bet · G801TU3 · 1984-12-31 00:00:00 — a. slutligen att det av den kommunala självstyrelsenföljer att varje kommun har frihet att inom VTK:s ram utforma lokalatrafikföreskrifter för att nå från trafik- och ordningssynpunkt angelägnaeffekter. TSVhar i skrivelse till regeringen redovisat det ovan nämnda uppdragetavseende översyn av rutinerna vid förandet av trafikliggarna. TSV anser attbegreppet trafikliggare är något otydligt och föreslår att begreppet förteckningfår ersätta begreppet liggare. TSV anser vidare att en enhetlig utformning avförteckningarna är önskvärd, även om det inte kan ställas som krav, ochföreslår att verket får i uppdrag att ge närmare föreskrifter för förande avliggare. Någonomständighet som föranleder utskottet till ändrat ställningstagande till denhär aktuella frågan har inte inträffat. Motion 1983/84:1814 (m) avstyrksdärför. 1.8Stannande och parkering för sjuka och rörelsehindrade Möjligheter att medge sjuka och rörelsehindradepersoner undantag från bestämmelser om stannande och parkering, som meddelats iVTK eller -med stöd av VTK - i lokala trafikföreskrifter, fanns fram till den 1juli i är dels genom en direkt undantagsbestämmelse i 156 § VTK, dels genombemyndiganden för bl. a. kommunerna i 159 § VTK att medge undantag. Enligt 156§ VTK fick fordon, som används för transport av sjuka eller rörelsehindradepersoner, stannas eller parkeras utan hinder av förbud som meddelats genomlokal trafikföreskrift, om omständigheterna kräver det och särskild försiktighetiakttas. Imotion 1983/84:1280 (s) framhålls att möjligheterna att stanna och parkeramåste förbättras, när det gäller transport av sjuka eller rörelsehindrade.Motionärerna begär därför en översyn av VTK när det gäller transport av sjukaoch rörelsehindrade. Genomen förordning (1984:78) om ändring i VTK, som trätt i kraft ,har bestämmelser om undantag för rörelsehindrade från sådana bestämmelser i lokala trafikföreskrifter som avser stannande eller parkering m. m.samlats i 159 a § VTK. Medstöd av de nya bestämmelserna i 159 a § kan beslut fattas om rikstäckandepersonanknutna parkeringstillstånd som inte behöver vara bundna till någotsärskilt ändamål. Hinder möter i och för sig inte att låta dessaparkeringstillstånd avse ett bestämt område. I regeringens förordningsmotiv1984:4 påpekas att denna typ av parkeringstillstånd, i hkhet med vad somtidigare gällt, är tänkt för dem som har ett handikapp som inte bara är heltkortvarigt. Undantag kan också medges enligt paragrafen, när det behövs för ettsärskilt ändamål. I förordningsmotiven framhålls att ändamålen för undantagkan vara av många olika slag. Ett av de vanligaste torde dock, sägs det, varaatt kunna hämta och lämna rörelsehindrade vid skolor, sjukhem och liknande. Denovan redovisade bestämmelsen i 156 § VTK om undantag när det gäller transportav sjuka och rörelsehindrade har inarbetats i ett andra stycke i 159 a §. Iförordningsmotiven anförs bl. a. att denna bestämmelse är avsedd att tillämpasinte bara vid ambulanstransporter och liknande. Även när andra tillfälligabehov uppstår kan bestämmelsen tillämpas -1, ex. av den som för kortare tiddrabbas av nedsatt rörelseförmåga. Under de förutsättningar som angesi bestämmelsen fär den nyttjas av vem som helst som transporterar en sjuk ellerrörelsehindrad och i samband därmed lämnar nödvändig personlig assistans.Föredraganden understryker emellertid att det är fråga om enundantagsbestämmelse som är avsedd att täcka vissa kvalificerade behov som intekan fångas upp i de övriga dispensmöjligheterna och att således en restriktivtillämpning är avsedd. Degjorda ändringarna i VTK tillgodoser enligt utskottets mening syftet med motion1983/84:1280 (s). Motionen påkallar därför inte någon åtgärd från riksdagenssida. 2.1Behörighet att framföra tung motorcykel, m. m. Nuvarande regler innebär att körkort för motorcykelkan förvärvas av den som fyllt . Körkortshavaren får dock inte föra tungmotorcykel förrän han/hon fyllt . En tung motorcykel är en motorcykel varsmotor har en slagvolym som överstiger 125 kubikcenlimeler. Om slagvolymenuppgår till högst är det fråga om en lätt motorcykel. Körkortssökandefår godkännas och körkort får lämnas ut endast om han/hon uppfyller kraven iett förarprov. Förarprovet, som består av förhör och körprov, avser bl. a.körkortssökandens kunskaperom konstruktion och verkningssätt hos fordon av detslag ansökan avser och sökandens förmåga att i landsvägs- och gatutrafik förasådant fordon. I två motioner tas upp frågor om utbildningen förmotorcykelförare m. m. I motion 1983/84:2522 (fp) framhålls bl. a. att det ärviktigt att grundutbildningen för motorcykelförare blir mera effektiv och i utbildningen för "motorcykelpoliser" skulle kunna finna momentsom är lämpliga i utbildningen för alla motorcykelförare, t. ex.bromsövningar, körning i lätt terräng och övningskörning med passagerare.Motionärerna anser att det är nödvändigt att läraren uppträder på motorcykeloch inte kör på avstånd i bakomvarande bil. I här aktuell del av yrkande 1 imotionen begärs att som sin mening skall ge regeringen till känna vadsom i motionen anförts om förbättring av grundutbildningen förmotorcykelförare. Liknande synpunkter på grundutbildningen för motorcykelförarem. m. framförs i motion 1983/84:2503 (fp). I denna motion begärs att riksdagenskall uttala sig för dels att grundutbildningen för motorcykel skall förbättras(yrkande 1), dels att trafiklärare skall använda och utbilda på sammafordonsslag som körkortsaspiranterna (yrkande 2). Itre motioner tas upp frågan om införande av ett särskilt förarprov som skallutgöra krav för behörighet att föra tung motorcykel. I motion 1983/84:414 (c) ihär aktuell del (yrkande 7) och i motion 1983/84:1013 (m) begärs sålunda attett särskilt förarprov för tung motorcykel skall införas. I motion 1983/84:2522(fp) begärs i återstående del av yrkande 1 att TU1984/85:3 13 skall ge regeringen till känna att särskilt förarprov förtung motorcykel skall införas. Enligt motion 1983/84:1013 (m) bör"gränsen" sättas vid en slagvolym av . Motionärernai nu nämnda motioner torde avse att vunnen behörighet att föra tung motorcykelskall anges i körkort. I motion 1983/84:2436 (m) begärs att som sinmening skall ge regeringen till känna att ett särskilt körkort för framförandeav tung motorcykel skall införas. Motionärerna i här aktuella motioner framhåller sommotivering för sina förslag att en oroväckande ökning av antaletmotorcykelolyckor har skett -särskilt med tung motorcykel. Mot bakgrund av ökningen av antaletdödade och skadade motorcyklister och cyklister hölls påkommunikationsministerns initiativ överläggningar medrepresentanter för berörda myndigheter, organisationer och branscher. Vidöverläggningarna presenterades många förslag till åtgärder som bedömdes kunna ökatrafiksäkerheten för motorcyklisterna och cyklisterna. Man kom överens om attflertalet av förslagen borde behandlas ytterligare innan föreslagna åtgärderkunde vidtas. Med hänsyn härtill tillsattes en ledningsgruppför mc- (motorcykel-) och cykelfrågor (K 1983:C) - bestående av representanterför , , och samt enledamot av - med uppgift att leda och samordna arbetet för ökadtrafiksäkerhet för motorcyklister och cyklister. Utredningsarbetet har underledningsgruppen delats upp på tre arbetsgrupper med representanter förmyndigheter, organisationer och branscher verksamma med mc- och cykelfrågor,nämligen arbetsgrupp I för frågor om grundutbildningen för blivande mc-förare,förarprovet och krav på särskild behörighet för att få köra tung mc,arbetsgrupp IIför frågor om lämpligfortbildning för mc-förare samt samordning och komplettering avinformationsinsatserna för ökad mc-säkerhet samt arbetsgrupp III för frågor omcyklisternas säkerhet. I en första etapp i arbetet har ledningsgruppen syftattill ökade trafiksäkerhetsåtgärder under mc- och cykelsäsongen 1984. Förslaghar utarbetats, vilka sedan utgjort grundvalar för en av NTF i samråd medmc-organisaiionerna utarbetad instruktörshandledning m. m. för enfortbildningsverksamhet för mc-förare, kallad "Guldhjälmskursen förmc-förare". Kursmaterialet, som är inriktat på bl. a. balansteknik,bromsteknik och kurvteknik, har använts av mc-organisationer inför säsongen1984. Ledningsgruppen har vidare utarbetat förslag vilka utgjort grundvalar förav TSV utarbetade nya föreskrifter om förarprovet för behörighet för mc-körkort- med bl. a. skärpta krav på utbildning i bromsning - vilka skall träda i kraftden 1 j anuari 1985. Ledningsgruppen har även fått till stånd enöverenskommelse mellan f 1984/85. TU1984/85:3 14 () ochSveriges trafikskolors riksförbund (), vilken gör det möjligt för nyamc-ägare att få viss inkörningsträning. I en andra etapp behandlas frågor om långsikliga åtgärder.Bl. a. behandlas frägan om ett särskilt körkort för tung mc och frågan om kravpå lärare för mc-utbildning. Arbetet i denna etapp beräknas bli avslutat idecember . Arbetet inom ledningsgruppen för mc- och cykelfrågor, devidtagna åtgärderna för förbättring av utbildningen för mc-förare och deföreskrifter om förarprovet som är alt vänta synes enligt utskottets mening vältillgodose motionsönskemälen om utbildningen för mc-förare m.m. Motion 1983/84:2503 (fp) och motion 1983/84:2522 (fp) yrkande 1, såvitt avser utbildningsfrågan,bör därför inte föranleda någon åtgärd. I avvaktan på resultatet av ledningsgruppens för mc- ochcykelfrågor överväganden av frågan om ett särskilt körkort för tung mc bör ejheller motionsförslagen om ett särskilt förarprov och ett särskilt körkort förtung mc - dvs. motionerna 1983/84:414 (c) yrkande 7,-1983/84:1013 (m),1983/84:2436 (m) och 1983/84:2522 (fp) yrkande 1, såvitt avser frågan om ettsärskilt förarprov - föranleda någon åtgärd. 2.2 Hälsokontroller av vissa körkortshavare Körkortstillstånd - som förutsättsför att körkort skall få utfärdas - får endast meddelas den som med hänsyn bl.a. till sina medicinska förhållanden kan anses lämplig som förare avkörkortspliktigt fordon (7 § KKL). Till ansökan om körkortstillstånd skallfogas en hälsodeklaration som skall vara undertecknad av sökanden på heder ochsamvete. Avser ansökningen körkort med behörighet för tyngre fordon ellertaxibehörighet skall i stället ett läkarintyg fogas till ansökningen. Även om körkortets giltighetstid formellt är begränsadtill , är den praktiska giltigheten i princip livsvarig. Någon särskild hälsokontrollmed vissa intervaller eller vid uppnådd viss ålder krävs normalt inte. Enligt 88 § KKF gäller emellertid att om läkare vidundersökning av en körkortshavare finner att körkortshavaren av medicinska skälär uppenbart olämplig att inneha körkort, skall läkaren anmäla detta till denlänsstyrelse som har meddelat körkortstillståndet. Anmälan behöver dock integöras om körkortshavaren följer läkarens anvisning att avstå från alt förakörkortspliktigt fordon. Ett körkort kan enligt 16 § KKL återkallas bl. a. omkörkorlshavarens förutsättningar att föra körkortspliktigt fordon är såväsentligt begränsade genom sjukdom, skada eller dylikt att han/hon fråntrafiksäkerhetssynpunkt ej vidare bör ha körkort. I motion 1983/84:2430 (s) framförs uppfattningen att detfinns ett angeläget behov av att öka kontrollen av den somatiska (kroppsliga)hälsan hos trafikanteri de högre åldrarna - bl. a. för att dessa trafikanter skall få behållabehörigheten att framföra olika fordonstyper och fordonskombinationer i trafik.Motionärerna begär mot denna bakgrund att TSV skall få i uppdrag att utredabehovet av ökade somatiska kontroller av trafikanter i de högre åldrarna. anförde i sitt betänkande (Ds K 1980:12) Körkortsmedicin - enklarerutiner bl. a. att den diskuterat olika förslag om periodisk hälsokontroll,nämligen läkarundersökning eller avgivande av hälsodeklaration med vissatidsintervaller eller efter uppnådd viss ålder. Utredningen hade emellertidfunnit att den eventuella vinst från trafiksäkerhetssynpunkt en sådan kontrollskulle kunna länkas ge inte stod i rimlig proportion till de kostnader och detadministrativa arbete den skulle medföra. Förslag av utredningen behandlades iproposition 1981/82:9 om hälso- och nykterhetsprövningen i körkortsärenden.Föredraganden gick inte in på frågan om generell periodisk hälsokontroll. Hanframhöll emellertid att man frän läkarnas sida bör medverka mera till attpersoner, som av medicinska skäl inte bör ha körkort, avhäller sig från attköra bil. Han påpekade att det författningsmässiga stödet för denna medverkanredan fanns i 88 § KKF (för vilken paragraf redogörelse lämnats ovan). I sittbetänkande /82:2 med anledning av propositionen tog inte hellerutskottet upp frågan om periodisk hälsokontroll. Medhänsyn till att prövningen av de medicinska förutsättningarna för erhållande avkörkort vanligen torde ha skett långt tillbaka i tiden för körkortshavare i dehögre åldrarna antalet körkortshavare i dessa åldrar ökat itrafiken finns det enligt utskottets mening anledning attuppmärksamma det eventuella behovet av somatiska kontroller av körkortshavarei de högre åldrarna. Då utskottet erfarit att TSV följer utvecklingen i häraktuella avseenden bör motion 1983/84:2430 (s) dock inte nu föranleda någonriksdagens åtgärd. 2.3Spärrtidens början vid körkortsåierkallelse Ett körkort skall återkallas om körkortshavaren hargjort sig skyldig till visssa brott - t. ex. trafiknykterhetsbrott - eller påannat sätt visat sig olämplig som bilförare. Återkallelsegrunderna är angivna i16 § KKL. Slutlig äterkallelse av körkort kan föregås av omhändertagande avkörkortet och av äterkallelse av körkortet tills vidare. Slutlig äterkallelsepå grund av brott förutsätter att det finns en lagakraftvunnen dom iansvarsfrågan. Om ett körkort återkallas med stöd av vissa avåterkallelsegrunderna, skall enligt 21 § KKL en spärrtid - som utgör hinder motatt utfärda ett nytt körkort -bestämmas. Ettbeslut om äterkallelse skall enligt 45 § första stycket KKL delges den sombeslutet avser. Enligt 45 § andra stycket KKL gäller beslut enligt KKL- TU1984/85:3 16 a. beslut om äterkallelse och spärrlid -, om inte annat förordnas. I ett beslut om spärrtid skall enligt 38 §första stycket KKF anges den dag då spärrtiden löper ut. Som spärrtid skallenligt 38 § andra stycket KKF även räknas den tid under vilken körkortet harvarit återkallat tills vidare eller har varit omhändertaget. Före gällde att spärrtid räknades fråndelgivningen av beslut om körkortets omhändertagande. Om sådant beslut ej hademeddelats räknades spärrtiden från delgivningen av beslut om äterkallelse tillsvidare. Om ej heller sådant beslut hade meddelats räknades spärrtiden fråndelgivningen av beslut om slutlig äterkallelse. I motion 1983/84:1269 (m) anförs bl.a. att före den 1 juH1981, då spärrtiden räknades från delgivningen av ålerkallelsebeslutet,förutsättningar fanns att fälla föraren till ansvar för olovlig körning om hanunder spärrtiden framförde körkortspliktigt fordon. Med nuvarande ordning förberäkning av spärrtiden kan emellertid, anför motionären vidare, den som intebevisligen fått del av ålerkallelsebeslutet fortsätta att framföra körkortspliktigtfordon under löpande spärrtid utan att behöva riskera att bli dömd för olovligkörning. Motionären begär en författningsändring av innebörd att spärrtiden vidkörkortsåierkallelse skall räknas från delgivningsdagen. Bestämmelsen att beslut enligt KKL gäller , ominte annat förordnas, föreslogs på initiativ av lagrådet i proposition1979/80:178 om fortsatt körkortsreform. Lagrådet konstaterade i sitt yttrande iärendet att det varken i gällande körkorlslag eller i det remitterade förslagettill ändringar däri fanns några bestämmelser om i vilken utsträckning beslutenligt lagen skall lända till efterrättelse även om de inte vunnit laga kraft.Lagrådet ansåg bl. a. att en uttrycklig regel som medför att bl. a.återkallelse-beslut skall lända till omedelbar efterrättelse syntesändamålsenlig. Huvudregeln borde enligt lagrådet vara att beslut enligtkörkortslagen skall lända till omedelbar efterrättelse men att den beslutandemyndigheten bör ha möjlighet att förordna annat. Med hänsyn till det angelägna i att den som gjort sigskyldig till trafikbrott m. m. skall kunna hindras fränatt föra körkortspliktigt fordon bör såsom är fallet beslutet omkörkortsåierkallelse vara verkställbart och spärrtiden börja löpafrån återkallelsebeslutet. Utskottet kan därför inte tillstyrka förslaget imotion 1983/84:1269 (m). Motionen avstyrks således. 2.4 Godkännande av läromedel för förarutbildningen I trafikskola skall enligt 65 §första stycket KKF finnas de läromedel och den undervisningsmateriel i övrigtsom behövs för den teoretiska undervisningen och lokal för sådan undervisning.Liknande bestämmelser med krav på materiel och lokal för den teoretiskaundervisningen i trafikskola fanns vägtrafikförordning. TU1984/85:3 17 togs i 1951 årsvägtrafikförordning även in en bestämmelse om att lärobok, som godkänts avregeringen eller den myndighet regeringen därtill förordnat, skulle nyttjas vidundervisningen i trafikskola. Uppgiften att granska läroböcker lades på väg-och vattenbyggnadsstyrelsen och övertogs sedermera av trafiksäkerhetsverket. Bestämmelser om godkännande av lärobok för användning itrafikskola togs dock inte in i den särskilda körkortslagstiftning som den 1januari 1973 ersatte bestämmelserna om körkort m. m. i 1951 årsvägtrafikförordning och finns inte heller i den nuvarande körkortslagstiftningen. I motion 1983/84:1794 (m) anförs bl. a. atttrafiksäkerhetsverket fortsatte med granskning av läromedel i trafikskola ändafram men att verket då meddelade, att författningsenligt stöd förgranskningen saknades och att undervisningsmaterialet nått entillfredsställande kvalitet. Efter borttagandet av granskningstvånget haremellertid, anför motionärerna vidare, amatörmässigt framställda stenciler,vari pedagogisk uppläggning av undervisningen saknas, börjat förekomma och på mångahåll använder man sig i undervisningen av en mycket förenklad förteckning av defrågor med åtföljande svar som brukar ställas vid de teoretiska proven. Dettakan enligt motionärerna medföra att förarutbildningen försvagas och alttrafiksäkerheten blir Hdande av den uteblivna läromedelskontrollen.Motionärerna begär att som sin mening skall ge regeringen till kännaalt granskning och godkännande av läromedel, som används i förarutbildningen,behövs. I trafiksäkerhetspropositionen (1981/82:81) anfördeföredraganden bl. (s. 34) att TSV funnit att granskningen och godkännandetav läroböcker som används i förarutbildningen är behövliga,eftersom kvaliteten på de producerade läroböckerna numera är god. Föredragandenframhöll att han delade denna uppfattning. Utskottet utgår från att TSV - inom ramen för den tillsynöver trafikskolorna som verket utövar - uppmärksammar om kvaliteten påläromedlen i förarutbildningen försämras och, därest en sådan försämring sker,vidtar eller föreslår de åtgärder som därvid bedöms erforderliga. Härigenomtillgodoses syftet med motion 1983/84:1794 (m). Utskottet avstyrker motionen. 3.1 Enhetliga lås på bilbälten Enligt om fordonskall bilbälte vara antingen av typ som godkänts enligt det internationellaECE-reglementet nr 16 om bilbälten eller av typ som godkänts av TSV efterofficiell provning vid riksprovplats. Något krav på standardisering avbilbältenas lås finns inte. I motion 1983/84:1270 (c) begärs åtgärder för attnymonterade bilbälten kommer att förses med enhetliga lås. Senast ibetänkande /82:19 har utskottet behandlat frågan om enhetligaläs pä bilbälten. Utskottet, som ansett att ensidigt svenska regler på områdetbör undvikas, har förutsatt att man från svensk sida aktivt verkar för enlösning av problemet inom ramen för det internationella samarbetet. Dennamening vidhålls av utskottet. Underhand har utskottet inhämtat att man frän svensk sida har tagit upp frågan omenhetliga lås i det internationella samarbetet samt att nykonstru-eradebilbälten har likartade låsanordningar. Med hänsyn till detanförda avstyrker utskottet motion 1983/84:1270 (c). EnligtFDK krävs bilbälten endast i personbil och lätt lastbil. Itvå motioner - 1983/84:819 (m) och 1983/84:1266 (fp) - tas fråga om bilbälten ibussar upp. Motionärerna framhåller att passagerare i dagens bussar med storafönster lätt kan kastas ut genom fönsteröppningarna, då bussarna tvärbromsaseller kolliderar och glasrutorna därvid kan falla ur. De påpekar att olyckor avdetta slag har inträffat i och har lett till att busspassageraredödats. 1motion 1983/84:819_(m) förordas att passagerarsätena skall förses medsäkerhetsbälten men att det bör få ankomma pä den enskilde passageraren attbestämma om säkerhetsbälte skall användas. Huruvida bältena skall vara avtrepunktstyp eller vara av typ midjebälte, såsom säkerhetsbältena i flygplan,bör enligt motionären bli föremål för en teknisk utredning. Det kan ocksåenligt motionären övervägas om endast den främre delen av bussen skall försesmed bälten. Motionären begär att som sin mening skall ge regeringentill känna vad som anförts i motionen om nödvändigheten att lagstifta omsäkerhetsbälten i bussar. Imotion 1983/84:1266 (fp) begärs en översyn av bestämmelserna om bussarssäkerhetsutrustning i syfte att skapa större säkerhet för busspassagerare.Översynen skall enligt motionären innefatta en prövning av frågan om de"oskyddade platserna" i en buss bör förses med säkerhetsbälten. Motionärernatorde främst avse att bussar i landsvägstrafik skall förses med bilbälten.Enligt vad utskottet under hand inhämtat från TSV är det relativt ovanligt attolyckor som resulterar i skador för passagerare inträffar med bussar i sådantrafik. Mot bakgrund av vad utskottet sålunda inhämtat är utskottet inte berettföreslå någon åtgärd med anledning av motion 1983/84:819 (m) ochmotion 1983/84:1266 (fp). Motionerna avstyrks därför. Detkan här nämnas att det förekommer att nya långfärdsbussar är utrustade medbilbälten vid vissa passagerarsälen. tu 1984/85:3 19 TSV meddelade nya föreskrifter omstänkskydd på motorfordon m. fl. fordon, vilka bl. a. innebär att ett tidigarekrav på att personbilar skall ha s. k. stänklappar bakom bakhjulen ej längregäller för personbilar med ett visst överhäng bak, dvs. personbilar av vanligtutförande. Imotion 1983/84:671 (s) begärs att tidigare gällande regler för stänkskydd påpersonbilar skall återinföras. Enligt motionärerna har TSV:s nya föreskrifterlett till att stänket av modd och grus från omkörande personbilar på omkördafordon har ökat och därigenom inneburit att trafiksäkerheten grovt haråsidosatts. (K 1977:02) överlämnade till TSV ett förslag till bestämmelser omstänkskydd vilket utgjort underlag för de nya bestämmelserna.Typbesiktningsutredningen konstaterade att de svenska bestämmelserna omstänkskydd skilde sig från de regler som fanns i del övriga , främstgenom att de tvingade fram en montering av stänklappar på de bakrestänkskärmarna. Enligt utredningen framstod emellertid det trafiksäkerhetsmässigavärdet av långt neddragna stänkskydd på personbilar som ytterst tvivelaktigt.Bl. a. kan långt neddragna stänkskydd medföra en ökning av det siktreducerandestänket runt bilen, särskilt vid höga hastigheter. Utredningen kom tillslutsatsen att de svenska föreskrifterna om stänkskydd för personbilar hade enså låg trafiksäkerhetseffekt i förhållande till de prisökningar och andraolägenheter som de föranledde att föreskrifterna borde avskaffas. Utredningen|'öreslog att man i i stället skulle införa krav som motsvarade dem somfanns i ett på här aktuellt område gällande EG-direktiv och som i praktikenskulle innebära att personbilar inte längre behövde förses med stänklappar avgummi. Utskottetanser med hänsyn till vad typbesiktningsutredningen anfört att de tidigarebestämmelserna om stänkskydd inte bör återinföras. Utskottet avstyrker därförmotion 1983/84:671 (s). I förordningen (1970:340) om skolskjutsning harmeddelats vissa bestämmelser om skolskjutsning som ordnas av det allmänna. Föratt personbil eller buss enligt denna förordning skall få användas för ickeyrkesmässig skolskjutsning krävs lämplighetsbesiktning (70 § FDK).