bet · G801NU28 · 1984-12-31 00:00:00 — skulle som enda land bli öppet förfri skrothandel. Även en liberalisering som begränsas genom att särskildaförutsättningar måste föreligga för att licens skall erhållas kan få följdersom inte låter sig överskådas på förhand. En sådan liberalisering är nämligensvår att genomföra på ett kontrollerat sätt. En förändring av gällande regler i riktning mot friarehandel är enligt utskottets mening önskvärd. Regeringen bör verka förinternationella överenskommelser om avveckling av handelshinder även på dettaområde. På rekommendation av utskottetavslog motionen. I en reservation (m, fp) tillstyrktes motionen ochförordades sålunda att tillfällig utförsel av metallskrot avsett att återtas iden egna tillverkningen skulle få medges under vissa förutsättningar. Denliberalisering av licensgivningen som förordades borde prövas under enförsöksperiod. Planerat centrum för tunnplåtsutveckling i Förutsättningarna för etablering avett centrum i med uppgift att utveckla och sprida kunnande ommöjligheterna att i olika industriella sammanhang använda tunnplåt harstuderats av i länet i kontakt med bl. a. styrelsen för tekniskutveckling (STU) och företag inom stålindustrin. Avsikten är att centrumetskulle tillsammans med tunnplåtsproducenter i landet initiera forsknings- ochutvecklingsprojekt kring bearbetning av tunnplåt. Det skulle också svara förinformation och opinionsbildning kring användningen av tunnplåt iverkstadsindustrin. I den arbetsgrupp som sedermera har bildats med uppgift attetablera centrumet ingår företrädare för stålindustrin, stiftelsen ,kommun och . NU1984/85:28 11 Arbetsgruppen och stiftelsen en framställning till STU vari - med hänvisning till detsärskilda uppdrag avseende utvecklingsinsatser i Bergslagen som STU hade fåttav regeringen - hemställdes om bidrag med . under en tvåårsperiodtill uppbyggnaden av ett tunnplåtscentrum i . Verksamheten avsågs underuppbyggnadsskedet i övrigt finansieras genom bidrag från ,, och . STU beslutat att lämna det sökta bidraget. Stålindustrin var en av debasnäringar som drabbades hårdast av strukturkrisen , sägs imotion 1984/85:2071 (vpk). De strukturrationaliseringar som har ägt rum säkrarstålindustrins överlevnad bara tillfälligt. Därför borde det nu tillsättas enparlamentarisk utredning med uppgift att utarbeta en plan för stålindustrininför . I motionen anges de mål som skulle ligga till grund förutredningsarbetet. Produktutvecklingen skall ske i samarbete mellan stålverk ochsluttillverkare. Nya produkter skall i första hand fylla samhälleliga behovinom t. ex. kollektivtrafik, energiteknik och byggande. Dessa produkter skalltillverkas vid befintliga stålverk. Den metallurgiska utvecklingen skallsamordnas med produktutvecklingen. Processutvecklingen skall i första handinriktas på att energiåtgången skall minskas, arbetsmiljön och den yttre miljönförbättras och den svenska malmen förädlas inom landet. Gruvteknik,processteknik och vidareförädlingsteknik skall vidareutvecklas för att svensktkunnande och leveranser från svenska tillverkare till framtidens stålverk skalltryggas. En ny ägarsam-ordning borde vidare ske inom ett bolag där helagruvnäringen och stålindustrin ingår. Utskottet erinrar om att staten har tagit aktiv del i omstruktureringen av såväl handelsståls-som specialstålsindustrin. Övergripande branschutredningar har gjorts,varibland särskilt kan nämnas de som har gjorts av handelsstålsutredningen(Handelsstålsindustrin inför 1980-talet, SOU 1977:15,16) ochspecialstålskommissionen (Rapport års specialstålskommission, juni1983). På grundval av förslag från regeringen baserade bl. a. på arbetet idessa utredningar har beslutat om statlig medverkan till en omstruktureringav branschen. Det grundläggande beslutet om finansiell medverkan till en nystruktur inom väsentliga delar av handelsstålsindustrin - med bildandet av - fattades (prop. 1977/78:87, NU 1977/78:45, rskr.1977/78:198). Flera beslut har härefter fattats somen uppföljning av dettabeslut. På motsvarande sätt möjliggjordes genom beslut våren NU1984/85:28 12 1984 (prop. 1983/84:157, NU 1983/84:35, rskr. 1983/84:320)en omstrukturering inom den del av specialstålsindustrin som är inriktad påtillverkning av rostfritt stål. Den nya branschstruktur som härigenom har erhållits inomsvensk stålindustri syftar till att struktur- och utvecklingsåtgärder när detgäller t. ex. produktutveckling, produktion och marknadsföring skallunderlättas och en långsiktig konkurrenskraft därigenom tryggas. Enligt utskottets mening behövs det mot bakgrund häravinte någon ytterligare utredning om stålindustrin inför 1990-talet. Det bör fåankomma på företagen att välja produktinriktning och områden förprocessutveckling, föreslå lokalisering av tillverkningen, bestämmasatsningarna på och formerna för forskning och utveckling och tillämpa nyteknik. Riktlinjer i nu aktuella avseenden bör alltså inte, så som motionärernaförordar, dras upp av en särskild parlamentarisk utredning. Utskottet avvisarockså liksom vid ett flertal tidigare tillfällen motionärernas förslag om attgruv- och stålindustrin skall sammanföras i ett bolag. Med det nu sagdaavstyrker utskottet det berörda yrkandet i motion 1984/85:2071 (vpk). Utskottet behandlar i dettasammanhang ytterligare ett yrkande i samma motion som har generell bäring påstålindustrin, särskilt med avseende på dess framtida utveckling. Enligtmotionärerna borde forskningen inom hela stålindustrin ske efter de riktlinjersom överenskoms mellan de anställda och i samband med företagets bildande.Enligt dessa riktlinjer skulle forsknings- och utvecklingsarbetet ses som ettav företagets viktigaste konkurrensmedel. Den materialtekniska utvecklingenskulle vara på lägst samma nivå som de främsta konkurrenternas. Processernaskulle utvecklas så att företaget nådde minst samma nivå som konkurrenterna.Målet skulle vara att öka de totala forskningsinsatserna. I motionenpåyrkas ett uttalande av om att stålindustrins forskning skall skeenligt nu angivna riktlinjer. I sitt betänkande om strukturförändringar inomspecialstålsindustrin (NU 1983/84:35 s. 17) hade utskottet anledning attberöra de forskningsinsatser inom det berörda området som görs av och underströk betydelsen av att kvalificerad forskning och.utvecklingbedrevs inom i syfte att på lång sikt trygga företagets fortlevnad.Utskottet pekade vidare på att forsknings- och utvecklingskostnaderuppgick till av omsättningen. Det innebar att de var av ungefär sammastorleksordning som för konkurrerande stålbolag. Vissa av de framgångar somSSAB hade nått kunde förklaras just av bolagets satsning på teknik ochkvalitet. Utskottet erinrade också om att staten genom STU gjorde storasatsningar på forskning och utveckling inom det materialtekniska området. del av dessa gick till projekt inom stålområdet. Även via Industrifondenlämnades stöd till utvecklingssatsningar. Stål- och metallbranschen var denindustrisektor som näst efter transportindustrin hade erhållit mest stöd frånIndustrifonden. NU1984/85:28 13 Med anledning av vad som sägs imotionen med avseende på forskning inom och inom stålindustrin allmänthänvisar utskottet till det som anförts. Därutöver vill utskottet erinraom att - i anslutning till sin behandling av proposition1983/84:107 om forskning - på förslag av näringsutskottet (NU 1983/84:45 s. 15)gjorde ett särskilt uttalande med avseende på STU:s insatser på områdetmaterialteknisk forskning inom stålindustrin. Däri anfördes, med anledning avett förslag om ökat finansieringsansvar i den kollektiva forskningen frånindustrins sida, att det när det gällde den materialtekniska forskningenrörande stål föreföll vanskligt att bestämt räkna med att behovet kundetillgodoses i önskvärd utsträckning. Den omprioritering av STU:s insatser påmaterialteknikens område som var motiverad fick inte ske så snabbt attstålindustrin fick svårt att i fråga om forskning och utveckling hävda sig iden internationella konkurrensen. Stor vikt måste följaktligen läggas vid attden fortgående omprioriteringen skedde på ett balanserat sätt, så att ävenstålindustrin fick en god grund för fortsatt produktförnyelse. Den vikt som tillmäter forsknings- ochutvecklingsarbete som grund för en fortsatt utveckling av svensk stålindustriframgår av det som sagts. Den närmare inriktningen av forskningen ankommerdet på de forskningsstödjande organen och företagen själva att besluta om.Något sådant särskilt uttalande i ämnet som efterlyses i motion 1984/85:2071(vpk) anser utskottet med hänsyn till det som sagts inte att börgöra. Motionen avstyrks således även i den nu aktuella delen. Specialstålsindustrin är inne i ettskede av krympning och centralisering av befintlig verksamhet, anförs i motion1984/85:2071 (vpk). Detta sägs innebära nedläggningar, rationaliseringar,arbetslöshet och svårigheter för både regioner och bruksorter. Det behövssannolikt tvingande åtgärder gentemot förutvarande och nuvarande ägare till deberörda specialstålsföretagen för att dessa skall infria sina löften när detgäller att trygga sysselsättningen på bruksorterna, menar motionärerna. Deföreslår att hos regeringen skall begära omförhandlingar med ägarna idetta syfte. Som framhålls i motionen har omstruktureringen inom densektor av specialstålsindustrin som är inriktad på rostfritt stål nu påbörjats.Efter den ägarmässiga koncentration från fyra till två företagsgrupperingar somskedde med statlig medverkan genomförs nu förändringar för attöka konkurrensförmågan. Beslut har fattats om nedläggning avmetallurgin i , ett kallbandsvalsverk i samt ett stålrörsverk iLampertheim i . Det är ofrånkomligt, konstaterar utskottet, attomstruktureringarna innebär stora påfrestningar för berörda regioner ochindivider. Anpassningen har emellertid bedömts nödvändig för att industrins NU1984/85:28 14 överlevnads- och utvecklingsmöjligheter skalltryggas. Det är också uppenbart att de åtgärder som vidtas för att nysysselsättning skall komma till som ersättning för de förloradearbetstillfällena kräver . Av ett frågesvar i (se s.2 f.) framgår vidare att initiativ har tagits för att med ökadaktivitet skall verka i det syfte som var förutsatt i uppgörelsen med berördaföretag inom specialstålsindustrin. Med hänsyn härtill anser utskottet attnågon sådan omförhandling med specialstålsföretagen som begärs i motion1984/85:2071 (vpk) inte är erforderlig. Motionen avstyrks således i nu berörddel. I anslutning fill det nu refereradekravet utvecklar mofionärerna sin syn på hur specialstålsindustrin bör planerasför framtiden. Den bör sålunda utvecklas för att i högre grad än nu svara mothemmamarknadens behov och ta del i de framtidssatsningar som måsteske inom verkstadsindustrin. Forskning och utveckling bör samordnas och nyeller redan utvecklad teknik tas till vara bättre än . Något särskiltyrkande framförs inte i denna del. Eftersom resonemangen knyter nära an tillden begäran om en plan för stålindustrin som har behandlats (s. 11) utgårutskottet från att det är motionärernas avsikt att också nu angivna riktlinjerskulle vara vägledande för den parlamentariska utredning om stålindustrin somde föreslår. Utskottet har avstyrkt förslaget om en sådanutredning. Motion 1984/85:2071 (vpk) bör inte heller i nu berörd del föranledanågon åtgärd från sida. De investeringar som gjordes isamband med handelsstålsindustrins strukturomvandling kan beräknas ha enekonomisk livslängd till , anförs det i motion1984/85:2071 (vpk). Det är därför nödvändigt att en framtidsplan redan nuutarbetas, framför allt för men även för de övriga handelsstålsföretagen.Staten borde härvid som huvudägare till ta initiativ till att detkonsortialavtal som gjordes upp mellan dåvarande , och staten vid bildande förändras så att i sinverksamhet skall ta även regionalpolitisk, social och samhällsekonomisk hänsyn.För borde redan nu utarbetas ett program för 1990-talet med sikte på dessamål, anser motionärerna. har vid ett flertal tillfällen tidigarebehandlat motionsyrkanden av innebörd att en plan borde komma till stånd enligtvilken skulle arbeta efter samhällsekonomiska riktlinjer. Förslagen haravstyrkts av på förslag av näringsutskottet. hänvisadeutskottet (NU 1983/84:35 s. 17) till sin behandling av motsvarande motion iämnet . Utskottet hade då i ett betänkande (NU 1982/83:41)konstaterat att mot bakgrund av att företagets rekonstruktionsperiod varöver NU1984/85:28 15 hade utarbetat en plan för den kommandefemårsperioden, Perspek-tivplan 87. Denna plan angav inriktning och målför stålrörelse. Det övergripande målet för var enligt planen attutifrån affärsmässiga och företagsekonomiska principer varaktigt uppnå en förbranschen hög lönsamhet. Kvalitetshöjande åtgärder skulle prioriteras ochproduktsortimentet inriktas mot mera högvärdiga produkter. Samarbetet med kunderskulle ytterligare utvecklas och rationaliseringsarbetet fortsätta. Ingenting har enligt utskottets mening inträffat somföranleder ett annat ställningstagande till de i motionen föreslagna nyariktlinjerna för verksamhet än det som gjordes med anledning avmotsvarande motioner och även . Om skulle behöva tasärskild regionalpolitisk, social och samhällsekonomisk hänsyn i sin verksamhetskulle en sannolik följd bli att statliga resurser måste tillföras.Utskottet vill i sammanhanget erinra om den stödkod som har antagits inom EGoch som innebär att allt statligt stöd till stålindustrin skall vara avskaffatvid utgången av . har i flera sammanhang sagt sig delauppfattningen att det statliga stödet till stålindustrin bör avvecklas. OmSverige för sin del skulle ge ytterligare stöd till stålindustrin skulle dettariskera att leda till handelspolitiska komplikationer med EG på stålområdet.Det skulle också riskera att stå i strid med våra förpliktelser enligt detallmänna tull- och handelsavtalet (). Med hänvisning till det nu sagda avstyrker utskottetmotion /85:2071 (vpk) i den del som här är i fråga. 1 mofion 1984/85:2071 (vpk) hävdasytterligare att vill ändra fastställda miljöbestämmelser med avseende påstålproduktion. Företaget har gjort framställningar härom till myndigheter,något som skulle kunna bli förödande för hela samhället, sägermotionärerna. borde i stället som statligt företag gå i spetsen för enproduktion i bra miljö. Mot denna bakgrund föreslår motionärerna ett uttalandeav enligt vilket statliga företag borde anpassa sin verksamhet tillde miljökrav som samhället föreskriver och vara föregångare för en produktionmed bra miljö. Myndigheterna på miljöskyddsområdet utfärdar föreskrifteroch utövar tillsyn enligt gällande lagar och förordningar på området. Företagenhar att efterkomma fastlagda regler och föreskrifter och, i förekommande fall,arbeta efter de dispenser som ges. Detta gäller självfallet statliga företagsåsom t. ex. lika väl som enskilda företag. Något särskilt uttalande avriksdagen av innebörd att statliga företag skall anpassa sin verksamhet till demiljökrav samhället uppställer anser utskottet med hänsyn till det nu sagda inteerforderligt. Vad beträffar det motionärerna anför om att statliga företagskall vara föregångare för god arbetsmiljö vill utskottet framhålla värdet avatt möjhgheterna till miljöförbättringar på arbetsplatsen allmänt tas till varai företagen, enskilda såväl som statliga. Inte minst gäller detta miljöproblemeninom tung industri av det slag representerar. Med hänvisning till det nusagda avstyrker utskottet motion 1984/85:2071 (vpk) i nu aktuell del. NU 1984/85:28 16 Skrot och alternativa järnråvaror i svenskståltillverkning Utskottet behandlar i det följandefem motioner inom rubrikens ämnesområde. Två av dessa motioner rör skrot, itvå andra uppmärksammas frågan om järnsvampstillverkning och i en femteslutligen behandlas produkfions-processerna för flytande råjärn. Direkt ellerindirekt berör alla fem motionerna frågan om stålindustrins skrotförsörjning.Detta framgår närmare av följande korta orientering om de olika järnråvarornai ståltillverkningen. Järnråvaran vid ståltillverkning är råjärn i flytandeeller kallt tillstånd, skrot eller järnsvamp. Vanligast är att råjärn ellerskrot, eller en kombination därav, används. Valet av järnråvara är beroende avden teknik som tillämpas för stålframställningen, av priset på de alternativaråvarorna och även av kvalitetskraven på slutprodukterna. Av de ca 3,6 miljonerton insatsvaror som tillfördes ståltillverkningen i form av råjärn ochskrot utgjorde skrotet . Importen av skrot har ökat kraftigt (se s.4). Stålindustrins råvaruförsörjning i ett längre perspektiv har mot dennabakgrund särskilt uppmärksammats. a. genomförde en utredningår om alternativ till importskrot. studerade härvidalternativen malm-baserade ämnen, järnsvamp och råjärn framställt enligtproduktionsmetoderna ELRED och INRED. Beträffande järnsvamp och råjärn varutredningens slutsats att det inte var företagsekonomiskt försvarligt att viddå gällande priser på importskrot investera i en anläggning för att ersättasådant skrot. Frågan om en inhemsk järnsvampstillverkning har härefterfått förnyad aktualitet dels genom de förutvarande planerna att i Stockholmuppföra en anläggning för produktion av järnsvamp, dels genom förslag att sådanfillverkning skall etableras i malmfälten (och ). Förbudråder mot export av skrot. Frågor rörande insatsvarorna i svensk ståltillverkning harbl. a. genom motioner aktualiserats i under en följd av år. För enmera utförlig redovisning av stålindustrins skrotförsörjning och av järnråvarorsom är alternafiv till skrot samt för riksdagsbehandlingen av frågor medanknytning härtill hänvisas till den inledande framställningen (s. 3 f.) samttill tidigare betänkanden av näringsutskottet på detta område (NU 1981/82:31,NU 1982/83:41, NU 1983/84:35, NU 1983/84:39). I motion 1984/85:639 (m) yrkas attförbudet mot export av skrot skall upphävas. Som motiv härför anförs denegativa effekterna av den monopolsituation som är en följd av dettaexportförbud. Priserna blir låga till förfång NU1984/85:28 17 Allt tillgängligt skrot insamlasinte. Detta innebär ett resursslöseri och ger upphov till miljöproblem. Ävenhandelspolitiska skäl talar för att exportförbudet avskaffas. Utskottets framställning i det följande har sin tyngdpunktpå järn- och stålskrot för ståltillverkning. De principiella synpunkter somframförs och de slutsatser som dras är emellertid i fillämpliga delar giltigamed avseende också på metallskrot. Utskottet har i den inledande framställningen (s. 3 f.)redogjort för hur skrot används som råvara i ståltillverkningen och hurskrotförsörjningen är organiserad med utgångspunkt bl. a. i detexportförbud som gäller. Alternativa råvaror till skrot har också redovisatsliksom i sammanfattning riksdagsbehandlingen av frågorom skrot och alternativa råvaror i stålframställningen. Av redovisningenframgår också synpunkter på förslaget i motion 1984/85:639 (m) som efter remissfrån utskottet har avgetts av (), ,AB Järnbruksförnödenheter (JBF), samt järn- ochmetallskrothandlareförening. I korthet innebär dessa synpunkter följande. NO anser iprincip att exportförbudet borde omprövas men befarar att en ensidig svenskavveckling av förbudet kan få negativa följder för stålindustrin. Därförförordar NO att aktivt verkar för en ömsesidig internationellliberalisering av skrothandeln. anför liknande synpunkter.Förbundet understryker framför allt behovet av en mera flexibel prissättningfrån JBF:s sida och påtalar också möjligheten av att exportförbudet tillämpasmed en viss flexibilitet. JBF motsätter sig bestämt en avveckling och hänvisarhärvid till behovet av att stålindustrins skrotförsörjning ochproduktionsmöjligheter tryggas och till sin uppfattning att villkoren för inköpav inhemskt skrot är väl avvägda från skrotsäljarnas utgångspunkter. De treföreningar som representerar skrothandlarna tillstyrker att exportförbudetsnarast hävs. De argument härför som framförs i motion 1984/85:639 (m) och somnyss redovisades återfinns och utvecklas ytterligare i yttrandena från föreningarna. Utskottet erinrar inledningsvis om att syftet med förbudetmot export av skrot är att stålverkens och metallverkens försörjning med skrotskall tryggas. I remissvaren belyses de centrala frågorna kring dettaexportförbud: effekterna av förbudet, de internationella handelspolitiskaförutsättningarna för ett upphävande av detta förbud och konsekvenserna av ettensidigt svenskt avvecklande av det. Meningarna är i alla dessa frågor delade. Vad gäller exportförbudet i ett internationellt perspektivär förhållandena enligt JBF följande. Export av skrot tillåts i princip bara iländer med ett överskott på skrot utöver landets egna behov. Hit hör främst USAoch . Andra länder skyddar sina intressen genom exportförbudvartill i regel vissa dispensmöjligheter är kopplade (se vidare s. 7 f.). NU1984/85:28 18 Föreningen och FöreningenJärnskrotgrossisterna har en annan uppfattning om utbredningen av exportförbudoch hävdar att det bland jämförbara industriländer är regel, inte undantag, attskrot får exporteras. Direkt eller indirekt har alla argument för attexportförbudet skall hävas sin utgångspunkt i priset på det inhemska skrotetsådant detta framkommer i hägnet av exportförbudet och den inköpssamverkan somsker genom JBF. Detta pris är, hävdas från skrotsäljarnas sida, konstlat lågt,vilket innebär att skrotleverantörerna subventionerar stålverken, attanvändningen av skrot gynnas på bekostnad av alternativa järnråvaror och attutbudet av skrot blir mindre än vad det annars skulle vara. Detta i sin turleder till att beroendet av import - och utflödet av valuta - ökar, att miljönpåverkas negativt genom att skrot inte blir omhändertaget och attsysselsättningen inom återvinningsindustrin inte utvecklas. JBF, som säger väl medvetet om sitt ansvar i egenskap av dominerande köpare på en bundenmarknad, anser att den svenska prisnivån visar god följsamhet medhemmamarknadspriserna i konkurrerande industriländer. Det är med dessa priserdet svenska skrotpriset skall jämföras, inte med priserna på det skrot som gåri internationell handel, hävdar JBF. Prissättningen på skrot bygger vidare påatt stabila priser skall hållas över konjunkturcykeln, att avsättningen av alltskrot som samlas in skall garanteras och att insamling av skrot som annarskanske inte skulle bli omhändertaget skall premieras. JBF finner att den gällandemarknadsordningen är till fördel för såväl stålindustrin som skrotbranschen ochverkstadsindustrin. Skilda uppfattningar kommer i remissvaren också tilluttryck i frågan om vilka effekter det får om exportförbudet upphävs. Enighetsynes råda om att den inhemska prisnivån skulle komma att höjas, men meningarnaär delade Om hur stor denna höjning skulle bli och i vad mån export av svensktskrot faktiskt skulle komma till stånd. Enligt JBF föreligger risk för attframför allt det finare skrotet skulle lämna landet. Eftersom stålverken avkvalitetsskäl måste använda olika stålsorter i viss blandning kan de i ettsådant läge inte förbruka det sämre skrot som antas också i fortsättningen bliutbjudet på den svenska marknaden. Den skrotbaserade ståltillverkningen skulleriskera att helt upphöra. Skrothandlarna å sin sida hävdar att några störreskrotmängder inte skulle komma att exporteras förutsatt att skrotpriset höjstill en konkurrenskraftig nivå. Meningarna är också delade i frågan huruvida ett högrepris skulle stimulera till ökat utbud av inhemskt skrot. ochskrothandlarna hävdar att så skulle bli fallet. JBF menar att utbudet av skrotär relativt okänsligt för prisförändringar och i väsentliga delar beroende avsådana faktorer som t. ex. verkstadsindustrins produktionsvolym ochinvesteringsaktiviteternas höjd. Utskottet anser sig inte ha anledning att närmare gå in påfrågan om riktigheten och rimligheten av de priser som tillämpas på den svenskamarknaden men vill göra följande kommentarer. NU1984/85:28 19 Stora krav bör ställas pä en handelsom äger rum i skyddet av ett exportförbud och därtill på en marknad medorganiserad inköpssamverkan. För att denna handel skall fungera på ettkonkurrensneutralt sätt måste en marknadsordning eftersträvas som är tillfördel för samtliga berörda parter.