bet · G801JoU11 · 1984-12-31 00:00:00 — Detta är nödvändigt för att minimera störningenoch undvika förslitning. En mera ovanlig typ av störning, som likväl vållatvissa problem, är flygningen med privatflyg över naturskyddade områden. Enligtmotionärerna bör regeringen vidta åtgärder för att stoppa denna form avstörningar. Utskotteterinrar om att luftfartskungörelsen (1961:558) ger vissa möjligheter attinskränka flygverksamheten om det är påkallat av hänsyn fill naturskydd ochfriluftsliv. Vad särskilt gäller nationalparkerna har i en del fall i resp.reglemente föreskrivits förbud mot landning med luftfartyg. Problemen med civilflygtrafik framför allt i fjällområdena har uppmärksammats av naturvårdsverketoch av vissa länsstyrelser. JoU1984/85:11 29 verket arbetar man f. n. med att åstadkomma strängareregler för luftfart inom nationalparkerna. Utskottet anser mot angivna bakgrundatt motion 1983/84:1300 inte påkallar något initiativ från sida. Enligt mofion 1983/84:927 av UlfAdelsohn m.fl. (m) bör åtgärder vidtas för att främja fritidsboende ochbyggande av fritidshus. Den fysiska riksplaneringen visar enligt motionen attfritidsbebyggelse kan tillåtas i stora delar av vårt land utan attnaturvårdsintressen och andra skyddsintressen behöver bli lidande. a.bordet vara möjligt att i viss utsträckning fillgodose medborgarnas önskemål omstrandnära tomtmark, eftersom vi i vårt land har mycket god tillgång påstränder. Endast en ytterst liten del av den strandnära marken skulle behövatas i anspråk. För att underlätta en sådan utveckling av fritidsboendet börreglerna om generellt strandskydd ändras, och i stället bör länsstyrelsernages möjlighet att förordna om strandskydd i de fall detta är motiverat. I motion 1983/84:1843 av m. fl. (m)anförs att en begränsad fritidsbebyggelse längs sjöar och vattendrag kan utgöraett värdefullt inslag i naturen. Detta gäller framför allt i stora delar avNorrland. En bosättning av detta slag kan bl. a. bidra till att strändernahålls öppna och tillgängliga för alla människor. MtDtionen utmynnar i ett yrkandeatt strandskyddsreglerna upphävs i sin nuvarande form och att kommunerna istället ges möjlighet att beakta eventuella skyddsintressen i den kommunalafysiska planeringen. Som framgår av den föregåenderedogörelsen kan besluta om undantag frånstrandskyddsbestämmelserna beträffande ett visst strandområde som uppenbarligensaknar betydelse för bad och friluftsliv. Vidare kan efter prövning i det enskildafallet dispens medges från förbud mot bebyggelse m.fl. åtgärder inomstrandskyddsområde (15 16 §§ NVL). Sistnämnda dispensprövning kan avlänsstyrelsen delegeras till kommunen enligt 43 § NVL. Utskottet har tidigare,vid behandlingen av liknande motioner, ansett att utvecklingen integett stöd för uppfattningen att en återgång till tidigare gällande system varitmotiverad. De nu aktuella motionerna ger ej anledning till ändratställningstagande. Mofionerna 1983/84:927 och 1983/84:1843 avstyrks således. I mofion 1983/84:902 (yrkande 7) avJan-Erik m. fl. (fp) anförs att det i vårt land finns stora arealervåtmarker som inte ger någon nämnvärd avkastning men som från ekologisksynpunkt är utomordentligt värdefulla. De spelar stor roll för bl. a.vattenbalansen och som tillflyktsort för djur och växter. Genom nya tekniskalandvinningar kan våtmarkerna bli ekonomiskt intressanta, t. ex. förskogsodling och energiförsörjning. JoU 1984/85:11 30 Hittillsgjorda undersökningar visar att våtmarkerna behöver ett starkare skydd ilagstiftningen. Sålunda bör tillståndsplikt för våtmarksdikning införas.Inventeringen av våtmarkerna bör påskyndas och intensifieras, med klassning avderas skyddsvärde och avgränsning av våtmarker som inte får exploateras.Statligt stöd bör enligt motionen ej utgå till exploatering som strider motstarka naturvårdsintressen. Utskotteterinrar om att våtmarksinventering, som igångsattes 1977, bl. a. resulterat i en översiktliginventering, som redovisades (SNV PM 1181-1184). I utskottetsbetänkande JoU 1982/83:4 lämnas vissa uppgifter om det fortsattainventeringsarbetet, till vilka här hänvisas. I nämnda sammanhang uttalades bl.a. att utskottet delade uppfattning att en fortsattinventering var angelägen för att ge nödvändigt underlag för vidarediskussioner angående avvägningen mellan bl. a. naturvårdens och skogsbruketsintressen. m. har en regional våtmarksinventering startats för att ge underlagför en bedömning av våtmarkernas betydelse och skyddsvärde i förhållande tillintressena för bl. a. torvtäkt och skoglig virkesproduktion. Denna inventeringgenomförs i samverkan mellan och berörda länsstyrelser.Naturvårdsverket svarar härvid för bl. a. planering, utbildning och samordningmedan resp. länsstyrelse genomför inventeringen och sammanställer regionalaredovisningar. Utskottetvill i sammanhanget också fästa uppmärksamheten på att den nya vattenlagen(1983:291), som trätt i kraft , innehåller bestämmelser somstärker naturvårdens intressen vid prövningen av markavvattningsföretag. Isamband med prövningen av förslaget till vattenlag förordade utskottet vidareatt det vattenrättsliga prövningssystemet borde kompletteras med entillståndsprövning enligt naturvårdslagen (JoU 1982/83:30 s. 57 f.). Fråganhärom övervägs f. n. i . Sammanfattningsvisanser utskottet att syftet med motion 1983/84:902 yrkande 7 kan förväntas blitillgodosett utan någon ytterligare åtgärd från sida.Motionsyrkandet avstyrks således. Enligt motion 1983/84:360 av m. (s) är efterlevnaden av 21 § skogsvårdslagen och dess tillämpningsföreskrifterdålig. Detta är otillfredsställande både från naturvårdssynpunkt och med hänsyntill det allmänna rättsmedvetandet. Att bestämmelserna inte följs beror på okunnighetom gällande bestämmelser, ovilja att följa dessa samt vetskapen om attöverträdelser inte beivras. och skogsvårdsstyrelserna har enligtmotionen lagt ned ett lovvärt arbete på att utbilda sin personal i fråga omhänsynsreglerna. Men det krävs även informations- och övervakningsresurser föratt ändra markägarnas och avverkarnas inställning till dessa regler om de skallfungera i praktiken. Det bör åläggas skogssty- JoU 1984/85:11 31 relsenatt ansvara för att utbildningen i hänsynsreglerna blir obligatorisk på allanivåer inom skogsbruket, för att skogsvårdsstyrelserna ökar satsningen påinformation och upplysning och att möjligheterna till vite enligt 27 §skogsvårdslagen utnyttjas mera. Imotion 1983/84:849 (yrkandena 4 och 5) av m. fl. (vpk) tas uppvissa naturvårdsfrågor i samband med dels avvecklingen av 5:3-skogarna, delsskogsbruk i allmänhet. Enligt mofionen finns det klara motsättningar mellannatur- och kulturvården och de åtgärder som vidtas enligt 5 § 3skogsvårdslagen. Statliga bidrag får inte satsas på avverkning av be varandevärda lövskogsområden, hagmarker, skogsbryn och liknande. En uppföljning ochkartläggning av hur avvecklandet av 5:3-skogarna sker i förhållande fillnaturvårdsintressena framstår alltmer som angeläget. Mofioneninnehåller i övrigt förslag om att naturvärdsintressen tas med i denöversiktliga skogsinventeringen och skogsbruksplanerna. Föreskrifterna till 21§ skogsvårdslagen bör vidare enligt motionen kompletteras med bestämmelser attmaskinell markberedning inte skall utföras för skogshönsenshäckning. Bestämmelsen om samrådsplikt för hyggesplöjning bör ändras tilltillståndsplikt, och prövning bör ske redan före slutavverkning. Imofion 1983/84:902, yrkandena 10 och 12, av m. fl. (fp)föreslås olika åtgärder rörande skogsbrukets förhållande till naturvården m. m.Enligt motionärerna måste en utvärdering och skärpning av hithörandebestämmelser komma till stånd. Förslaget motiveras bl. a. med att återståenderester av naturskogar, urskogar och andra värdefulla områden snabbt håller påatt försvinna. Av den s. k. gammelskogen återstår endast ca 45 000 ha,och fjällregionerna oräknade. Programmetför skogsvård i 5:3-skogarna måste bedrivas så att inte väsenUiganaturvårdsintressen skadas. Stödet till skogsbruket bör utformas så att detinte utgår till beredskapsarbeten eller skogsbruksåtgärder som strider motdessa intressen. Skogsbruket bör kollektivt finansiera naturvårdsinsatser avåsyftat slag. Utskottet har i det föregående redogjort för degrundläggande bestämmelserna i 21 § skogsvårdslagen om skogsbrukets hänsyntill naturvården och för tillämpningsföreskrifter i ämnet.Utskottet vill erinra om att sådana föreskrifter inte får innebära att pågåendemarkanvändning avsevärt försvåras. De intressen som bestämmelserna åsyftarskall kunna fillgodoses inom ramen för ett rationellt bedrivet skogsbruk.Kravet i motion 1983/84:902 om en allmän skärpning av hithörande regler kaninte, utan närmare överväganden huruvida en sådan skärpning är förenlig mednyssnämnda grundprincip, läggas till grund för någon framställningi berörda hänseende. Motionen avstyrks i motsvarande del (yrkande 10). JoU 1984/85:11 32 Det anförda innebär inte att utskottet ställer sigavvisande till önskemålen om en uppföljning av hur hänsynsreglerna fungerat ipraktiken och om en tillämpning som verkligen svarar mot intentionerna bakom1979 års skogspolitiska beslut. Utskottet kan bl. a. instämma i vad som anförtsi motion 1983/84:360 om värdet av information och utbildning rörandehänsynsreglerna. Som framgår av redogörelsen ovan (s. 23) har skogsstyrelsenfäst stor vikt vid samspelet mellan skogsbruket och miljövården och behovet avökade insatser när det gäller information och rådgivning om naturvårdshänsyntill såväl de enskilda skogsägarna som andra myndigheter och organisationer.Utskottet är bl: a. med hänsyn härtill inte berett att nu föreslå någotinitiativ från sida med anledning av motion 1983/84:360. Ianslutning till mofionerna 1983/84:849 och 1983/84:902 i de delar som beröravvecklingen av de s.k. 5:3-skogarna får utskottet erinra om att särskilda lagbestämmelserinförts för att skydda den s. k. ädellövskogen, vilken definitionsmässigtinnefattar även vissa hagmarker med ädla lövträd. Bestämmelser härom finns iädellövskogslagen (1984:119), som trätt i kraft . I ettinterpellationssvar har jordbruksministern påpekat atthänsyn skall tas till naturvården och andra allmänna intressen vid prövning aven ansökan om statsbidrag för avveckling av 5:3-skogar. Bidrag får intebeviljas om åtgärden i fråga står i strid med bestämmelserna omnaturvårdshänsyn i skogsvårdslagen. Enligt föreskrifter tillbidragsförordningen får lågproducerande bestånd som bedöms ha särskilt värdefrån naturvårdssynpunkt inte ingå i äterväxtföretag som erhåller bidrag. Avjordbruksministerns anförande framgår vidare att ochnaturvårdsverket presenterat riktlinjerna för skogsvårdsstyrelsernasoch länsstyrelsernas samarbete i frågor som rör naturvårdshänsyn i skogsbruket.Där anges bl. a. att länsstyrelserna bör förse skogsvårdsstyrelserna medunderlagsmaterial i arbetet med 5:3-skogarna. En lista på sådana typer avområden som kan vara av särskild betydelse från naturvårdssynpunkt harredovisats. Skogsvårdsstyrelserna bör enligt riktlinjerna samråda med länsstyrelsernaoch i vissa fall med kommunerna när sådana områden är aktuella för åtgärd. Viden ansökan om bidrag för avveckling av 5:3-skogar skall skogsvårdsstyrelsenockså regelmässigt ta reda på om anser att den aktuella marken avhänsyn till kulturminnesvården eller naturvården inte bör tas i anspråk förvirkesproduktion. Utskottetanser sammanfattningsvis att programmet för avveckling av 5:3-skogar äromgärdat av föreskrifter som bör utgöra en garanti för att den negativautveckling för naturvården som motionärerna uttryckt farhågor för inte behöverbefaras. Enligt utskottets mening påkallar motionerna ingen vidare åtgärd i nuberörda delar (mofion 1983/84:849 yrkande 4 och 1983/84:902 yrkande 12). Förslagen i motion1983/84:849 yrkande 5 kan anses i viss mån tillgo- JoU1984/85:11 33 dosedda genom de föreskrifter m. m. som utskottetredovisat ovan (s. 16). Detta gäller bl. a. önskemålet om attnaturvårdsintressen beaktas i den översiktliga skogsinventeringen (ÖSI) ochannan planering i skogsbruket. Av redovisningen framgår vidare att bränning ochannan markbehandling skall undvikas på särskilt skyddsvärda fågellokaler underhäckningstiden. Utskottet kan i detta hänseende instämma i motionens synpunkterså till vida att det är önskvärt att skogsbruket i sin planering bl. a. tarhänsyn till att vissa fågelarter ofta söker sig till nyavverkade områden underhäck-ningsperioden. Mofionärernas krav på tillståndsplikt för hyggesplöjning ärdäremot enligt utskottets mening alltför långtgående. Det får dock förutsättasatt motionens syfte i stor utsträckning kan tillgodoses genom en tillämpning avbestämmelserna om anmälningsplikt och samråd enligt naturvårdslagsfiftningen,vilka närmare redovisats i det föregående. Sammanfattningsvis anser utskottetatt yrkande 5 i motion 1983/84:849 inte f. n. påkallar någon särskild åtgärdfrån sida. Återstående yrkanden i motion 1983/84:902 syftar bl. a.till en kollektiv finansiering av vissa naturvårdsinsatser i skogsbruket.Utskottet får härvidlag hänvisa till att skogsvårdsavgiften successivt höjtsunder och f. n. uppgår till 8 %o av skogsbruksvärdet (SkU1983/84:12). Den senaste höjningen beräknas ge en intäktsökning på ca 170 milj.kr. Vidare må nämnas att en del av de medel som anvisats för avveckling av5:3-sko-garna är avsedda att användas för att finansiera undersökningar avnaturvärden m. m. hos berörda områden. Önskemålet att statsbidrag eller annat statligt stöd intefår utgå till åtgärder som strider mot väsentliga naturvårdsintressen är ihuvudsak redan tillgodosett genom de regler som angetts i det föregående (sebl. 7 § förordningen (1979:792) om statligt stöd till skogsbruket). Med detanförda avstyrker utskottet även yrkandena 13 och 14 i motion 1983/ 84:902. I mofion 1983/84:1770 av GunhildBolander (c) och () anförs att de båda öarna Gotska Sandönoch är utsjöplatser, vars bemanning ställts under diskussion pågrund av bristande resurser vid . De båda öarna är av riksintresse för vetenskaplignaturvård, och är skyddad som nationalpark och ägs isin helhet av staten. är skyddad som naturreservat och ägs till endel av staten. Efter automatiseringen av fyrplatserna på de båda öarnahar överenskommelser träffats mellan berörda intressenter såsomnaturvårdsverket, . , och domänverket omatt lösa bemanningsfrågorna. Det är ur skilda synpunkter vikfigt att dennabeman- JoU 1984/85:11 34 ningäven i fortsättningen upprätthålls, anför motionärerna. Tillsynspersonalen påöarna har nämligen en rad viktiga uppgifter att utföra, såsomväderobservafioner, bevakning av oljeutsläpp, skogsbränder, djurliv och naturm. i det föregående redovisat har hosregeringen () hemställt om extra medel för täckande av merkostnadenför åretruntbemanning på de båda öarna. Framställningen prövas f. n. ijordbruksdepartementet. I ett frågesvar harjordbruksministern anfört att berörda myndigheter har utrett frågan om fortsattåretruntbemanning på och . Av det redovisadematerialet framgår att det finns behov av en sådan bemanning. Den fortsattaberedningen av ärendet inom sker enligt jordbruksministernmed utgångspunkt i att det skall vara fortsatt åretruntbemanning på båda öarna. Iavbidan på den fortsatta beredningen av ärendet i och medhänvisning till den positiva inställning som redovisats i jordbruksministernsfrågesvar föreslår utskottet att motion 1983/84:1770 lämnas utan vidare åtgärdfrån sida. Översynav naturvårdslagen m. m. Enligt mofion 1983/84:902 (yrkande 15) av Jan-ErikWikström m. fl. (fp) är naturvårdslagen i vissa avseenden otillräcklig. Det ärdärför tid för en allmän översyn av lagen, varvid man bör eftersträva att i enny lag inarbeta bestämmelser från annan lagstiftning som berör naturvården. Enannan utgångspunkt bör vara att regler om hänsyn till naturvården införs isådan lagstiftning som reglerar verksamhet med inverkan på naturen. Ett merakonkret kommunalt ansvar för naturvården bör vidare slås fast. I avvaktan på enallmän översyn föreslår motionärerna en ändring av naturvårdslagen som skullege möjlighet att direkt hos regeringen ta initiativ till attskydda värdefulla naturområden. Det finns enligt motionen en rad exempel på attvederbörande länsstyrelse trots påpekanden från naturvärdsverket underlåtit att ta upp skyddsfrågan för ett visst område, varigenom värdefullnatur förstörts. Utskottetbehandlade under riksm.ötet 1983/84 ett liknande motionsyrkande om en översynav naturvårdslagen m. m. (JoU 1983/84:18). I sitt av godkändabetänkande hänvisade utskottet bl. a. till att det under 1970- och 1980-talengenomförts en rad viktiga reformer på naturvårdens område. Någon allmän översynav NVL fann utskottet i detta sammanhang ej skäl att förorda. Vad som anförtsi den nu aktuella motionen ger ej utskottet anledning att ändra uppfattning idenna fråga. Beträffande förslaget att ge viss initiafivrätt ifråga om skyddsåtgärder enligt NVL får utskottet ånyo hänvisa till debestämmelser i som gör det möjligt för verket att bl. a. besvärsvägen fåtill stånd en prövning JoU 1984/85:11 35 avett visst naturområdes skyddsvärde. Med det anförda avstyrker utskottetyrkande 15 i mofion 1983/84:902. Enligt motion 1983/84:322 av ochPaul Lestander (båda vpk) är det många tusental hektar mark som berörs avkraftledningar. Dessa marker, framför allt s. k. kraftledningsgator, skullekunna användas för skogsvårdande, naturvårdande och viltvårdande syften.Såvitt känt finns emellertid inga av myndighet utfärdade skötselanvisningar försådan mark. Motionärerna föreslår att regeringen uppdrar åt naturvårdsverketatt utarbeta råd och anvisningar för röjning och annan skötsel av kraftledningsgator. Utskottethar givetvis inga invändningar tnot att kraftledningsgator och liknande områdeni största möjliga utsträckning utnyttjas för produktion eller för åtgärder somfrämjar naturvård och friluftsliv. Som framgår av den föregående redogörelsenär möjligheterna härvidlag i viss mån beroende av innehållet i desäkerhetsföreskrifter m. m. som reglerar fram-dragning och begagnande avelektriska starkströmsanläggningar. Frågan om kraftledningar i den fysiskaplaneringen har behandlats i en rapport av statens planverk. Rapportenrevideras f. n. i samråd med bl. Utgångspunkten förnaturvårdsverkets prövning är att kraftledningsgatorna är en produkfionsresurssom bör tillvaratas och utnyttjas. Enligt kan ledningsgatorutnyttjas för virkesproduktion i den utsträckning markägare finner detekonomiskt möjligt och så långt de elektriska säkerhetsföreskrifterna medger.Vissa marker används bl. a. för julgransodling. Ett ökande intresse finns ocksåför att utnyttja ledningsgator för viltvårdande åtgärder. Motangivna bakgrund anser sig utskottet kunna utgå från att syftet med motion1983/84:322 till stor del kommer att tillgodoses. Motionen påkallar ingetsärskilt initiativ från sida. I motion 1983/84:2119 av Per Stenmarck m. fl. (m),yrkande 4, föreslås åtgärder för att främja landskapsvården i län.Motiveringen återfinns i motion 1983/84:2116, där motionärerna under rubrikenSlättlandskapet möjligheter och problem anför synpunkter på bl. a. detmoderna jordbrukets inverkan på slättlandskapet. Mekaniseringen av jordbrukethar inneburit krav på större fält utan hinder av pilevallar, enstaka träd,märgelgravar och öppna diken. Dessa förändringar kan dock leda till enutarmning av landskapet en biologisk monotoni. I motionen ges exempel påolika aktiviteter i både offenfiig och privat regi vilka haft som tema slättenoch landskapsvården. Därvid har bl. a. konstaterats att plantering av lähäckarkan ge posifiva effekter för jordbruket och som skydd mot storm och kyla ibebyggelse. Andra projekt som aktualiserats är restaureringen av småvatten m.m. för viltvård, fiske och vattenbruk. JoU1984/85:11 36 tionärerna anser det angeläget att denna typ avverksamhet, som ofta initieras av organisationer och enskilda markägare,erhåller stöd av staten genom t. ex. skogsvårdsstyrelserna, genom sysselsättningspolitikenoch som stöd till forskningen. Utskottet har i det föregående redogjort för de nyalagreglerna om jordbrukets hänsyn till naturvårdens intressen, vilka ger ökademöjligheter att bevara vissa inslag i naturmiljön, inbegripet odlings- och kulturlandskapet.Av redogörelsen framgår vidare att de i motionen berörda frågorna ägnats stortintresse av såväl myndigheter som organisationer och enskilda lantbrukare.Länsstyrelsen i har sålunda bildat en särskild arbetsgrupp förfrågor om landskapsvård inom länet. Verksamheten omfattar bl. a. skötsel avpilevallar, rensning av märgelgravar och läplanteringar. En omfattandeinventering av länets märgelgravar, vilka framför allt har stor betydelse förviltvården, har genomförts. Verksamheten med läplanteringar har mött ett mycketstort intresse från bl. a. jordbruksnäringens sida. Försök med olika typer avläplanteringar m. m. bedrivs inom ett flertal områden. Utskottet anser att angivna hänsynsregler och pågåendeförsöksverksamhet m. m. är ägnade att i stor utsträckning tillgodose syftetmed motion 1983/84:2119. Motionen påkallar inte någon vidare åtgärd frånriksdagens sida i nu aktuell del. 1. beträffandeenhetliga nordiska regler om allemansrätten att riksdagenlämnar motion 1983/84:675 utan vidare åtgärd, 2. beträffandegrundlagsskydd för nationalparker attriksdagen lämnar motion 1983/84:849 yrkande 1 utan vidare åtgärd, 3. beträffandeStora Sjöfallets nationalpark attriksdagen avslår motion 1983/84:902 yrkande 1, 4. beträffande nya nationalparker iSjaunja. Taavavuoma och Ro genområdet attriksdagen avslår motion 1983/84:902 yrkandena 24, 5. beträffandeskydd för fjällvärlden i övrigt attriksdagen avslår motion 1983/84:902 yrkande 6, 6. beträffandeskydd för urskogar m. m. attriksdagen lämnar utan vidare åtgärd mofion 1983/84:849 yrkande 2 i motsvarandedel och motion 1983/84:902 yrkande 7. beträffandeskydd för domänreservat och privata reservat attriksdagen lämnar utan vidare åtgärd motion 1983/84:849 yrkande 2 i motsvarandedel. JoU1984/85:11 37 8. beträffande vissa ersättningsfrågor m. m. attriksdagen lämnar motion 1983/84:1303 utan vidare åtgärd, 9. beträffande/Tyg/ro/i/cöver naturskyddade områden attriksdagen lämnar motion 1983/84:1300 utan vidare åtgärd, att avslår mofionerna 1983/84:927 och 1983/ 84:1843, attriksdagen avslår motion 1983/84:902 yrkande 7, 12. beträffandeskogsbrukets hänsyn till naturvården m. m. a) att lämnar motion1983/84:360 utan vidare åtgärd, b) att lämnar utan vidareåtgärd motion 1983/84:849 yrkande 4 och mofion 1983/84:902 yrkande 12, c) att lämnar motion1983/84:849 yrkande 5 utan vidare åtgärd, d) attriksdagen avslår motion 1983/84:902 yrkande 10, e) attriksdagen avslår mofion 1983/84:902 yrkande 13, f) attriksdagen avslår motion 1983/84:902 yrkande 14, 13. beträffandebemanningen av och att lämnar mofion1983/84:1770 utan vidare åtgärd, 14. beträffandeöversyn av naturvårdslagen m. m. attriksdagen avslår motion 1983/84:902 yrkande 15, 15. beträffandelandskapsvård m. m. a) att riksdagenlämnar motion 1983/84:322 utan vidare åtgärd, b) att riksdagenlämnar motion 1983/84:2119 yrkande 4 utan vidare åtgärd. Närvarande: (), (), (), (), (), (), JanFransson (s), (), (vpk), (),(), (), (), ()och (). JoU 1984/85:11 38 Grundlagsskydd förnationalparker (mom. 2) (vpk) anseratt dels den del av utskottets yttrande på s. 26 sombörjar med "Utskottet har" och slutar med "yrkande 1" bortha följande lydelse: Utskottetvill för sin del framhålla att naturen inte bara är grunden för jordbruks- ochskogsproduktion samt en källa till mineralförekomster och vattenkraft. Denutgör också miljö för rekreation. Därför måste det finnas naturområden runtvåra tätorter som lämpar sig för just rekreafion. För både människornasrekreation och för den vetenskapliga forskningen om utvecklingen i vår naturmåste det finnas områden som skyddas mot exploatering. mening kan det starkt ifrågasättas om den nuvarandenaturvårdslagstiftningen verkligen ger tillräckligt skydd för miljövårds-ochrekreationsintressena. Inte minst utgör behandlingen av Stora Sjöfalletsnationalpark ett exempel härpå. Det finns inga garantier för att liknandeingrepp inte kommer att göras i andra nationalparker.