bet · G801NU2 · 1984-12-31 00:00:00 — Genomatt de multinationella företagens verksamhet är förlagd till flera oUka länderkan, säger motionärerna, verksamheten i viss mån anpassas till vad som förtillfället är lämpligt i fråga om t. ex. lokalisering av tillverkning ochforskning samt resultatredovisning. Motionärerna erinrar om att det under långtid har pågått ett arbete syftande till att åstadkomma en uppförandekod förmultinationella företag. Den tilltänkta koden saknar dock regler om sanktionergentemot företag som inte följer koden. Lagstiftningen om kontroll avutländska förvärv av svenska företag kan enligt motionärerna användas som ettinstrument för att förhindra oönskat inflytande över svenska företag fråninternationella bolag. Även konkurrenslagens regler om fusionskontroll kananvändas för att förhindra oönskad dominans från ett utlandsägt företag över ensvensk marknad, anför de. Demultinationella företagens snabba tillväxt har föranlett en intensiv ochmångfasetterad debatt om å ena sidan de möjligheter, å andra sidan de problemsom företagandets internationalisering innebär. De som företräder en positivgrundsyn anser att direktinvesteringarna leder till ett bättre utnyttjande avländernas produktionsresurser, vilket kan främja den ekonomiska tillväxten ochvälståndet. Enligt ett annat synsätt innebär företagandetsinternationalisering risk för att den reella samhällsmakten i stor utsträckningkommer att ligga i händerna på de stora internationella koncernerna. Omstriddafrågor i den internationella debatten har varit vilken inverkan demultinationella företagen har på konkurrensförhållanden och företagsstruktur,teknisk utveckling, konsumentintresset, sociala och kulturella mönster m. m. I det internationellasamarbetet har en balanserad attityd intagits till NU1984/85:2 56 Ett uttryck för dettaär den deklaration om multinationella företag och internationella investeringarsom antogs av (se s.24). I deklarationen ingår bådeavsnitt riktade till regeringarna med syfte att internationelladirektinvesteringar skall underlättas och riktlinjer för de multinationellaföretagens beteende. På motsvarande sätt har den officiella svenska inställningenformats i en, avvägning mellan de positiva och negativa effekterna av utländskadirektinvesteringar, både de som görs av svenska företag i utlandet och de somgörs av utländska företag i . hade anledningatt diskutera utländska förvärv av svenska företag på grundval av en motion(vpk) om skärpt lagstiftning mot multinationella företag. Motionen avslogs påförslag av näringsutskottet (NU 1983/84:36, rskr 1983/84:298). Å ena sidangäller, uttalade utskottet bl. a., att utlandsinvesteringar kan ge positivabidrag till sysselsättning, investeringar och teknisk förnyelse. Detta ärspeciellt fallet vid nyetablering av företag, anförde utskottet och noterade idetta sammanhang att en informationsbroschyr avsedd för potentiella utländskainvesterare i landet förbereddes inom . Å andra sidan,fortsatte utskottet, kan viktiga beslut rörande de utlandsägda företagen kommaatt fattas av koncernledningar belägna utom räckhåll för diskussion ochpåverkan från företagens, de anställdas och samhällets sida. Den nationellahandUngsfriheten kan på så sätt begränsas. Bland annat mot denna bakgrund vardet nödvändigt att staten hade möjlighet till insyn och kontroll när uUändskabolag ville förvärva svenska företag. Lagen (1982:617) om utländska förvärv avsvenska företag m. m. gav enligt utskottets mening denna möjlighet i sinnuvarande utformning. Med anledning av vad motionärerna anför omföretagsförvärvslagen som ett instrument för att förhindra oönskat inflytandefrån internationella bolag finner utskottet skäl att precisera att lagensräckvidd är begränsad till själva förvärvet av svenska företag och till frågorsom kan aktualiseras i anslutning härtill. I övrigt faller de förvärvadeföretagens fortsatta verksamhet utanför lagens täckningsområde. I sammanhanget vill utskottet också erinra om att enöversyn av företagsförvärvslagen f. n. pågår inom industridepartementet. Syftetär att mot bakgrund av hittillsvarande erfarenheter överväga om lagen börjusteras. Eventuella förändringar skaU enligt direktiven hållas inom ramen förlagstiftningens syften. De svenska företagens utländska direktinvesteringar och denäringspolitiska effekterna härav har studerats avdirektinvesteringskommittén. Kommittén har redovisat resultatet av sitt arbetei betänkandet (SOU 1983:17) Näringspolitiska effekter av internationellainvesteringar. En sammanfattning av utredningens förslag har tidigare lämnatsi näringsutskottets betänkande NU 1983/84:36. Kommitténs förslag bereds f. n. iregeringskansliet. I den inledande framställningen (s.22 f.) har utskottet redovisat läget beträffande de två uppförandekoder förmultinationella företag som finns NU1984/85:2 57 () resp. förbereds (FN). Uppförandekoderna gerriktlinjer för företagens beteende inom en rad olika områden. Både OECD-koden,som har varit i kraft , och den tilltänkta FN-koden är avfrivillig karaktär och saknar således, som motionärerna framhåller,sanktionsregler. De olika enheter som ingår i ett multinationellt företaglyder var och en under det lands jurisdiktion där enheten är verksam. För detmultinationella företaget som sådant - som är en ekonomisk, inte en rättslig,enhet - finns inga rättsliga regler. Ett bindande internationellt regelsystemskulle i princip kunna etableras för dessa företag som komplement till dennationella jurisdiktionen. Motionärernas önskemål synes vara att så skall ske.Det är emellertid förenat med utomordentligt stora svårigheter av juridisk,teknisk och inte minst politisk natur att åstadkomma en sådan rättsordning.Detta är anledningen ttll att riktlinjerna för multinationella företag i deaktuella koderna är av frivillig karaktär. Utskottet utgår från att regeringen också i fortsättningenpå ett konstruktivt sätt medverkar i arbetet på den FN-kod för multinationellaföretag som har förberetts under en lång rad av år. Utskottet utgår likaså frånatt regeringen sörjer för att även fortsättningsvis aktivt deltar i denlöpande uppföljningen av OECD-kodens tillämpning och tolkning. Det aktuella yrkandet i motion1983/84:2499 (c) går ut på att inom ramen för FN-systemet skall tainitiattv till internationella studier och samverkan för att de multinationellaföretagens negativa påverkan på världshandeln skall begränsas. Utöver vad somsagts i det föregående om uppförandekoderna vill utskottet med anledning häravanföra följande. Den snabba ökningen av och tillväxten hos demultinationella företagen har naturligtvis inneburit stora förändringar i detglobala produktions- och handelsmönstret. Väsentligt i sammanhanget är att del av världshandeln, , äger rum som internhandel inom demultinationella koncernerna. En betydande del av världshandeln utgörs sålundainte av normala marknadstransakttoner mellan köpare och säljare som ärfristående från varandra. En annan viktig aspekt är att de multinationellaföretagen genom sin storlek och marknadsdominans och sina möjligheter attarbeta över nationsgränserna har en handlingsfrihet som gör det motiverat attderas verksamhet uppmärksammas särskilt från konkurrensbegränsningssynpunkt. I det inledande avsnittet (s. 21 f.) har utskottetöversiktligt redogjort för hur olika aspekter på de multinationella företagensverksamhet och utveckling bevakas och utreds på flera håll i det meUanstatligasamarbetet. Till de områden som har uppmärksammats inom både FN och hörkonkurrens- och prissättningsfrågor. Också härvidlag utgår utskottet från attSverige aktivt verkar för ett utvidgat samarbete och konkreta resultat med bl.a. det syfte som ligger bakom det berörda yrkandet i motion 1983/84:2499 (c).Utskottet noterar i detta sammanhang att det enligt direktinvesteringskommittén(SOU 1983:17 s. 178) med hänsyn till den ökande företagskon- NU1984/85:2 58 centrattonen är angeläget att det internattoneUasamarbetet intensifieras i fråga om konkurrensövervakning, t. ex. genom detinom FN inrättade centret för transnattonella företag (se s. 22). Det har nyssnämnts att kommitténs betänkande har remissbehandlats och att dess förslag nubereds inom . Utskottet vill slutligen betona att det ärangeläget att verkar för att de multinationella företagens verksamhet iett handelsperspektiv tas upp i , där denna fråga inte synes haomfattats av samarbetet. Mot bakgrund av vad som anförts om de multtnationellaföretagens betydelse för världshandeln anser utskottet att börinstämma i detta uttalande. Syftet med den nu aktuella delen av motion1983/84:2499 (c) blir därmed delvis ttllgodosett. Nyetablering av mindre företag medinriktning på export borde enligt motion 1983/84:2022 (m) kunna främjas genomatt gällande frihamnsbestämmelser kompletteras med exportfrämjande lättnaderför företag som etableras i frihamn. I motionen yrkas att hosregeringen skall begära förslag härom. Motionärernas begäran har sitt ursprungi oro över den bekymmersamma sysselsättningssituationen i och,allmänt, i . De anser emellertid att ett genomförande avförslaget skulle bidra tiU en vidareutveckling och differentiering av detregionala näringslivet också på andra platser i landet med motsvarandeförutsättningar beträffande infrastruktur. Enligt mottonärerna bör utredasvilka lättnader utöver frihamnsreglerna som bäst kan ge avsedd effekt utan attstrida mot internationeUa åtaganden, frihandelsprinciper och andra principerför vår näringspoUttk. Motionen har vissa likheter med men skiljer sig också frånandra motionsförslag om frizoner (exportzoner, företagszoner) som harbehandlats av . Dessa förslag har närmast syftat till att utländskaföretags etablering i skulle stimuleras. Inrättandet av frizoner etc.har setts som ett av flera möjliga medel att åstadkomma sådan stimulans. Den nuaktuella mottonen är inte specifikt inriktad på att utländska etableringarskall uppmuntras. Den centrala tanken i motionen är i stället allmänt attnyetablering av mindre företag med inriktning på export skall främjas. När näringsutskottet har behandlat motionsförslagom exportzo-nereller företagszoner (se s. 29 f.) har konkurrensaspekterbetonats såväl i utskottets framställning som i reservationer, även om skildarekommendatto-ner sedan har gjorts. Speciellt har understrukits att utlandsägdaföretag inte skall ges förmåner som konkurrerande svenskägda företag inte får. Konkurrensaspekterna är enligt utskottets mening detcentrala att beakta också vid bedömningen av det nu aktuella motionsförslaget.I motionen antyds en lösning med särskilda exportzoner uppbyggda kringfrihamnsinsti- NU 1984/85:2 59 tutet,som på lämpUgt sätt kompletterats med exportfrämjande lättnader. Det ärutskottets principiella uppfattning att konkurrens mellan företag bör ske pålika villkor. Stöd och stimulansåtgärder för företagens utveckling bör varakonkurrensneutrala. Avsteg från denna princip kan vara motiverade t. ex. föratt uppväga särskilda kostnader eller av andra särskilda skäl, t. ex.regionalpolitiska. Enligt utskottets mening bör mot denna bakgrund företag somär verksamma i en svensk frihamn inte ges förmåner som konkurrerande företag iSverige inte har tillgång till - utöver självfallet de rättigheter som ärinbyggda i det nuvarande frihamnsinstitutet. Detta bör gälla vare sigzonföretagen är uflandsägda eller svenska. I detta sammanhang bör observerasatt någon diskriminering av eventuellt intresserade utländska företag intetorde vara möjlig enligt internationella förpliktelser. Förmåner somges nationella företag skall ges också utlandsägda företag i landet. Vadbeträffar det nuvarande frihamnsinstitutet finns anledning erinra om attbestämmelserna i tullagstiftningen medger att industriell verksamhet bedrivs ifrihamn, dock endast efter tillstånd. Inte i någon av de tre frihamnar som harfunnits sedan 1910-taIet förekommer industriell verksamhet avseendeoförtullade varor av den typ som kräver tillstånd av regeringen. Det är dockmöjligt att prövning avseende sådana tillstånd kan komma att aktualiseras somen följd av det beslut om tillstånd för att inrätta frihamnsom regeringen fattade (se s. 29). Deföretag som i första hand är målgrupp för motionärernas förslag, nämligenmindre företag inriktade på export, kan på olika sätt få hjälp och finansielltstöd både med avseende på företagets utveckling allmänt och vad gäller t. ex.exportsatsningar. En förstärkning av det företagsinriktade stödet i dessaavseenden har beslutats av . Det skedde medanledning av förslag i dels proposition 1983/84:135 om industriell tillväxt ochförnyelse (NU 1983/84:42, rskr 1983/84:379), dels proposition 1983/ 84:168 om exportfrämjandeåtgärder (NU 1983/84:40, rskr 1983/84:382). Det nu nämnda är exempel pågenerella stödformer som kan aktuaUseras för mindre företag vare sig de äretablerade utanför eller - om ttllstånd ttll industriell verksamhet skulle ges- i frihamn. En ordning som innebär att särskilda stödformer skulle knytas tillfrihamnsinstitutet ställer sig utskottet emellertid, som har framgått av detföregående, inte bakom. Utskottetvill ytterligare anföra att en lösning i enlighet med motionärernas önskemålriskerar att komma i konflikt med internationella handelspolitiska åtaganden.Motionärerna är medvetna om detta och menar att frågan bör prövas i detutredningsarbete de föreslår. Eftersom de inte närmare anger vilken form avexportfrämjande lättnader de tänker sig i de tillämnade exportzonerna saknas också grund för bedömning nu av förslaget i dettaavseende. Klart är att handlingsfrihet när det gäller stödåtgärderbegränsas handelspolitiskt av vissa förpliktelser som har åtagit siggenom anslutningen till och samt genom det avtal har ingåttmed EG. Vissa riktlinjer beträffande utformningen av statliga NU1984/85:2 60 stödåtgärder har dessutom överenskommits inom . Deolika organisationerna har vissa möjligheter att vidta sankttoner vid brottmot avtal och överenskommelser. Såvitt utskottet har kunnat utröna har utvecklingen påolika håll i världen vad gäller frizoner m.m. inte gett anledning till särskilduppmärksamhet i de internationella samarbetsorganen . Med hänsyntill den fortsatta utbredningen av olika former av zonarrangemang förutsätterutskottet dock, i likhet med , att regeringen på lämpligt sättbevakar utvecklingen och dess betydelse för svensk utrikeshandel. Med hänvisning till det nu sagda avstyrker utskottetmotion /84:2022 (m). Förbud mot export av vissa farliga varor I motton 1983/84:1033 (c) föreslåsatt hos regeringen skall anhålla om förslag till ratificering av FN:skonvention för konsumentskydd. Motionärerna vill också att hosregeringen skall begära förslag till lag om förbud mot export av varor som ärförbjudna i . De finner det upprörande att farliga ämnen, vilkasanvändning har förbjudits eller begränsats i tillverkningslandet, marknadsförsi andra länder där konsumenterna ofta inte är skyddade av någonproduktsäkerhetslagstiftning. Vad först gäller den i motionen åberopade konsumentskydd vill utskottet förtydliga att den FN-överenskommelse somträffades rörande skydd mot produkter som är skadliga för hälsa ellermiljö har karaktär av resolution. Det är således inte fråga om en konvention,som efter ratificering i medlemsländerna blir bindande. Med hänvisning till detnu sagda avstyrks yrkandet i motion 1983/84:1033 (c) om förslag röranderatificering av en . Utskottet vill emellertid betona att sakinnehållet i denaktuella FN-resolutionen är väsentligt att uppmärksamma. Dess innebörd är attvaror som har förbjudits för inhemsk konsumtion och/eller försäljning därföratt de bedömts medföra risk för hälsa och miljö får säljas på export endast påbegäran av ett importland eller när konsumfion av sådana varor officiellt ärtillåten i importlandet. Utskottet understryker vikten av att denna företagsetikiakttas. FN-resolutionen utgår från den i internafionellasammanhang vedertagna principen om varje lands suveränitet att bestämma i egnaengelägenheter när inte internationella förpliktelser föranleder annat. Dennaprincip innebär i det nu aktuella sammanhanget att andra länders rätt attsjälva avgöra orn och hur en viss produkt eller teknik skall få användas i detegna landet skall respekteras. Detta bör enligt utskottets mening vara en avutgångspunkterna vid bedömningen av motionärernas förslag. Denna principåberopades också i en riksdagsdebatt i en näraliggande fråga (se s.36). En annan utgångspunkt bör vara att genom internafionellt arbeteskall akttvt NU1984/85:2 61 verka för att andra länder stärker sitt skydd förmänniskors hälsa och miljö. Likaså bör aktivt stödja försöken att itillämpliga fall få till stånd internationella regelsystem och överenskommelser.Av redovisningen i det föregående (s. 33) framgår att framsteg har gjorts inomflera organisationer när det gäller att etablera informationssystem -notifieringssystem - rörande farliga produkter av skilda slag. En effektivnotifiering av förbud eller andra begränsningar som beslutas i ett land kantjäna som vägledning för beslut i andra länder, t. ex. att ingripa mot importeller tillverkning av berörda produkter i det egna landet. Det finns dockanledning framhålla att inte alla länder har lagstiftningsmässiga ellerorganisatoriska förutsättningar att snabbt vidta åtgärder med anledning av ennotifiering. Detta kan naturligtvis begränsa systemets effektivitet. Med dessa principiella ställningstaganden som grund villutskottet anföra att det uppenbart kan inträffa fall av export av förbjudnavaror av så allvarlig art att den ansvarsfördelning mellan export- ochimportland som har angetts i det föregående kan ifrågasättas. Situationen kandessutom motivera omedelbara ingripanden så att skadeverkningar undviks.Graden av skaderisk i kombination med tidsfaktorn skulle sålunda i vissa fallkunna motivera att exportlandet ensidigt ansvarar för att berörd vara genomexportförbud inte sprids utanför landet. Det nu sagda gäller både farligaförbjudna läkemedel, kemikalier och konsumentprodukter i vidare bemärkelse.Utskottet vill här hänvisa ttll vad anförde i sitt svar till införuppföljningen av rekommendatton om exportförbud för varor som ärfarliga för konsumenternas liv, hälsa eller säkerhet. framhöll attolika länder kan ha olika riskvärderingar och att det kan finnas situationer dådet kan vara skäligt att exportera varor som har förbjudits för inhemskförsäljning. Exportrestriktioner skulle också i viss utsträckning kunna skadainternationell handel. Men underströk också att denna argumenteringinte var relevant om varorna i sig är så farliga att de företer en allvarligeller direkt fara för liv, hälsa eller säkerhet hos någon konsument. Sverigeskulle med intresse ta del av det fortsatta OECD-arbetet i syfte att framdelesöverväga frågan om exportförbud. I en skrivelse till regeringen harkonsumentverket, med i stort den motivering som har återgetts, föreslagitatt möjligheterna prövas att tillskapa regler som gör det möjligt att förbjudasvensk export av särskilt farliga varor som omfattas av försäljningsförbud iSverige. Beredningen av ärendet pågår i (se s. Med hänsyn härtill och med hänvisning till vad utskottet iövrigt har anfört anser utskottet att motion 1983/84:1033 (c) i aktuell delinte nu bör föranleda någon åtgärd från sida. NU 1984/85:2 62 För utförsel av avfall och skrot av metaller krävsexportlicens som lämnas av kommerskollegium. Praxis är att licensbeviljas bara om skrotet inte har kunnat avsättas inom landet. Imotion 1983/84:2359 (m) föreslås att licenstvånget såvitt avser export avmetallskrot skall upphävas när det gäller tillfäUig utförsel för bearbetning avmetallskrot avsett att återtagas och återanvändas i exportörens egentillverkning. Tvånget att anlita svenska företag för bearbetning ger i vissafall dyrare råvaror än om utländska företag får användas. Motionären exemplifierarmed vissa varor baserade på mässingskrot, vilka blir dyrare att tillverkapå grund av högre bearbetningskostnader i . Mofionärenframförde ett likalydande krav i en mofion . avslog motionenpå näringsutskottets rekommendation med hänvisning till att kommerskollegiumjust hade fått i uppdrag att yttra sig över förutsättningarna för ochkonsekvenserna av att utförsel av skrot skulle medges för omarbetning. Kommerskollegietsyttrande, som avgavs , har i sammandrag återgetts i det föregående(s. 37 f.). Enligt kollegiets mening saknas det f. n. förutsättningar såväl fören mera liberal hantering av skrotexporten generellt som för särskild behandUngav utförsel för omarbetning. Vidare torde konsekvenserna av en fri utförsel blien icke önskvärd förstärkt råvarubrist för de svenska järn- och metallverken,varvid risken för industrinedläggningar inte kan uteslutas, anför kollegiet. Detkan konstateras att exporten av metallskrot är strängt reglerad i flertaletvästeuropeiska länder. Export kan normalt ske bara på licens. Praxis vidlicensgivningen varierar beroende bl. a. på tillgången på skrot till landetsegen industri. Helt klart är emellerfid att den internafionella skrothandeln ärstarkt begränsad och instabil. Så länge som dessa förutsättningar gäller i våromvärld finns enligt utskottets mening varken skäl eller möjligheter att iprincip frångå den strikta praxis vid exportlicensgivningen som hartillämpats. Huvudregeln bör således också i fortsättningen vara att licensbeviljas endast om skrotet inte kan avsättas inom landet. Utskottetfinner det emellertid viktigt att också de effekter beaktas som gällandeordning riskerar att få för t. ex. metallanvändande företag som återanvändereget skrot i den egna fillverkningen efter bearbetning i metallverk. När detgäller frågan om en mera liberal licensgivning för sådan skrotexportkonstaterar utskottet emellertid tyvärr att en ensidig uppmjukning av gällandebestämmelser från svensk sida skulle kunna få olyckliga följder när det gällerförsörjningen med skroträvara trU de svenska skrotbaserade industrierna.Sverige skulle som enda land bli öppet för fri skrothandel. Även enliberalisering som begränsas genom att särskilda förutsättningar måsteföreligga för att licens skall erhållas kan få följder som inte låter sigöverskådas på förhand. En sådan liberalisering är nämligen svår att genomförapå ett kontrollerat sätt. NU1984/85:2 63 En förändring av gällande regler iriktning mot friare handel är enligt utskottets mening önskvärd. Regeringen börverka för internationella överenskommelser om avveckling av handelshinder ävenpå detta område. Med det nusagda avstyrker utskottet motion 1983/84:2359 (m). Vissa frågor om öststatshandeln Avslutningsvis tar utskottet upptvå motioner som båda har anknytning ttll öststatshandeln. I mofion 1983/84:422 (vpk) påyrkas ett uttalande avriksdagen om utvidgning av östhandeln. Motionärerna anför att hamn f. n.befinner sig i en mycket pressad situation beroende bl. a. på att leveransernaav järnmalm fill t. v. har upphört. Genom bl.a. handelspolitiska åtgärderskulle hamnens konkurrenskraft kunna förbättras. Hamnens transportvolym skullesålunda kunna ökas genom bilaterala avtal med eller andra SEV-länder,innebärande att malmköp kvittas mot exempelvis kolleveranser. Last ochreturlast borde ingå som självklara transportförutsättningar, menar motionärerna.De påpekar också att järnmalmsexporten nu i huvudsak går via ett NATO-land.Sverige måste ha beredskap att kunna leverera järnmalm både fill öst och tillväst. Malmkajen i sägs därför från sårbarhetssynpunkt vara en nationellangelägenhet. Som motionärerna påpekar har export av järnmalmtill minskat drasfiskt från 1,3-1,till175 . En svag uppgång har härefter skett. Bakom nedgången Ugger ansträngda ekonomiskasituation och minskande industriproduktion. Exporten av järnmalm till andraösteuropeiska länder är relativt obetydlig. I den utredning rörande företagets framtida struktur somLuossavaara-Kiirunavaara AB () inkom med fill regeringen i februari 1983beskrivs den förväntade marknadsutvecklingen för företagets produkter. a. att har som mål att öka försäljningen fill . Enförutsättning för att detta skall kunna ske sägs dock vara att motköpskombi-nafionerkan arrangeras.