bet · G801NU25 · 1984-12-31 00:00:00 — När det gällde nivån på insatserna föreffektivitetsfrämjande och marknadsstödjande åtgärder begränsades beslutet visserligentill att avse /84, men den allmänna inriktningen undertreårsperioden mot ökad andel av sådana insatser i det statliga stödetgodkändes. Liksom motionärerna anser utskottet att ett flerårsprogramför de statliga åtgärderna på tekoområdet är av väsentlig betydelse förbranschen. Ett sådant underlättar givetvis för företagen - som särskilt inomdenna bransch arbetar under speciella planeringsvillkor - att planera sinverksamhet. En flerårsram för insatserna medför i vissa fall väsentligaarbetsfördelar också för de myndigheter som administrerar de statligaåtgärderna. Det utskottet nu har anfört torde gälla generellt för samtligaåtgärdsområden inom ramen för tekopolitiken. Med hänsyn till att det förslag rörande tekopolitiken somregeringen lade fram hade ett sådant flerårsperspektiv som utskottethär förordar finner utskottet det naturligt att utgå från att också defortsatta förslag på området som torde kunna förväntas från regeringen fårdenna inriktning. Något särskilt uttalande härom av finner utskottetdärför inte erforderligt. En begränsning av statliga insatser till enstakabudgetår kan dock ibland vara motiverad, t. ex. för att möjliggöra anslutningtill andra program inom en och samma myndighet eller till näraliggande programhos andra myndigheter. Med hänsyn till det nu sagda finner utskottet att det intebehövs något särskilt uttalande av med anledning av motionerna1984/85:1514 (c) och 1984/85:2624 (s). Motionerna avstyrks sålunda i nu berördadelar. upprätthåller ett skydd motlågprisimport av tekovaror genom begränsningsavtal inom ramen för det s. k.multifiberavtalet (MFA) i . Innebörden och omfattningen härav harredovisats i det föregående (s. 7). Där har också (s. 8 f.) redogjorts för dets. k. globalkontingentsystemet, vilket är ett alternativt system förimportbegränsningar. har på regeringens uppdrag gjort enutvärdering av de två systemen. Kollegiet anser att inte bör införa ettglobalsystem eftersom detta inte skulle ge tekoindustrin ett bättre skydd ännuvarande system med bilaterala avtal inom ramen för MFA. Med hänvisning tillresultatet av kommerskollegiets utredning anmäler regeringen i budgetpropositionen(bil. 5 s. 130) sin avsikt att inte ompröva anslutningen till MFA III. En sådan omprövning borde dock ske, sägs det i motion1984/85:1514 (c). Där hävdas att försöken att begränsa lågprisimporten genomMFA inte har varit tillräckligt framgångsrika för att svensk tekoindustri skall få ett NU1984/85:25 21 Det är, anför motionärerna, viktigt attsöka nya vägar för att komma till rätta med den marknadsstörande importen. Närmasttill hands ligger att pröva möjligheterna att införa just ettglobalkontingentsystem. I motionen påyrkas därför att hos regeringenskall begära en sådan prövning. Utskottet erinrar om att för- och nackdelar med ettglobalkontingentsystem jämfört med nuvarande begränsningsavtal enligt MFA harutretts av kommerskollegium , . Någonytterligare prövning som underlag för ett ställningstagande synes därför inteerforderlig. Den slutsats som kommerskollegium drar i utredningarna är atttillämpningen av ett globalkontingentsystem inte skulle ge förbättradskyddseffekt. Utskottet ansluter sig mot denna bakgrund till regeringensuppfattning att skäl inte föreligger för en omprövning av nuvarande anslutningtill MFA III. Mot en sådan omprövning talar också, som framhålls ikommerskollegiets utredning (se s. 9), risken för handelspolitiska motåtgärdervid en övergång till ett globalkontingentsystem. Utskottet noterar vidare atttillämpningen av ett sådant system kan leda till en omfördelning av den svenskaimporten mellan de olika länderna inom systemet som verkar till nackdel för defattigaste . Dessa är med nuvarande begränsningssystem garanteradeen viss miniminivå på sin export. Med det nu sagda avstyrker utskottet det berörda yrkandeti motion 1984/85:1514 (c). Motionerna 1984/85:1510 (fp) och1984/85:2064 (fp) går i motsatt riktning i förhållande till den nu behandlademotionen /85:1514 (c). I stället för en effektivare reglering av importenförordar man att handelsbegränsningarna skall slopas. I motion 1984/85:2064(fp) preciseras kravet så att restriktionerna successivt skall avskaffas underen femårsperiod. Argumenteringen i de båda motionerna är likartad.Importbegränsningarna skyddar inte svensk tekoindustri. De får till effekt iförsta hand att importen av billiga produkter från minskar tillförmån för annan import från . Ytterligare två viktiga skäl kanemellertid enligt motionärerna anföras till stöd för att begränsningarna skallupphöra. Det ena är att måste ges ökade möjligheter att avsätta sinaprodukter på export. restriktiva hållning när det gäller import avtekovaror från sägs stå i direkt strid med landets uttalade viljaatt förbättra levnadsvillkoren i de , fattigaste länderna. Det andrahuvudskälet är att slopade handelsrestriktioner skulle ge de svenskakonsumenterna tillgång till billigare kläder. Beräkningar pekar på, sägs det imotion 1984/85:2064 (fp), att en oreglerad tekoimport skulle leda till enprissänkning i storleksordningen . Också motion 1984/85:2637 (m) tar sin utgångspunkt itekopolitikens förmenta misslyckande sådant detta kan utläsas bl. a. av denökande importandelen i tillförseln till den svenska marknaden. Kostnaderna förkonsumenterna av den förda tekopolitiken uppmärksammas också i denna motion ochsägs uppgå till mer än . NU1984/85:25 22 anser detta oacceptabelt för en politik som inte visat sigha någon varaktig framgång. De enda åtgärder som har haft enmärkbar effekt på tekoindustrin är, säger han, de upprepade devalveringarna,dvs. generella ekonomisk-politiska åtgärder. Motionären pekar också på denpositiva utvecklingen av tekoindustrin i vissa andra länder, där företagen utanstatliga ingripanden har fått utvecklas i enlighet med marknadens krav.Tekopolitiken måste med utgångspunkt i dessa erfarenheter omprövas, anser önskar att hos regeringen skall begära förslag till en nytekopolitik som på mer marknadsmässiga grunder sätter konsumenterna i centrum. Utskottet erinrar om att handelsrestriktionerna påtekoområdet har varit ett av de medel som använts isyfte att nå de mål för tekopolitiken som har lagt fast. Ett skyddmot lågprisimport har bedömts vara ett nödvändigt komplement till åtgärdernainom ramen för industri-, arbetsmarknads- och försörjningsberedskapspolitiken.Den omfattande tekniska förnyelse som stora delar av den svenska tekoindustrinför närvarande genomgår kräver - utan större förändringar i planeringsförutsättningarna- för att kunna ge eftersträvade effekter. Ytterligare bör framhållas att det inuläget, mitt under löpande programperiod för tekopolitiken, inte föreliggernågon sådan allsidig utvärdering som skulle vara nödvändig för en eventuellomprövning av importregleringarna på tekoområdet i enlighet med motionärernasförslag. Med hänvisning till det som här sagts avvisar utskottet förslagen imotionerna 1984/85:1510 (fp) och 1984/85:2064 (fp) om att beslut nu skallfattas om avveckling av handelsrestriktionerna på tekoområdet. Utskottetavstyrker, med samma motivering, förslaget i motion 1984/85:2637 (m) attriksdagen av regeringen skall begära ett förslag till ny tekopolitik enligt deriktlinjer som anges i motionen. Argumenteringen och förslagen i denna motionspänner över ett något vidare fält än det rent handelspolitiska, vilketemellertid ges särskild uppmärksamhet. Utskottet hänvisar i övrigt till vadsom tidigare (s. 18 f.) har anförts under . Av flera skäl avstyrker utskottet sålunda att riksdagenskall uttala sig för ett avskaffande av handelsbegränsningarna för tekoprodukter.Utskottet erinrar emellertid om att MFA III kommer att löpa ut om drygt ett år.Det blir av stor betydelse för fortsatta agerande om - och i så fallmed vilka villkor - MFA kommer att få en fortsättning som internationelltaccepterat regelverk för importbegränsningar på tekoområdet. Förberedelsernaför kommande diskussioner i har inletts. Som en förberedelse från svensksida i samma syfte kan ses kommerskollegiets beslut (se s. 10) att utvärderaden svenska handelspolitiken på tekoområdet. Flera av de aspekter påbegränsningspolitiken som tas upp i motionerna - utvecklingen av utrikeshandelnoch begränsningspolitikens faktiska effekter på svensk import, desskostnadseffekter för de svenska konsumenterna m. m. -kommer att belysas i kommerskollégietsutredning. Utskottetfinner det värdefullt om det genom kollegiets utredning kan NU1984/85:25 23 klarläggas huruvida handelsrestriktionerna på etteffektivt sätt fyller den avsedda funktionen i tekopolitiken. Att så är falletmåste enligt utskottets mening vara en naturlig utgångspunkt vid ettställningstagande för fortsatta importbegränsningar i anslutning till att MFAIII löper ut. Avslutningsvis vill utskottet något kommentera en del avde argument som framförs i motionerna. Beträffande importens länderfördelningkan konstateras att de västeuropeiska ländernas andel av importen av kläder(volym) visserligen har ökat (jfr s. 9) men attökningen så gott som helt är hänförlig till ett land, . Importen frånövriga västeuropeiska länder har totalt sett i stort utvecklats på samma sättsom importen från begränsningsländerna exkl. . Huruvida fortsattabegränsningar kan upprätthållas gentemot i ett läge där detta land harupptagits som medlem i EG är, som har påpekats av kommerskollegium iindustriverkets tekostrukturutredning (se s. 10), en av de viktiga osäkerhetsfaktorernaför framtiden. Med anledning av det som sägs i,motionerna om frihandel tillstöd för utveckling vill utskottet ytterligare framhålla attSverige, trots begränsningsavtalen, är det land i världen som importerar mestkläder per capita både totalt sett och från . Som utskottet nysspåpekade i anslutning till behandlingen av motion 1984/ 85:1514 (c) bör vidarehandelsregleringarna inom ramen för MFA inte ensidigt ses som ett hinder utan iviss mening också som ett stöd för de fattigaste export. Debegränsningsnivåer som läggs fast inte bara maximerar, de minimerar också denmöjliga exporten. I enlighet med beslut(se s. 11) har regeringen låtit utreda frågan om komplettering av nuvaranderegler för ursprungsmärkning av kläder så att märkningen, med tillämpning avgränsmodellen, kan vara verkställd vid införseln till landet. Ibudgetpropositionen anförs att det inte föreligger skäl att införa en sådanordning. I motion 1984/85:1514 (c) hävdas att nuvarande regler förursprungsmärkning ger betydande möjligheter att kringgå bestämmelserna. Det ärav stor betydelse för såväl den svenska tekoindustrin som de enskildakonsumenterna att ursprungsmärkningen sker på ett korrekt sätt, sägermotionärerna. De menar att det finns underlag för att nu införa krav påmärkning av kläder vid införseln till landet enligt den s.k. gränsmodellen. Imotionen påyrkas att skall begära förslag härom av regeringen. Utskottet noterar med tillfredsställelse att frågan omgränskontrollmodellen som system för obligatorisk ursprungsmärkning av klädernu har fått den ytterligare belysning som begärde . Tillgrund för begäran låg ett antagande om att en märkning redan närvarorna införs till landet skulle innebära att kontrollen av att bestämmelsernaefterlevs kunde göras mera effektiv. Med hänsyn härtill är det av särskilt NU1984/85:25 24 intresseatt notera vad utredningen har kommit fram till pådenna punkt. Som har framgått av den inledande redovisningen (s. 12) fårmöjligheterna att kontrollera att de importerade varorna är märkta bedömas motbakgrund av den tullprocedur som tillämpas i . Det skulle enligtutredningen inte vara möjligt att nå en heltäckande kontroll. kontrollbedöms vidare inte kunna utvidgas i någon högre grad utan betydandepersonaltillskott och kostnader. Av de upplysningar som kommerskollegium harlämnat utskottet i frågan har ytterligare framgått att ett - eventuelltmedvetet -kringgående av reglerna om ursprungsmärkning sker utanför landetsgränser. Frågan huruvida märkningen skall vara utförd vid gränsen eller vidsaluförandet är från den utgångspunkten av mindre betydelse. Falskursprungsmärkning torde enligt kollegiet mera framgångsrikt kunna bemötasgenom samarbete mellan tullmyndigheterna. Det är uppenbarligen, konstaterar utskottet, svårt attfinna ett system för ursprungsmärkning som ger konsumenterna garanti för attmärkningen har skett på ett korrekt sätt. Av väsentlig betydelse är emellertid,som sägs i utredningen, att märkningen i regel faktiskt sker i samband medtillverkningen och att märkning torde saknas endast i undantagsfall. Vissa,visserligen mer begränsade, undersökningar har, enligt vad som sägs ibudgetpropositionen (bil. 5 s. 135) gett intrycket att efterlevnaden avbestämmelserna är god. Utskottet noterar att kontrollen av efterlevnaden enligtvad som sägs i propositionen kommer att utökas och att kommerskollegiumförutsätts anmäla till regeringen om verket i sin tillsyn finner behov avförändringar. Med hänsyn till det som här har sagts bör enligtutskottets mening motion 1984/85:1514 (c) i här aktuell del inte föranledanågon åtgärd från sida. Utskottet övergår så till attbehandla den andra fråga som har aktualiserats när det gällerursprungsmärkning, nämligen om en utvidgning av systemet till att omfatta andravaruområden. som framgår av redovisningen i det föregående (s.11), begärt att regeringen skulle låta utreda för- och nackdelar med en sådanordning. Regeringen anmäler emellertid i budgetpropositionen att den inteanser en särskild utredning i frågan behövlig. Som skäl anförs oklarhet när detgäller effekterna av en obligatorisk ursprungsmärkning, behovet avhandelspolitiska hänsynstaganden och, ytterst, värnet om konsumenternasintresse av valfrihet mellan varor till olika pris och kvalitet. I motion 1984/85:1514 (c) uttalas att det äranmärkningsvärt att regeringen inte effektuerar beställning om envidgad ursprungsmärkning. Något yrkande i denna del framförs emellertid inte. Med anledning av vad som sägs i propositionen villutskottet anföra följande. Regeringen har redovisat flera skäl som talar mot enutvidgad ursprungsmärkning. Utskottet finner dessa skäl vägande. Härutöver villutskottet framhålla att den snabba internationaliseringen av produktionen dels NU1984/85:25 . minskar värdet från konsumentsynpunkt av en allmänursprungsmärkning, dels försvårar en adekvat märkning. I allt störreutsträckning ingår sålunda i produkter komponenter från många skilda länder. Enbil exempelvis innehåller i regel komponenter från tio-femton olika länder. Denviktigaste delen i en produkt, t.ex. en kompressor i ett kylskåp, kan mycketväl vara från ett annat land än det där produkten sammansätts. Förslutförbrukaren kan det vara av mindre intresse att känna tillsammansättningslandet än tillverkningslandet för den viktiga komponenten. Ivissa fall kan ett angivande av sammansättningslandet t.o.m. vara vilseledandeför konsumenten. Den ökade internationaliseringen av produktionsprocessenhar också lett till att ett allmänt märkningstvång skulle bli merasvårgenomförbart . En sådan ursprungsmärkning skulle ge upphov tillhögre kostnader, som till stor del skulle belasta konsumenterna. De nämnda faktorerna har minskat värdet av en allmänursprungsmärkning. Det framstår numera som uppenbart att de positivaeffekterna av en sådan märkning inte kan överväga de negativa handelspolitiskakonsekvenser som en sådan reform skulle innebära. Utbildningsfrågor m. m. Välutbildade och skickligayrkesarbetare, tekniker, produktutvecklare, formgivare, tjänstemän ochföretagsledare är ett livsvillkor för tekoindustrin, sägs i motion1984/85:2624 (s). En utbyggnad av tekoutbildningen på samtliga nivåer behövs.På mellannivå - när det gäller arbetsledare, vävlagare, maskinreparatörer m. m.- saknas i stort sett utbildning, anför motionärerna. De anser attregeringen snabbt måste vidta åtgärder i syfte att denna fråga skall lösas.Utbildningen för tekoindustrins behov berörs också i motion 1984/85:2711 (fp).Där pekas bl. a. på det stora behovet av ersättningsrekrytering på alla nivåeri företagen och understryks utbildningens betydelse som medel för omställningoch förnyelse. I motionen påyrkas att genom ett tillkännagivandeskall ansluta sig till det som i motionen sägs om förbättrad tekoutbildning iBorås. Utskottet delar motionärernas uppfattning att en välutbyggd utbildning, som fortgående anpassas till den produktionstekniska ochmarknadsmässiga utvecklingen, är av synnerligen stor betydelse förtekoindustrins möjligheter att producera konkurrenskraftigt. Angeläget ärnaturligtvis också att utbildningsinsatser sätts in för att derekryteringssvårigheter som har varit utmärkande för branschenskall minska. Av ett frågesvar som arbetsmarknadsminister lämnade i (se s. 13 f.) framgår hur utbildningen förtekoindustrins behov på olika sätt främjas. I tillägg härtill vill utskotteterinra om att industriverket inom ramen för branschprogrammet för tekoindustrinfinansierar vissa utbildningsinsatser som inte kan tillgodoses inom det reguljära utbildningsväsendet. NU1984/85:25 26 Ytterligare kan pekas på vad som anförs ibudgetpropositionen (bil. 10 s. 276 f.) beträffande textil- ochkonfektionstekniklinjen vid högskolan i . Denna linje inrättades den 1 juli1983 och kommer vid utgången av /85 att ha ersatt flertalet avde grundläggande kurser som har anordnats eller bedrivs vid detlandstingskommunala i . Institutet kommer att avvecklasden . F. n. är textil- och konfektionstekniklinjen inriktad mottillverkning och produktutformning. För att en merkantil inriktning skallmöjliggöras har regeringen i budgetpropositionen föreslagit att antaletnybörjarplatser på linjen ökas med 15. Inom ramen för ett produktionsteknisktcentrum för tekoindustrin av det slag som planeras i (se vidare nedan)torde också utbildningsmöjligheter ges som skulle kunna tillgodosemotionärernas önskemål. Med hänsyn till det nu sagda finner utskottet att någonåtgärd från sida med anledning av motionerna 1984/85:2624 (s) och1984/ 85:2711 (fp) i nu berörda delar inte är erforderlig. I motion 1984/85:2624 (s) anförsatt tekoföretagen har ett stort behov av teknologisk förnyelse för att deraskonkurrenskraft skall kunna bibehållas och förstärkas. Olika förslag tillåtgärder i detta syfte anges. De resurser för utbildnings- ochutvecklingsinsatser som redan finns i och dess omnejd borde samordnas ochtas till vara systematiskt. Utvecklingen av ny teknik borde följas upp. Den nyatekniken borde vidare praktiskt prövas på stället. De anställda borde gesmöjlighet till en utbildning och vidareutbildning som utgör komplement till denlinjebundna och reguljära utbildningen vid högskola och gymnasium. I motionenomnämns bildandet av ett särskilt centrum med bl. a. nu nämnda uppgifter. Detföreslagna centrumet skulle samarbeta med () iGöteborg. Utskottet erinrar om att industriminister i proposition 1983/84:107 om forskning (bil. 9 s. 19 f.) starktunderströk betydelsen av fortsatt teknikutveckling inom tekoindustrin. Det var,anförde han, ett överlevnadsvillkor för denna industri i atttekotekniken utvecklades. I propositionen hade medel beräknats för att STU i samarbetemed industriverket skulle kunna öka insatserna för produktutveckling ochproduktionsteknisk utveckling inom konfektionsindustrin. En del av dessainsatser borde ske vid TEFO, anförde industriministern. Detta skulle bl. a.därigenom kunna få möjlighet att utvecklas till ett konfektionsteknisktkunskapscentrum. Utskottet har inhämtat att ochutvecklingsfonden i uppdrog åt verkställandedirektören för TEFÖ att utarbeta ett förslag till ett produktionstekniskt centrumi , De riktlinjer som angavs i uppdraget låg helt i linje med vad somförespråkas i motion 1984/85:2624 (s). Ett preliminärt förslag har presenteratsi . Riktpunkten är att driften av vissa verksamheter vid ettsådant centrum skall kunna starta . NU1984/85:25 27 Ett produktionstekniskt centrum förtekoindustrin i med nära anknytning till TEFO enligt vad som har sagts idet föregående skulle enligt utskottets mening kunna fylla en viktig roll somkatalysator för ny teknik och nya impulser till tekoindustrin. Tillkomsten avett sådant centrum skulle ligga i linje också med intentionerna i den nämndapropositionen, vilka har ställt sig bakom. Det skulle vidare anslutaväl till de överväganden som har redovisats av industriverket (se s. 6 f.) närdet gäller åtgärder för teknisk utveckling och teknikspridning inomtekoindustrin. Mot här angiven bakgrund finner utskottet att riksdageninte behöver göra något uttalande i denna fråga. Motion 1984/85:2624 (s)avstyrks således i här aktuell del. Också i motion 1984/85:2711 (fp) uppmärksammas behovet avteknisk förnyelse och utveckling inom tekoindustrin. I motionen framhållssärskilt att en teknisk upprustning behöver ske av den maskinpark som högskolani skall överta från . Upprustningen kostnadsberäknas tillca 5 milj. kr. Motionären yrkar att genom ett tillkännagivande tillregeringen skall ansluta sig till det som i motionen sägs om maskinellupprustning i . I motion 1984/85:2710 av samme motionär påyrkas attriksdagen beslutar att den nämnda maskinella upprustningen skall finansierasmed medel från industriverkets samlade anslag. Med anledning av dessa motioner vill utskottet anföraföljande. Utskottet har inhämtat att det planerade produktionstekniskacentrumet i avses nära samarbeta med högskolan i . Det skulle ocksålokaliseras i nära anslutning till högskolans ochkonfektion. Ett ömsesidigt utnyttjande av lokaler, utrustning och personalförutses komma att ske. I den mån medelsbehovet för den maskinella upprustningsom uppmärksammas i motion 1984/85:2711 (fp) inte kan täckas via de ordinarieutbildningsanslagen torde det, enligt vad utskottet har erfarit, kunna öppnasmöjligheter till viss finansiering inom ramen för det här nämnda samarbetet. Med hänvisning till det nu sagda avstyrker utskottetmotion /85:2710 (fp). Något sådant uttalande om behovet av maskinellupprustning i som begärs i motion 1984/85:2711 (fp) anser utskottet inteatt behöver göra. Även detta yrkande avstyrks sålunda. Motion 1984/85:449 (s) går ut påatt åtgärder måste vidtas för att svensk skinnindustri skall kunna överleva.Detta sägs vara angeläget från beredskapssynpunkt. Skinnindustrin borde förasin under ÖEF:s överinseende och få stöd på samma villkor som tekobranschen iövrigt. Stödbeställningar borde göras så att en viss branschstorlek kan garanteras.Utbildningsinsatser borde också sättas in. Motionärerna önskar att riksdagenskall ge regeringen till känna att så bör ske. Som harframgått av den inledande redovisningen (s. 16 f.) har den NU1984/85:25 28 svenska produktionen av skinnkonfektion minskat drastisktunder den senaste tioårsperioden. Situationen har uppmärksammats i motioner vidett flertal tillfällen och bl. a. föranlett att begära en särskildutredning om den svenska skinn- och läderindustrins framtida dimensionering ochom en beredskapsplan för industrin m. m. Resultatet av utredningsarbetet redovisades ochkommenterades i proposition 1981/82:148 om åtgärder för tekoindustrin (ses.15). Behovet av att en produktionskapacitet i fråga om arbetshandskar tryggasuppmärksammades i propositionen men i övrigt föranledde utredningsförslageninga särskilda åtgärder från regeringens eller sida. Förbättradeöverlevnadsmöjligheter för branschen genom importbegränsande åtgärder påyrkadeshärefter i en motion men fick inte stöd av , som dock sadesig förutsätta att regeringen noga följde importutvecklingen för skinnkläder. I den nu aktuella motionen är försörjningstrygghethuvudargument för de åtgärder till stöd förskinnindustrin som påyrkas. I denna fråga vill utskottet erinra om att ÖEF inomramen för programplaneringen inom det ekonomiska försvaret har programansvarför programmet Beklädnad m. m. Programmet omfattar frågor om försörjningeninte bara med beklädnadsvaror utan också övriga textil-, läder- och skinnvaror.Skinnkläder faller således redan i princip inom ÖEF:s ansvarsområde.