bet · G801JoU6 · 1984-12-31 00:00:00 — I mofion 1983/84:835 av KerstinEkman (fp) yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om insamling och destrukfion av PCB. 1 motion 1983/84:836 av LarsErnestam och (båda fp) yrkas att hos regeringen begäratt förslag skyndsamt framläggs till om insamling av batterier. I motion 1983/84:837 av LarsErnestam och (båda fp) yrkas, såvitt nu är i fråga (yrkande 2),att som sin mening ger regeringen till känna vad som i mofionenanförts angående eventuell utvidgning av bilskrotningslagstiftningen. I motion 1983/84:906 av . (vpk) yrkas, såvitt nu är i fråga (yrkandena 2-6), 2. att riksdagenhos regeringen hemställer om åtgärder för att sänka tungmetallhalten i slammetfrån avloppsreningsverken och öka användningen av slammet som gödselmedel inomjordbruket, 3. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omförsiktighetsåtgärder kring för miljöfarligtavfall i , Kumla kommun, 4. att riksdagenhos regeringen hemställer om åtgärder för ökad återan-vändning av returpapper ienlighet med vad i motionen anförts, 5. att riksdagenhos regeringen hemställer om åtgärder beträffande returglas, återglas ochåtervinning av dryckesförpackningar av aluminium i enlighet med vad i mofionenanförts, 6. att riksdagenuttalar att miljövådliga batterier skall återinsamlas på sätt som föreslagitsav men att inriktningen redan från början skall vara ettsystem med hög pant och hos regeringen hemställer om lagförslag i enlighethärmed. I mofion 1983/84:1086 av . (fp) yrkas, såvitt nu är i fråga (yrkande 1), att som sinmening ger regeringen fill känna vad i motionen anförts om export avmiljöfarligt avfall. I motion 1983/84:1306 av Jan-EricVirgin (m) yrkas att hos regeringen begär en översyn avbilskrotningslagen i enlighet med motionens syften. JoU1984/85:6 2 I det följande lämnas en kortfattadsammanfattning av de lagrum och bestämmelser som reglerar hanteringen avavfallsfrågor. Som framgår av texten är det kommunerna som har det huvudsakligaansvaret för medborgarnas hälsoskydd och för avfallshanteringen. Enligt hälsoskyddslagen (1982:1080) skall varje kommunsvara för hälsoskyddet inom kommunen. Kommunen skall verka för åtgärder föratt hindra uppkomsten av sanitära olägenheter och för att undanröja sådana olägenheter. Regler för avfallshantering återfinns bl. a. irenhållningslagen (1979:596), i miljöskyddslagen (1969:387; ML), i lagen(1973:329) om hälso- och miljöfarliga varor samt i följdförfattningar till denämnda lagarna. I särskilda lagar återfinns regler som syftar till återvinningav visst avfall, såsom aluminiumburkar och skrotbilar. Enligt renhållningslagen råder kommunaltrenhållningsmonopol för hushållsavfall m. m. Regeringen får föreskriva attäven annat avfall än hushållsavfall skall falla under en kommunsrenhållningsmonopol, I bilagor till renhållningsförordningen (1979:904)återfinns förteckningar över de kommuner där renhållningsmonopolet utvidgatstill att omfatta även pappersavfall (tidningar m.m.; bil. 1) resp.miljöfarligt avfall (bil. Bestämmelser om miljöfarligt avfall lämnas i förordningen(1975:346) om miljöfarligt avfall. Som miljöfarligt avfall räknas bl. a.ytbehandlingsavfall innehållande kadmium, kvicksilverhaltigt avfall ochPCB-haltigt avfall. Särskilda regler ges för transporter, utförsel och slutligtomhändertagande av miljöfarligt avfall. () eller den som har särskilt fillstånd får exportera eller slutligtomhänderta miljöfarligt avfall. När miljöfarligt avfall ingår som beståndsdel ihushållsavfall omfattas det inte av reglerna i förordningen om miljöfarligtavfall. Bestämmelser om avloppsvatten lämnas i ML och ihälsoskyddslagen m.fl. författningar. I enlighet med lagen (1982:349) om återvinning avdryckesförpackningar av aluminium har ett pantsystem inrättats för ölburkarm.m. Pantsystemet omhänderhas av ett monopolbolag som auktoriserats avregeringen. Syftet är att genom pantsystemet säkerställa att fr. o. m. år 1985minst av sålda burkar samlas in sedan de tömts, för att tjäna som råvaravid tillverkningen av nya burkar. Syftet med bilskrotningslagen (1975:343) är att få tillstånd en effektiv organisation för omhändertagande och skrotning av utrangeradebilar. Genom lagen ges möjlighet till auktorisation av bilskrotare vilka jämtekommuner med mottagningsställe för skrotbilar får monopol för utfärdande avskrotningsintyg. Enligt lagen utgår skrotningspremie (.) Kostnaderna för skrotningspremierna m.m. utgår ur bilskrot-ningsfondensom finansieras genom skrotningsavgifter (.) på nya bilar. Utskottet behandlar i dettasammanhang ett antal motioner som väckts under allmänna motionstiden i januari1984 och som handlar om skilda avfallsfrågor. I tre motioner diskuteras olikaaspekter på frågan om miljöfarligt avfall. I motion 1983/84:835 erinrar KerstinEkman (fp) om att nyinstallation av utrustning innehållande PCB 1979 på grund av de risker som är förenade med PCB. Motionärenyrkar att det arbete som pågår med att kartlägga och samla in materielinnehållande PCB påskyndas. En arbetsgrupp bör tillsättas för att utredaalternafiva processer för destruktion av PCB. Som framgår av den inledningsvis lämnade översikten överrättsläget hänförs PCB-avfall numera fill miljöfarligt avfall. Under senare århar risker som kunnat konstateras för giftspridning i samband med förbränninglett till att material innehållande PCB och som bl. a. använts i kondensatorerinom industrin ansetts böra mönstras ut. Denna fråga har vid upprepadetillfällen uppmärksammats av . Senast har jordbruksministern i april1984 som svar på en fråga meddelat att en arbetsgrupp med deltagande av bl. a.naturvårdsverket, och behandlar frågor omutbyte av PCB-kondensatorer. Det var enligt jordbruksministern angeläget attnaturvårdsverket fastställde en tidsplan för utbytet. Utskottet får för sin del framhålla vikten av attutmönstringen av PCB-halfigt material fortgår och att en plan fastställshärför. Riskerna med förbränning av olika produkter bör fortlöpande undersökas.Som framgår av redogörelsen följer man inom regeringen och berörda myndigheterutvecklingen på området. Någon ytterligare åtgärd med anledning avmotionen är mot den bakgrunden inte påkallad. Motionen avstyrks alltså. verksamhet och kompetens ärföremål för två motioner. I vpk:s partimotion 1983/84:906 om miljö- ochnaturresurspolitiken av m. fl. erinras om att lokaliseringen avSAKAB:s behandlingsanläggning till Norrtorp varit mycket kontroversiell. Det ärdärför av vikt att driften vid anläggningen sköts seriöst och att det finnsklara utgångsvärden för miljökvaliteten i anläggningens omgivning från start.Länsstyrelsen i län måste ges resurser för en tillfredsställandeövervakning av verksamheten. Enligt motion 1983/84:1086 av m. (fp) skall konkurrens och mångfald stimuleras och monopol ochkonkurrensinskränkningar motverkas i en marknadsekonomi. har sedan 1983reellt monopol på hanteringen av miljöfarligt avfall, vilket fått till följdatt tidigare - från miljö- och kostnadssynpunkter fördelakfiga - export avmiljöfarligt avfall till för destrukfion upphört. Motionärerna anser attden svenska åtgärden vidtagits JoU1984/85:6 4 för att begränsa konkurrensen för . Enligt derasmening finns det ingen anledning försvåra export av avfall för destruktion iannat land när detta bedöms ekonomiskt fördelaktigt. Utskottetfår för sin del anföra följande. beslöt att inrätta ettbehandlingsföretag, vari staten hade inflytande, för miljöfarligt avfall.Företaget avsågs i princip få ensamrätt till behandling och långtidsförvaringav miljöfarligt avfall (prop. 1975:32, JoU 1975:10). Utskottet anslöt sigdärvid till departementschefens bedömning att den otillfredsställande situafionsom då rådde på avfallsområdet i sig själv utgjorde ett påtagligt vittnesbördom att man inte genom att förlita sig enbart på marknadskrafterna skulle kommatill rätta med avfallsfrågorna. De då befintliga behandlingsföretagen hadeinriktat sig på behandling av relativt lättbehandlat avfall som gett någorlundalönsamma återvinningsprodukter, medan intresset att omhänderta avfall som intekan behandlas med lönsamhet varit mindre. Endast genom att samhället tog överdet organiserade ansvaret för det slutliga omhändertagandet av miljöfarligtavfall kunde garantier skapas för att allt sådant avfall blir omhändertaget ochatt detta sker på ett från hälso- och miljösynpunkt tillfredsställande sätt. Det redan tidigare existerande företaget () erhöll i enlighet med riksdagsbeslutet uppdragetatt slufiigt omhänderta sådant hälso- och miljöfarligt avfall som kommuner ochenskilda avfallsproducenter ej själva kan ta hand om på ett från resurs- ochmiljösynpunkt godtagbart sätt. Verksamheten är auktoriserad genom förordningenom miljöfarligt avfall (1975:346). För att uppfylla vad som hade föreskrivitsrekonstruerades . Staten trädde in som huvuddelägare (). Övrigadelägare är och Näringslivets sfiftelse föravfallsbehandling. hade SAKaB en behandlingsresurs (dotterbolagetIndustridestillation i Lövsta). Detta företag utförde återvinning avlösningsmedel och olja samt förbränning av pumpbart och fast avfall. övertog en våtkemisk anläggning avTerra i och senare knöts ännu en våtkemisk anläggning vidGraab-Kemi i fill genom långtidsarrende. verksamhet började med en inventering av befintligabehandlingsresurser för miljöfarligt avfall inom och utom landet. Detkonstaterades att det fanns en överkapacitet för behandling av avfallsolja ochstor brist på resurser för kvalificerad förbränning. Mot denna bakgrund beslötSAKAB att låta projektera en central behandlingsanläggning med förläggning tillNorrtorp i Kumla kommun. Tillstånd enligt miljöskyddslagen att uppföra och drivabehandlingsanläggningen lämnades av idecember 1978. Sedan beslutet överklagats hos regeringen av bl. a. statensnaturvårdsverk har ett flertal'Olika alternativa lokaliseringsorter föranläggningen prövats. Något bättre alternativ än Norrtorp har därvid inteframkommit. JoU 1984/85:6 5 hari beslut fastställt det av koncessionsnämnden lämnadetillståndet. Genom beslutet har dock villkoren för verksamheten i fleraavseenden skärpts. Anläggningeni Norrtorp och driften där kontrolleras fortlöpande av förbestämning av avfallens sammansättning. Vid laboratoriet analyseras ävenprocessavloppsvatten m. m. för att säkerställa att gällande miljöskyddsvillkorefterlevs. Under den provdrift av anläggningen som äger rum till utgången avinnevarande år har koncessionsnämnden förordnat en särskild sakkunnig. Hanskall kontrollera anläggningens skötsel och drift och har befogenhet att stoppadriften om så erfordras. Förkontrollen av den omgivande miljön har i län utarbetat ettförundersökningsprogram för att kartlägga Kvarntorpsområdets miljösituationinnan förbränningsanläggningen togs i drift. Avsikten är att resultaten frånkartläggningen skall kunna tjäna som utgångspunkt för jämförelser vidmotsvarande undersökningar sedan driften pågått . En tjänstemanvid är avdelad att särskilt följa driften vid anläggningi Norrtorp. Avden nu lämnade framställningen framgår att ett omfattande program lagts fastför kontroll av Norrtorpsanläggningens miljöpåverkan. Programmet genomförs föratt fullfölja intentioner om att behandlingen av miljöfarligt avfallytterst noga övervakas i miljöskyddshänseende. De förslag som framförs i motion906 är enligt utskottets mening redan uppfyllda. Någon ytterligare riksdagensåtgärd med anledning av motionen såvitt nu är i fråga (yrkande 3) påkallassåledes icke. Avredogörelsen riksdagsbeslut framgår vidare att i Ukhetmed regeringen bedömde det nödvändigt att stat och kommun skulle ta huvudansvaretför behandling av det miljöfarliga avfallet. Mot den bakgrundenrekonstruerades som ett icke vinsfinriktat företag. hantering harredan från början väsentHgen undantagits från marknadsekonomin. Regeringen hargenom förordning (1983:720) ändrat förordningen om miljöfarligt avfall i denriktning som påtalas i motion 1086. Tillstånd fill utförsel av miljöfarligtavfall får sålunda meddelas endast om det kan antas att avfallet kommer attslutligt omhändertas på ett från hälso- och miljöskyddssynpunkt väsentligtbättre sätt än om avfallet omhändertas av . Motionen avstyrks mot angivenbakgrund såvitt nu är i fråga (yrkande 1). Ett stort antal batterier innehållande giftigatungmetaller som kvicksilver och kadmium säljs i som energikällor fillolika elektriska apparater, lampor och elektroniska instrument. Utbrändabatterier som kastas i hushållsavfallet berörs inte av bestämmelserna iförordningen om miljöfarligt avfall. Sammantaget innebär emellerfidspridningen av tungmetaller JoU1984/85:6 6 genom bränning av hushållsavfall som innehåller batterieren klar belastning på miljön. Problemet uppmärksammas i två motioner. I motion1983/84:836 av och (båda fp) yrkas att ett arbetemed insamling av dessa batterier skyndsamt sätts i gång, antingen detta skergenom inrättandet av ett pantsystem liknande det som inrättats för aluminiumburkareller genom informafionskämpanj. I partimofion 1983/84:906 av m.fl.(vpk) yrkas, såvitt nu är i fråga (yrkande 6), på ett riksdagsuttalande om attmiljövådliga batterier skall återinsamlas enligt förslag.Inriktningen bör från början vara ett system med hög pant. Regeringen bör kommamed lagförslag i denna riktning. Utskottet får erinra om att vid olika tillfällenhaft anledning att behandla frågan om spridning av tungmetaller genombatterier. riktades ett fillkännagivande till regeringen i frågan påförslag av jordbruksutskottet (JoU 1981/82:24). Enligt utskottets uppfattningvar det angeläget att särskilda åtgärder vidtogs för att hindra spridningen avgiftiga tungmetaller genom hushållssoporna. Problemet var härvidlag tillväsentlig del ett informationsproblem. behandlades frågan ånyo med anledning avmotioner (JoU 1983/84:7). Utskottet hänvisade då till att naturvårdsverketutrett frågan och i ett betänkande (SNV PM 1688) framlagt ett handlingsprogramför regeringen syftande till att minska spridningen av tungmetaller från batterier.Mot bakgrund härav avslogs motionerna. Utskottet får med anledning av de nu behandlademotionsyrkandena framhålla att en betydande del av de utsläpp av giftigatungmetaller som sker i miljön beräknas härröra från förbränning avhushållsavfall innehållande förbrukade småbatterier där kvicksilver och kadmiumär aktiva substanser. Det är av vikt att denna källa fill giftspridning imöjligaste mån elimineras. Enligt utskottets mening vilar ansvaret härför tillstor del på batteribranschens företrädare som har möjlighet att anordnaåtertagning av förbrukade batterier. Möjligheten att saluföra batterier sominte innehåller giftiga ämnen har även uppmärksammats. Utskottet får vidareerinra om att tidigare omnämnda utredning efterremissbehandling nu är föremål för överväganden i . Utskottetutgår från att regeringen med ledning av nu föreliggande material kommer attvidta sådana åtgärder att tungmetallspridningen genom bränning av batterier kannedbringas väsentligt. Motionernas syfte synes härigenom i betydande utsträckningtillgodosett. Någon ytterligare åtgärd med anledning avmotionsyrkandena påkallas därför icke. I partimotion 1983/84:906 av LarsWerner m. fl. (vpk) begärs åtgärder för att sänka tungmetallhalten iavloppsslam från de kommunala reningsverken. Enligt motionärerna gäller det attfå ned industrins utsläpp av metaller till JoU 1984/85:6 7 Då kan kommunerna också få enmiljömässigt bättre användning av slammet, hävdar motionärerna. Utskottet får framhålla att det, som framgår av deninledande översikten av rättsläget, är kommunerna som har ansvaret föravloppsfrågorna. följer i sin egenskap av centralmiljöskyddsmyndighet frågorna om avloppsslam. Verket avser att se över nugällande råd och anvisningar beträffande avloppsslam. Enligt vad utskottetinhämtat har situationen förbättrats väsentligt när det gälleratt avskilja tungmetallrester innan avloppsvattnet släpps ut från industrin ochfrån yrkesutövare som exempelvis tandläkare. Användning av avloppsslam förjordförbättring uppmuntras i den mån det är fritt från tungmetaller och giftigaämnen. Med hänsyn till att berörda myndigheter ägnar frågan kontinuerliguppmärksamhet påkallar motionen såvitt nu är i fråga (yrkande 2) icke någonytterligare åtgärd. I mofion 1983/84:906 av . (vpk) erinras om att beslöt att obligatorisk insamlingav fidningspapper från hushållen skulle vara genomförd i hela landet senast år1980. Enligt motionen behövs ytterligare insatser för att uppnå detinsamlingsmål då satte. Framför allt är det angeläget attpappersavfall inte används som oljeersättning vid förbränning i kommunalavärmeverk, framhåller motionärerna. beslöt om obligatorisk insamling av bl.a. tidningspapper (prop. 1975:32, JoU 1975:10), avsett att tjäna som materialför fiberåtervinning. Frågan om pappersinsamlingen har under en följd av årvarit föremål för uppmärksamhet såväl genom mofioner som i form avfrågor och interpellationer. Då frågan senast behandlades hänvisade utskottettill att jordbruksministern tagit initiativ till överläggningar med industrinoch kommunerna i syfte att säkra att papperet återvinns, i första hand genomfiberåtervinning (JoU 1982/83:26). Mot bakgrund härav avslogs motioner omåtgärder. Enligt vad utskottet erfarit bedömer man inom berördaorganisationer, att pappersinsamlingen numera fungerar relativttillfredsställande. Insamlingen av tidningspapper beräknas nå en volym av280 . Målet för insamling om alla större kommuner deltar har satts till300 . Industrin som har kapacitet att ta emot beräknas i årkomma att förbruka ea varav en del således kommer att importeras.Priserna har höjts väsentligt. Även wellpappsinsamlingen uppges i stortsett ske utan anmärkning. Utskottet finner mot bakgrund av vad som redovisats attdet mål som satte upp i stor utsträckning infriats. Frågan ompappersåtervinning är även föremål för fortlöpande uppmärksamhet från regeringenssida. Någon anledning för att nu göra något uttalande i frågan JoU1984/85:6 8 föreligger med hänsyn härtill icke. Motionen avstyrkssåledes såvitt nu är i fråga (yrkande 4). I motion 1983/84:906 framhållerLars m'. (vpk) att en förbättrad form av returglas bör stödjas avmiljömyndigheterna som emballage för drycker. Det engångsglas som förekommerbör återföras till glasindustrin som återglas, som åtgärder vidtasför att förverkliga ett beslut som fattat om denna återglashantering.Tillverkning och återvinning av aluminiumburkar för drycker bör enligt motioneninte få expandera på returglasets bekostnad. Sedan återvinningen av dessaburkar fått verka bör en utvärdering göras av aluminiumburken somdryckesförpackning i , dock senast i och med utgången av , anförmotionärerna. De yrkar att hos regeringen hemställer om åtgärder ienlighet härmed (yrkande 5). Utskottetfår med anledning av yrkandet anföra följande. har i olika sammanhang uttalat attdryckesemballage i form av glasflaskor eller plåtburkar i största möjliga månbör tillhandahållas som returvara. Vid antagandet av lagen (1982:349) omåtervinning av dryckesförpackningar av aluminium (prop. 1981/82:131, JoU1981/82:32) godkändes inrättande av ett pantsystem. Enligt riksdagsbeslutet börett återvinningsmål om uppnås . Utskottet framhöll attdet på lång sikt bör finnas tillgång till ett returglassystem för öl och läskpå den svenska marknaden. riktades ett tillkännagivande fill regeringenom återtagning av vin- och spritbuteljer. I frågan hade yttrande inhämtats frånnäringsutskottet. erinrade om ätt en mycket stor del avvin- och spritförsäljningen sker i engångsflaskor. Införandet av ettåterglassystem skulle vara av intresse såväl från industri- ochsysselsättningssynpunkt som från miljösynpunkt. Ett sådant system skulle även innebäramöjlighet för allmänheten att göra sig av med annat förpackningsglas i sambandmed pantlösen av vin- och spritbuteljer. Utskottet förordade att det fortsattaarbetet för ökad återvinning av vin- och spritbuteljer inriktades på införandeav ett återglassystem. anslöt sig fill utskottet (JoU 1982/83:39,rskr 1982/83:36). Enligt vad utskottet inhämtat bereds frågan omåterglassystem i . Utskottet utgår från att regeringen isamråd med berörda instanser förbereder åtgärder i linje med beslut.När det gäller frågan om insamlingsmålet för aluminiumburkar får utskotteterinra om att riksdagsbeslut var baserat på att en insamlingsvolym av75 % av antalet sålda burkar skulle uppnås . Beslutet innebär såledesatt en utvärdering måste göras om . Vad utskottet anfört är ägnatatt i det väsentliga fillgodose nu berörda yrkande i mofion 906. Någonytterligare åtgärd med anledning därav synes icke påkallad. JoU 1984/85:6 9 En kortfattad redogörelse för bilskrotningslagenhar lämnats i inledningen av detta betänkande. Förslag till översyn avbestämmelserna framförs i två motioner. Imofion 1983/84:1306 konstaterar () att 1975 årsbilskrotningslag ökat möjligheterna att åstadkomma bättre förhållanden när detgäller att rensa bort bilvrak från naturen och undanskymda uppställningsplatser.Dock finns fortfarande åtskilliga skrotbilar stående här och var trots dyrbarakampanjer. Ett särskilt problem tycks det s. k. avställningsinstitutet vara.Hela skrotbilsfrågan bör därför ses över i ett särskilt projekt, yrkarmofionären. Imotion 1983/84:837 av och () om den industriellaanvändningen av freoner diskuteras risken för freonutsläpp i samband medskrotning av kylanläggningar. I detta sammanhang aktualiserar mofionärerna enutvidgning av bilskrotningslagen fill att omfatta även elektriska hushållsmaskiner(yrkande 2). Medanledning av nämnda mofionsyrkanden må noteras att statskontoret i februari1984 har lagt fram en utredning om bilskrotning med förslag till ändrade regler(Statskontorets skriftserie 1984:14). Betänkandet har remissbehandlats ochbereds i . Inom har enenmansutredning tillsatts för att utreda avställningsinstitutet. Enligtdirekfiven (Dir. 1983:47) bör utredaren redovisa både vilka ändringar som börgöras om avställningsinstitutet behålls i sina huvuddrag och vilka lösningarsom bör väljas för det fall att avställningsinstitutet helt eller delvisslopas. Naturvårdsverkethar tidigare i skrivelser fill regeringen fört fram tanken att utvidgabilskrotningslagen fill att omfatta även hushållsmaskiner. Bilskrotningsfondenväxer snabbt och uppgick till närmare 150 milj. kr. Utskottetfår för sin del framhålla att frågan om revidering av bilskrot-ningslagensbestämmelser som framgår av redogörelsen ovan är föremål för överväganden iolika instanser. Under omständigheterna finner utskottet lämpligt att avvaktade fortsatta övervägandena. Mot bakgrund härav avstyrks motionerna. 1. beträffande miljöfarligt avfall att riksdagenavslår a) mofion 1983/84:835, b) motion 1983/84:906 yrkande 3, c) mofion 1983/84:1086 yrkande 1, JoU1984/85:6 10 2. beträffande miljövådliga batterier attriksdagen lämnar utan ytterligare åtgärd a) motion1983/84:836, b) mofion1983/84:906 yrkande 6, 3. beträffandetungmetaller i avloppsslam attriksdagen avslår mofion 1983/84:906 yrkande 2, attriksdagen avslår mofion 1983/84:906 yrkande 4, attriksdagen lämnar motion 1983/84:906 yrkande 5 utan ytterligare åtgärd, 6. beträffandebilskrotningslagen att avslår a) motion1983/84:837 yrkande 2, b) motion1983/84:1306. Närvarande: (), (), OveKarlsson (s), (), (), (), (), (vpk), (), (), (), (), () och LarsErnestam (fp). 1.Miljöfarligt avfall - PCB (mom. 1 a) LarsErnestam (fp) anser att dels den del av utskottets yttrandepå s. 3 som börjar med "Utskottet får" och slutar med "avstyrksalltså" bort ha följande lydelse: Utskottetfår---- (lika med utskottet) fortlöpande undersökas. motionärenframhåller finns det metoder som ger en mer tillfredsställande destrukfion änden som provats i . Det är därför angeläget att en arbetsgrupp tillsättsmed uppdrag att göra en grundlig, förutsättningslös utredning av alternativaprocesser för separat destruktion av PCB. bör som sin mening geregeringen till känna vad utskottet sålunda uttalat med anledning av motionen. JoU1984/85:6 11