärendekunde tillgodoses. Den främsta invändningen mot en obetingadminoritetsbefogenhet var enligt grundlagberedningen att det kunde bli svårt attvärja sig mot risken för förhalning av ett ärende. Emellertid kunde frånvaronav en sådan befogenhet, menade beredningen, svårligen kompenseras genom höjdaanslag till partigrupperna eller genom utbyggnad av upplysningstjänsten, i allsynnerhet när det var fråga om kompletterande uppgifter i ett propositionsärende. Utskottsmajoritetens möjlighet att motsätta sig utredning,om denna medför dröjsmål med ärendets handläggning i och dettadröjsmål leder till avsevärt men, skulle enligt grundlagberedningen vara enspärr mot missbruk. Avsevärt men kunde enligt beredningen föreligga t. ex. närett brådskande och viktigt beslut försenades. För det fall att en framställning från en minoritet omyttrande inte skulle vidarebefordras av utskottet till myndigheten därför attobehörigt dröjsmål skulle bli följden, borde utskottet enligtgrundlagberedningen sedermera i betänkandet i ärendet ange skälen för dettasitt ställningstagande. Med stöd av RO 4:10 kan ett riksdagsutskott också beslutaom lagrådsremiss. Grundlagberedningen ansåg att minoritetsbefogenheten inteskulle omfatta lagrådsremisser. Härvid hänvisade beredningen till att lagrådetskompetens sträckte sig över hela lagstiftningsfältet och att däriör en befogenhetockså för en minoritet att påkalla lagrådets bistånd skulle kunna leda till enoacceptabel ökning av lagrådets arbete. Grundlagberedningens förslag om attbegränsa minoritetsbefogenheten beträffande lagrådsremisser blev dock integenomfört. Pä initiativ av rättighetsskyddsutredningen (SOU 1978: 34)genomfördes fr.o.m. den nya regler om remittering av lagförslagtill lagrådet. Möjligheten för en utskottsminoritet att få till ståndlagrådsremiss betraktades av rättighetsskyddsutredningen vid sidan avregeringens skyldighet att motivera varför lagrådet ej hörts som en garantiför att de nya reglerna om lagrådsremiss skulle tillämpas lojalt. Beträffande folkstyrelsekommitténs fortsatta arbeteframgår av direktiven att kommittén är oförhindrad att ta upp frågor som rörminoritetsskydd och att även göra en allmän översyn avfolkomröstningsinstitutet. KU1984/85:36 17 Rätt att kalla till utskottssammanträde Enligt motion 1984/85:670 av KjellMattsson (c) och () bör det övervägas en ändring i RO i syfteatt bereda en minoritet i utskottet möjlighet att få till stånd ettutskottssammanträde. Som skäl för en sådan ordning anför motionärerna att detkan uppstå en situation där en utskottsordförande har en annan uppfattning änvissa av utskottets ledamöter om det nödvändiga eller lämpliga i att kalla tillsammanträde . Ett förslag till lagändring bör enligtmotionärerna kunna utformas av . Enligt gällande regler sammanträderutskott första gången på kallelse av talmannen. Däreftersammanträder utskott på kallelse av ordföranden (4.11.1). 1 motion 1984/85:2340 av BengtWesterberg m.fl. (fp) hemställs om en ändring i RO 4: 12 av innebörd att s.k.utskottsutfrågningar skall vara offentliga om det begärs av minst en tredjedelav utskottets ledamöter (yrkande 2). Gällande ordning, m. m. Gällande bestämmelser i 4: 12innebär att utskottssammanträden vid vilka förekommer s. k. utfrågningar ilikhet med andra utskottssammanträden skall äga rum bakom stängda dörrar.Enligt folkstyrelsekommitténs direktiv är kommittén oförhindrad att ta uppdenna fråga. Behandling av motioner i Frågor rörande riksdagensbehandling av motioner tas upp i motionerna 1984/85:933 och 934 av GunnarBiörck i (m). 1 den förstnämnda motionen diskuteras förhållandet att andel av de motioner som väcks i leder till avslag. Det gällerfrämst de under den allmänna motionstiden väckta motionerna. Enligt motionenbör det övervägas ätgärder i avsikt att göra behandling av motionermera seriös och konstruktiv. I den andra motionen framhåller motionären att dennuvarande allmänna motionstiden, den 10-den 25 januari, medför en anhopning avmotioner, som vållar kammarkansli, utskott och tryckeriservicen betydande pro- 2 1984/85. KU1984/85:36 18 Behandlingen av ett mycket stort antal av dessamotioner uppskjuts till höstriksdagen. Enligt motionen kunde övervägas enuppdelning av motionstiden så att av vårsessionen hadeallmän motionstid beträffande frågor i vilka ett riksdagsbeslut skulle inverkapå den statsbudget, som skall fastställas av . Motioneri frågor som icke har ekonomisk betydelse för budgetarbetet av vårsessionen, men då endastför att kunna tryckas och handläggas inomutskottskanslierna. Enligt motionären bör uppdra ättalmanskonferensen att överväga de åtgärder som aktualiserats i motionerna. Frågor rörande motionsrätten ochmotionsbehandlingen i ingår i uppdraget för folkstyrelsekommittén. Kommittén har i det tidigare omnämnda delbetänkandetredovisat en statistik över utvecklingen av antalet motioner underenkammarriksdagens tid. Statistiken visar pä en stigande tendens från valperiodtill valperiod. När det gäller under allmän motionstid väckta motioner harantalet väckta motioner uppgått till mer än 2000 motioner,något som inte inträffat tidigare, inte ens under det sista i envalperiod. Vid den allmänna motionstiden avlämnades motioner. Kommittén framhåller att den fria motionsrätten är ettkaraktäristiskt inslag i arbete. Man bör därför, menar kommittén,undvika att införa några begränsningar i denna rätt. Enligt kommitténsuppfattning finns det emellertid anledning att se med viss oro på utvecklingenpå molionssidan. Särskilt i utskottsarbetet är motionsbehandlingen en betungandedel, som tar i anspråk mycket tid och resurser. Det finns därför anledning förledamöter och partigrupper att överväga om avslagna motioner behöver upprepasoch om flera motioner av samma innehåll behöver väckas av motionärer inom sammapartigrupp. Ledamöter och partigrupper bör också avstå frän att försöka"tänja ut" följdmotionsinstitutet. En följdmotion som väcks måstealltid kunna hängas upp pä ett förslag i en proposition. Vissa åtgärder som kommittén föreslagit inom ramen förförsöksverksamheten har beröring med motionsbehandlingen. Kommittén äroförhindrad att pröva frågor rörande motionsbehandlingen också i sittfortsatta arbete. Av kommitténs delbetänkande framgår att kommittén kommer attta upp frågan om mera genomgripande förändringar i arbetsrytm.Kommittén nämner i detta sammanhang bl. a. tidpunkten för avlämnandet av defristående motionerna. KU 1984/85:36 19 Ändring av namn på riksdagsutskott En ändrad benämning påtrafikutskottet till kommunikationsutskottet föreslås i motion 1984/85:811 avGörel (). Som skäl för ändrad benämning anför motionärerna bl. a.bättre överensstämmelse med utskottets ansvarsområde. skulle också enligt motionären stämma bättre överensmed benämningen på motsvarande utskott i andra länders parlament. behandladehösten denna fråga med anledning av en motion som väckts av sammamotionär. Utskottet (KU 1984/85:11) avstyrktemotionen. Rätten att disponera riksdagsmandat I motion 1984/85:937 av GunnarBiörck i (m) tas upp frågan om ledningen för ett parti skall kunna göragällande att någon som valts till riksdagsledamot eller som senare kanifrågakomma som ersättare för sådan av hänsyn till partiet bör träda tillbakatill förmån för annan, som i valet röstmässigt placerats efter honom ellerhenne. Motionären framhåller att gällande regler i regeringsformen inte är heltklara i detta hänseende och att folkstyrelsekommittén bör få i uppdrag attutreda frågan vidare. Grundläggande bestämmelser omriksdagens bildande och riksdagsledamots ställning finns i 3 och 4 kap.regeringsformen. Av betydelse i sammanhanget är bi.a. Enligt3 kap. 7 § fördelas mandaten i mellan partier. Med parti avses därvidvarje sammanslutning eller grupp av väljare som uppträder i val under särskildbeteckning. För varje mandat som ett parti har erhållit utses enligt 3 kap. 9 §en riksdagsledamot samt ersättare för honom eller henne. Förfarandet reglerasnärmare i vallagen. I 4 kap. 7 § regeringsformen anges hur en riksdagsledamoteller ersättare lämnar sitt uppdrag . medgivandekrävs därvid utom i de fall då ledamoten eller ersättaren antingen förklaratsobehörig av valprövningsnämnden eller skilts från uppdraget av domstol. Utskottet behandlade medanledning av en väckt motion frågan om sambandet mellan mandat och parti. Dendå aktuella motionen syftade närmast till en lagändring som skulle förhindraatt en person som KU1984/85:36 20 valts in för ett visst parti byter partimen ändå sitter kvar på sitt f. d. partis mandat. Utskottet uttalade medanledning av motionen att det svenska valsystemet utmärks av att väljarnaröstar på parU snarare än på person. Varje mandat är emellerfid, framhöllutskottet, knutet till en viss individ. Ingen ledamot av kan därförutom i vissa undantagsfall tvingas att mot sin vilja frånträda sitt mandat. 1 sin partimotion 1984/85:452föreslår moderata samlingspartiet att skall besluta att uttala attfyraåriga mandatperioder och skilda valdagar för riksdags- och kommunalval börinföras (yrkande 1). tar i sin motion 1984/85:2340 upp vissa frågorsom det enligt partiet är angeläget att folkstyrelsekommittén skall prioriterai sitt arbete (yrkande 1). Det gäller frågor om den gemensamma valdagen,mandatperiodernas längd och frågan om personval. Partiet anger som sin grundinställningatt valen till och de kommunala församlingarna bör ske vid olikatillfällen och att mandatperioden bör förlängas till i båda fallen.Vidare anser att ett ökat inslag av personval i valsystemet ärangeläget. Enligt motionen bör som sin mening ge regeringen tillkänna vad som anförts i motionen. I en partimotion kommunisterna,1984/85:817, tas upp frågan om 4-procentsspärren vid riksdagsvalet. Enligtmotionen bör som sin mening ge regeringen till känna att pågåendeutredningsarbete bör ha inriktningen att den nuvarande 4-procentsspärren vidval till slopas. Enligt folkstyrelsekommitténsdirektiv är det en central uppgift för kommittén att utreda förutsättningarför en förlängning av mandatperioderna. Kommittén bör enligt direktiven försökaskapa förutsättningar för att det skall bli möjligt att uppnå bred politiskenighet i frågan. Också frågan om den gemensamma valdagen, som enligtdirektiven har samband med den förstnämnda frågan, skall behandlas avkommittén. Beträffande frågan om personval är det enligtfolkstyrelsekommitténs direktiv naturligt att denna fråga och frågan omvalkretsarnas storlek tas upp till förnyat övervägande.