bet · G801TU6 · 1984-12-31 00:00:00 — med förslag till lag om ändring i lagen (1976:633) omkungörande av lagar och andra författningar, m. m. 1984/85:6) I betänkandet behandlas till enbörjan vissa i propositionen framlagda förslag till ändringar i lagen(1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar samt i lagen(1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter om trafik, transporter ochkommunikationer. Innebörden av förslagen - som utskottet tillstyrker - ärfrämst all trafiksäkerhetsverkets beslut om vissa hastighetsbegränsningar inteskall behöva kungöras i verkets författningssamling. Besluten skall i ställettas in i de särskilda liggare med lokala trafikföreskrifter som förs avkommunerna. Vidare behandlas vissa i propositionen framlagda förslagtill ändringar i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift och fyra motioner,vari yrkas avslag på förslaget att tingsrätterna i fortsättningen skall varasista instans i ärenden om felparkeringsavgift. Yttrande över propositionen i denna del och motionerna haravgivits av justitieulskoltel, som förordar att frågan övervägs på nytt iregeringskansliet. gör samma bedömning och avstyrkerregeringens förslag i ifrågavarande del. Tidpunkten för de nya lagarnas ikraftträdande föreslås bliändrad frän till . I betänkandet hemställs slutligen att lämnarutan erinran vad som i propositionen anförs om alt verkställigheten avriksdagens beslut om mopedregistrering bör anstå t. v. I proposition 1984/85:6 föreslårregeringen () att anta de genom propositionenframlagda förslagen till 1. lag om ändringi lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar, 2. lag om ändringi lagen (1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter om trafik,transporter och kommunikationer, 3. lag om ändringi lagen (1976:206) om felparkeringsavgift. Vidare bereds tillfälleatt la del av vad föredragande departementschefen har anfört om registreringav mopeder. 1 1984/85.15 saml. TU1984/85:6 2 I propositionen föreslås regeringenfå bemyndigande all föreskriva att en myndighets beslut om högsta tillåtnafärdhastighet inte behöver kungöras enligt lagen (1976:633) om kungörande avlagar och andra författningar. Vidare föreslås att tingsrätterna ifortsättningen skall vara sista instans vid prövning av beslut omfelparkeringsavgift enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgift. Slutligenförordas att verkställigheten av beslut om mopedregislrering får anstå. om ändring i lajjen (1976:633) om kungörande av lagaroch Häl igenom toicskiivs alt 2 och9S?i lagen ( 1976:633) om kiingoiandc a\ lagai och andra rorlanningar' skall hanedan angivna lydelse. I fräga om andra ("örfatiningar än lagar gällL-r all4-'-)! }>i inte lillämpas pa en loifallning 1. som pä grund av sekreicsslagen (1980: 100) inte lärlämnas iii till envar eller 2. som endast legleiar en statlig myndighets inreröiluillaiulcn eller förhållandet mellan statliga m\iidighcler inbördes, loiiitsait all röifaitning- en inte innehåller n;igot som kan vara av väseniligi intresse för uionistaen- de eller för berörda arheistagares eller uppdiagstagaies rattsställiiiiig. Regeringen fär löreskriva att lo- Regeringen tär löieskiiva kalaIrafiktöreskrilter inte behöver lokala trafiklöreskiiricr inte behö- kungöras pä del sätt som anges i ver kungöras pä del sätt som anges 9S. (/<7.v (III föreskrifterom högsta tilluiiuifiirdhastiglu-i inte behöver kungöras f>u del salt som anges i 6 ii. 9S Förtäiining som besliiias av läns- Förlattningsom heskiias a\ läns styrelse eller av annan regional el- styrelseeller av annan regional el ler lokal statlig inyndighei som är lerlokal statlig nnndighei som är underordnad regeringen och ej till- underordnadregeringen och oj till hör försvarsmakten skall kungöras i hörtörsvarsniakicn skall kungöras i författningssamlingen tor det län röitättninyssamlinyenför det län inom vilket myndigheten har sitt inom vilketmyndigheten har sitt sitte. Dcisiim/iui slall gä/Ill hciraj- säte.Länets lörraliDingssainling jande jörfuiining som besliiias av utgesgenom försorg. ' Lagen omtryckt I98i: 1254. TU1984/85:6 3 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse skogs\'årdsstyrelse. Gör utomordentliga förhållanden detpåkallat kan regeringen medge att författning som avses i första stycketkungöres pä annat sätt än i liineis förtaltningssamling. Om kungörande av författning som beslutas av regionaleller lokal myndighet som tillhör försvarsmakten beslutar regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1975:88) med bemyndigande attmeddela fureskrifter om trafik, transporter och kommunikationer Härigenom föreskrivs alt IS lagen(1975:88) med bemyndigande alt meddela föreskrifterom trafik, transporter ochkommunikationer' skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse \f Regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter somavses i 8 kap. 3 eller 5 S regeringsformen, om föreskrifterna gäller 1. befordran i spårbunden trafik somär avsedd för allmänheten, 2. sådan befordran i vägtrafik somombesörjes av järnvägsföretag till komplettering av eller som ersättning förjärnvägsbefordran som avses under 1, 3. säkerheten i spårbunden trafikeller ordningens upprätthållande i samband med sådan trafik, 4. postbefordran ellertelekommunikationer, 5. rätt att driva sjöfart inomSveriges sjöterritorium med utländskt fartyg. 6. trafikregler eller säkerhetsanordningarför sjötrafiken inom Sveriges sjöterritorium eller för sjötrafiken med svenskafartyg, sjöflygplan och svävare utanför Sveriges sjöterritorium, 7. skeppsmätning, 8. trafik pä väg eller i terräng. 9. fordons beskaffenhet ochutrustning, 10. registreringeller annan kon- 10. registrering eller annan kon troll av fordon, troll av fordon, skyldighet jör kommunerna all tillhandahålla föreskrijter och ' Lugen omtryckt 1978:23.1. - Senaste lydelse 1982: lf.7. TU1984/85:6 4 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse andra uppgifter som rör Jörhällan-dena i trafiken, 12.rik.sjärdtjänst. Regeringen bemyndigas att meddelaföreskrifter om avgifter för granskning eller kontroll enligt bestämmelse somavses i första stycket 3, 9 eller 10. Regeringen bemyndigas också att beslutaföreskrifter om avgifter för farledsverksamheten samt om avgifter förskeppsmätning och avgifter för tillstånd enligt första stycket 5. Denna lag träder i kraft den . Lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift Härigenom föreskrivs alt I. 4, 10 och II SS lagen (1976:206) omfelparkeringsavgift' skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse FöresUigen lydelse IS-Regeringen fär förordna altdenna lag skall tillämpas i fräga om överträdelser av föreskrifter som rörparkering eller stannande av 1. fordon som är upptagna ibilregistret eller motsvarande utländska register. 2. fordon som är upptagna i detmilitära fordonsregisirel. 3. fordon som brukas med stöd avsaluvagns-, turistvagns-, exporlvagns-eller inlerimslicens, omöverträdelsen inte är belagd med straff. Vad son] sägs i lagen om ägareav.fordon gäller, i fråga om fordon som brukas med stöd a\' licens som anges13, licensinnehavaren. 3S Regeringen fär ange det högstaoch del lägsta belopp som felparkerings-avgifier får fastställas till. Beloppenfär därvid varieras med hänsyn lill skilda slag av parkeringsöverträdelser. Altbeloppet höjs i vissa fall framgår av 6S andra stycket. / de kommuner som svarar för Avgiftens belopp fastställs av re- tnijikövervakning enligt lagen gcringen eller den myndighet eller (1964:321) om trajik- kommun som regeringen besläin-övervakning Jästställer kommun- mer. fullmäktige felparkeringsavgiftens belopp. Iandra kommuner fästställs beloppet av . ' Lagen omtryckt 1981: 142. -Ändringen innebär att andra stycket upphävs. Den som när överträdelsen skedde var antecknad somfordonets ägare i register som avses i 1 S är ansvarig för attfelparkeringsavgif-ten betalas. Detta gäller dock ej om omständigheterna gördet sannolikt att fordonet har frånhänts honom genom brott. Fordonets ägare (iiisviirar för alt felparkeringsavgiftenbetalas. Agaren ansvarar dock inte om omständigheterna sannolikt attfordonet frånhänts honom genom brott. Medfordonets ägare a\ses 1. den som när överträdelsen skedde var anteckiuid som fordo nets ägare i något av de register som avses i 1 § 1 eller 2 eller 2. ifråga om fordon som brukas med stöd av licens som anges i I S 3, den som vid samniti lid innehade licensen. Beslut enligt 9S som innebär alt betalningsansvaret undanröjts får inte överklagas. Andra beslut enligt 9 får överklagas genom besvär hos den tingsrätt inom vars domkrets överträdelsen har ägt rum. Vid prövning av besvären tilliimpas lagen (1946: 807) om handläggning av domstolsärenden om ej annat anges i denna lag. Därvid giiller i fråga om besvär vad i den lagen sägs om ansökan. Besvär skall dock alltid anföras skriftligen. Tingsrättens beslut får inte överklagas. Mot beslut enligt 9S som innebäratt betalningsansvaret undanröjts får talan ej föras. Talan mot annat beslut enligt 9S föres genom besvär hosden tingsrätt inom vars domkrets överträdelsen har ägt rum. Vid prövning avbesvären tilliimpas lagen (1946: 807) om handliiggning av domstolsärenden omej annat anges i denna lag. Därvid gäller i fråga om besvär vad i den lagensägs om ansökan. Besvär skall dock alltid anföras skriftligen. Talan mot tingsrätts beslut föres genom besvär ihovrätten. Mot hovrätts heslut tår talan ej föras. / tingsrätt och hovrätt för allmän åklagare det allmännastalan. Vid tingsrätten för allmän åklagare det allmännas talan. Denna lag träder i kraft den 1januari 1985. 1 fråga om överträdelser som skett före ikraftträdandet gälleräldre bestämmelser. ' Ändringen innebär bl. a. all fjärde stycket upphävs. 1'1984/85.15saml. TU1984/85:6 6 I motion 1984/85:36 av . (c) yrkas att avslår regeringens förslag till ändring av 10 §första och tredje styckena saml 11 § lagen (1976:206) om felparkeringsavgift. I motion 1984/85:37 av KarinAhriand och (båda fp) yrkas att beslutar avslåpropositionen i den del som gäller 10 § och 11 § i lag om ändring i lagen(1976:206) om felparkeringsavgift. I motion 1984/85:38 av AllanEkström (m) yrkas att avslår den föreslagna ändringen av 10 § lagenom felparkeringsavgift. I motion ,1984/85:39 av RolfClarkson m. fl. (m) yrkas att avslår propositionen, i vad avser den däriföreslagna ändringen av 10 § lagen om felparkeringsavgift. Över propositionen, såvitt gäller10 och 11 §§ i förslaget till lag om ändring i lagen om felparkeringsavgift,samt de med anledning av propositionen väckta motionerna i motsvarande del, haryttrande avgivits av juslitieutskot-tet (JuU 1984/85:1 y). Se bilaga till dettabetänkande (s. 13-24). 1 Kungörandelagen och bemyndigandelagen Enligt vägtrafikkungörelsen(1972:603), VTK, får länsstyrelserna, kommunerna och () besluta om vissa hastighetsbegränsningar. För länsstyrelsernas ochkommunernas beslut gäller att de skall meddelas genom lokalatrafikföreskrifter, vilka tas in i särskilda liggare som förs av kommunerna.För TSV:s beslut gäller - fill följd av ett stadgande i lagen (1976:633) omkungörande av lagar och andra författningar (kungörandelagen) - att de skallkungöras i en av verket utgiven författningssamling. Av vägmärkesförordningen(1978:1001) följer vidare att såväl länsstyrelsernas som kommunernas och TSV:sbeslut om hastighetsbegränsningar skall tillkännages med vägmärken. I propositionen föreslås att TSV:s beslut omhastighetsbegränsningar inte skall behöva kungöras i verketsförfattningssamling. Besluten bör i stället inlemmas i del system förtillkännagivande som gäller för lokala trafikföreskrifter, dvs. tas in i desärskilda liggare som förs av kommunerna. Enligt föredragande departementschefen har det intemedfört några problem från rättssäkerhetssynpunkt att lokala trafikföreskrifterom hastighetsbegränsningar inte kungörs i nägon författning. Allmänhetensbehov av information om gällande hastighetsbegränsningar torde - framhållerföredraganden - tillgodoses genom vägmärkena. I sammanhanget erinras om att TU1984/85:6 7 straffrättslig påföljd enligt VTK - för den somöverskridit en beslutad färdhastighet - kan utgå endast om beslutettillkännagivits med vägmärke. I propositionen erinras vidare om alt regeringen i lagen(1975:88) med bemyndigande all meddela föreskrifter om trafik, transporter ochkommunikationer (bemyndigandelagen) har tillerkänts en rad befogenheter påtrafiklagstiftningens område. Nägot direkt bemyndigande att föreskriva skyldighet förkommunerna att föra liggare över trafikföreskrifter har emellertid intelämnats. Mot bakgrund av den utvidgade skyldighet i detta avseende som förordasi propositionen föreslär regeringen alt den fär ett sådant bemyndigande. Utskottet har ingen erinran mot delsålunda föreslagna nya förfarandet för all meddela irafiksäkerhelsverkelsbeslut om hasfighetsbegränsningar. Delsamma gäller de förslag lill ändringar ikungörandelagen och bemyndigandelagen som läggs fram i propositionen och somavser det nya förfarandet. Regeringens förslag i övrigt till ändringar ikungörandelagen och bemyndigandelagen har inte heller givit utskottetanledning till erinran, varför även dessa förslag tillstyrks. Tiden fram lill den i de båda lagförslagen angivnatidpunkten för ikraftträdanden - - synes dock utskottetalltför knapp. Ikraftträdandena bör därför bestämmas lill . 2 Lagen om felparkeringsavgift Genom lagen (1976:206) omfelparkeringsavgift avskaffades bötesstraffet för - eller avkriminaliserades -flertalet parkeringsförseelser och ersattes av en felparkeringsavgift.Bestämmelser om rättelse av felaktiga beslut om felparkeringsanmärkningar ochom fullföljd av talan mot beslut om betalningsansvar för felparkeringsavgifterfinns i lagens 8-11 §§. Bestämmelserna innebär i korthet följande. Anser en fordonsförare eller -ägare att enparkeringsanmärkning inte hade bort meddelas, får han ansöka om rättelse hospolismyndigheten. Om denna ansökan bifalls, skall polismyndigheten undanröjabetalningsansvaret. Beslut med anledning av en ansökan om rättelse kan inteöverklagas. Fordonsägaren kan också skriftligen hos polismyndighetenbestrida betalningsansvaret. Detta gäller även om han har fått avslag på enansökan om rättelse. Han skall då ange grunden för bestridandel.Polismyndigheten verkställer den utredning som behövs. Om det beslut sompolismyndigheten meddelar med anledning av bestridandet innebär att betalningsansvaretundanröjs, kan beslutet inte överklagas. I annat fall får beslutet överklagas TU1984/85:6 8 genom besvär i tingsrätten. Tingsrättens beslut kan i sintur överklagas genom besvär i hovrätten. Allmän åklagare för det allmännastalan i tingsrätt och hovrätt. I proposition 1975/76:106 med förslag till lag omfelparkeringsavgift föreslog regeringen att tingsrätt skulle vara sista instansvid prövning av betalningsansvar för felparkeringsavgifter. Med anledning av en motion i ämnet anförde utskottet isitt betänkande (/76:14) över propositionen emellertid följande (s. 13). Med hänsyn till behovet avprejudikat på området finner utskottet del erforderligt att i varje fall underen övergångstid talan mot ifrågavarande ärenden kan föras i hovrätt. Skulle detvisa sig att det blir en stor tillströmning av ärenden av ifrågavarande slagtill hovrätterna bör denna överklagnings-möjlighet efter övergångstiden kunnaavskaffas. Utskottet vill också erinra om att enligt propositionen behandlingenav ärendena i fråga t. v. förlagts till polismyndighet och allmän domstol iavvaktan på hur andra liknande frågor om övergäng lill avgiftssystem kommer attfå sin lösning. I samband därmed torde-mot bakgrund av erfarenheter av lagenstillämpning-även frågan om prejudikatsinstans komma alt upptas lill förnyadprövning. antog förslaget till lagom felparkeringsavgift med de ändringar som utskottet föreslagit bl. a.beträffande fullföljdsrätlen (rskr 1975/76:240). Föredraganden framhåller atterfarenheterna av lagstiftningen om felparkeringsavgift, som trädde i kraftden , i allt väsentligt är goda och att en domstolspraxis underdenna tid hunnit utvecklas. I brist på särskild statistik över antalet ärendenenligt lagen om felparkeringsavgift hos hovrätterna saknas - fortsätterföredraganden - exakt kunskap om hur handläggningen av dessa ärenden påverkarhovrätternas arbetsbörda. Ingenting tyder i och för sig på alt tillströmningenav parkeringsärenden normalt är anmärkningsvärt stor. Varje lättnad ihovrätternas och åklagarnas arbetsbörda är emellertid önskvärd. Eftersombehovet av prejudikat numera -framhåller föredraganden vidare - torde varatillgodosett, finns del inte längre skäl all ha tre prövningsinstanser iärendena i fråga. Han föreslår därför att tingsrätterna i fortsättningen skallvara sista instans. Mot regeringens förslag riktas enrad invändningar i motionerna 1984/ 85:36 (c), 1984/85:37 (fp), 1984/85:38 (m)och 1984/85:39 (m). Invändningarna är bl. a. följande. - På grund avfrågans principiella vikt borde regeringen ha inhämtat yttranden från lagrådetoch berörda rättsinstanser. - Det har intevisats alt hovrätterna fäll en stor tillströmning av parkeringsärenden. Därmedsaknas en väsentlig grund, som utskottet angav i sitt betänkande /76:14,för att - efter en övergångstid - kunna avskaffa möjligheten till fullföljd avtalan i hovrätt. - Det är interimligt att man avskär möjligheterna att överklaga en underrätts beslut baraför att denna möjlighet har kommit att utnyttjas i sådan TU1984/85:6 9 utsträckning att del uppstår administrativa problem hosdomstolarna. Om dessa inte har tillräckliga resurser för sin rättstillämpning,bör lagens materiella bestämmelser ändras eller domstolarna filiförasytterligare resurser. Regeringen bör också överväga att på ett effektivare sättän nu beivra uppenbart rättegångsmissbruk. - Regeringensförslag öppnar vägen för att också i andra sammanhang vid ofta förekommandetyper av mål avskära möjligheten att överklaga beslut och domar. - Felparkeringsmålavgörs regelmässigt i tingsrätterna av tingsnotarier, dvs. personal underutbildning, som inte har den erfarenhet som krävs i de fall där ansvarsfråganär svårbedömd. Rättssäkerheten och behovet av prejudikatbildning kräver altmöjligheten att överklaga felparkeringsavgifter lill hovrätt bibehålls. Jusfitieulskotlet framhåller i sittyttrande att regeringens förslag till ändring av 10 och 11 §§ i lagen omfelparkeringsavgift aktualiserar två helt skilda frågor. Den ena frågan ärprincipiell och gäller hur fullföljdsordningen bör vara utformad inomsanktionssysiemel för felparkeringsavgifter. Den andra frågan gäller ätgärderlill följd av den pä senare tid osedvanligt starka ökningen - särskilt iStockholms tingsrätt - av antalet parkeringsärenden. (För vissa statistiskauppgifter härom se s. 16 och 21). Beträffande den sistnämnda frågan anser juslitieutskotletatt ett förbud alt fullfölja talan fill hovrätt inte skulle lösa - utan snarareförvärra - problemen. Detta sägs gälla särskilt om det med förbudetskulle föreskrivas att parkeringsärenden ej får prövas av tingsnotarie. Och sämåste enligt utskottet rimligen ske. Vad gäller fullföljdsordningen erinrar justitieulskotletom all föredragande statsrådet och trafikutskottet i 1976 årslagstiftningsärende om felparkeringsavgifter förutskickade framtida lösningarav överprövningsproblemen i samband med en ytterligare övergång tillavgiftssystem. Efter en redogörelse för olika kriminalpolitiska övervägandenrörande sådana sanktionssyslem som det här gäller uttalar utskottet att någonmera allmän övergång till sådana system ännu inte har kommit fill stånd och attnågot mera samlat grepp på saken ännu inte har tagils från statsmakternas sida. Mot bakgrund av det anförda säger sig justifieutskottethysa stark tvekan inför tanken att nu genomföra någon principiell ändring i denprocessuella delen av sanktionssystemet för parkeringsavgifter. Utskottetförordar därför att ärendet på nytt övervägs i . a. beaktas om intresset av processekonomiska vinster och avprejudikatbildning kan tillgodoses med en ordning enhgt vilken tingsrättsavgörande får prövas av hovrätt endast då hovrätten meddelatprövningstillstånd. Den motionsvägen väckta frågan om lagstiftningensöverensstämmelse med internationella konventioner sägs också böra övervägas isammanhanget. Vid de nyaövervägandena är det enligt juslitieutskotlet särskilt angeläget TU1984/85:6 10 att man snabbt söker åstadkomma en bättring iförhållandena på dngsrättsni-vå. I sammanhanget för utskottet fram tanken attför prövningen i första instans, dvs. hos polismyndigheten, införa ett systemmed s. k. preklusion (jfr nedan) som påföljd för brister i processföringen.Även andra åtgärder för alt förbättra processföringen och underlättaförhållandena sägs böra övervägas. Avslutningsvis understrykerjuslilieutskottet att åtgärder för att förbättra läget på tingsrättsnivåförefaller vara så brådskande att ett genomförande av dem inte bör anstå,därest de mera principiella överväganden som utskottet förespråkar skulle krävanägot längre rådrum. Åven trafikutskottet finner detangeläget att man söker komma till rätta med de problem som fullföljdsordningeninom sanktionssystemet för felparkeringsavgifter f. n. innebär för berördainstanser. En lösning av dessa problem synes utskottet kunna bidra till attparkeringsbeslämmelserna lojall följs av berörda trafikanter i störreutsträckning än f. n. och därmed till att minska antaletparkeringsanmärkningar. Utskottet finner det följaktligen önskvärt att ärendetblir föremål för sädana förnyade överväganden inom somjuslitieutskotlet förordar. I sammanhanget vill utskottet också fästa uppmärksamhetenpå de förenklingsförslag som lägger fram i enframställning till , vilken i utdrag är fogad tilljustitieutskottels yttrande. Tingsrätten redogör först för etträttegångsmissbruk som sägs förekomma i mänga parkeringsärenden och som beståri alt vederbörande inte "visar korten" - dvs. utvecklar grunderna försin talan och redogör för omständigheterna i det enskilda fallet. Härefterframhåller tingsrätten att en uttrycklig regel av innehåll som motsvarar det i50 kap. 25 § tredje stycket - alt omständighet eller bevissom ej tidigare förebragts får åberopas endast om giltig ursäkt för tidigareunderlåtenhet finns - skulle vara av stort värde och underlätta handläggningeni samtliga instanser. Förutom en sådan s. k. preklusionsregel - som ju ävenjustitieulskotlet aktualiserar - förordar tingsrätten också en lagändringinnebärande all besvär i parkeringsärenden skall inges direkt tillpolismyndigheten. Tingsrätterna skulle då erhålla akt och besvärsinlaga på engång i stället för att som behöva rekvirera akten från polisen med ett antalvänte- och sorteringsmoment som följd. Även sistnämnda spörsmål bör enligt utskottets meningprövas vid de fortsalla övervägandena inom . Med hänvisning fill det anförda avstyrker utskottet 10 och11§§" i regeringens förslag till lag om ändring i lagen omfelparkeringsavgift. Genom utskottels ställningstagande torde syftet medmotionerna få anses tillgodosett. nu har anfört bör av ges regeringen till känna. TU1984/85:6 11 2.2 Vissa bemyndiganden m. m. Regeringen fastställer enligt 3 § förstastycket lagen om felparkeringsavgift det högsta och lägsta belopp som avgiftenfär fastställas till. Enligt andra stycket samma paragraf skall beloppetfastställas av kommunfullmäktige i de kommuner som svarar för trafikövervakningoch av i övriga kommuner. Föredraganden framhåller att en sådan delegation direktfrån inte står i överensstämmelse med bestämmelserna i 8 kap.regeringsformen om delegation av normgivningsmaklen. Han föreslär därför att 3§ lagen om felparkeringsavgift ändras så att regeringen bemyndigas beslutavilka statliga eller kommunala organ som skall bestämma avgifternas belopp.Vidare föreslås i propositionen vissa redaktionella jämkningar i 1 och 4§§. Regeringens förslag i nu nämnda delar har inte givit utskottetanledning till erinran. Tiden fram till den i lagförslagetangivna tidpunkten för ikraftträdandet -- synes utskottetalltför knapp.