bet · G801LU10 · 1984-12-31 00:00:00 — Lagutskottetvill för egen del understryka angelägenheten av att den nya lagstiftningenföljs upp och att erfarenheterna av lagstiftningen utvärderas. kandock inte dela socialutskottets uppfattning att den nödvändiga uppföljningenoch utvärderingen lämpligen bör kunna anförtros det nämnda medicinskt-etiskaorganet. 1 stället bör en parlamentariskt sammansatt kommitté tillsättas föratt följa verksamheten med insemination i dess olika aspekter. Kommitténsarbete bör ha en sådan inriktning att får möjlighet att inom fem årpå nytt ta ställning till frågan om givarinsemination. bör såledesmed bifall till yrkande 2 i motion 22 som sin mening ge regeringen till kännavad utskottet anfört om tillsättande av en parlamentarisk kommitté. Vidare börriksdagen i enlighet med yrkande 3 i samma motion ge regeringen till känna attfrågan om insemination på nytt bör bli föremål för prövning och att därvid ett betänkande från den parlamentariska kommittén börföreligga. delsatt utskottet under moment 26 bort hemställa 26. beträffandeuppföljning av inseminationsverksamheten att med bifalltill motion 1984/85:22 yrkandena 2 och 3 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört om tillsättandet av en parlamentarisk kommitté m. m. LU 1984/85:10 49 Bilaga I Lagförslagen i proposition 1984/85:2 1 Förslag til! Härigenom föreskrivs att i I kap. 'skall införas en ny paragraf, 6 §, av nedan angivna lydelse. Har insemination utförts på modern med samtycke avhennes make eller annan man som bodde tillsammans med henne under äktenskapsliknandeförhållanden och är det med hänsyn till samtliga omständigheter sannolikt attbarnet har avlats genom inseminationen, skall vid tillämpning av 25 §§ den somhar lämnat samtycket anses som barnets fader. Denna lag träder i kraft . Lagenskall dock inte gälla i fråga om inseminationer som har utförts föreikraftträdandet. Harinsemination utförts före lagens ikraftträdande på en kvinna med samtycke avhennes make eller annan man som bodde tillsammans med henne underäktenskapsliknande förhållanden och är det med hänsyn till samtligaomständigheter sannolikt att barnet har avlats genom inseminationen, får efterutgången av talan inte väckas om förklaring enligt I kap. 2 § förstastycket om att mannen inte är far till barnet eller enligt 1 kap. 4 § tredjestycket om att ett erkännande av faderskapet som mannen har lämnat saknarverkan mot honom. ' Balken omtryckt 198.1:485. 4 1984/85. LU 1984/85:10 50 1 § Med insemination förstås i denna lag införande avsperma i en kvinna på konstlad väg. 2 § Insemination får utföras endast om kvinnan ärgift eller bor tillsammans med en man under äktenskapsliknande förhållanden.För inseminationen krävs skriftligt samtycke av maken eller den man somkvinnan bor tillsammans med. 3 § Insemination med sperma från annan man än den somkvinnan är gift eller bor tillsammans med får utföras endast vid allmännasjukhus under överinseende av läkare med specialistkompetens i gynekologi ochobstetrik. Läkarenskall pröva om det med hänsyn till makarnas eller de samboendes medicinska,psykologiska och sociala förhållanden är lämpligt att inseminationen äger rum.Inserninationen får utföras endast om det kan antas att det blivande barnetkommer att växa upp under goda förhållanden. Vägras insemination, får makarnaeller de samboende begära att prövar frågan. Socialstyrelsensbeslut får inte överklagas. Läkarenväljer lämplig spermagivare. Uppgifter om denne skall antecknas i en särskildjournal, som skall bevaras i minst 70 är. 4 § Ett barn som har avlats genominsemination som avses i 3 § har rätt att, om det har uppnått tillräckligmognad, självt få del av de uppgifter om spermagivaren som har antecknats isjukhusets särskilda journal. är skyldig att på begäran biträdabarnet med att skaffa fram dessa uppgifter. 5 § Om det i ett mål om faderskaptill barn är nödvändigt att få del av de uppgifter som finns om eninsemination, är den som är ansvarig för inseminationen eller annan som hartillgång till uppgifterna skyldig att på begäran av domstolen lämna ut dessauppgifter. 6 § Fryst sperma får inte utansocialstyrelsens tillstånd föras in hit i landet annat än av allmänna sjukhus. 7 § Den som vanemässigt eller föratt bereda sig utför insemination i strid mot denna lag eller underangivna förhållanden tillhandahåller sperma för sådan insemination döms tillböter eller fängelse . Dennalag träder i kraft den . Bestämmelseni 4 § gäller inte i fall då spermagivaren har lämnat sperma föreikraftträdandet. LU 1984/85:10 Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 7 kap. I § sekretesslagen (1980:100) skall ha nedan angivna lydelse. Föreslagen lydelse 7 kap. Sekretess gäller, om inte annat följer av 2 §. inom hälso-och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personligaförhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att denenskilde eller någon honom närstående lider men. Detsamma gäller i annanmedicinsk verksamhet, såsom rättsmedicinsk och rättspsy-kiatrisk undersökning,fastställande av könstillhörighet, abort, sterilisering, kastrering ochåtgärder mot smittsamma sjukdomar, samt i verksamhet som avser omsorger omvissa psykiskt utvecklingsstörda. Sekretess gäller, om inte annat följer av 2 §, inom hälso-och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personligaförhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att denenskilde eller någon honom närstående lider men. Detsamma gäller i annanmedicinsk verksamhet, såsom rättsmedicinsk och rättspsy-kiatrisk undersökning,insemination. fastställande av könstillhörighet, abort, sterilisering,kastrering och åtgärder mot smittsamma sjukdomar, samt i verksamhet som avseromsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda. Sekretess enligt första stycketgäller också i sådan verksamhet hos myndighet som innefattar omprövning avbeslut i eller särskild tillsyn över allmän eller enskild hälso- och sjukvård. 1 fråga omuppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio är. hinder av första stycket fåruppgifter om insemination i vissa fall lämnas till enskild enligt vad somföreskrivs i lagen (1984:000) om insemination. Denna lag träder i kraft den . LU1984/85:10 52 yttrande ' '' 1984/85:2 y har beslutat inhämtayttrande från socialutskottet över proposition 1984/85:2 om artificiellainseminationer jämte med anledning av propositionen väckta motioner, såvittpropositionen och motionerna berör socialutskottets beredningsområde. Medanledning av propositionen har följande motioner väckts, nämligen motionerna1984/85:15 av () och i (m), 1984/85:16av m.fl. (s), 1984/85:17 av m.fl. (fp),1984/85:18 av m.fl. (s), 1984/85:19 av m.fl. (c),1984/85:20 av () och (), 1984/85:21 avBjörn Körlof m. fl. (m), 1984/85:22 av m. fl. (vpk), 1984/85:23 avChrister Eirefelt (fp) och i (fp), 1984/85:24 av AllanÅkerlind (m) och (), 1984/85:25 av () ochIvar () samt 1984/85:26 av m. fl. (m). Propositionen innehåller förslagtill lagstiftning beträffande artificiell insemination, dvs. införande avsperma i en kvinna på konstlad väg. Till grund för propositionen liggerinseminationsutredningens betänkande (SOU 1983:42) Barn genom insemination.Lagförslagen består av dels en helt ny lag om insemination, vilken skallreglera inseminationsverksamheten som sådan, dels vissa ändringar iföräldrabalken och sekretesslagen (1980:100). Insemination av kvinnor har förekommit i i blygsamomfattning men har ökat i omfattning. Iflertalet fall sker insemination med sperma från en anonym man, s. k.givarinsemination, men i mindre utsträckning sker också insemination medsperma från kvinnans make eller samboende man, s. k. makeinsemination. Undersenare tid har det i fötts ca 230 barn efter givarinseminationoch ca 40 barn efter makeinsemination. Någon särskild lagstiftning förinseminationsverksamheten finns inte f. n., utan verksamheten har betraktatssom vilken medicinsk behandling som helst och således bedrivits från så gottsom uteslutande medicinska utgångspunkter. När det gäller frågan omlagreglering av inseminationsverksamheten framhåller departementschefen att hanfinner det uppenbart att insemination fyller en funktion för de makar ellerandra samboende par som inte kan få barn på naturlig väg. Enligt hans mening ärdet inte godtagbart att denna LU1984/85:10 53 verksamhet kan bedrivas utan särskild tillsyn frånsamhällets sida och utan att lagstiftaren har tagit ställning till de delvismycket känsliga frågor som verksamheten ger upphov till. Man bör därför intedröja med lagstiftning på området. I motion 1984/85:26 (m) hemställs bl. a. att förslagettill lag om insemination avslås i dess helhet. Enligt motionärerna bordegrundläggande värderingsskillnader ha fått en vidare belysning, allra helstsom en ny lag om insemination kan komma att påverka framtida lagar på detmedicinska fältet. Vidare framhålls bl. a. att lagförslaget berör principielUutomordentligt väsentliga frågor, nämligen om samhället (staten) skall ha rättatt kontrollera förhållanden som berör människors allra mest privata sfär. I motion 1984/85:19 (c) föreslås att regler angåendegivarinsemination utgår ur lagförslaget. Motionärernas förslag innebär att detför givarinsemination inte skall gälla andra regler än för makeinsemination.Det främsta skälet till motionärernas ståndpunkt är att regeringens lagförslaginnebär att spermagivarens anonymitetsskydd begränsas (se vidare nedan). Utskottet vill inledningsvis erinra om att inseminationbara är en av flera tänkbara metoder att behandla barnlöshet. Den snabbautvecklingen av olika medicinska tekniker på detta område har på senare tidrest nya etiska problem och inger viss oro . harnyligen utförligt behandlat dessa frågor i betänkande SoU 1984/85:4, vartillhänvisas. Rent allmänt kan emellertid sägas att lagstiftaren alltför sentuppmärksammat den utveckling som skett. Det är angeläget att man i framtidenhar en bättre beredskap för att hindra icke önskvärdautvecklingstendenser. När det gäller insemination kan konstateras att sådan harutförts och också i avsevärd omfattning. mening är det därför hög tid att en lagstiftning som tillvaratarbarnens intressen kommer till stånd på detta område. Särskilt verksamheten medgivarinsemination rymmer så mycket av etiska och psykosociala aspekter att detbör ankomma på statsmakterna att ta ställning till om och under vilkaförutsättningar den skall få bedrivas. Motion 1984/85:26 (m), som i här aktuell del innebär attinseminationsverksamheten även i fortsättningen skall lämnas oreglerad,avstyrks. När det gäller motion 1984/85:19 (c) vill utskottet i det härsammanhanget endast framhålla att det enligt utskottets mening framför allt ärverksamheten med givarinsemination som kräver en närmare reglering. Frågan omspermagivarens anonymitetsskydd återkommer utskottet till längre fram iyttrandet. En allmän förutsättning för attinsemination skall få utföras är enligt propositionen att kvinnan är gift ellerbor tillsammans med en man under äktenskapsliknande förhållanden.Departementschefen framhåller att verksamheten med givarinsemination, i varjefall f. n., bör begränsas till de fall som har medfört att metoden har börjatanvändas, nämligen dä det av olika skäl brister i de naturligaförutsättningarna att nå ett havandeskap. 5 1984/85. LU1984/85:10 54 I motion 1984/85:22 (vpk) begärsatt lagen skall ha sådan lydelse att även kvinnor som inte är gifta ellersamboende med någon man skall ha rätt till insemination, dvs,givarinsemination. Motionärerna framhåller att man inte skall göra skillnadmellan olika grupper av kvinnor med hänsyn till den samlevnadsform de har valt,utan lagstiftningen bör vara neutral i förhållande till hushålls- och samlevnadsförhållanden. I likhet med inseminationsutredningen ochdepartementschefen anser utskottet att det inte kan anses som en allmänmänsklig rättighet att under alla förhållanden få tillgång tillgivarinsemination. Samhället bör inte medverka till en så känslig verksamhetsom givarinsemination om inte barnet kan antas få en positiv utveckling. Detråder knappast några delade meningar om att det är önskvärt att ett barn harinte bara en mor utan även en far. Redan den omständigheten att inseminationsbarnetssociale far inte är den biologiske fadern kan ge upphov till problem. Att heltberöva barnet en fadersgestalt anser utskottet inte godtagbart. Barnets bästamåste här gå före likställigheten mellan olika kvinnogrupper. Med hänvisninghärtill avstyrker utskottet motion 1984/85:22 (vpk) i här aktuell del. Frågan orn förbud motgivarinsemination tas upp i två motioner. Det gäller motionerna 1984/85:21 (m)(förstahandsyrkandet) och 1984/85:25 (c), som båda innehåller krav på attgivarinsemination skall förbjudas. Den först nämnda motionen innehållerdessutom ett krav på att förbudet skall vara straffsanktionerat. Motionärernayrkar avslag på propositionen och begär att ett nytt förslag skall föreläggasriksdagen i enlighet härmed. I mofion 1984/85:21 (m) framhålls att det saknasforskning om situationen för de barn som avlats genom givarinsemination och förde familjer som de växer upp i och att man därför bör vara försiktig medlagstiftning på området. Motionärerna ställer sig mycket tveksamma till om detalls är möjligt för vare sig föräldrar eller givare att till fullo föreställasig vilka svårbemästrade problem som i sinom tid kan aktualiseras på grund avatt ett barn har kommit till efter givarinsemination. Risken är påtaglig attbarnet kan fara illa av att få veta att det har kommit till genomgivarinsemination och att den biologiske fadern är en främling. Möjligheten förbarnet att få reda på vem som är den biologiske fadern utgör enligtmotionärerna inte någon garanti mot att barnet skall undgå beståendeskadeverkningar av psykisk och psykosocial karaktär. Sammanfattningsvis menarmotionärerna att givarinsemination kan ge upphov till så allvarliga etiska,psykologiska och sociala problem för berörda personer att verksamheten börförbjudas. Också i motion 1984/85:25 (c) påtalas att givarinsemination kanskapa till synes olösliga problem för såväl barnet som den biologiske fadern,varför verksamheten inte bör tillåtas. Av propositionen framgår att några remissinstanser harförordat ett förbud mot givarinsemination, eftersom verksamheten innefattarsvåra etiska avvägningar. Departementschefen menar emellertid att verksamhetenhar nått en sådan omfattning att det inte skulle te sig rimligt att nu förbjudaden. LU 1984/85:10 55 även om man - som några remissinstanser framhållit -skulle hysa tveksamhet från etiska synpunkter inför denna befruktningsmetod.Departementschefen framhåller vidare att det är angeläget att verksamhetenbedrivs i kontrollerade former och att det blivande barnets bästa tillgodosesså långt det är möjligt. Utskottet instämmer i vad departementschefen har anfört idenna fråga men vill därutöver tillägga följande. av alla parförhållandenär ofrivilligt barnlösa. Givarinsemination är den inseminationsform som kvantitativtsett har den största betydelsen för att lösa deras problem. Ett förbud mot denverksamheten skulle sannolikt leda till en ökad risk för att sådan inseminationsker i okontrollerade former, vilket vore olyckligt. En viktig förutsättning för att givarinsemination skall fåbedrivas är också att barnets intressen kan tillgodoses på ett godtagbart sätt.Utskottet vill härvid erinra om inseminationsutredningens bedömning attutgångsläget för ett inseminationsbarn i allmänhet får anses vara ganska gott.Barnet är ju i högsta grad önskat och planerat och det barnlösa paret lever iregel i ett stabilt förhållande. Med dessa uttalanden avstyrker utskottetmotion / 85:21 (m) i här aktuell del och motion 1984/85:25 (c). Den fråga som har tilldragit sigstörst uppmärksamhet inte bara under utredningsarbetet och remissbehandlingenutan också i den allmänna debatten gäller barnets rätt att få veta sittursprung, en fråga som alltså sammanfaller med frågan om spermagivarensanonymitetsskydd. I propositionen föreslås att ett barn som kommit till genomgivarinsemination skall ha rätt att, när det har uppnått tillräcklig mognad, fåveta vem som är dess biologiske far (4 § lagförslaget). Barnet (och endastbarnet självt) har då rätt att få del av de uppgifter om spermagivaren, bl.a.namnet, som har antecknats i den särskilda journal som skall föras vid detsjukhus där inseminationen har ägt rum. Frågan om i vad mån barnet över huvudtaget skall upplysas om att det har kommit till genom givarinseminationregleras inte i lagförslaget utan överlämnas till föräldrarna.Departementschefen anser emellertid att föräldrarna bör upplysa barnet om dettavid lämplig tidpunkt (prop. s. 15 och 27). När det gäller frågan om barnets rätt att få veta vemgivaren är bryter sig åsikterna avsevärt, inte minst bland remissinstanserna.Inte heller inseminationsutredningen är helt enig på den punkten.Departementschefen säger sig ha förståelse för att denna fråga kan vara föremålför olika uppfattningar. Men om man liksom han utgår från att barnet som regelskall få reda på att det har kommit till genom insemination, talar enligt hansmening övervägande skäl för att barnet inte rimligen bör utestängas fråntillgängliga uppgifter om vem som är den biologiske fadern. Till skillnad frånen del remissinstanser tror inte departementschefen att man på allvar behöverbefara att den föreslagna ordningen skall skada relationerna i barnets familjoch inte heller att den kommer att skapa oöverkomliga problem förinseminationsverksam- LU1984/85:10 56 heten på grund av brist på lämpliga givare. I motionerna 1984/85:16 (s), 1984/85:18 (s), 1984/85:20(s) och 1984/85:23 (fp) yrkas avslag på propositionen såvitt avser förslaget ombarnets lagstadgade rätt att få del av uppgifter om givaren (4 § ilagförslaget). Sammantaget pekas det i dessa motioner på bl. a. följandefaktorer. Opinionen är mycket splittrad i denna fråga. Det saknas pålitligtbelägg för vad som är bäst för barnet i det här sammanhanget. Den föreslagnabestämmelsen kan leda till att det blir svår brist på lämpliga spermagivare. Enundersökning vid fertilitetslaboratoriet i visar att nästan allaföräldrar vill att givaren skall vara anonymitetsskyddad. Om bestämmelsen antaskan många kvinnor låta sig insemineras illegalt, kanske utomlands. Som nämnts tidigare i yttrandet anser motionärerna imotion 1984/85:19 (c) att det mest avgörande skälet till att lagförslaget ipropositionen inte kan godtas är att förslaget innebär att spermagivarensidentitet skall kunna röjas. Motionärerna tror inte att verksamheten medgivarinsemination kommer att fungera på det sätt som lagförslaget förutsätter,bl. a. eftersom föräldrarna i regel inte kommer att upplysa barnet om hur dethar kommit till. Även om verksamheten i enstaka fall kan komma att fungera pådet sätt lagförslaget utgår från, ifrågasätter motionärerna om detta är tillgagn för vare sig föräldrar, barn eller spermagivare: motionärerna kanavslöjandet av spermagivaren i värsta fall leda till att annars harmonisktfungerande familjer slits sönder - såväl barnets som spermagivarens. Frågan om anonymitetsskyddet är den mest kontroversiellaoch svårbedömda beträffande hela inseminationsverksamheten. Svårigheten bestårhuvudsakligen i att det finns tre parter vars intressen skall beaktas, nämligeninseminationsbarnets, föräldrarnas och spermagivarens samt att dessa partersintressen åtminstone delvis står emot varandra. Denna intressekonflikt måsteenligt utskottets bestämda mening lösas med utgångspunkt från att barnets behovoch intressen skall sättas främst. Föräldrarna och spermagivaren är ju vuxnamänniskor som själva kan bestämma om de vill ikläda sig det ansvar som följerav deras handlande enligt de regler som gäller. Barnet (eller kanske snararedet blivande barnet) har däremot av naturliga skäl ingen som helst möjlighetatt påverka sin framtida ställning. Det måste därför ankomma på lagstiftarenatt ta ansvar för den saken. Från flera håll har den åsikten framförts att föräldrarnai regel inte talar om för sitt barn att det har kommit till genomgivarinsemination och att en bestämmelse som ger barnet rätt att få reda på vemsom är den biologiske fadern därför blir utan nämnvärd betydelse. Utskottetanser det emellertid troligt att det efter hand blir allt mera vanligt attföräldrarna berättar för barnet hur det kommit till. För detta talar bl, a, detförhållandet att inseminationsverksamheten först har blivit merallmänt känd -inte minst genom detta lagstiftningsärende - vilket kan förväntasleda till en mer naturlig inställning till dessa frågor och öka föräldrarnasberedskap att vara öppna och ärliga mot sina barn. Man måste också räkna medatt vissa LU1984/85:10 57 barn mer av en tillfällighet kan få vetskap eller i varjefall misstanke om att den rättslige och sociale fadern inte är densamme som denbiologiske. Det kan t,ex, komma fram om föräldrarna separerar eller vid gräldem emellan. Det finns alltså anledning att tro att åtskilliga barn kommer attfå veta eller misstänka -1, ex, vid jämförelser av utseenden - att de harkommit till genom givarinsemination. Hur stor del av dessa barn .som sedan harintresse av att vilja ta reda på vem som är den biologiske fadern är svårt attsäga, men man torde kunna utgå från att det alltid kommer att finnas vissa barnsom har detta önskemål, , Ett barnsom vid mogen ålder uttalar en bestämd vilja att få klarhet i sitt biologiskaursprung måste antas ha ett seriöst intresse av att få veta detta. Ett sådantönskemål bör respekteras. Enligt utskottets mening måste därför lagstiftaren setill att inte barnet redan på förhand berövas möjligheten att få veta vem somär dess biologiske far. Endast barnet självt torde - vid tillräcklig mognad -kunna avgöra vad som ligger i dess intresse i det här sammanhanget. Det börockså påpekas att svensk lagstiftning i andra sammanhang hävdar principen attbarn bör ha rätt att känna till sina biologiska föräldrar. Utskottet anser attden principen bör gälla alla barn oavsett hur de har avlats och därmed ocksåbarn som har kommit till efter givarinsemination. Mot bakgrund av vad som anförts ovan ställer sigsocialutskottet bakom regeringens förslag i denna del och avstyrker samtligahär behandlade motioner. De närmare förutsättningarna förverksamhet med givarinsemination anges i 3 § lagförslaget. Där föreskrivs tillatt börja med att givarinsemination far utföras endast på allmänna sjukhus ochunder överinseende av läkare med specialistkompetens i gynekologi ochobstetrik. Vidare föreskrivs att insemination får utför.is endast om det kanantas att det blivande barnet kommer att växa upp under goda förhållanden. Denansvarige läkaren skall pröva denna fråga mot bakgrund av det aktuella paretsmedicinska, psykologiska och sociala förhållanden. Departementschefen framhåller att verksamheten medgivarinsemination inte bara rymmer medicinska frågor utan också problem avetisk och psykosocial natur. Det är därför viktigt att verksamheten anförtrosåt läkare med erfarenhet av barnlöshetsutredningar och att garantier skapas föratt den bedrivs under etiskt godtagbara former. Det bör också finnas tillgångtill psykologisk expertis som kan biträda läkaren i den psykosociala utredningen.Departementschefen anser därför att givarinsemination endast skall få utföraspå allmänna sjukhus. De krav som sålunda ställs på verksamheten torde enligtdepartementschefen leda till att verksamheten kommer att begränsas till destörre och resursstarkare inrättningarna. I motion 1984/85:15 (m) yrkas en delvis ändrad lydelse av3 § i lagförslaget. Motionsförsiaget innebär att - efter tillstånd avsocialstyrelsen - givarinse- LU1984/85:10 58 mination skall få utföras av gynekologer även vid privatasjukhus och i öppen vård, såväl offentlig som privat. Motionärerna framhålleratt kompetensen och lämpligheten att syssla med svår fertilitetsproblematikofta inte har att göra med avancerade tekniska resurser och givetvis aldrig medvem som är arbetsgivare.