bet · G801JuU3 · 1984-12-31 00:00:00 — 1984/85:3 om gatumusik I motion 1983/84:392 av GunnarBiörck i (m) hemställs att beslutar att på lämpligt sättinfoga i motionen nämnt lagrum i nu gällande brottsbalk. Det lagrum motionärenavser är 21 kap. 8 S i missgär-ningsbalken lag. Det hade följandelydelse: Ropar och skriar någor, aföfverdåd, på almänna vägar, gator och gränder, eller någon med ord eller åannat sätt förolämpar; bote , hälften til angifvaren, och hälften tilthe fattiga, äntå at ingen våldsamhet eller skada skedt. Bakgrunden till motionen ärförhållandena i stadsdelen i och motionären vill få ettslut på "det musikaliska oväsen" som hindrar enskilda medborgare därfrån att få arbetsro och vila. I motion 1983/84:2187 av AlfWennerfors (m) hemställs att beslutar att det nuvarande tredjestycket i 3 S lagen om allmänna sammankomster skall ha följande lydelse: Gatumusik, som anordnas utan atttillstånd lämnats enligt denna lag, är ej att hänföra till allmän sammankomst.Kan gatumusik, som ej är allmän sammankomst, med hänsyn till det väntadedeltagarantalet, den utsedda platsen och tiden för sammankomsten samt desärskilda anordningarna som avses förekomma, vara att jämställa med offentligtillställning, skall polismyndighetens tillstånd jämlikt 12 S lagen omoffentliga tillställningar inhämtas. Genom en lagändring som trädde ikraft ändrades reglerna om tillstånd för gatumusik. Enligtmotionären innebar lagändringen i praktiken att gatumusik kan utövas var somhelst och hur som helst. Motionären påtalar att gatumusik kan vålla olägenheterför de människor som bor och arbetar vid de platser som utnyttjas för gatumusikoch menar att det f. n. inte finns några garantier för att den klart störandegatumusiken skall försvinna. Reglerna i regeringsformen (RF) ommötesfrihet är ofta tillämpliga på gatumusik. I mötesfriheten ingår nämligenfrihet att anordna och bevista sammankomst för framförande av konstnäriigt verk(2 kap. 1 S 3 RF). När gatumusik framförs och ett visst antal människor samlatshar man anledning att räkna med att det är fråga om en sammankomst i RF:smening. JuU1984/85:3 2 Enligt motivuttalanden i sambandmed fri- och rättighetsreform bör bestämningen "konstnärlig"i detta sammanhang uppfattas som en beteckning på vissa former av yttranden,inte i första hand som ett kvalitetskrav. Om ändamålet med en sammankomst äratt framföra ett verk som till sin typ kan hänföras till någon konstnärUguttrycksform anses sammankomsten normalt vara omfattad av ommötesfriheten, även om verkets konstnärliga värde inte är särskilt framträdande(prop. 1975/76:209 s. 143). Alltså uppstår det i samband med gatumusik ofta ensammankomst för framförande av konstnärligt verk och reglerna i RF ommötesfriheten är tillämpliga. Mötesfriheten är en av de grundläggande fri- ochrättigheter som varje medborgare är tillförsäkrad gentemot det allmänna. Denfår begränsas endast av hänsyn till rikets säkerhet, till ordning och säkerhetvid sammankomsten, till trafiken eller för att motverka farsot (2 kap. 14 §RF). Vidare gäller att begränsning får göras endast för att tillgodose ändamålsom är godtagbart i ett demokratiskt samhälle och att begränsningen aldrig fårgå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlettden och ej heller sträcka sig så långt att den utgör hot mot den friaåsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. Begränsning får integöras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådanåskådning. Begränsningar får endast göras genom lag (2 kap. 12 S RF). Lagen om allmänna sammankomster Föreskrifter som begränsarmötesfriheten finns i lagen (1956:618) om allmänna sammankomster (LAS). a. allmänna sammankomster för framförande av konstnärligt verk (1S). Begreppet sammankomst för framförande av konstnärligt verk har sammainnebörd i LAS som i RF (prop. 1976/77:39 s. 7). Allmänna är enligt 1 S LASsådana sammankomster som anordnas för allmänheten eller till vilka allmänhetenhar tillträde. En begränsning i mötesfriheten föreskrivs i 2 § LAS.Enligt den paragrafen kan nämligen beslutas att allmän sammankomst inte fårhållas inom visst län eller del därav om det är påkallat med hänsyn till krig,krigsfara eller andra sådana utomordentliga förhållanden eller farsot. I LAS föreskrivs vidare - som huvudregel - att allmänsammankomst inte får hållas på allmän plats utan tillstånd av polismyndigheten.Tillstånd får vägras endast om det är nödvändigt med hänsyn till trafik ellerallmän ordning. Från regeln om tillståndsplikt finns ett undantag. En allmänsammankomst för framförande av konstnärligt verk får nämligen hållas utantillstånd om den med hänsyn till det väntade deltagarantalet, den utvaldaplatsen och tiden för sammankomsten samt de anordningar som avses förekomma kanantas äga rum utan fara för allmän trafik eller allmän ordning (3§). Regeln omundantag från tillståndsplikten kom till genom lagstiftning år JuU1984/85:3 3 1982 och trädde i kraft (prop.1982/83:9, JuU 6, rskr 58, SFS 1982:1172). Regeln tar sikte på just gatumusik. I LAS finns vidare föreskrifter om inställande ochupplösande av allmän sammankomst. Enligt 10 S får polismyndigheten inställaeller upplösa allmän sammankomst om den hålls i strid mot 2 S eller om beslutmeddelats att sammankomsten inte får äga rum. En sammankomst får också upplösasom den föranleder svårare oordning eller avsevärd fara för dem som ärnärvarande och om andra åtgärder har visat sig vara otillräckliga för attåterställa ordningen eller bereda skydd för de närvarande. En sammankomst somär tillståndspliktig kan inte upplösas av det skälet att tillstånd inte sökts.Påföljden för underlåtenhet att söka tillstånd är böter. Sådana framträdanden med gatumusiksom bara samlar några få åhörare eller ingen publik alls är inte underkastaderegleringen i RF och LAS. Någon sammankomst anses nämligen inte ha uppstått isådana fall. Detta gäller även om avsikten har varit att samla publik (prop.1982/83:9 s. 21). har det varit möjligt att i lokala ordningsstadgorföreskriva tillståndsplikt för sådana mera anspråkslösa framträdanden. Isamband med ändring i LAS beslutade att som sin mening geregeringen till känna att sådana föreskrifter borde utmönstras ur de lokalaordningsstadgorna. Enligt en därefter utfärdad förordning gäller attföreskrifter i lokala ordningsstadgor om den allmänna ordningen inte fårinnebära inskränkningar i den enskildes frihet att framföra musikaliskt ellerannat konstnärligt verk (SFS 1982:1173). I vad avser frågan om sådanaföreskrifter om tillståndskrav som fanns vid förordningens ikraftträdande harregeringen överlämnat skrivelse i ärendet tillordningsstadgeutredningen (Kn 1977:02) (Skr. 1983/84:80 s. 8). I polislagen (1984:387), som träddei kraft , finns en bestämmelse som ger polisen befogenhet attingripa mot den som genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen ellerutgör en omedelbar fara för den. Ingripande kan också ske om det behövs för atten straffbelagd handling skall kunna avvärjas (13 §). En regel av i stort settsamma innehåll fanns tidigare i 3 § lagen (1973:558) om tillfälligtomhändertagande (LTO). fattade justitieombudsmannen (JO) ettbeslut med anledning av en anmälan mot polisen för underlåtenhet att ingripamot störande gatumusik i . I beslutet diskuterar JO polisens möjligheteratt ingripa med stöd av LTO. JO konstaterar att en gatumusikant som stör allmänordning i och för sig skulle kunna omhändertas enligt LTO. r 1984/85. JuU1984/85:3 4 får emellertid inte - uttalar JO vidare - användas för attkringgå de strängare reglerna i LAS om skydd mot upplösning av sammankomst.LTO:s regler om ingripanden vid ordningsstörningar kan alltså inte tillämpas idet syftet att ett möte skall upplösas eller att musicerande skall upphöra.Enligt JO:s mening måste stor försiktighet iakttas när det gäller ingripandemot t. ex. en gatumusikant som har samlat en publik så att en allmänsammankomst föreligger. Ett omhändertagande får ju då i regel den effekten attsammankomsten faktiskt blir upplöst. Också när det gäller ingripanden enligt den andra grundeni 3 § LTO - för att avvärja en straffbelagd handling - konstaterar JO att ensammankomst kan upplösas om man ingriper mot en gatumusikant. Avgörande viktmåste enligt JO även i det fallet läggas vid syftet med åtgärden. Denna får skeför att förhindra brott men inte för att upplösa sammankomsten. Åtgärden skalldärmed rikta sig inte mot själva mötet utan mot en enskild mötesdeltagare. JO konstaterar vidare att de brott som i första hand kantänkas bli aktuella är ofredande och förargelseväckande beteende. Ofredandeföreligger när någon handgripligen antastar eller med skottlossning,stenkastning, oljud eller annat hänsynslöst beteende eljest ofredar annan (4kap. 7 § ). För förargelseväckande beteende kan den dömas som föroljud på allmän plats eller annars offentligen beter sig på ett sätt som ärägnat att väcka förargelse hos allmänheten (16 kap. 16 S ). I beslutet anför JO avslutningsvis att den lagstiftningsom finns enligt hans mening ger möjligheter för polisen att ingripa mot sådangatumusik som inte bör accepteras. under förrariksmötet diskuterade man gatumusiken i kammaren. Den ena gången skedde det medanledning av en interpellation, den andra med anledning av en fråga (Riksdagensprotokoll 1983/84:39 8 S och 1983/84:63 17 S). Vid det senare tillfället, ijanuari 1984, uttalade justitieministern bl. a. att det var hans bestämdauppfattning att störningar av det slag som förekom i under sommaren1983 inte kan godtas. Vidare anförde han att, såsom han såg det, mera högljuddeller ihållande gatumusik - med hänsyn till de speciella förhållandena inom denstadsdelen -praktiskt taget alltid måste anses vålla sådana störningar atttillståndplikt föreligger. Han nämnde också att han medanledning av frågan hade diskuterat saken med polismyndigheten i Stockholm.Denna hade lovat att skärpa insatserna mot störandegatumusik i stadsdelen. Slutligen anförde justitieministern att han var bereddatt ta upp frågan om en lagändring om det visade sig att olägenheterna intekunde bemästras med tillämpning av nuvarande lagstiftning. JuU 1984/85:3 5 (Kn 1977:02) harregeringens uppdrag att se över allmänna ordningsstadgan (1956:617). Denproposition i vilken regeringen föreslog de ändringar i LAS som riksdagenbeslutade om byggde på ett förslag av ordningsstadgeutredningen(betänkandet [Ds Kn 1981:26] Alkoholförtäring på allmän plats m. m.). Enligtvad utskottet har inhämtat kommer utredningen att behandla frågan om musik påallmän plats på nytt. Utredningen beräknas avsluta sitt arbete under våren1985. (Ju 1977:10) har ibetänkandet (SOU 1983:70) yttrandefriheten föreslagit ändringar i RF:sregler om mötesfriheten. Utredningenkonstaterar att kravet på tillstånd för att anordna bl, a. en allmänsammankomst innebär en begränsning av mötesfriheten och uttalar atttillståndskravet är otillfredsställande från principiell synpunkt. Utredningenföreslår därför att det i RF skall föreskrivas att förbud mot sammankomster fårutfärdas endast vid krig eller krigsfara eller för att motverka farsot.Anmälningsplikt skall dock få föreskrivas. Utredningen föreslår också attföreskrifter skall få utfärdas som gör det möjligt för en myndighet att meddelabestämmelser om tid och plats för bl. a. sammankomster och om ordningen viddessa. Betänkandethar varit ute på remiss och övervägs f. n. i justifiedeparte-mentet. utfärdade särskildaanvisningar om ingripanden mot gatumusik i . Det skedde bl. a. motbakgrund av justitieministerns uttalanden i kammaren tidigare under året.Enligt anvisningarna skall all gatumusik som äger rum efter kl. 22.00betraktas som tillståndsphktig. Gatumusik som bedöms som särskilt störandeskall, oberoende av tidpunkt, betraktas som tillståndspliktig. Särskiltstörande är enligt anvisningarna gatumusiken alltid om högtalare ochförstärkare används eller om musikanten använder instrument vars ljud bedömssom genomträngande. Detsamma gäller om en hel orkester spelar. Det sägs vidareatt gatumusik som fill en början inte bedöms som särskilt störande ibland kanbli det genom att pågå . En annan omständighet som enligtanvisningarna kan innebära att musikframträdanden kan betraktas somtillståndspliktiga oberoende av tidpunkten är att så stor publik samlas attordningen och framkomligheten på gatan allvarligt försvåras. I anvisningarnasägs vidare att JuU 1984/85:3 6 gatumusikunder vissa förutsättningar kan betraktas som ofredande. Förhållandenai har också uppmärksammats av miljö- och hälsoskyddsnämnden iStockholm. företogs mätningar av ljudnivåerna bl. a. i hus vidVästerlånggatan. Resultaten redovisades för nämnden och manbeslutade då att meddela vissa villkor för utövande av gatumusik. Dessa innebäratt på vissa platser i får gatumusik utövas endast mellan ochkl. 18.00 och då endast under förutsättning att ljudförstärkare eller högtalareinte används. Ytterligare förutsättningar är att utövande av musik inte sker istörre grupper än två personer och att sanitär olägenhet inte uppstår förnärboende eller verksamma i arbetslokaler. Villkorengäller inte när polismyndighet utfärdat tillstånd för utövande av gatumusik. Nämndensbeslut är tillfälligt och nämnden avser att pröva beslutet ochutvärdera effekterna. Iett tjänsteutlåtande dll nämnden har miljö- ochhälsoskyddsförvaltningen redovisat effekterna av nämndens beslut. Förvaltningenanför att gatumusiken minskat avsevärt på angivna platseroch att störningarna från gatumusiken därför kraftigt reducerats samt attgatumusik efter nästan helt upphört. Nämndenfattade sitt beslut med stöd av 14 S hälsoskyddslagen (1982:1080). Enligt denbestämmelsen får miljö- och hälsoskyddsnämnden i särskilda fall meddela devillkor som behövs för att hindra uppkomsten av sanitär olägenhet och för attundanröja sådan olägenhet vid viss verksamhet eller i samband med utnyttjandeav en plats eller en lokal som allmänheten har tillträde fill. Den som inteuppfyller villkor som meddelats med stöd av bestämmelsen kan dömas till böter(23 S). I detta betänkande behandlar utskottet två motioneri vilka man begär Jagändringar för att komma till rätta med störande gatumusik. Enligtmotionärerna utövas gatumusik på ett sådant sätt att det vållar storaolägenheter. Musiken stör dem som arbetar och bor vid platser som utnyttjas avgatumusikanter, och den hindrar sömn och arbetsro. Förhållandena i stadsdelenGamla stan i nämns i båda motionerna. Iregeringsformen (RF) finns regler som syftar till att garantera enskildamötesfrihet. I mötesfriheten ingår frihet att anordna och bevista sammankomstför framförande av konstnärligt verk (2 kap. 1 § 3 RF). När ett visst antalmänniskor samlas i samband med gatumusik har en sammankomst uppstått i RF:smening. Med konstnärligt verk avses i princip verk som till sin typ kanhänföras till någon konstnärlig uttrycksform, oavsett verkets konstnärligakvalitet i det enskilda fallet. Alltså uppstår det i samband med gatumusik oftaen sådan sammankomst som är skyddad av reglerna om mötesfriheten. JuU 1984/85:3 7 Mötesfriheten är en av de grundläggande fri- ochrättigheterna som varje medborgare är fillförsäkrad gentemot det allmänna. Mötesfrihetenkan begränsas inom de ramar som RF uppställer. a. gäller att begränsningendast får ske av hänsyn till rikets säkerhet, till ordning och säkerhet vidsammankomsten, fill trafiken eller för att motverka farsot (2 kap. 14 § RF). Försådana sammankomster för framförande av gatumusik som omfattas av RF:s reglerom mötesfriheten gäller lagen (1956:618) om allmänna sammankomster (LAS). Genom den lagen görs vissabegränsningar i mötesfriheten. Detkrävs tillstånd av polisen för att en allmän sammankomst skall få hållas påallmän plats. Polisen får vägra fillstånd bara om det är nödvändigt med hänsyntill trafik eller allmän ordning. Från regeln om tillståndsplikt finns ettundantag som tar sikte på gatumusik. En allmän sammankomst för framförande avkonstnärligt verk får nämligen hållas utan fillstånd om den med hänsyn fill detväntade deltagarantalet, den utvalda platsen och fiden för sammankomsten samtde anordningar som avses förekomma kan antas äga rum utan fara för trafik ellerallmän ordning (3S LAS). Regelnom undantag från dllståndsplikten trädde i kraft . Ivissa fall kan polisen ställa in eller upplösa en allmän sammankomst. Det fårske om sammankomsten äger rum trots att tillstånd vägrats. Annars krävs normaltatt sammankomsten föranleder svårare oordning eller avsevärd fara för denärvarande (10 § LAS). Att fillstånd inte har sökts ger inte polisen rätt attinställa eller upplösa sammankomsten. Polisenhar befogenhet att ingripa mot den som genom sitt uppträdande stör den allmännaordningen eller utgör en fara för den. Ingripande kan också ske om det behövsför att en straffbelagd handUng skall kunna avvärjas. Detta föreskrivs ipolislagen (1984:387). Motsvarande regler fanns fidigare i lagen (1973:558) omtillfälligt omhändertagande (LTO). () har diskuterat polisens möjligheter att ingripa mot störande gatumusikmed stöd av LTO. Han har uttalat att den lagen inte får användas för attkringgå de strängare reglerna i LAS om skydd mot upplösning av sammankomst.Befogenheten att ingripa mot ordningsstörningar innefattar alltså inte en rättatt ingripa i syfte att ett möte skall upplösas eller ett musicerande skallupphöra. Ingripanden för att förhindra brott får inte heller ske i syfte attupplösa sammankomsten. Störandegatumusik har diskuterats i kammaren, senast . Då uttaladejustitieministern bl. a. att det var hans bestämda uppfattning att störningarav det slag som förekommit i inte kunde godtas.Han nämnde vidare att han hade tagit upp frågan med polisen i somhade lovat att skärpa insatserna mot störande gatumusik i Gamla stan.Justifieministern sade också att han var beredd att ta upp frågan om enlagändring om det visade sig att olägenheterna inte kunde bemästras med nuvarandelagsfiftning. JuU 1984/85:3 8 Mot bakgrund av bl. a. justitieministernsuttalanden i kammaren utfärdade särskildaanvisningar om ingripanden mot gatumusik i . Enligt dessa skall allgatumusik som äger rum efter betraktas som tillståndspliktig. Ianvisningarna sägs vidare bl. a. att gatumusik som bedöms som särskilt störandeskall betraktas som tillståndspliktig oberoende av tidpunkt. Förhållandenai har också uppmärksammats av miljö- och hälsoskyddsnämndeniStockholm. Nämnden beslutade att på vissa platser i stadsdelen fårgatumusik utövas endast mellan och och då bara under vissaförutsättningar. Dessa är att ljudförstärkare eller högtalare inte används, attutövande av musik inte sker av grupper som omfattar flera personer än två ochatt sanitär olägenhet inte uppstår för dem som bor eller arbetar i närheten.Nämnden fattade sitt beslut med stöd av 14 § hälsoskyddslagen (1982:1080). Nämndensbeslut är tillfälligt. Den planerar att utvärdera effekterna av beslutet. I ettutlåtande som är avsett att ligga till grund för nämndens fortsattaställningstagande har miljö- och hälsoskyddsförvaltningen bl. a. uttalat attstörningarna från gatumusiken reducerats kraftigt och att musiken nästan heltupphört efter . Ordningsstadgeutredningenbehandlar frågan om musik på allmän plats. I ett betänkande som utredningenplanerar att lämna avser utredningen att komma med ett förslagi ämnet. Enligt utskottets mening är det ingen tvekan om attgatumusik ibland kan vara störande och besvärande, i synnerhet för människorsom bor eller arbetar invid platser som flitigt utnyttjas av gatumusikanter.Främst är det givetvis själva musiken och eventuella yttringar från åhörare somär störande. Men störningar kan också inträffa genom att gränder, trottoarer,butiksingångar och skyltfönster blockeras. Utskottetdelar uppfattningen att gatumusiken i vållatstörningar av ett slag som inte kan godtas, och utskottet har alltså vissförståelse för mofionärernas krav. Utskottet kan dock inte utan vidare ställasig bakom uppfattningen att nu bör begära lagstiftningsåtgärder.Genom lokala initiativ har man ju kommit till rätta med de allvarligarestörningarna. Härfill kommer att ett förslag i ämnet är att vänta inom kortfrån ordningsstadgeutredningen. Utskottet avstyrker såledesbifall till motionerna. att avslårmotion 1983/84:392 och motion 1983/84:2187. JuU 1984/85:3 9 Närvarande:Lisa (), (), (), (), HansPettersson i (s), (), (), GunillaAndré (c), (), (), i (fp), (), (), () och GöranMagnusson (s).