bet · G801JoU33 · 1984-12-31 00:00:00 — Utskottet finner ingen anledning till erinran mot ipropositionen gjorda uttalanden i här berörda avsnitt. Liksomjordbruksministern vill utskottet samfidigt understryka att de ökandeinternationella motsättningarna förstärker osäkerheten i de bedömningar somgörs . Detta gäller också med hänsyn till de diskussioner som pågår i USAom en omläggning av jord- JoU 1984/85:33 22 brukspolitikensamt att jordbruksfrågorna förväntas bli centrala i den förutsedda nyaförhandlingsrundan inom . I likhet med livsmedelskommittén och ett flertalremissinstanser anser jordbruksministern att bör fortsätta att stödjade ansträngningar som görs för att liberalisera den internationella handeln, sålångt detta kan ske utan att det grundläggande målet om försörjningstrygghet rubbas.Sådana ansträngningar måste emellertid inte bara gälla gränsskydd och direktstöd till exporten. De måste även omfatta andra former av stöd till jordbruketvilka har samma verkan som exportstöd. Om de internationella ansträngningarsom nu berörts skulle bli framgångsrika finns det enligt studier av bl. a. OECDteoretisk möjUghet till en sådan internationell prisnivå att de nationellaregleringarna efter hand skulle kunna minskas. och fleraremissinstanser bedömer jordbruksministern emellertid att en ensidig avvecklingav skyddet för det svenska jordbruket inte är möjlig. En sådan avvecklingskulle få allvarliga konsekvenser för näringen och för landetsförsörjningsförmåga i en kris. Medhänsyn till bl. a. livsmedelsberedskapens krav måste enligt jordbruksministernsuppfattning den helt övervägande delen av de livsmedel som konsumeras inomlandet härröra från svenskt jordbruk. Inte minst av hänsyn till konsumenternasberättigade krav på goda valmöjligheter bör en import av livsmedel ochjordbruksråvaror upprätthållas även . En viss import kan ocksåfrämja en sund konkurrens inom livsmedelsindustrin och är vidare naturlig om vivill främja exporten av svenska livsmedel. Vidare kan andra länder, inte minstu-länderna, ställa berättigade krav på tillträde till den svenska marknaden. Utskottetkan i allt väsentligt ansluta sig till den i proposifionen sålunda redovisadebedömningen. Motbakgrund av de uttalanden som gjorts i sammanhanget finner utskottet attsyftet med yrkande 12 i motion 3098 (fp) om åtgärder för en internationellsanering av stödet till jordbrukssektorn kan väntas bli beaktat i det fortsattaarbetet med hithörande frågor utan något särskilt påpekande från riksdagenssida. Motionsyrkandet bör därför inte föranleda någon vidareåtgärd. Ipropositionen redovisas i förevarande sammanhang vissa uttalanden avlivsmedelskommittén om förutsättningarna för svensk export av jordbruksråvaroroch livsmedel. Det framhålls i samband härmed att relativt goda exportförutsättningarföreligger för vissa mera förädlade livsmedel till marknaderna inom EG ochEFTA. Kommittén understryker vikten av att alla möjligheter dllvaratas för attfrämja en lönsam export av jordbruksråvaror och livsmedel och attåtgärder härför övervägs. Denna uppfattning delas av ett stort antalremissinstanser. JoU1984/85:33 23 Frågan om stöd till svensk exportav högförädlade livsmedel, framför allt på animalieområdet, berörs i några vidårets början väckta motioner. I motion 1090 av och (båda m) begärs sålunda ett samlat åtgärdsprogram för att öka densvenska exporten av livsmedel. Möjligheterna att vidga förädlingsgraden avprodukter från det svenska jordbruket bör enligt motionärernas mening ocksåundersökas. I motion 1101 av samma motionärer (m) framförs önskemål omutrikeshandelspolitiska initiativ för att främja exporten av nyssnämndaUvsmedel. Vidare yrkas på näringspolifiska åtgärder för att öka Hvsmedelsexporten.I motion 2581 av m. fl. (m) förs bl. a. fram förslag om ökadesatsningar på export av högförädlade livsmedel..Motionärerna framhåller isamband härmed behovet av medel härför till Promotion. och (båda m) anvisar i motion 2585 vissa vägar förekonomiskt utnyttjande av investerade resurser inom fläskproduktionen och dessvidare förädling. I motionen pekas på möjligheterna att användaöverskottsspannmål för produkfion av fläsk och produkter därav för export. har tidigare behandlat motioner avmotsvarande innebörd (senast JoU 1983/84:37). Därvid har bl. a. hänvisats tillvissa vidtagna förstärkningar av exportråds resurserför ändamålet. Vad gäller åtgärder i övrigt i syfte att främja en ökadförädlingsgrad på Uvsmedelsområdet, bl. a. i fråga om forskningsinsatser, harutskottet erinrat om att forskningen inom livsmedelsområdet fillhör det somsärskilt prioriterats i de allmänna riktlinjer för forskningsverksamheten m.m. inom verksamhetsområde som angavs i proposition1981/82:106 om forskning m. m. Utskottet anslöt sig därvid också till synpunktenatt forskningsplaneringen i ökad utsträckning borde avse hela kedjan frånråvaran via förädhngsindustrin till marknaden osv. Motionerna har mot bakgrundav det anförda inte ansetts påkalla någon ytterligare åtgärd från riksdagenssida. Utskottet vill med anledning av de ånyo väckta motionernai frågan erinra om att regeringen i proposition 1984/85:121 omlivsmedelsforskning redovisat vissa riktlinjer i fråga om sådan forskning,innebärande en inriktning mot en mera uttalad helhetssyn på livsmedelskedjan. Frågan om utrikeshandelns roll för vårlivsmedelsförsörjning har intagit en framträdande plats i livsmedelskommitténsarbete. I direktiven till utredningen sades sålunda att det var en viktiguppgift för kommittén att beakta våra handelspolitiska intressen och åtagandenvid utformningen av livsmedelspolitiken. Detta kunde bl. a. ske genom enlivsmedelspoUfik som inte leder fill överskott som måste avsättas fill prisersom av andra länder kan uppfattas som subvenfionerade. Ett vikfigt led i dettasammanhang utgör också ett aktivt tillvaratagande av möjligheterna till exportav bearbetade varor. Kommittén har därför haft till uppgift att med beaktandeav internationella handelspolifiska regler analysera möjligheterna frän olikautgångspunkter att främja exporten av högförädlade livsmedel. JoU 1984/85:33 24 Som anförs i propositionen har livsmedelskommitténsnärmare behandling av frågan om åtgärder för att främja exporten av vissalivsmedel redovisats i ett särskilt betänkande. Betänkandet, Ds Jo 1985:1Export av livsmedel, har efter remissbehandling varit föremål för prövning inomregeringens kansli. Näringsutskottetsom överlämnat mofion 1101 (m) till jordbruksutskottet har i yttrande i sambandhärmed (NU 1984/85:10 y) kort angivit huvuddragen i det förslag som livsmedelskommitténlagt fram. Näringsutskottetvill för sin del understryka vikten av att en ökad export av livsmedel kankomma till stånd. För att den nuvarande obalansen mellan produktion ochkonsumtion av jordbruksprodukter skall rättas till måste, som framhålls ipropositionen, både konsumtionen öka och produktionen minska. Ökad export kanses som ett alternativ till konsumtion inom landet och är alltså en angelägenutvecklingsväg. Stabilitet i de svenska företagens leveransförmåga är, somframfiålls i bl. a. föreliggande motion, en förutsättning för attexportsatsningarna skall lyckas. Om varaktig framgång skall kunna nås fårexporten därför inte bli beroende av fluktuationer i den inhemskaproduktionsvolymen. Med hänsyn till vad som i nu föreliggande proposition sägsom åtgärder på det internationella handelspolitiska planet och med beaktandebl. a. av livsmedelskommitténs förslag till åtgärder för att främja exporten avlivsmedel finner näringsutskottet att det inte är nödvändigt att hosregeringen begär sådana utrikeshandelspolitiska initiativ för att främja dennaexport som i motion 1101 påyrkas (yrkande 1). Jordbruksutskottetdelar näringsutskottets uppfattning. Såväl de frågor som berörts i nu nämndamotion som i övriga redovisade motioner som rör exporten av livsmedel kanväntas i allt väsentligt bli beaktade i det fortsatta arbetet utan någotsärskilt initiativ från sida. Utskottet vill fästa uppmärksamhetenpå att snart får tillfälle att återkomma till frågan om åtgärder föratt främja exporten av livsmedel i samband med behandlingen av proposition1984/85:211 om reglering av priserna på jordbruksprodukter m. m.Motionsyrkandena i fråga synes därför inte böra föranleda någon riksdagerisvidans åtgärd. Ejheller bör motion 2605 av och (båda c) medyrkande om vissa exportfrämjande åtgärder för hästaveln föranleda någon åtgärdfrån sida. I detta sammanhang erinras om att år 1984fattade beslut om (prop. 1983/84:100 bil. 11, JoU 1983/84:25, rskr.1983/84:209) att huvudmannaskapet för hästavelsarbetet och det direktaansvaret för hästkontrollen ö\erfördes från staten till näringen. Vidare kannämnas att regeringen prövar en framställning av föreningen förhästkontroll om att få disponera vissa medel från fonden för främjande avexport av avelsdjur. Vadgäller det i motion 1101 (m) begärda tillkännagivandet om näringspolifiskaåtgärder för att öka exporten (yrkande 2) anför näringsutskottet följande. JoU1984/85:33 25 Det faller utanförnäringsutskottets beredningsområde att gå in i en närmare diskussion omutformningen av regleringspolitiken på jordbruksområdet. Utifrån intresset avatt industri- och exportföretagen ges goda utveck-hngsmöjligheter villutskottet emellertid allmänt anföra följande. Det är självfallet viktigt att företag som arbetar medvidareförädling och export av livsmedelsprodukter får arbeta på villkor som ärlikartade med dem som gäller för andra sektorer av näringsHvet.Konkurrenshämmande och utveckhngshindrande faktorer hänförliga filllivsmedelsindustrin själv eller fill jordbrukspolifiken bör därför så långtmöjligt undanröjas. Det som i propositionen (s. 60) sägs om att jordbruksprisregleringeninte skall vara så utformad att den försvårar eller hindrar utvecklingen av nyaprodukter och införandet av dessa på marknaden står i överensstämmelse meddenna princip. Ett ökat inflytande från industrin vid den praktiskatillämpningen av jordbrukspolifiken kan vidare enligt näringsutskottets meningvara värt att överväga. För att det skall vara möjligt att upparbeta och behållanya marknader måste, som nämndes, exportpolitiken bygga på långsiktighet.Detta är nödvändigt för att ett förtroende hos utländska köpare skall kunnabyggas upp. anser att , i enUghet medönskemålen i motion 1984/85:1101 (m) genom ett särskilt uttalande tillregeringen bör ansluta sig till det nu sagda. anser i likhetmed näringsutskottet att exportpoUfiken måste bygga på långsikfighet om detskall vara möjligt att upparbeta och behålla nya marknader förlivsmedelsexporten. Ett nära samarbete mellan jordbruksnäringens och industrinsföreträdare är givetvis önskvärt vid utformningen av sagda politik. Utskottet vill i detta sammanhang fästa uppmärksamheten påatt regeringen i sin framlagda proposition 1984/85:211 om reglering avpriserna på jordbruksprodukter, m. m. redovisat förslag fill åtgärder för attstimulera exporten av livsmedel. Vad där sägs synes i allt väsentligtfillgodose önskemålen i motion 1101 (m). Livsmedelskedjan och dess olika led, m. m. Innan jordbruksministern redovisarsina ställningstaganden i ohka frågor lämnar han en närmare redogörelse förlivsmedelskedjan och dess olika led. Hans redovisning bygger på den belysningav förhållandena och utvecklingen inom livsmedelskedjan som kommittén hargjort. Belysningen visar det nära samband och det ömsesidiga beroende som finnsmellan de olika leden. Den visar också att livsmedelssektorn sammantaget harstor betydelse både värdemässigt och från sysselsättningssynpunkt. Under ettavsnitt Staten och livsmedelssektorn lämnas vidare en redogörelse för denhittillsvarande jordbrukspolitiken liksom för övrig livsmedelspolifik ochannan politik av betydelse för livsmedelspolitiken. Propositionen har i angivna delar inte föranlett någotsärskilt uttalande från utskottets sida. JoU 1984/85:33 26 Som nämnts i det föregående fattade våren1984 beslut om övergripande mål för en samlad livsmedelspolitik (prop.1983/84:76, JoU 20, rskr. Riksdagensbeslut innebär att huvudmålet för en samlad livsmedelspolitik och därmed ocksåför jordbrukspolitiken skall vara att trygga vårt lands livsmedelsförsörjningsåväl i fredstid som under avspärrning och krig. Detta skall ske genom enlångsiktig och planerad hushållning med de naturresurser som utnyttjas ijordbruket och under hänsynstagande till miljön. Som likställda delmål underdet angivna huvudmålet skall gälla att konsumenterna får tillgång tilllivsmedel av god kvalitet till rimliga priser och att jordbrukarna får en medandra jämförbara grupper likvärdig standard. Enligtriksdagsbeslutet skall inkomstmålet i första hand avse heltidssys-selsatta vidrationellt drivna jordbruksföretag. Som skall det gälla i alla delarav landet. Det är enligt riksdagsbeslutet angeläget att främja en bättre ochmer solidarisk inkomstfördelning mellan olika kategorier jordbrukare. Inteminst gäller detta inkomstfördelningen mellan nyetablerade och äldrejordbrukare. skall en önskvärd rafionalisering främjas.Familjejordbruket kommer också framöver att vara den dominerande företagsformeninom ramen för en geografiskt väl differenfierad jordbruksproduktion. Den rollsom jordbruket spelar för sysselsättningen i bygder där det råder brist påandra arbetstillfällen understryks. Föratt konsumentmålet skall uppnås krävs att jordbruksproduktionen bedrivsrationellt. En fortlöpande rationalisering av jordbruksnäringen är därförnödvändig. RafionaliseringspoUtiken skall syfta till att bygga upp ochvidmakthålla effektiva jordbruksföretag. Olika former av samverkan mellan jordbrukare,t. ex. gemensamt utnyttjande av maskiner, som innebär lägre kostnader, hksomsambruk skall främjas. Konsumentmålet skall också innefatta goda möjligheteratt välja mellan livsmedel av olika slag, varför möjligheter tillproduktutveckling bör tas till vara. Kvalitetskravet innefattar enligtriksdagsbeslutet givetvis att livsmedlen är fullgoda från kost- och näringssynpunkt. Jordbruksministern anser för sin del att de mål förlivsmedelspolitiken som fastställde bör gälla också ifortsättningen. Vissa preciseringar bör emellertid nu göras. Inomdet ekonomiska försvaret studeras olika typer av krissituationerinför försvarsbeslut. Härvid har begreppet avspärrning kommit attanses alltför onyanserat som beskrivning av de olika störningar iutrikeshandeln som kan förekomma. Beteckningen kriser, som täcker in olikasituationer, allt ifrån en total avspärrning till lättare störningar i vår JoU 1984/85:33 27 utrikeshandelger däremot en mera nyanserad beskrivning av tänkbara störningar och hardärför kommit att användas inom det ekonomiska försvaret i övrigt. Iavvaktan på kommande försvarsbeslut bör dock uttrycket avspärrning användas idetta sammanhang. Etthuvudmål för livsmedelspolitiken bör således vara att trygga vårt landslivsmedelsförsörjning såväl i fredstid som under avspärrning och krig. Ur dettaförsörjningsmål bör härledas produktionsmål för viktigare produk-fionsgrenarinom jordbruket. Som likställda delmål under det angivna huvudmålet börvidare gälla att konsumenterna får tillgång till livsmedel av god kvalitet tillrimliga priser och att jordbrukarna får en med andra jämförbara grupperlikvärdig standard. Verksamheten i livsmedelskedjans alla led bör bedrivas såeffektivt och rationellt som möjligt som andra viktiga samhälleligakrav beaktas. Jordbruket och livsmedelsproduktionen måste således liksom allannan verksamhet ta hänsyn till kravet på en god miljö och till behovet av enlångsiktig och planerad hushållning med våra naturresurser. Konsumenterna måstevidare kunna lita på att de produktionsmetoder som används inte innebär någrarisker för livsmedlens kvalitet eller för människors hälsa. För att främja engod regional balans och med hänsyn till den betydelse som jordbruket har försysselsättningen i bygder där det råder brist på andra arbetstillfällen, börjordbruket liksom bedrivas i hela landet. Härigenom får vi också engod försörjningsberedskap. Jordbruksministern vill även understryka attfamiljejordbruket också i framfiden kommer att vara den dominerandeföretagsformen i jordbruket. Flertaletav de mål som jag nu har berört gäller livsmedelskedjans alla led. Inkomstmåletbör emellertid endast gälla jordbruket. Jordbruksministernerinar om att jordbrukspolitik har definierats som statliga åtgärdersom påverkar jordbrukets förhållanden. Med livsmedelspolifik bör som kommitténhar föreslagit i analogi härmed avses åtgärder från samhällets sida som berörlivsmedelssektorn helt eller delvis. Livsmedelspolitik har därmed ett vidaresyfte än att enbart påverka jordbrukets förhållanden. Redan av målbeskrivningenframgår att syftet är att trygga vårt lands livsmedelsförsörjning. I livsmedelspolitikenstår konsumenten i centrum. Det är konsumentens krav på säker tillgång tillfullgoda och hälsosamma livsmedel till rimliga priser som skall tillgodoses.Samtidigt skall jordbrukarnas krav på en med andra jämförbara grupperlikvärdig standard väga lika tungt. Jordbrukspolitikenkommer med detta synsätt att i huvudsak ingå som en del i livsmedelspolitiken.Jordbruksministern vill emellertid understryka att ett jordbruksföretag ocksåkan omfatta verksamhet som ligger utanför livsmedelssektorn, t. ex. skogsbruk.I många sammanhang måste självfallet detta förhållande liksom hittillsbeaktas. Icenterns partimotion 3089 av m.fl. konstateras att den nuframlagda propositionen inte kan ge oss en samlad livsmedelspolitik och JoU 1984/85:33 28 attden inte ens är ett steg på vägen mot ett samlat program för en sådan pohfik.Även som jordbrukspolifiskt dokument anser mofionärerna propositionen tunn. Imotionen erinras bl. a. om att jordbrukspolitiken, på samma sätt som den ingårsom ett viktigt led i IivsmedelspoUtiken, har nära anknytning till andraområden, t. ex. rfiiljö-, regional-, bistånds-, skogs- och naturresurspolitiken.Genom att enbart se jordbruket som ett led i livsmedelskedjan förloras enligtmotionärernas mening den helhetssyn som är nödvändig för en riktig bedömning avjordbrukets roll i samhällsekonomin och i samhällssystemet i stort.Motionärerna anser att jordbruks- och livsmedelspolitiken bör ha tillhuvudsyfte, och mål att i alla lägen med hög säkerhet trygga vårt folksförsörjning med livsmedel och andra jordbruksbaserade varor. Politiken bördärvid utformas så att den positivt bidrar till den globala livsmedelsförsörjningenunder beaktande av jordbrukets roll för bl. a. regional balans, sysselsättning,resurshushållning och samhällsekonomin samt av effekterna på bl. a. miljö,ekosystem och landskapsbild. En utgångspunkt för politiken bör bl. a. vara attfamiljelantbruket skall vara den dominerande företagsformen (yrkande 2 delvis). Ävenfolkparfiet hävdar i sin partimotion 3098 av m.fl. att enskiltägda familjejordbruk bör vara den dominerande ägandeformen. EnUgt motionen börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna att prispolitiken inte börutformas så att familjejordbruken missgynnas (yrkande 7). Utskottethar för sin del inte något att invända mot den övergripande målbestämning förlivsmedelspolitiken som angetts i propositionen. Det livsmedelspolitiskasynsätt som där föreslås innebär att de traditionella jordbrukspolitiskamedlen får samverka med samhällets insatser i förhållande till industri- ochhandelsleden, med konsumentpolitiken i övrigt, t. ex. kost- och näringsfrågorsamt med beredskapsplanering och andra åtgärder fill en samladlivsmedelspolitik i syfte att trygga vår försörjning med fullgoda och hälsosammalivsmedel. Ilikhet med jordbruksministern vill utskottet understryka att detlivsme-delspolifiska synsätt som redovisas i propositionen inte innebär attsamhället tar på sig något ansvar för t. ex. inkomsterna i leden efterprimärproduktionen. Det innebär således inte att jordbruksprisregleringenutvidgas när det gäller efterföljande led. 1 stället innebär förslagen på flerapunkter avregle-ringar och förenklingar i jordbruksprisregleringen. Utskottetdelar jordbruksministerns uppfattning att familjejordbruket också i framtidenkommer att vara den dominerande företagsformen i jordbruket. Familjejordbrukethar enligt all hittillsvarande erfarenhet visat sig vara den meständamålsenliga formen för bedrivande av ett effektivt jordbruk i vårt land.Någon anledmni att förmoda att det skulle bli någonändring i nämnda hänseende finns enligt utskottets mening inte. Under hänvisning fill vadnu anförts föreslår utskottet att god- JoU1984/85:33 29 känner vad i propositionen förordats i fråga omövergripande mål för livsmedelspolitiken. De i sammanhanget behandladeyrkandena i motion 3089 (c) bör i enlighet härmed inte föranleda någonriksdagens vidare åtgärd. Inte heller motion 3098 (fp) synes påkalla någotsärskilt initiafiv från sida. Livsmedelsberedskap och produktionsmål för jordbruket -vissa utgångspunkter Jordbruksministern framhåller attvi när vi fastställer produktionsmål för jordbruket måste ta hänsyn fill bl. Det råder ett nära samband mellan vårförsörjningsberedskap och produktionsmål för jordbruket. Som en utgångspunktför sina överväganden rörande produktionsmål tar jordbruksministern därför uppden allmänna inriktningen av vår försörjningsberedskap på livsmedelsområdet ochvissa frågor som hänger samman härmed. I proposifionen erinras om att inriktningen i stort av detekonomiska försvaret och därmed av livsmedelsberedskapen senast fastställdesav i samband med försvarsbeslut (prop. 1981/82:102, FöU1981/82:18, rskr. 374 och 403). Beslutet innebär bl. a. att minimibehovet avlivsmedel måste kunna tillgodoses med hög säkerhet även i långvarigaförsörjnings-kriser. Efter samråd med chefen för försvarsdepartementet anförjordbruksministern att försvarsbeslut innebär en delvis ny inriktningav det ekonomiska försvaret. Inom ett fätal prioriterade områden, av vilkalivsmedelsområdet är ett, skall beredskapsåtgärder vidtas i fred för att medhög säkerhet trygga befolkningens överlevnad och samhäljets funktion i kriseroch krig genom att tillgången på oundgängligen nödvändiga förnödenheter ochtjänster säkerställs. Det uttalas särskilt att minimibehovet av livsmedelmåste kunna tillgodoses med hög säkerhet även i långvariga försörjningskriser. I likhet med livsmedelskommittén anser jordbruksministernatt försörjningen med livsmedel även i fortsättningen i enlighet med 1982 årsförsvarsbeslut bör inriktas på att ge hög säkerhet även vid långvariga kriser. Utskottet finner ingen anledning till erinran mot vadjordbruksministern anfört i nu berört avseende. Det påpekas i propositionen att det i fråga omanimalieproduktionen främst är mjölkproduktionens storlek som har betydelse förlivsmedelsberedskapen. Kommitténs analyser visar, med vissa antaganden omavkastningen per ko, att antalet kor efter omställning bör uppgå till 600 000för att den mjölkproduktion som behövs för kriskosten skall kunna uppnås. Dettaförutsätter att tillgången på främst kvävegödselmedel och proteinfodermedel ärtillräcklig. Kommitténs expertgrupp för sårbarhetsfrågor har beräknat attkoantalet i fred på inte bör understiga 550 000 för att det i enkris skall vara möjligt att öka antalet till 600 000. JoU 1984/85:33 30 Kommitténs beräkningar accepteras eller lämnas utanerinran av flertalet remissinstanser. ÖEF anser emellerfid att det med hänsyntill mjölkens stora betydelse i kriskosten vore önskvärt med ett störrefredsfida koantal än 550 000. LRF anser att koantalet i fred inte bör tillåtasunderstiga 625 000. Föregen del vill jordbruksministern erinra om att vi har ca 660 000kor. Det överstiger det antal som kommittén bedömt behövas för att klaramjölkförsörjningen under en krissituation. Ilikhet med flera remissinstanser betonar jordbruksministern vidare vikten aven geografiskt väl differentierad jordbruksproduktion. Härigenom får vi ocksåen god försörjningsberedskap. Vidare är det av vikt att vi kan trygga vårförsörjning med produktionsmedel i en kris. Detta gäller särskilt förkvävegödselmedel. Jordbruksministern vill också i hkhet med vissa remissinstanserunderstryka den betydelse som odlingen av potafis, oljeväxter och baljväxterhar för vår livsmedelsberedskap.