bet · G801JoU3 · 1984-12-31 00:00:00 — I motion 1983/84:290 av Kertin () yrkas, såvitt nu är i fråga (yrkandena 9 och 10) 9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kraven på grisuppfödning och slakt, 10. att begär att regeringen tillser attsocialstyrelsen och lantbruksstyrelsen utfärdar instruktioner om hur man skall göra med narkomaner som vanvårdar hundar eller andra husdjur. I motion 1983/84:291 av KerstinAnér (fp) yrkas att vid ändring av djurskyddslagen som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen framhållits om fördelningen av uppgiftermellan lantbruksnämnd och länsveterinär vid ny- eller tillbyggnader avdjurstall. I motion 1983/84:292 av KerstinAnér (fp) yrkas att begär att regeringen ger lantbruksstyrelsen iuppdrag att utfärda regler för bruket av kör- och ridspö, i avsikt att imöjligaste mån minska detta bruk och bidra till att på lång sikt avskaffa det. I mofion 1983/84:678 avAnn-Cathrine () yrkas att hos regeringen begär skyndsamtförslag till sådan förändring av djurskyddslagen att den medger en snabb ochsmidig fillämpning och att 17 § ändras så att beslut om slutligtomhändertagande kan meddelas utan att ägaren tidigare fått tillsägelse omrättelse i fall när det är uppenbart att tillsägelse skulle vara gagnlös ellernär ägaren inte kan påträffas. I mofion 1983/84:2345 av (båda m) yrkas' att begär att regeringenverkställer en översyn av lagen dm tillsyn över hundar och därvid beaktar vad imotionen anförts. Utskottet behandlar i dettabetänkande några under riksrnötet 1983/84 väckta motioner rörande bl. a.djurskyddet inom animalieproduktionen och vid tävlingar m.m. samt omförutsättningarna för att omhänderta sällskapsdjur som utsätts för olämpligbehandling. 1 1984/85. JoU1984/85:3 2 Uppfödning och slakt av djur m. m. Enligt motion 1983/84:290 avKerstin () måste de villkor under vilka t. ex. grisar och höns lever tasupp till behandling när nu hela livsmedelspolitiken ligger i stöpsleven. Allraförst tnåste förhållandena vid slakten och slakttransporten förbättras.Aktuella undersökningar visar att en stor del av slaktsvinen hartransportskador och sjukdomar av olika slag när de slaktas. Vetenskapen kan börja visa upp förslag till en form av svinhållning som tillgodoserväsentliga behov hos djuren utan att de besvärar eller kostar människan alltförmycket. Sådana metoder måste enligt motionären ges en hög prioritet när svenskdjurhållning skall granskas från djurens, konsumenternas och samhälletssynpunkt. Utskottet erinrar om att frågan om behandlingen av husdjuri samband med slakt m.m. prövats av riksdagen.Under föregående behandlades en motion i ämnet i utskottets betänkandeJoU 1983/84:12, varvid utskottet anförde bl. Vad därefter beträffar behandlingenav husdjur i samband med slakttransport m, m. vill utskottet först hänvisatill reglerna i djurskyddslagen (1944:219) och till lantbruksstyrelsensdetaljföreskrifter i ämnet. Enligt 6§ djurskyddslagen (1944:219) skall vid transportav djur särskilt iakttas att transportmedlet är lämpat för ändamålet och attdjuret såvitt möjligt skyddas mot stötar, skavning o.d. Närmare bestämmelser omtransport av djur har, enligt bemyndigande i djurskyddslagstiftningen,meddelats av lantbruksstyrelsen. Beträffande ilastning, transport och avlastning av djurfinns regler i lantbruksstyrelsens kungörelse (LSFS 1981:45) om transport avlevande djur. Vidare har lantbruksstyrelsen utfärdatbestämmelser om behandlingen av husdjur i samband med slakt m. m. (LSFS1982:12). Beträffande djurhållning i allmänhet finns allmänna rådoch föreskrifter i lantbruksstyrelsens kungörelse om djurhållning m.m. (LSFS1982:21). I samtliga dessa bestämmelser har djurskyddsintressetgetts en framträdande plats. Enligt vad utskottet erfarit arrangerade Svensktdjurskyddsforurn ett symposium där olika aspekter på den modernasvinhållningen diskuterades. Bakom arrangemanget stod bl. a. flertaletdjurskyddsorganisationer samt . Vid symposiet framkomuppgifter om vissa missförhållanden i slaktsvinsproduktionen. Bl, a. redovisadesen undersökning av slaktsvin i , som visade höga frekvenserav lungsjukdomar, ledinflammationer, bölder och leverskador. 1 omedelbaranslutning till symposiet kallades representanter för djurskyddsorganisationernaoch vissa myndigheter m. fl. till en hearing på . Ibeslut uppdrog därefter regeringen åt lantbruksstyrelsenatt i samråd med och statens jordbruksnämnd utreda ochlämna förslag till åtgärder för att förbättra djurhälsan och djurskyddet inomsvinskötseln m. m. Det bör tilläggas att man också från slakterinäringenssida vidtagit åtgärder för att förbättra slaktdjurens förhållanden. Vid fleraslakterier pågår aktiv rådgivning om hälso- ochmiljöförbättrande åtgärder samt resultatanalys. JoU1984/85:3 3 Utskottet delar motionärensuppfattning om det angelägna i att slaktdjurens förhållanden blir föremål föruppmärksamhet. Som utskottet anfört kan utvecklingen motallt starkare effektivitetskrav inom animalieproduktionen få konsekvenser somär betänkliga från djurskyddssynpunkt. Det torde numera inte råda delademeningar om att det också ligger i jordbruks- och slakterinäringens intresseatt motverka stress och sjukdomar inom djurskötseln. Av det anförda framgår attutskottet ställer sig posifivt till syftet med motion 1982/83:475. a. till den verksamhet och de initiativ som utskottet här redovisat kan detdock förutsättas att syftet med motionen kommer att tillgodoses utan någonytterligare åtgärd från sida. Det skall tilläggas attlantbruksstyrelsen, enligt vad utskottet erfarit, kommer att redovisaförslag till åtgärder för att förbättra djurhälsan och djurskyddet inomsvinskötseln m. m. i enlighet med det regeringsuppdrag som omnämns i utskottetsovan citerade betänkande. I avbidan på resultatet av den pågående verksamhetentorde motionen i nu aktuell del (yrkande 9) ej påkalla någon särskild åtgärdfrån sida. Förprövning av djurstall m. m. I motion 1983/84:291 av KerstinAnér (fp) behandlas vissa frågor om förfarandet vid förprövning av nybyggdadjurstallar från djurskyddssyn-, punkt. Motionären påpekar attlantbruksnämnden, som är prövningsmyndighet, är ett sektorsorgan medhuvudsakligen jordbruksekonomisk inriktning. Det kan därför ifrågasättas omdet är formellt riktigt att nämnden skall vara godkännande myndighet. Systemetkan även vara betänkligt frän jävssynpunkt, eftersom de sökande ofta anlitarlantbruksnämnden som konsult vid projekteringen. Motionären hänvisar isammanhanget till beslut om vissa organisatoriskaändringar inom veterinärväsendet, vilka bl. innebar att uppgifterna inomlänsveterinärorganisationen överfördes på lantbruksnämnderna och att enveterinär enhet inrättades vid dessa nämnder. Vidare skulle en samlad översyngöras av länsveterinärernas ställning och arbetsuppgifter. Enligt motionen ärdet viktigt att djurskyddssynpunkterna i fortsättningen kan hävdas med tillräckligkraft och att länsveterinären får en självständig ställning gentemotlantbruksnämnden. Det vore också av olika skäl olämpligt om lantbruksnämndenskulle få i uppdrag att lämna förhandsgodkännande och slutligt godkännande vid nybyggnadav djurstallar. Utskottet får anföra följande. Enligt djurstallkungörelsen(1973:270, ändrad senast 1982:1028) får nybyggnad av djurstallar ej ske utanatt byggnaden på förhand godkänts från djurskyddssynpunkt. Detsamma gäller'ändring av befintligt stall som har väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt.Fråga om godkännande prövas av lantbruksnämnden. I sådant ärende skall finnasyttrande fråri en veterinär med särskild sakkunskap i fråga om sambandet mellanstallmiljö och djurskydd. Yttrandet avges regelmässigt av länsveterinären. 1* 1984/85.16 saml. JoU1984/85:3 4 fattade riksdagenvissa beslut om organisation och finansiering av djurens hälso- och sjukvårdin, iii. (JoU 1981/82:31). Beträffande den regionala administrationen innebarbeslutet bl, a, att funktionerna inom länsveterinärorganisationen överfördesfrån tijl lantbruksnämnden och att en veterinär enhet inrättadesvid varje lantbruksnämnd. 1 avbidan på en samlad översyn av länsveterinärernasställning och arbetsuppgifter skulle dessa dock t. v. behålla sinorganisatoriska placering vid resp. länsstyrelse. Översynen i fråga kommer att göras av den kommitté somtillsattes för att utreda livsmedelskontrollens oinfattning ochinriktning m. m. (Dir 1983:69), Av direktiven framgår bl. a. att såvällänsstyrelsernas som lantbruksnämndernas behov av veterinärmedicinsk kompetensskall övervägas i sammanhanget. Utskottet vill understryka att ett av huvudsyftena med1982 års riksdagsbeslut var att förbättra den regionala ledningen ochplaneringen av djurens hälso- och sjukvård samt i samband härmed tillföralantbruksnämnderna veterinärinedicinsk sakkunskap. Enligt utskottets mening bördetta vara ägnat att stärka djurskyddsintresset även vid prövningen av frågorom nybyggnad av djurstall m, m. Denna prövning måste självfallet göras medutgångspunkt i bl. a. djurskyddslagens grundläggande regler och lantbruksstyrelsenstillämpningsanvisningar om stallbyggnaders storlek och inredning m. m.Utskottet kan för sin del inte finna att det nuvarande pröviiingssyste-metskulle innebära att djurskyddsintresset inte beaktas i tillbörlig utsträckningvid handläggningen av hithörande ärenden. Med hänvisning till det anfördaavstyrker utskottet motion 1983/84:291. Omhänderingande av sällskapsdjur, m. m. Enligt yrkande 10 i motion198.3/84:290 av () bör åtgärder vidtas för att komma till rättamed problemen med narkomaners och andra missbrukares innehav av sällskapsdjur,särskilt hundar. Dessa djur utsätts ofta för vanvård och annat lidande. Desociala myndigheternas liksom hälsovårdsnämndernas praxis i hithörande frågorbehöver överses och tydliggöras. och lantbruksstyrelsen börenligt motionen tillsammans hjälpa kommunerna att, eventuellt i samarbete inedpolismyndigheten, dra upp riktlinjer för hur man skal! kunna ingripa motvanvård av djur i missbrukarmiljöer. I motion 1983/84:678 avAnn-Cathrine () yrkas, delvis med utgångspunkt i samma förhållandensom påtalas i motion 290. att djurskyddslagens regler om omhändertagande avdjur ändras och effektiviseras i vissa avseenden. a. föreslår motionaren enändring av 17 S djurskyddslagen för att åstadkomma en snabb och smidigrättstillämpning i fråga om omhändertagande av vanvårdade djur. Slutligtbeslut om omhändertagande av djur bör JoU1984/85:3 5 kunna meddelas utan att ägaren först fått tillsägelse omrättelse i fall när det är uppenbart att sådan tillsägelse skulle vara gagnlöseller när ägaren inte kan påträffas. I motion 1983/84:2345 av (bådam) anförs att lagen om tillsyn över hundar på senare ärberett polismyndigheterna vissa problem. 1 många fall har drogmissbrukare ochandra använt hundar som "skyddshundar'" till skydd motpolisingripanden m. m. Gällande regler.har enligt motionärerna inte getttillräckliga möjligheter att ingripa mot sådana företeelser i djurhållningen.Motionärerna ifrågasätter om inte en hund som på kommando biter människor ellerpå annat sätt underlättar ägarens brottsliga verksamhet kan betraktas sombrottsverktyg och bli föremål för förverkande enligt . Det är ivart fall otillfredsställande att lagstiftningen inte ger möjlighet tillingripande j andra fall än när djuret utsätts för vanvård m.m. eller när enhund bevisligen är bitsk. Motionärerna föreslår därför att lagen om tillsynöver hundar blir föremål för översyn och anpassas till dagens förhållanden.Ingripanden bör bli möjliga även mot den som använder hunden på ett sätt somkan orsaka skada eller avsevärd olägenhet. Bestämmelser bör utarbetas somklarare reglerar polismyndighetens befogenheter att t. ex. omhänderta ochförsälja hund, liksom det ekonomiska ansvaret för sådana åtgärder. Vad först beträffar frågan omomhändertagande av djur som utsätts för Olämplig behandling vill utskottetnämna att denna fråga behandlades av bl. a. under /82(JoU 1981/82:31). I anslutning till motioner om problemen med vissamissbrukares innehav av sällskapsdjur anordnade utskottet under nämnda riksmöteen hearing med representanter för lantbruksstyrelsen, ,miljö- och hälsovårdsförvaltning samt . Utskottetanförde i sitt av godkända betänkande bl. a. följande. Utskottet har i samband med enhearing inhämtat synpunkter på de aktuella motionerna från företrädare förvissa inledningsvis omnärhnda myndigheter och djurskyddsorgan, vilka har storerfarenhet av den praktiska tillämpningen av djurskyddslagen i nu förevarandeavseende. Det har därvid tämligen klart och entydigtframgått att problemen med vissa missbrukares innehav av sällskapsdjur inte ärav den arten att en särreglering beträffande dessa ägarkategorier är motiverad.Vanvård av djur kan således förekomma i skilda miljöer och sammanhang och utanatt den av motionärerna angivna ägarkategorin är påtagligt överrepresenterad.Enligt lantbruksstyrelsens representant har djurskyddslagstiftningen, rätttillämpad, visat sig ge tillräckliga möjligheter att ingripa mot de flestaformer av vanvård och annan olämplig behandling av djur. När det gällersamarbetet mellan de sociala myndigheterna och hälsovårdsnämnderna har dock inågot fall gällande sekretessbestämmelser tolkats på ett sätt som försvåratrapporteringen till hälsovårdsnämnden angående förhållanden som är av betydelsefrån djur-' skyddssynpunkt. En av lantbruksstyrelsen tillsatt arbetsgrupp görf. JoU1984/85:3 6 översyn av djurskyddslagen. Resultatet av denna översynkommer att föreläggas regeringen. Utskottet föreslår med hänvisning till det anförda attmotion 1459, som direkt syftar till att införa särregler för vissa missbrukaresinnehav av sällskapsdjur, lämnas utan vidare åtgärd från sida. I anslutning till motion 1432, som mera allmänt berör deformella förutsättningarna för omhändertagande av djur, vill utskottet hänvisatill den översyn av djurskyddslagstiftningen som enligt det sagda äger ruminom lantbruksstyrelsen. Vidare vill utskottet erinra om de ändringar idjurskyddslagen som beslutades under /79 och som syftade till attförbättra samhällets möjligheter till ingripanden vid fall av olämplig behandlingav djur (prop. 1978/79:13, JoU 1978/79:5). a. infördes en bestämmelse somgjorde det möjligt för länsstyrelse eller polismyndighet att - med omedelbarverkan och utan att iaktta vissa formaliteter som krävs för liinsstyrelsensslutliga avgörande i djurskyddsärendet - förordna om ett djurs omhändertagandei avbidan på det slutliga beslutet (17 § tredje stycket djurskyddslagen).Motionärernas förslag att i vissa fall äyen slutligt beslut om omhändertagandebör kunna fattas utan att djurägaren erhållit fillsägelse om rättelse m. m. ärenligt utskottets mening värt att överväga. De av utskottet redovisadesynpunkterna från en hearing i ämnet ger också anledning att understryka viktenav ett smidigt samarbete mellan de sociala myndigheterna ochhälsovårdsnämnderna i nu åsyftade ärenden. Utskottet utgår från att frågor avdetta slag blir föremål för vidare överväganden i samband med översynsarbetet.Någon särskild framställning från sida med anledning av motion 1432synes inte påkallad. I anslutning fill de nu aktuellamofionerna 1983/84:290 och 1983/84:678 vill utskottet tillägga att ett avlantbruksstyrelsen utarbetat förslag till ny djurskyddslag harremissbehandlats och f. n. bereds i . Enligt uppgift kommeren lagrådsremiss i ämnet att presenteras . Utskottet utgårfrån att sådana djurskyddsfrågor som tagits upp i de båda motionerna kommer attbehandlas i angivna sammanhang. Motionerna 1983/84:290, yrkande 10 och1983/84:678 påkallar således f. n. inte någon vidare åtgärd från riksdagenssida. Till skillnad från de bådanyssnämnda motionerna berörs i motion 1983/84:2345 i första hand situationer påvilka bl. a. lagen (1943:459) om tillsyn över hundar - tillsynslagen - ärtillämplig. Medan reglerna i djurskyddslagen syftar till att skydda djuren motvanvård och annan olämplig behandling avser tillsynslagen främst ingripandentill skydd för utomstående mot skada eller olägenhet vid hundhållning. Enligt 1 § tillsynslagen skall hund hållas undererforderiig tillsyn för att förebygga att den orsakar skada eller annanavsevärd olägenhet. Hund som visat benägenhet att bita människor eller hemdjurfår enligt 2 § inte vara lös utomhus på annat område än sådant som ärbetryggande inhägnat'och till vilket utomstående inte har tillträde. Hund påvilken 2 § är tillämplig kallas vanligen bitsk hund. Om tillsynen över hundeftersatts, äger polismyndigheten enligt 3 § första stycket meddela deföreskrifter som omständigheterna påkallar, såsom att hunden skall vara förseddmed munkorg eller hållas JoU1984/85:3 7 bunden eller instängd. Är fråga om bitsk hund fårpolismyndigheten enligt andra stycket i samma paragraf i stället för attmeddela föreskrifter låta döda hunden, om det är nödvändigt. Hund som springerlös på område där hemdjur finns får under vissa förutsättningar dödas av densom äger eller vårdar hemdjuren. Skada som orsakas av hund skall enligt 4§ersättas av ägaren oavsett om vållande föreligger eller inte. Enligt vad utskottet erfarit har i enframställning till aktualiserat problemen med vissamissbrukares innehav av hundar och förekomsten av "skyddshundar" iolika sammanhang. Även dessa frågor kommer att övervägas i samband med denpågående översynen av djurskyddslagen som utskottet redovisat ovan. Utskottetär med hänsyn härtill inte berett att gå närmare in på de frågor som tas upp imotion 1983/84:2345 och som till stor del gäller polisiära befogenheter resp.möjligheterna till förverkande av sällskapsdjur som dresserats att försvårapolisingripanden i samband med brott. I sammanhanget bör nämnas att den nyapolislagen (1984:387), som trätt i kraft , innehållerbestämmelser som närmare anger under vilka omständigheter en polisman fåranvända våld för att genomföra en tjänsteåtgärd (se prop. 1983/84:111, JuU1983/84:27). När det gäller tolkningen av tillsynslagen vill utskottet vidarefästa uppmärksamheten på ett uttalande i proposition 1974:81 med förslag tilländrad lagstiftning om rätt att döda annans hund. Med anledning av påpekandefrån framhöll föredragande departementschefen att en hundmåste anses som bitsk enligt tillsynslagen, även om benägenheten att angripa t.ex. människor endast beror på ägarens dåliga inflytande och sålunda inteföreligger, när hund och ägare är skilda åt. har följaktligenrätt att låta döda en sådan hund, om det inte går att på annat sättstadigvarande skilja hunden från dess ägare (prop. Med hänvisning till det anförda föreslår utskottet attmotion 1983/84:2345 lämnas utan någon vidare åtgärd från sida. I motion 1983/84:292 av KerstinAnér (fp) behandlas vissa djurskyddsfrågor inom hästsporten, framför alltanvändningen av spö vid trav- och galopptävlingar m. m. I motionen redovisasbl. a. delar av banveterinärernas årsberättelse för , liksomhästsportens bestämmelser om användning av spö. Enligt motionären lämnarförhållandena inom denna sportgren mycket övrigt att önska från efisk synpunktoch från djurskyddssynpunkt. Missbruk av spö förekommer sålunda ofta utan attdet föranleder några sanktioner mot den ansvarige. Detta beror delvis på attefterlevnaden av gällande reglementen är svår att kontrollera. Med hänsyn fillde ekonomiska intressen som står på spel kan det f. ö. antas att de ringastraffpåföljder som förekommer inte verkar särskilt avhållande på missbruket avspö. JoU1984/85:3 8 ren anser det olämpligt att hästsportens egnaorganisationer har ansvaret för att reglera användningen av spö. Detta ansvarbör övertas av lantbruksstyrelsen, som bör utfärda grundläggande bestämmelserpå hithörande område. Dessa bestämmelser bör utformas så att de i möjligastemån minskar och på avskaffar bruket av spö. Det är önskvärt att ensådan utveckling främjas både i tävlingssammanhang och vid träning. Utskottet behandlade under /82 en motion omtävlingshästarnas situation m.m. I sitt av godkända betänkandeanförde utskottet bl. Imotion 1980/81:385 föreslås vissa åtgärder för att åstadkomma ett bättredjurskydd inom hästsporten. Framför allt krävs det enligt motionären en bättretillsyn över träningsverksamheten, eftersom denna i praktiken försiggår utannågon kontroll av djurskyddsinstaiiserna. Vidare yrkas att regeringen utarbetarett lagförslag innebärande förbud mot att piska hästar på trav- ochgaloppbanor. Motionären påpekar att ett sådant förbud beslutats i . Utskottet erinrar om att övervakningen fråndjurskyddssynpunkt av trav-och galopptävlingar ombesörjs av banveterinärer somförordnas av lantbruksstyrelsen. Vad däremot beträffar träningsverksamhetenankommer det i första hand på vederbörande hälsovårdsnämnd att utöva tillsynenligt reglerna i djurskyddslagen (1944:219) om tillsyn över djurens vård ochbehandling. Enligt vad utskottet erfarit har allt flera kommuner skapat bättreförutsättningar för tillsynsarbetet genom att anställa särskilda djurskyddsinspektörer.Det kan tilläggas att utskottet vid /76 avstyrkte ettmotionsyrkande om ändrad organisation av tillsynen i nu förevarande avseende,bl. a. med hänvisning till de kommunala satsningarna på tillsynssidan (JoU1975/76:20). I fråga om användningen av spö i tävlingssammanhang harutskottet inhämtat upplysningar om aktuella bestämmelser i reglementen förtrav- och galoppsporten. Härav framgår att reglerna för användning av spö resp,körspö är mycket restriktiva i vad gäller såväl spöets utförande som självaanvändningssättet. Vid travtävlingar t. ex. får körspö endast användas tilllätt drivning. Kuskens båda händer skall , med fattning i handstropp,användas för tömkörning. Vid misstänkt fall av överdrivet bruk av körspö skallbanveterinär under tävlingsdagen undersöka aktuell häst. Grundregeln för galopptävlingar är att användning av spö idrivande syfte är förbjudet. Vissa undantagsbestämmelser finns som underangivna förutsättningar tillåter att spöet används bl. a. strax efter startsamt under de sista . Spöet får aldrig lyftas över axelhöjd. varkenvid slag eller viftning. Vid hopptävlingar gäller som grundregel att spö ej fåranvändas för bestraffning utan för anvisning. Det kan tilläggas att lantbruksstyrelsen harutarbetat en instruktion för banveterinärer, som skall ses över av en särskildarbetsgrupp med företrädare för styrelsen, hästsporten och banveterinärerna. Utskottet anser det för sin del givetvis angeläget atttävlingshästarna behandlas på ett sätt som är acceptabelt fråndjurskyddssynpunkt, såväl i tävlingssammanhang som under träning. Så till vidainstämmer utskottet med syftet bakom den nu behandlade motionen. Som utskottetpåpekade redan vid /76 ägnar emellertid lantbruksstyrelsen storuppmärksam- JoU1984/85:3 9 het åt frågor som rör tävlingshästarnas förhållanden. Närdet gäller användningen av spö vid trav- och galopptävlingar m. m, präglasreglerna härom, som utskottet framhållit, av stor restriktivitet och kan,om de rätt efterlevs, knappast inge betänkligheter från djurskyddssynpunkt. Detbör f. ö. påpekas att spöet i vissa situationer kan utgöra en såkerhetshöjandefaktor, t. ex. då det gäller att snabbt korrigera djuret för att undvikakollision eller annat faromoment. Ett generellt förbud mot användning av spöinom hästsporten är utskottet f, n. inte berett att förorda. Givetvis utgårutskottet från att tävlingshästarnas situation - däri inbegripet reglerna föranvändning av spö och efterlevnaden av dessa bestämmelser-även i fortsättningenägnas ingående uppmärksamhet från berörda myndigheter och organisationer. Någonsärskild framställning härom från sida med anledning av motion1980/81:385 synes inte nödvändig, I anslutning till den nu behandlademotionen vill utskottet tillägga att tidigare gjorda uttalanden om detangelägna i att tävlingshästarna behandlas på ett sätt som är acceptabelt fråndjurskyddssynpunkt givetvis alltjämt äger sin giltighet. Enligt vad utskotteterfarit kommer frågan om tävlingshästarnas behandling att övervägas i sambandmed den pågående översynen av djurskyddslagen som utskottet nämnt i detföregående.