bet · G801LU3 · 1984-12-31 00:00:00 — betänkande 1984/85:3 I betänkandet behandlar utskottettre motioner, 1983/84:607, 1163 och 1532, vari tas upp frågor som rör namnlagen(1982:670). I motion 607 (m) begärs förslag till en ny namnlag. Motionärerna imotion 1163 (c) behandlar spörsmål om förnamn för adoptivbarn, makars byte tillnybildat efternamn och det administrativa förfarandet i namnärenden. Enligtmotionärerna bör regeringen låta pröva om det är lämpligt att genomföra smärreändringar i namnlagen. I motion 1532 (s) yrkas att beslutar om sådanändring i namnlagen att makar som har ingått äktenskap före namnlagensikraftträdande och där hustrun automatiskt förvärvat mannens namn skall kunnafå namngemenskap under hustruns namn som ogift genom anmälan tillpastorsämbetet. Utskottet har inhämtat yttranden över motionerna 1163 och1532 från , patent- och registreringsverket,patentbesvärsrätten och i . En sammanställning avremissyttrandena finns i bilaga till betänkandet. Utskottet avstyrker bifall till motion 607. Utskottetanser att regeringen med anledning av motionerna 1163 och 1532 bör i lämpligtsammanhang överväga om vissa begränsade ändringar bör göras i namnlagen. Företrädarnaför moderata samlingspartiet har avgett ett särskilt yttrande. I motion 1983184:607 av ToreNilsson (m) yrkas att beslutar att hos regeringen begära förslag tillny namnlag möjligt. I motion 1983184:1163 av MartinOlsson (c) och () yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförts om lämpligheten av att prövaom smärre ändringar bör göras i namnlagen eller dess tillämpningsföreskriftermed hänsyn till vunna erfarenheter. I motion 1983184:1532 av AnitaJohansson (s) och () yrkas att beslutar om ändringi namnlagen i enlighet med vad som anförs i motionen. LU1984/85:3 2 trädde den nyanamnlagen (1982:670, omtryckt 1982:1134) i kraft. Den ersatte då 1963 årsnamnlag. beslut att anta nya namnregler byggde på förslag iregeringens proposifioner 1981/ 82:156 och 1982/83:38 samt lagutskottetsbetänkanden /82:41 och 1982/83:13. Förslaget till namnlag i proposition1981/82:156 väckte en livlig debatt, och i motioner med anledning avpropositionen yrkades bl. a. att förslaget skulle avslås. Motionsyrkanden omändring i förslaget på vissa punkter framställdes också. I sitt av riksdagengodkända betänkande LU 1981/82:41 ställde sig utskottet bakom huvudprincipernai regeringsförslaget. En utgångspunkt var att söka uppnå jämställdhet inamnhänseende mellan kvinnor och män. Vidare skulle .reglerna utformas så attalla barn så långt möjligt skall behandlas lika i namnrättsligt hänseende,oavsett om föräldrarna är gifta med varandra eller ej. Emellertid ansågutskottet att förslaget gav alltför vida möjligheter att byta namn eller t. o.m. helt byta namnidentitet. För att bättre tillgodose intresset avnamnstabilitet föreslog utskottet att vissa ytterligare spärrar mot upprepadenamnbyten skulle införas. Även i andra avseenden gjordes vissa omarbetningar iregeringsförslaget. Enligt namnlag fick en kvinnavid äktenskapets ingående mannens efternamn, om hon inte före vigseln särskiltanmälde att hon ville behålla sitt namn som ogift. Ville makarna som gemensamtnamn ha kvinnans namn fick hon först anmäla till pastorsämbetet att hon villebehålla sitt namn. Därefter kunde mannen ansöka hos patent- ochregistreringsverket om att få anta namnet. För bifall till en sådan ansökankrävdes synnerliga skäl. Principen för byte till makes efternamn enligt den nyanamnlagen är att makarna efter anmälan hos pastorsämbetet har möjlighet att engång få namngemenskap i äktenskapet och därefter en gång få byta tillbaka tillsina namn som ogifta. Vill makarna gör ytterligare namnbyten krävs tillstånd avpatent- och registreringsverket. Bestämmelserna har utformats så att blivandemakar som ingår äktenskap efter lagens ikraftträdande kan välja antingen att hamannens eller kvinnans efternamn som gemensamt eller att behålla var och ensitt efternamn från tiden närmast före äktenskapet (9 §). Makar som harbehållit sina efternamn kan senare under äktenskapet få namngemenskap genomatt en av makarna efter anmälan hos pastorsämbetet byter till den andra makensefternamn (10 § första stycket). Som gemensamt efternamn får dock inte väljasett namn som en make har förvärvat i ett tidigare äktenskap (9§ tredje stycket,10 § tredje stycket). En make som vid äktenskapets ingående eller underäktenskapet har bytt efternamn kan sedan under eller efter äktenskapet genomanmälan till pastorsämbetet byta LU1984/85:3 3 tillbaka till sitt namn som ogift (10 § andra stycket).Några ytterligare namnbyten genom anmälan fill pastorsämbetet får därefter inteäga rum under äktenskapet. Som tidigare nämnts kan dock make ansöka om bytetill den andra makens efternamn hos patent- och registreringsverket. För bifallfill en sådan ansökan krävs synnerliga skäl (14 § andra stycket). Några särskilda övergångsbestämmelser som tog sikte pånamnbyte för makar som ingått äktenskap före den nya namnlagens ikraftträdandeinfördes inte. I de fall där hustrun automatiskt förvärvade mannens efternamnoch makarna nu vill ha namngemenskap under hustruns namn som ogift innebärsåledes bestämmelserna att hustrun genom en anmälan till pastorsämbetet kanbyta till sitt efternamn som ogift medan mannen måste ansöka hos patent- ochregistreringsverket om att få förvärva namnet. Tilläggas kan att makarnas barngenom en anmälan till pastorsämbetet kan byta till moderns efternamn som ogift(5§). Liknande förfaranden kan bli aktuella också i fråga om äktenskap som haringåtts efter det att namnlagen trädde i kraft. Sålunda kan makar som valtnamngemenskap under ena makens namn som ogift finna att de i stället borde havalt den andra makens namn. I namnlagen öppnas bl. a. möjligheter att genom anmälantill pastorsämbetet byta det efternamn som förvärvades vid födelsen till ettefternamn som någon av föräldrarna bär eller senast har burit som ogift (5 §).En spärregel gör att ett sådant namn inte utan vidare kan föras över till enmake (10 § tredje stycket). Har makarna mannens namn som gemensamt efternamnkan mannen byta sitt namn till t. ex. sin moders namn som ogift. Makarnas barnkan därefter också genom anmälan byta till det namnet. Hustrun, som redan engång bytt sitt efternamn till mannens namn, får däremot ansöka hos patent-ochregistreringsverket om att få förvärva mannens nya namn. För att byte skall fåske krävs synnerliga skäl (14 § andra stycket). Byte till ett nybildat efternamn kan ske efter ansökan hospatent- och registreringsverket. Makar kan gemensamt ansöka om byte till ettnybildat efternamn. Om emellertid makarna har namngemenskap t. ex. undermannens namn som ogift och han ensam ansöker och beviljas byte till ettnybildat efternamn kan hustrun inte genom en anmälan till pastorsämbetet bytatill mannens nya namn (10 § tredje stycket). Det krävs att hon själv gör en nyansökan till patent- och registreringsverket om att få förvärva namnet. Dennasituation torde dock i praktiken inte behöva uppkomma eftersom patent- ochregistreringsverket regelmässigt tar kontakt med sökanden - i det här falletmannen - och upplyser om att hustrun inte automatiskt och inte heller genomanmälan kan få det nya namnet. Någon ytterligare ansökningsavgift tas inte utom det då visar sig att hustrun vill förvärva det nya namnet tillsammans medmannen. 1* 1984/85. LU1984/85:3 4 Enligt namnlag kunde densom förvärvat ett förnamn få detta utbytt eller struket endast efter ansökanhos patent- och registreringsverket. För att ansökningen skulle bifallaskrävdes synnerliga skäl. Bestämmelserna om förnamn har i den nya namnlagenutformats så att tillägg, utbyte eller strykning får ske beträffande etiförnamn genom anmälan till pastorsämbetet vid ett enda tillfälle. Byte ellerstrykning av förnamn får äga rum endast om ett ursprungligt förnamn behålls (31§). Den som endast getts ett förnamn kan således inte byta eller stryka detnamnet. Däremot kan vederbörande lägga till ett förnamn. Tillägg, ändring eller strykning av förnamn i andra fallkan ske efter ansökan hos patent- och registreringsverket, om det finnssärskilda skäl (33§). Genom en anmälan till pastorsämbetet kan också stavningenav ett förnamn ändras, om inte namnets uttal ändras genom detta (32§). Enligtuttalande i proposition 1981/82:156 (s. 70) jämställs med stavningsändringborttagande eller tillägg av bindestreck mellan förnamn. Förfarandet i namnärenden reglerasi 36-49 §§ namnlagen. I bestämmelserna lämnas bl. a. föreskrifter om vilkauppgifter en ansökan hos patent- och registreringsverket skall innehålla.Finner patent- och registreringsverket att ansökan är ofullständig eller attdet annars föreligger hinder för att bifalla ansökningen, skall verketförelägga sökanden att yttra sig eller göra rättelse samt erinra attansökningen annars kan avskrivas (40 §). I vissa fall kan det bli aktuellt attförelägga sökanden på nytt. Vid riksdagsbehandlingen av förslaget till namnlaginfördes på utskottets begäran en bestämmelse om att nämnda förelägganden skalldelges sökanden. Bakgrunden till ställningstagandet var en motion i vilkenpekades på att rättsförluster kan uppkomma om en postförsändelse kommer borteller försenas så att tidsfristen hinner löpa ut innan föreläggandet tas emot. Beslut som fattas i namnärenden av pastorsämbetet fåröverklagas till genom besvär (37§). beslut får i sintur genom besvär överklagas till kammarrätten. Patent- och registreringsverkets beslut kan överklagastill patentbesvärsrätten genom besvär. Patentbesvärsrättens beslut fåröverklagas till regeringsrätten. Motionären i motion 1983/84:607 (m)anför att den nya namnlagen har väckt stark irritation och mött kraftig kritik.I motionen hänvisas till ett LU1984/85:3 5 Iuttalandet sägs bl. a. att en persons ensamrätt till sitt släktnamn tillhör detförgångna och att ett giftasnamn från ett första äktenskap genom skilsmässa ochnytt äktenskap kan spridas till en vid krets av helt obesläktade personer.Enligt föreningen var namnlag en utmärkt lag, väl genomtänkt ochgrundad på en stark folktradition. Någon opinion för en genomgripandenamnreform fanns inte när en utredning i frågan tillsattes mindre än tio årsenare. Trots detta har vi enligt föreningen "nu drabbats av en namnlagsom i väsentliga stycken sätter tradition och principer på huvudet, fillnackdel både för enskilda och tillämpande myndigheter". Föreningen anföratt den gamla lagen behövde fräschas upp och justeras på vissa punkter, mendetta hade gått att ordna med ändring av vissa otympliga administrativaförfaranden. Motionären anser att det är angeläget att namnlagen så snart sommöjligt avskaffas och ersätts av en reviderad upplaga av namnlag. I motion 1983184:1163 (c)framhåller mofionärerna bl. a. att vid tillämpningen av den nya namnlagen harvissa erfarenheter vunnits och vissa problem visat sig som kanske inte varmöjliga att förutse. Viss kritik har enligt motionen framkommit motbegränsningarna av rätt till namnbyte under äktenskapet. Motionärerna påpekaratt exempel har nämnts där makar med gemensamt efternamn haft svårigheter attfå byta till ett nybildat gemensamt efternamn. Endast den av makarna - mannen -som inte fidigare bytt efternamn på grund av äktenskapet har fått anta detnybildade namnet medan hustrun förvägrats detta namn, anförs i motionen. I motionen pekas också på att begränsningen rörande rättenatt byta förnamn kan få speciella konsekvenser vid adoption. I många fall harnämligen barnet redan av de biologiska föräldrarna fått flera förnamn, vilketär särskilt vanligt när det gäller adoptivbarn från en annan kulturkrets. ex. ett barn fått fyra förnamn i sitt hemland, kan adoptivföräldrarna endastbyta ut ett av dessa mot ett svenskt förnamn eller eventuellt lägga till ettsvenskt förnamn. Barnet kommer således att bära tre eller fyra förnamn från detland som det lämnat och endast ett förnamn som knyter an tilladoptivföräldrarna i det nya hemlandet. Kritiken menar att det motsattaförhållandet borde vara det naturliga, anförs i mofionen. Detta skulle ocksåenligt uppgift från kyrkobokföringshåll erfarenhetsmässigt vara i enlighet medadoptivföräldrarnas önskan. Motionärerna menar att en ändring eventuellt skullekunna åstadkommas genom ett tillägg till 31 § namnlagen eller genom en nyparagraf med särbestämmelser för adoptivbarn. Enligt motionärernas mening bör regeringen låta pröva omerfarenheterna av den nya namnlagen motiverar att smärre ändringar genomförsinom ramen för bibehållande av jämställdhet mellan män och kvinnor och barn iolika familjesituationer och med beaktande av vikten av namnstabilitet. Dessutom kan det, anser motionärerna, finnas anledning attpröva om erfarenheterna av det administrativa förfarandet gällande namnärendenger LU1984/85:3 6 anledning till behov av ändringar i syfte att förenkla försökandena och för myndigheterna. Motionärerna i motion 1983/84:1532(s) anför att makar, som gift sig före den nya namnlagens ikraftträdande ochdär hustrun automatiskt förvärvat mannens namn, på grund av spärreglernasutformning inte utan komplikationer kan få namngemenskap under hustrunsefternamn som ogift. I motionen erinras om att hustrun visserligen genom enanmälan till pastorsämbetet kan ta tillbaka sitt namn som ogift, men mannenmåste ansöka hos patent- och registreringsverket om att få förvärva namnet. Förbifall till en sådan ansökan krävs synnerliga skäl. Enligt motionärerna ter sigreglerna i dessa fall onödigt restriktiva. Det bör därför, anser motionärerna,införas en möjlighet för mannen att genom en anmälan till pastorsämbetet bytatill hustruns efternamn som ogift. Svar på frågor i besvarade dåvarandejustitieministern en fråga av () om han hade föravsikt att ta initiativ till korrigeringar i namnlagen för att undanröja ickeavsedda effekter. I frågan pekades på att vissa spärregler i den nya namnlagengjorde det nästan omöjligt för kvinnan i ett äktenskap att byta till detefternamn som mannens farmoder hade som ogift. Justitieministern anförde bl. a.att det uppstår vissa märkliga situationer genom de spärregler som infördes avriksdagen. Som exempel nämndes det fall då makar, från att ha haftnamngemenskap under mannens namn, vill ha namngemenskap under hustrunsefternamn som ogift. Justitieministern uttalade därefter vidare: Jag har sagt mig att jag vill selitet mera av tillämpningen och erfarenheterna av den nya namnlagen. Jag ärhelt öppen för att vi, när ytterligare erfarenheter har kommit fram, skallkunna vara beredda att se över och försöka rätta till de - trots allt smärre -brister som den nya lagen har. Justitieminister på en fråga av () omjustitieministern var beredd att föreslå sådana ändringar i namnlagen att barnsom mellannamn får bära förälders mellannamn. I sitt svar erinradejustitieministern om att vid behandlingen av regeringsförslaget tillnamnlag avvisat tanken pä att barn som mellannamn skulle kunna bära enförälders mellannamn. Justitieministern tillade att namnlagen dittills varit ikraft bara . Enligt justitieministerns mening fanns det inteanledning att efter så överväga ändringar i lagen, om det inte kundepåvisas att lagen i något avseende leder till klart olämpliga resultat. Hanansåg inte att det var fallet med de regler om mellannamn som frågeställarenkritiserat, och han var således inte beredd att då föreslå några ändringar idessa regler. LU1984/85:3 7 Remissyttrandena över motionerna 1983/84:1163 och 1532 harallmänt sett den uppfattningen att erfarenheterna av den nya namnlagen vidnågon lämplig tidpunkt bör bli föremål för en sammanfattande utvärdering.Stockholms domkapitel tillstyrker bifall till motion 1532 och till motion 1163såvitt den avser förnamn för adoptivbarn. anser att ytterligare erfarenheter avnamnlagen behövs innan någon ändring görs i lagen. Sammanfattningsvis avstyrkerriksskatteverket bifall till motionerna om ändring i namnlagen.Patentbesvärsrätten (PBR), som begränsat sitt yttrande till frågorom byte avefternamn, hänvisar bl. a. till beslut vari PBR ansett att make bör medges rättatt byta till hustruns efternamn som ogift. Med utgångspunkt i att patent- ochregistreringsverket anpassar sin tillämpning av berörda bestämmelser till deavgöranden av PBR som föreligger framstår det enligt PBR:s mening somtveksamt om några ingrepp i den nya namnlagen redan nu kan anses påkallade. Meden förnuftig rättstillämpning torde det enligt PBR inte vara förenat med någrastörre olägenheter att låta den nya namnlagen t. v. förbli orubbad i avbidan påytterligare erfarenheter av lagstiftningens verkningar. Det närmare innehållet i remissyttrandena redovisas ibilaga till betänkandet. Namnlagen (1982:670) trädde i kraftden och ersatte då gällande namnlag . Till grund förden nya namnlagen ligger en strävan till jämställdhet i namnrättsligt hänseendemellan kvinnor och män och till en lika behandling av barn till föräldrar, somär gifta med varandra, och barn till ogifta föräldrar. Jämfört med 1963 årsnamnlag kännetecknas namnlag vidare av att den ger betydligt störreutrymme ät den enskilde själv att bestämma vilket namn han eller hon önskarbära, t. ex. vid ingående av äktenskap eller vid byte av efternamn ellerförnamn. I syfte att motverka upprepade namnbyten och därmed tillgodoseintresset av namnstabilitet har emellertid i lagen införts vissa spärregler.Med den nya namnlagen har också förfarandena vid namnbyten avsevärt förenklats.I många fall räcker det numera med en enkel anmälan till pastorsämbetet ombyte. Systemet med ansökan hos patent- och registreringsverket för prövning avnamnbytesfrågan kvarstår dock för fall där det har ansetts motiverat frånnamnrättslig eller namnstabiliserande synpunkt. Enligt namnlag fick kvinnan vid äktenskapetsingående mannens efternamn, om hon inte före vigseln särskilt anmälde att honville behålla sitt namn som ogift. Bestämmelserna i den nya namnlagen innebäratt de som ingår äktenskap kan i princip välja antingen att ha mannens ellerkvinnans efternamn som gemensamt eller att behålla var och en sitt efternamn.De LU1984/85:3 8 makar som har behållit sina namn som ogifta kan genom enanmälan till pastorsämbetet senare under äktenskapet få namngemenskap underendera makens namn som ogift. En make som bytt till den andra makens namn kangenom en anmälan byta tillbaka till sitt namn som ogift. Principen enligtnamnlagen är således att makarna en gång skall kunna få namngemenskap underäktenskapet och därefter en gång få byta tillbaka till sina namn som ogifta.Vill makarna göra ytterligare namnbyten krävs tillstånd av patent- ochregistreringsverket. För bifall till en sådan ansökan krävs synnerliga skäl. För makar som har ingått äktenskap före namnlagensikraftträdande och där makarna har namngemenskap under mannens namn som ogiftinnebär bestämmelserna att makarna, eftersom de en gång fått namngemenskap,inte genom en anmälan till pastorsämbetet kan få namngemenskap under hustrunsnamn som ogift. Hustrun kan visserligen genom en anmälan byta till sitt namnsom ogift, men mannen måste ansöka om bytet hos patent- och registreringsverketoch visa synnerliga skäl. Patentbesvärsrätten har i några fall funnitsynnerliga skäl föreligga när namngemenskap tidigare förelegat under lång tidoch utredningen visat att familjen fäster stor vikt vid fortsatt namngemenskapsamt det begärda namnbytet inte kunnat antas innebära nämnvärd olägenhet förandra bärare av det sökta namnet. Principerna för byte avförnamn genom anmälan tillpastorsämbetet enligt den nya namnlagen har utformats så att tillägg, utbyteeller strykning får ske beträffande ett förnamn genom anmälan tillpastorsämbetet vid ett enda tillfälle. Ett ursprungligt förnamn måste alltidbehållas. Tillägg, ändring eller strykning i andra fall av förnamn får skeefter ansökan hos patent- och registreringsverket, om det finns särskilda skäl. I motion 1983/84:607 (m) yrkas att skall beslutaatt hos regeringen begära förslag till ny namnlag möjligt. Motionärenanser att namnlag bör upphävas och ersättas av en reviderad upplaga av1963 års namnlag. I motionerna 1983/84:1163 (c) och 1532 (s) ges exempel påfall där namnlagen enligt mofionärerna har fått en mindre lämplig utformning.Motionärerna i motion 1163 tar upp frågor om dels tillägg av ytterligareförnamn genom anmälan för adoptivbarn från främmande länder, dels svårighetervid byte till nybildat efternamn och dels det administrativa förfarandet vidnamnärenden. Motionärerna yrkar att som sin mening ger regeringenfill känna vad som i motionen anförts om lämpligheten av att pröva om smärreändringar bör göras i namnlagen eller dess tillämpningsföreskrifter med hänsyntill vunna erfarenheter. I motion 1532 yrkas att beslutar om sådanändring i namnlagen att makar, som har ingått äktenskap före namnlagens ikraftträdandeoch där hustrun automatiskt fått mannens namn, genom en anmälan tillpastorsämbetet skall kunna få namngemenskap under hustruns namn som ogift. Utskottet erinrar om att namnlagen tillkom efter enomfattande debatt om och ingående prövning av vilka principer som skulle liggafill grund för en ny LU1984/85:3 9 Lagen fick sin slutliga utformning underberedningen i utskottet (LU 1981/82:41) och den utgör enligt utskottets meningen lämplig avvägning mellan det allmännas intresse av namnstabilitet och denenskildes önskemål att få fritt välja sitt namn. Mot bakgrund av det anfördaanser utskottet att det inte bör komma i fråga att överväga en återgång till deprinciper som låg till grund namnlag. Utskottet avstyrker därförbifall till motion 607. När det gäller övriga motionsyrkanden vill utskottetframhålla att namnlagen varit i kraft i endast . Några meromfattande erfarenheter av lagens tillämpning har ännu inte erhållits. Medhänsyn till vad som anförs i remissyttrandena, kan enligt utskottets meningemellertid konstateras att det i vissa fall torde vara möjligt att ytterligareförenkla namnförfarandet utan att grundprinciperna bakom lagen rubbas.Utskottet vill därför förorda att regeringen i lämpligt sammanhang övervägeromvissa begränsade ändringar bör göras i namnlagen. Därvid bör särskilt prövas omdet är lämpligt att lagstiftningsvägen underlätta för makar som har ingåttäktenskap före den nya namnlagens ikraftträdande att få namngemenskap underhustruns namn som ogift samt om det föreligger ett behov att på ett enklaresätt än f. n. tillföra adoptivbarn flera förnamn. Också andra frågor kan bliaktuella. Med anledning av vad som anförs i motion 1163 om svårigheter för makaratt byta fill nybildat gemensamt efternamn (s. 3 och 5), vill utskottetemellertid framhålla att patent- och registreringsverket regelmässigt tillämparen sådan rufin att några olägenheter inte torde uppkomma. Vad utskottet anfört med anledning av motionerna 1163 och1532 om en begränsad översyn av namnlagen bör ges regeringen till känna. 1. att riksdagenavslår mofion 1983/84:607, 2. att riksdagenmed anledning av motionerna 1983/84:1163 och 1532 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört om en begränsad översynav namnlagen. Närvarande: (), (). (), (), (), iGamleby (s)*, (), (), ()*, (), Per (vpk), ()*,() och i (m)*. * Ej närvarande vid betänkandets justering. LU 1984/85:3 10 , och i (alla m) anför: Vid riksdagsbehandlingen av regeringens förslagtill namnlag yrkade vi från moderata samlingspartiets sida att förslaget skulleavslås och att hos regeringen skulle begära ett nytt förslag tillnamnlag. Vi kunde nämligen inte ställa oss bakom de långtgående förändringar inamnbestämmelserna som ett genomförande av förslaget innebar. Enligt vår meningborde de huvudprinciper för namngemenskap inom familjen som gällde enligt 1963års namnlag alltjämt bibehållas. Vistår fortfarande fast vid den principiella ståndpunkt som vi intog . Vihar därför stor förståelse för de synpunkter och det yrkande som förs fram imotion 607. Mot bakgrund av ställningstagande anser vi emellerfidatt det inte nu är realistiskt att yrka upphävande av lagen. Vi har därföravstått från att reservera oss. LU1984/85:3 11 Sammanställning av remissyttranden över motionerna1983/84:1163 och 1532 Inledning