bet · G801LU35 · 1984-12-31 00:00:00 — I arrendelagskommitténsbetänkande (SOU 1981:80) lades förslag till LU1984/85:35 109 lag om förköpsrätt för jordbruksarrendatorer. En fastighetsom skulle säljas skulle enligt detta förslag först hembjudas till arrendatorntill ett av lantbruksnämnden i förväg godkänt pris. LRF tillstyrkte förslaget med den ändringen attförköpsförfarandet i lantbruksnämnden skulle inledas först sedanförvärvsansökan inkommit till nämnden, således efter samma grunder som gällerför den kommunala förköpsrätten. I proposition 1983/84:136 har förslaget till arrendatorsförköpsrätt i väsentliga delar omarbetats. Anledningen härtill synes vara attregeringen ansett att även bostadsarrendator bör ges samma rätt somjordbruksarrendator att, då arrendefastigheten skall säljas, få möjlighetförvärva sitt arrendeställe. För att inom samma lag ge såväl jordbruks- sombostadsarrendatorerna en förköps- (företrädes-) rätt föreslås i propositionenatt denna utformas i likhet med den lag (lag 1982:352) som gäller förhyresrättsinnehavare att för ombildning till bostadsrätt förvärvahyresfastigheten. Olikheterna mellan en hyresfastighet och ett arrendeställeär dock stora. Nämnda lag innebär att en bostadsrättsförening, enjuridisk person, för hyresrättsinnehavarnas räkning skall inge enintresseanmälan till inskrivningsmyndigheten. Det är därför alltid enbart tvåparter, fastighetsägaren och bostadsrättsföreningen, som är inblandade iförvärvsärendet. Det föreligger därtill alltid identitet mellan vad som skallsäljas och vad som skall förvärvas. Det är troligt att en majoritet av arrendatorerna kommeratt vara intresserade av att åtminstone få ett erbjudande att köpaarrendestället vid en försäljning av arrendefastigheten. Var och en av dessaarrendatorer måste för att få denna möjlighet inge en intresseanmälan tillinskrivningsmyndigheten. På jordbruksfastigheter i framförallt kustlägen är upplåtelseav bostadsarrenden vanlig. På större fastigheter är det inte ovanligt med50100 upplåtelser. Med tanke på det stora antal avstyckningslotter som kan bliaktuella kan fastighetsbildningsmyndighetens handläggning tamycket om inte dessa ärenden särskilt prioriteras. Sedan ett hembuddelgivits arrendatorn har denne på sig att acceptera detta.Jordägaren kan därefter försälja fastigheten med undantag av de arrendelotterdär arrendatorn accepterat hembudet. Emellertid kan även övriganyttjanderättsinnehavare göra gällande att dessa skall erhålla ett nytt hembuddå fastigheten säljs under åbropande av att det pris deras nyttjanderätteringår med i försäljningspriset för hela fastigheten är lägre än det somangivits i det tidigare hembudet. Den administrativa handläggningen och detvister som därvid kan uppkomma med bl. a. mycket besvärliga värderingsfrågortorde allt för ofta medföra att det kan ta avsevärd tid innan en försäljning avarrendefastigheten kan komma till stånd om det nu överhuvud taget går att finnaen slutgiltig lösning. LU1984/85:35 110 Behovet av en förköpsrätt förbostadsarrendatorerna förefaller emellertid inte vara lika stort som förjordbruksarrendatorerna då besittningsskyddet för bostadsarrendatorerna är såstarkt att arrendatorn praktiskt taget aldrig kan tvingas fiytta. Därjämte harbostadsarrendatorn rätt att sälja arrenderätten. Han har därvid alltidmöjlighet att få ersättning för såväl sina investeringar som för arrenderättensvärde. Skillnaden mellan jordbruks- och bostadsarrendatorernas förhållanden äremellertid så stora att en gemensam lag om förköpsrätt kommer att innebäramindre lyckade lagregler för endera eller båda arrendekategorierna. Frågan omen förköpsrätt för bostadsarrendatorer bör av skäl som ovan angivits bliföremål för ytterligare överväganden. Jordbruksarrendestället torde endast på slättbygderna varaidentiskt med arrendefastigheten. Arrendestället måste därför i enlighet med propositionenkompletteras med så mycket av jordägarens egendom att erforderligfastighetsbildning kan genomföras. Detta innebär att hembudet tilljordbruksarrendatorn, som enligt förslaget skall ske genom arrendenämn-. den,ofta måste kompletteras med hänsyn till de krav som fastighetsbildningsmyndighetenkan ställa. En företrädesrätt enligt propositionen kan innebära attdet tar innan ett slutgiltigt hembud kan överlämnas till arrendatorn.Långdragna procedurfrågor av ovan angivet slag kan innebära att jordägaren görrättsförluster trots att grundförutsättningarna för en företrädesrätt måstevara att jordägarens ekonomiska situation inte rubbas på grund av en sådanrätt. Förfarandet med intresseanmälan kommer att innebära storakostnader för såväl den enskilde som för samhället. En arrendator som försummaratt förnya sin intresseanmälan går miste om sin förvärvsrätt tillarrendcr stället om detta säljs under sådan period. Denna risk torde varaspeciellt stor i det fall arrendatorn avlider och hans dödsbo övertar arrendet.Det kan inte heller uteslutas att åtgärden med intresseanmälan verkar störandepå förhållandet mellan arrendatorn och jordägaren, vilket kan genegativa konsekvenser för hela arrendemarknaden. Enligt LRFs uppfattning bör lantbruksnämnden i samband medförvärvsprövningen kunna bevaka att arrendatorn ges möjlighet att träda iköparens ställe. Härigenom blir förfarandet med intresseanmälan onödigt vadgäller jordbruksarrendatorerna. Enligt LRFs mening bör förköpsförfarandet förjordbruksarrendatorn inledas när en köpare hos lantbruksnämnden ansöker omförvärvstillstånd. Lantbruksnämnder skall innan eventuellt tillstånd lämnastill köparen och under förutsättning att fastigheten inte erfordras förstrukturrationalisering, meddela eventuella förköpsberättigadejordbruksarrendatorer att en köpehandling är upprättad samt att arrendatorernainom skall meddela huruvida de avser att utöva sin förköpsrätt. Förköpsrättenbör således innebära att arrendatorn/arrendatorerna får LU1984/85:35 111 inträda i köparens ställe i ett redan ingångetköpeförhållande mellan jordägaren och en köpare. Beträffande erforderligajämkningar och lös egendom som ingår i köpet bör den kommunala förköpslagensregler kunna gälla. Enligt LRFs mening bör som i tidigare remissvar anförtsförköpsrätt gälla, förutom vid gårdsarrende, om arrendeupplåtelsen är ett medgårdsarrende jämförbart sidoarrende arrendet kan vara sidoarrende därför attarrrendatorn är juridisk person, t. ex. dödsbo eller handelsbolag, därför attarrendatorn har bostad utanför arrendestället. Den grundläggandeförutsättningen för förköpsrätt bör vara att lämpliga brukningsenheter kanåstadkommas. Om andel av fastighet skall säljas skall enligtpropositionen först hela arrendestället hembjudas till arrendatorn. Är inte samtliga andelsägare ense om att hembjudaarrendestället till arrendatorn kan den som önskar sälja sin andel tvingas attmed stöd av samäganderättslagen begära offentlig auktion av fastigheten.Särskilt stötande är detta om en syskonkrets gemensamt äger den gård där de äruppvuxna och en delägare önskar sälja sin andel till de övriga delägarna. Någonförköpsrätt bör inte förekomma vid sådan försäljning. LRF ansluter sig i övrigt till de undantag frånförköpsrätten som anges i propositionen. Dock bör friköpsrätt ej heller fåutövas om försäljning sker till syskon eller syskons avkomling. Särskilda komplikationer kan uppstå i de fall försäljningskall ske av ett större markkomplex med fiera arrendatorer och där kanske ävenviss del brukas av ägaren själv. Ett förköp med fiera arrendatorer inblandadebör kunna tillgå så att dessa gemensamt träder i köparens ställe. Vid förvärvsprövningenåligger det sedan lantbruksnämnden, att som villkor för förvärvstillståndföreskriva hur fastigheten skall delas mellan berörda arrendatorer. Kanarrendatorerna inte komma överens om att följa lantbruksnämndens föreskrifterfår det ursprungliga förvärvet prövas. Om endast någon eller några arrendatorervill förköpa sina arrendeställen som kan vara bestående brukningsenhetereventuellt efter någon komplettering, men övriga arrendatorer avböjer förköpkan svårigheter uppstå för säljaren att genomföra försäljningen. I en sådansituation måste det anses obilligt mot säljaren om arrendatorns förköp skullekomma till stånd såvida inte lantbruksnämnden kan förvärva återstoden avegendomen och hela försäljningen sålunda genomföras. Även i vissa fall avfastighetsreglering och byte kan obillighetssituationer uppkomma. LU1984/85:35 112 har berettstillfälle att avge yttrande över dels ett förslag till lag om arrendatorersrätt att förvärva arrendestället (prop. 1983/84:136), dels i lagutskottetväckta motionsyrkanden med anledning av lagförslaget. fårmed anledning härav anföra följande. Införandet av en lag som ger gårds- ochbostadsarrendatorer en företrädesrätt att förvärva arrendestället är enligtstyrelsens uppfattning motiverat av jordbrukspoliliska och sociala skäl.Styrelsen anser att regeringens förslag erbjuder en allmänt sett godtagbarlösning'på lagtekniska och andra svårigheter och godtar förslaget i stort. Man kan fråga sig vilken inverkan den föreslagnaföreträdesrätten kan ha när det gäller en kommuns intresse att upplåtagårdsarrenden för jordbruk. Frågan aktualiseras först och främst i den inteovanliga situation att kommunen i avvaktan på plangenomförande där markenhelt eller delvis skall nyttjas för annat ändamål än jordbruk vill nyttiggöraförvärvad jord genom att upplåta den pä arrende. När genomförandet av kommunensplaner senare sker är det mycket vanligt att en kommun säljer marken till någonannan, t. ex. en exploatör, och därvid uppdrar åt denne att närmare genomföraden ändrade markanvändningen. Den nu föreslagna lagen möjliggör inte ettsådant förfarande hembud måste ske även i ett sådant fall.Arrendelagskommitténs förslag till förköpslag (2 § andra punkten) innebar attförköpsrätten inte skulle gälla bl. a. när egendomen ingick i stadsplan ellervar avsedd för annat ändamål än jordbruk. Kommittén uttalade att förköpsrätteni sådant fall knappast var berättigad. Något skäl till att det remitteradeförslaget saknar sådant undantag har inte angetts. Styrelsen delar utredningensuppfattning och anser att motsvarande undantag bör intas i lagen. Motionerna 2782 och 2786 I motionerna yrkas att ordet avsevärt i förslagets 12 §skall utgå. Styrelsen konstaterar först att hembudsreglernatillgodoser högt ställda krav på effektivitet i det mest väsentliga hänseendet,nämligen beträffande prisavvikelser. Förslagets 12 § innebär att även om etthembud upphört att gälla överlåtelse till någon annan inte får ske omköpeskillingen är lägre. I detta avseende saknar regeln marginal minstasänkning av priset innebär att överlåtelsen blir ogiltig. När det däremot gäller övriga villkor medger lagförslagetatt överlåtelse till annan sker i fall då villkoren sammantagna inklusivepriset inte är avsevärt ogynnsammare för jordägaren än vad som angavs vid dettidigare hembudet. Vad som avses med uttrycket "avsevärt ogynnsamma- LU1984/85:35 113 re" framgår av prop. 1981/82:169 s. 52 f. Styrelsenhar att i första hand beakta vilka effekter regleringen kan få i fråga omkommunala arrendeupplåtelser. Med hänsyn till att 12 § endast medger att andravillkor än priset ändras och anpassas till ett nytt förhandlingsläge med en nyförvärvare och att regeln är av betydelse för en önskvärd smidighet ifastighetsomsättningen, bör stadgandet bibehållas enligt regeringens förslag. Motionerna 2787 och 2788 Styrelsen avstyrker bifall tillyrkandena i remitterade delar av motionerna. Reservationer anfördes av c-ledamöterna enligt bilaga Ioch av m- och fp-ledamöterna enligt bilaga 2. av , , ochIngrid (samtliga c) Styrelsen delar motionärernasnegativa uppfattning om de retroaktiva momenten i den föreslagnalagstiftningen. Vidare tillstyrker styrelsen kravet på förenklad lagteknisklösning. Sista stycket utgår. av , , , ochJonas (samtliga m) samt () Vi anser i första hand attlagförslaget skall avslås då det medför ökad byråkrati och minskarutbudet av arrendegårdar. I andra hand, därest lagförslaget genomföres, anservi att lagen ej skall utformas så att den får en retroaktiv tillämpning. Videlar majoritetens uppfattning att arrendators förköpsrätt icke skall gällaegendom som ingår i stadsplan eller är avsedd för exploatering. 8 1984/85. LU 1984/85:35 114 har givit församlings-och pastoratsförbund tillfälle att yttra sig över rubr lagförslag ochmotioner. 1 anledning härav får förbundet anföra följande. Iförbundets yttrande över arrendelagskommitténs betänkande (SOU 1981:80)motsatte sig inte förbundet en förköpsrätt för arrendatorn. att den lagtekniska lösning som kommittén valt borde kunna förenklas.Förbundet förordade i stället en samordning med den kommunala förköpsrätten.Förbundet kan emellertid även ansluta sig till den lösning som valts ipropositionen, nämligen att utforma förköpsrätten efter mönster av lagen omrätt till fastighetsförvärv för ombildning till bostadsrätt. Även omregeringens förslag, som också anförts i motionen 1983/84:2787, är onödigtkomplicerat är det ändå en fördel att som mönster för nya lagar använda sig avredan befintliga sådana inom närliggande rättsområden. En förenkling av den nuföreslagna lagtekniska lösningen när det gäller arrendatorns företrädesrätt ärdock önskvärd. Enväsentlig princip inom lagstiftningens område är att en lag inte får gesretroaktiv verkan. Parterna i ett avtalsförhållande skall alltså vid tidpunktenför avtalets ingående kunna överblicka konsekvenserna av sitt handlande underden tid som avtalet löper. Tillkommer nya lagar eller sker förändringar ibefintlig lag skall som princip gälla att dessa inte blir tillämpliga på redaningångna avtal. På grund härav är förbundet kritiskt till att lagenundantagslöst föreslås träda i kraft och ansluter sig istället till yrkandet nr 4 i ovannämnda motion. En fördel skulle då vara, somockså nämns i motionen, att önskvärda lagtekniska förenklingar hinnergenomföras innan lagen hunnit tillämpas i någon större utsträckning. LU1984/85:35 115 lagutskott har berettSvenska tillfälle att avge yttrande över regeringensproposition angående förändringar i arrendelagstiftningen samt över vissamotioner i anledning av detta. Förbundet vill med anledning därav anföraföljande. Eftersom tillgången tillarrendemark alltmer synes få betydelse för en sund strukturrationalisering inomjordbruket, är det av stor vikt att arrendelagstiftningen utformas så att denfrämjar uppnående av målen för jordbrukspolitiken. Företrädesrätt för jordbruks- och bostadsarrendatorer attförvärva arrendestället Förslaget om att åter införaförköpsrätt för arrendatorn vid försäljning om arrendet är ett gärdsarrendetillstyrkes i princip av förbundet. Ur social och sysselsättningspolitisksynpunkt, såväl för arrendatorn som för eventuellt anställd arbetskraft, ärdet rimligt att arrendatorn ges förtur om försäljning blir aktuell. Förbundetavstår från att kommentera detaljer i samband med förköpsrätten, men vill dockpåpeka att förvärvet i vanlig ordning ur jordpolitisk synvinkel bör prövas avlantbruksnämnden. Förbundet vill också hävda att det kan föreligga starkaskäl att även införa förköpsrätt för sidoarrenden. I många fall utgörsidoarrendena en lika betydande faktor som gårdsarrendet i arrendatornsplanering och uppbyggnad av sitt företag. En förlust av ett sidoarrende kaninnebära ett kullkastande av en uppbyggd driftsinriktning. Såväl vad gäller gårdsarrende som sidoarrende ärlantbruksnämndens långsiktiga planering ur jordpolitisk synpunkt av stor vikt isamband med förvärv av arrendeställen. Redan vid tillträdande av ett arrendeborde lantbruksnämndens yttrande över den långsiktiga planeringen i områdetinhämtas. Detta skulle kunna innebära en styrka för arrendatorn vid dennesdriftsplanering och skulle då kunna förebygga alltför stora omvälvningar iföretagets drift vid en försäljning av en arrenderad fastighet. Om lag om företrädesrätt införes, synes det också rimligtatt arrendatorn gör en motprestation i form av en intresseanmälan. Förundvikande av eventuella tvistigheter om anmälan gjorts eller ej, bör en sådananmälan göras till inskrivningsmyndigheten. På sammasätt bör hembudsskyldighet åläggas jordägaren för hela ar- LU 1984/85:35 116 rendestället,om intresseanmälan har ingivits. Förbundet vill dock i motsats till förslageti propositionen hävda att det kan föreligga vissa fördelar om hembudetgodkännes av lantbruksnämnden innan det översändes till arrendatorn. Ett sådantförfarande bör vara en garanti för att förvärvet inte är orimligt i förhållandetill allmänna grundprinciper i jordförvärvshänseende. LU 1984/85:35 117 har geom remiss den 14 maj1984 beretts tillfälle att avge yttrande över dels regeringens proposition1983/84:136 såvitt avser förslaget till lag om arrendatorers rätt att förvärvaarrendestället, dels motionerna 1983/84:2782, 2786, 2787 och 2788 såvittgäller samma sak. Med anledning därav anför samfundet följande. Redannu är en försäljning av jordbruksfastighet omständlig och tungrodd, bl. a.genom att prövning erfordras enligt förköpslagen och enligt jordförvärvslagen.Den procedur som ett genomförande av förslaget skulle medföra i de fallintresseanmälan föreligger skapar ytterligare problem förfastighetsomsättningen. Genomförsförslaget kan betydande svårigheter uppstå där det finns fiera arrendatorer påen egendom. I dessa fall föreligger risk för långdragnafastighetsbildningsåtgärder som kanske inte alltid leder till fastighetsbildning.Detta medför i sin tur en icke önskvärd osäkerhet för överlåtaren intill dessförrättningen avslutats. Påovan anförda grunder anser sig samfundet inte kunna tillstyrka att förslagetblir föremål för lagstiftning. Skullelikväl förslaget läggas till grund för lagstiftning, bör de frågor som rörfastighetsbildning med anledning av förköpsrätten först ytterligarepenetreras. LU 1984/85:35 118 har tilljustitiedepartementet avgivit remissyttrande angående Arrendelagskommitténsbetänkande Arrenderätt 11 (SOU 1981:80). 1 yttrandet har förbundet framförtbetänkligheter i vad gäller införande av förköpsrätt för arrendatorer men har,ehuru med stor tvekan, godtagit förslaget. Det i propositionen framförda förslaget angåendeförköpsrätt medför enligt förbundets mening förbättringar i förhållande tillarrendelagskommitténs förslag. Sålunda ankommer det enligt det nya förslagetpå arrendatorn att taga initiativet till förköpsrätt på så sätt att han haratt göra s. k. intresseanmälan för att förköpsrätt över huvud taget skallaktualiseras. Härigenom undgår jordägaren skyldigheten enligt kommitténsförslag att alltid först söka lantbruksnämndens godkännande av skriftligtförslag till köpeavtal, något som varit helt onödigt därest arrendatorn allsinte varit intresserad av att förvärva arrendestället. Förbundet hyser fortfarande, liksom i sitt yttrande 1982,uppfattningen att det är svårt att tänka sig att en jordägare, som ämnar säljautanför kretsen av nära anförvanter, underlåter att erbjuda en sittandearrendator att förvärva arrendestället. Såsom, förbundet där framhållit tordedet vid försäljning till andra än anhöriga vara arrendatorn som i första handerbjudes köp, och lagförslag om förköpsrätt kan därför synas onödigt.Emellertid kan sådana situationer förekomma där det inte görs hembud avjordägaren vid ifrågasatt försäljning av arrendestället till andra än jordägarensanförvanter. Det förefaller därför lämpligt att arrendatorn genom lagtillförsäkras rätt att alltid med de i förslaget angivna undantagen framförutomstående förvärva egendomen på samma villkor som dessa. Den i 6 § förstastycket 2 punkten av förslaget upptagna klausulen, enligt vilken hembud ickebehövs om det skulle vara oskäligt att arrendatorn får utöva sin förköpsrätt,får anses utgöra tillräcklig garanti för att andra synpunkter än arrendatornstillmäts betydelse i händelse av intressekollision. I likhet med departementschefen anser förbundet, attsidoarrenden ej bör vara förenade med förköpsrätt för arrendatorn. Motförköpsrätt vid sådana arrenden talar bl. a. det förhållandet att dessa merasällan utgör i och för sig lämpliga bruksenheter. Arrendatorerna torde därförinte komma att annat än i ringa utsträckning slutligt förvärva sinasidoarrendeställen. En nyhet är det i propositionen framförda förslaget attinföra förköpsrätt även för bostadsarrendatorer. För förköpsrätt vidbostadsarrenden talar visserligen i regel enahanda skäl som beträffandeförköpsrätt för gårdsarrendatorer. Stora praktiska svårigheter synes emellertiduppkomma beträffande förköpsrätt när försäljning skall ske av en störreegendom LU 1984/85:35 119 medett flertal fritidshus på arrenderad mark med stor tomtareal. Om fleraarrendatorer kan hävda förköpsrätt, uppkommer betydande olägenheter vidbestämmande av företrädesrätten dem emellan. Att uppdela ett köp av en storfastighet eller av ett flertal fastigheter uti fiera köp av mark somarrenderas, ett vart köp avseende allenast ett arrendeställe, torde varaogörligt. Ofta torde f. ö. sådan uppdelning vara oskälig för jordägaren, bl. a.med hänsyn till risken för lägre pris vid försäljning av egendomen i smärredelar. Dessa och närliggande problem har enligt förbundets uppfattning inteutretts tillräckligt för att redan nu föranleda lagstiftning. Förbundet kandärför icke tillstyrka förslaget att införa förköpsrätt förbostadsarrendatorer men anser sig kunna tillstyrka förslaget om förköpsrättför gårdsarrendatorer. Förslagettill lagen om förköpsrätt har utformats efter förebild av lagen 1982:352 omrätt till fastighetsförvärv för ombildning till bostadsrätt. För attlagtillämpningen ej skall bli onödigtvis komplicerad bör lagreglerna igörligaste mån få lika lydelse i de båda lagarna. Förbundet finner för sin delanledning icke föreligga att i 12 § av förslaget låta ordet avsevärt utgå;bortsett från svårigheten att bedöma huruvida villkoren för en senareöverlåtelse över huvud taget är ogynnsammare än en tidigare för jordägaren kandet rimligen inte vara meningen att varje i det närmaste betydelselösavillkorsförsämring skall hindra överlåtelse under tid då arrendatornsintresseanmälan gäller. Förbundet avstyrker därför bifall till motionerna1983/84:2782 och 2786 punkt 3. Likaså avstyrks förslaget om införande i 9 § avskyldighet för jordägaren att låta besiktiga egendomen; det torde höra tillrena undantagsfallen att jordägaren motsätter sig besiktning. Ianslutning härtill vill förbundet föreslå ett tillägg till 5 § tredje stycket 6så att denna erhåller följande lydelse: "6. om förvärvet sker genom inroppå exekutiv auktion eller offentlig auktion enligt lagen (1904:48 s. 1) omsamäganderätt eller vid försäljning enligt 16 § jordförvärvslagen." Medanledning av yrkandet under punkten 2 i motion 1983/84:2787 vill förbundetanföra följande. Under 6 § första stycket 2 i förslaget inrymmes storamöjligheter att undvika hembudsskyldighet. a. kan syskons eller derasavkomlingars förvärv av utarrenderad fastighet ingå härunder, om det skullevara oskäligt att arrendatorn erhåller förköpsrätt. Reglerna i nämnda lagrumlämnar enligt förbundets uppfattning tillräcklig möjlighet att i fall där såfinnes påkallat låta försäljning till nära släktingar gå före försäljning tillarrendator. Medhänsyn till att lagrådet och departementschefen kommit till olika uppfattningarom tolkningen av överlåtelseförbudet i 12§ av förslaget anser förbundet detvara önskvärt att gör ett förtydligande av vad förbudet avser. Departementschefenhar föreslagit att lagen träder i kraft och att den bl. a.av sociala skäl bör få tillämpas även beträffan- LU 1984/85:35 120 dearrendeavtal som ingåtts före ikraftträdandet. I motion 1983/84:2787 punkt 4har hemställts att reglerna icke skall tillämpas förrän fr. o. m. den tid dåjordägaren tidigast kan säga upp avtalet genom uppsägning efterikraftträdandet. mening har förslaget i motionen fog för sig. I övergångsbestämmelsernatill lagen 1982:678 om ändring i jordabalken stadgas sålunda beträffande 9 kap.31 § angående rätt att överlåta arrende till make eller avkomling attreglerna i deras äldre lydelse gäller fram till den tidpunkt till vilkenjordägaren tidigast kan säga upp avtalet efter ikraftträdandet.