bet · G801NU9 · 1984-12-31 00:00:00 — omstyrelseordförande i affärsbank (prop. 1984/85:35) I proposition 1984/85:35() har regeringen efter hörande av lagrådet föreslagitriksdagen att anta förslag ttll lag om ändring i lagen (1955:183) ombankrörelse. Lagförslagetfinns på s. 2 i propositionen. Tre motioner har väckts medanledning av proposifionen. De redovisas i det följande. Regeringens förslag, enligt vilketregeringen får inflytande över valet av ordförande i ,tillstyrks av utskottet. Det avvisas emellertid i en reservation från deborgerliga partiernas sida. Moderata samlingspartiets och folkpartietsföreträdare vill dessutom att den nuvarande offentliga styrelserepresentationeni affärsbankernas styrelser skall avskaffas. I propositionen föreslåsbestämmelser om att ordföranden i en affärsbanks styrelse skall väljas avstyrelsen och att detta val skall underställas regeringen för godkännande.Regeringens godkännande skaU lämnas om den av styrelsen valde ordföranden kanförväntas verka för att såväl bankens som samhällets intressen kommer attbeaktas i bankens verksamhet. Om regeringen inte godkänner valet skall den utseannan ledamot i bankens styrelse till ordförande. Lagändringenföreslås träda i kraft . Demotioner som har väckts med anledning av proposifionen är 1984/85:140av m.fl. (fp), vari hemställs att 1. avslårproposition 1984/85:35, 2. beslutar omsådan ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse att offentligstyrelserepresentation avskaffas, NU 1984/85:9 NU1984/85:9 2 1984/85:141 av m. fl,(m), vari hemställs att avslår, regeringens förslag till lag omändring i lagen (1955:183) om bankrörelse, 1984/85:142 av m. fl,(c), vari hemställs att avslår proposition 1984/85:35. Mot bakgrund av krav inom detsocialdemokratiska partiet på en socialisering av bankerna kan man förledas troatt vad som föreslås är en formalitet, sägs det i rnotion 1984/85:141 (m).Saken är emellertid betydligt allvarligare, menar motionärerna. Regeringenförutsätter att bankerna genom "informella" kontakter kommer attförsäkra sig om dess godkännande i förväg. Detta strider, hävdar motionärerna,mot den självklara utgångspunkten att bankerna måste agera inom ramen för klartdefinierade rättsregler. Regeringen skall också när som helst kunna återkallasitt godkännande. Den får härigenom makt att åstadkomma att en bankstyrelseordförandealltid försäkrar sig,om regeringens välsignelse före viktigare beslut elleruttalanden. Ett sådant system hör enligt motionärerna inte hemma i etträttssamhälle. Regeringen förebär inga som helst sakliga skäl för förslaget,anför de vidare. Det är tillräckligt med de möjligheter som bankinspektionenhar att ingripa om personer med tvivelaktig vandel kommer i inflytelseställningi bank. Avslutningsvis säger motionärerna att de inte anser skäl föreligga förstatlig representation över huvud taget i affärsbankernas styrelser. Mera utförligt argumenteras i motion 1984/85:140 (fp) motsådan representation. Det mandat som representanterna får är utomordentligtvagt och låter sig i praktiken inte kontrolleras, anför motionärerna. Denstatliga representanten kan bli ett slags gisslan. Statsmakternas inflytandebör i stället utövas genom generella regler. Det har aldrig gjorts någonprecisering av vilka förändringar som eftersträvades när systemet medoffentliga styrelserepresentanter infördes, konstaterar motionärerna vidare.Finansministerns uttalande i propositionen att systemet med offentligastyrelseledamöter i stort sett har fungerat bra görs rakt ut i luften utanbelägg, säger de. Vad avses i lagförslaget med "samhällets intresse",frågar motionärerna därefter. De menar att regeringen saknar kvalifikationeratt, såsom enligt motiven skulle vara fallet, "garantera" attpersoner som utses kan tillvarata både samhällets och bankens intressen. Deformlösa kontakter mellan banken och regeringen före ordförandeval somförutsätts i propositionen karakteriserar motionärerna som "mygel" påhög nivå. Av ett uttalande vid socialdemokraternas partikongress drarde slutsatsen att regeringen har tänkt sig att spela en mycket aktiv roll vidval av ordförande. En risk är, hävdar de, att personer som kan vara aktuellaför ordförandeuppdrag medvetet eller omedvetet anpassar sig till den nyasituationen och undviker NU1984/85:9 3 uttalanden som kan tänkas bli en belastning. Förslagetframförs, säger motionärerna , utan andra motiv än önskan att ökaregeringens makt över näringslivet. Ytterligare steg mot statlig styrning avnäringslivet kan tas med samma motivering. Även i motion 1984/85:142 (c) anmärks att det ipropositionen inte redovisas några sakargument för förslaget. Det enda fallunder senare år där ordföranden i en bankstyrelse agerat på ett sätt som inteöverensstämde med en banks samhällsansvar gällde en av regeringen tillsattordförande. Möjligheten för regeringen att återkalla ett godkännande innebär,säger motionärerna, att det ständigt hänger ett hot över ordföranden, eftersomdet inte har preciserats vad beaktandet av samhällets intressen skall innebära.Lojalitetskonflikter kan också uppkomma. Om en bank bedriver en verksamhet sominte är förenlig rned samhällets intressen och inte genom nuvarandetillsyns-och inflytandeformer kan förmås att ändra sitt agerande bör, uttalarmotionärerna, det legala remediet vara att banken vägras förnyad oktroj.Sparbankernas Bank och är integrerade delar avbankrörelser med stark folklig förankring, framhåller motionärerna till sist.De betecknar det som extra stötande att regeringen i dessa fall skulle ges rättatt avvisa "en i demokratisk ordning vald ordförande". Bankerna, i synnerhetaffärsbankerna, är på en rad olika sätt föremål för kontroll och styrning frånstatens sida. Affärsbanksrörelse får inte bedrivas utan att regeringen harmeddelat oktroj. Bankinspektionen utövar sedan en fortlöpande tillsyn över verksamheten.Denna påverkas också i hög grad av penningpolitiska åtgärder.Regeringen utser vissa ledamöter i affärsbankernas styrelser med uppgift"att särskilt verka för att samhällets intressen beaktas i bankensverksamhet". Sådana s. k. offentliga styrelseledamöter får också delta iarbetet inom delegatgrupper, där styrelsen är företrädd, och närstyrelseärenden förbereds på direktionsnivå. Även i de regionstyrelser somfinns hos några banker ingår samhällsrepresentanter som regeringen utser. Kommunfullmäktigehar tillagts rätt att i viss utsträckning förordna ledamöter i affärsbankernaskontorsstyrelser. I proposition 1984/85:35 föreslår regeringen att statensinflytande över affärsbankerna skall ökas ytterligare. Detta sker genom att detgenom nya bestämmelser i lagen (1955:183) om bankrörelse införs krav på attvalet av ordförande i en affärsbanks styrelse skall vara godkänt av regeringen.Det görs för den skull obligatoriskt att ordföranden väljs av styrelsen.Styrelsens val skall utan dröjsmål underställas regeringen, och denna skalllämna sitt godkännande "om den valde kan förväntas verka för att såvälbankens som samhällets intressen beaktas i verksamheten". Om regeringeninte godkänner styrelsens val skall den utse en annan styrelseledamot tillordförande. Den får återkalla sitt godkännande om den valde inte längreuppfyller .1* 1984/85. NU1984/85:9 4 villkoren för detta. Vid omval gäller det tidigaregodkännandet. I motiven till lagbestämmelserna anförs att man bör utgå från attvalet normalt kommer att föregås av sådana kontakter mellan banken ochregeringen att det inte senare kommer att underkännas av regeringen.Samrådsförfarandet förutsätts bli helt formlöst. Som skäl för sitt förslag anger regeringen att debestämmelser som gäller inte är tillräckliga för att ge samhället ettrimligt mått av inflytande över affärsbankernas verksamhet. Affärsbankersbeslut i viktiga kreditfrågor kan, påpekas det, ha betydande återverkningar påsysselsättning, produktion och struktur- och branschutveckling inomnäringslivet samt på regionala förhållanden i övrigt. Det framhölls också attaffärsbankerna alltmer har kommit att tjäna som centra för de mäktigasteägargrupperna i näringslivet, med ett inbördes utbyte av styrelseledamötermellan banker, pensionsstiftelser och företag. Regeringens förslag avstyrks i motionerna 1984/85:141 (m),1984/85:142 (c) och 1984/85:140 (fp). Några sakliga skäl för förslaget angesinte i propositionen, menar man. Moderata samlingspartiet och folkpartietkritiserar särskilt de tilltänkta informella kontakterna mellan bankerna ochregeringen i samband med ordförandeval. I alla tre mofionerna uttalas farhågorför att möjligheten för regeringen att återkalla ett godkännande skalluppfattas som ett hot av de berörda och göra dem obenägna att göra uttalandensom kan väcka misshag. Från sida anmärks särskilt på attSparbankernas Bank och trots sin förankring isparbanks- resp. föreningsbanksrörelsen föreslås få sitt ordförandeval prövat isamma ordning som skulle gälla för de övriga affärsbankerna. Förutom de båda speciella institut som nämnts finns f.n. tretton affärsbanker. Av dessa brukar fyra - däribland den till övervägandedelen statsägda Post- och , PKbanken - betecknas som storbanker ochåtta som provinsbanker. Därtill kommer en grundad mindre bank iStockholm. De tre största affärsbankerna har s.k. arbetande styrelseordförande,som fullgör även andra uppgifter för bankens räkning än sådana som är direktförknippade med ordförandeskapet. Utskottet ansluter sig till regeringens bedömning attbankernas ställning och inflytande i samhällsekonomin motiverar ett förstärktsamhälleligt inflytande över deras verksamhet. Den ordning som föreslås ipropositionen tillgodoser detta krav. Den ger regeringen möjlighet att reageraom en från samhällets synpunkt olämplig person skulle föras fram som kandidattill en ordförandepost, som den alltjämt lämnar bankerna mycket storfrihet i deras personval. Som framgår av bankinspektionens remissyttrande ifrågan (prop. s. 32) är det en etablerad praxis att inspektionensom ett led i sin tillsynsverksamhet har kontakter med affärsbankerna inför derasordförandeval och därvid framför synpunkter på aktuella kandidater. Dennapraxis torde vara allmänt godtagen. Att motsvarande kontakter också skallförekomma på regeringsnivå - under parlamentariskt ansvar för NU1984/85:9 5 vederbörande statsråd - finns det enligt utskottets meninginga berättigade invändningar mot. Det kan tas för givet att ordförandefrågan ide allra flesta fall kan lösas i fullständig enighet mellan banken ochregeringen. Detta gäller uppenbarligen inte minst i fråga om , vilka i nu aktuellt avseende liksom eljest börvara underkastade samma regler som övriga affärsbanker. Som bankinspektionenkonstaterar är det självklart att en av regeringen godkänd eller utseddstyrelseordförande inte har att följa politiska direktiv. De farhågor som imotionerna uttalas för att en sådan ordförande skulle bli obenägen att taställning självständigt och att uttala sig i kontroversiella frågor finnerutskottet obefogade. De vittnar om en felakttg uppfattning om syftet med detaktuella förslaget och om en underskattning av de berörda personernasintegritet. Att en styrelseordförande i en mot regeringen kritisk anda deltari samhällsdebatt och opinionsbildning är givetvis väl förenligt med att hanlojalt verkar för att samhällets intressen, såsom de har definierats avstatsmakterna och berörda myndigheter, blir beaktade i bankens verksamhet. Sammanfattningsvis finner utskottet att den av regeringenföreslagna ordningen är väl ägnad att möjliggöra ett förstärkt inflytande fråndet allmännas sida över affärsbankernas verksamhet utan långtgående ingrepp idet befintliga institutionella systemet. Utskottet tillstyrker sålunda propositionenoch avstyrker motsvarande avslagsyrkanden i motionerna. framställer i sinmotion 1984/85:140 också ett yrkande om att banklagens bestämmelser omoffentlig styrelserepresentation skall upphävas. Mottveringen är attstatsmakternas inflytande över bankerna bör utövas inte genom personer medobestämt mandat utan genom regler som gäller lika för alla företag. Utan någotyrkande i denna sak uttalar sig moderata samlingspartiet i motion 1984/85:141 isamma riktning. Finansministern anför i propositionen att systemet medoffentlig styrelserepresentation enligt hans mening i stort sett har fungerattillfredsställande. En viss insyn och medverkan i affärsbankernas verksamhethar skapats från samhällets sida genom de offentliga styrelseledamöterna,som dessa har kunnat tillföra bankstyrelserna kunskap och informationfrån sina intresseområden. Som utskottet har redovisat i sitt betänkande NU1984/85:1 är av 35 offentliga ledamöter i centrala och regionala styrelser föraffärsbanker 25 riksdagsmän eller f. d. riksdagsmän och de övriga mestadelslandstingsråd, kommunalråd eller fackliga förtroendemän i ledande ställning. Avde 25 som kommer från är 14 socialdemokrater, medan sex tillhörcenterpartiet och fem moderata samlingspartiet. I flera bankstyrelser ingår enföreträdare för ett oppositionsparti som enda av regeringen utsedda representant. Av vad utskottet har anfört i det föregående följer attutskottet ställer sig helt avvisande fill tanken på att systemet med offentligarepresentanter i affärsbankernas styrelse skulle slopas! En strävan bör tvärtomvara att NU1984/85:9 6 förbättra effekten av detta instrument för samhälleligtinflytande inom banksektorn. I detta syfte bör, som utskottet förutsatte ibetänkandet NU 1984/85:1, de offenfliga styrelseledamöterna regelbundet ochinte alltför sällan kallas samman för information och meningsutbyte. Utskottetavstyrker med det sagda det sistnämnda yrkandet i motion 1984/85:140 (fp). 1. beträffandestyrelseordförande i affärsbank attriksdagen med bifall till proposition 1984/85:35 och med avslag på motion1984/85:140 yrkande 1 och motionerna 1984/85:141 och 1984/85:142 antar det ipropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1955:183) ombankrörelse, 2. beträffande offentligastyrelseledamöter i affärsbankerna att avslår motion 1984/85:140 yrkande 2. Närvarande: (), (), (), (), (), StenSvensson (m), (), (), Per (),(), (vpk), (), SivertAndersson (s), () och (). Styrelseordförande i affärsbank (mom. 1) (), StaffanBurenstam (), (), (), Per (), () och () anser deb att den del av utskottetsyttrande som börjar på s. 4 med "Utskottet ansluter" och slutar på s.5 med "i motionerna" bort ha följande lydelse: Utskottet ställer sig liksom motionärerna avvisande tillregeringens förslag och finner det angeläget att punkt för punkt precisera ettantal grundläggande invändningar mot detta. Att bankerna spelar en central roll inom näringslivet ochatt deras beslut i kreditfrågor kan ha betydande återverkningar i olikaavseenden är obestridligt. Dessa förhållanden har också motiverat att detkrävs särskilt tillstånd för bankrörelse och att bankernas verksamhet på olikasätt är reglerad och underkastad fortlöpande kontroll. De kan inte nu anförassom motiv för ett ökat mått av statlig styrning, om det inte kan göras gällandeatt den NU1984/85:9 7 nuvarande reglerings- och kontrollapparaten ärofillräcklig. I propositionen ges inte några som helst belägg för att så skullevara. Regeringen inskränker sig till att deklarera "att samhälletsinflytande över styrelsernas sammansättning bör stärkas". Den förordadelagstiftningsåtgärden ter sig sålunda som en ren rnaktdemonstration utan sakUgmotivering. Regeringen begär t. o m. att få sätta sig till doms över hursparbanks- och föreningsbanks-rörelserna, båda med stark folklig förankring,vill besätta styrelseordförandeposterna i de två affärsbanker som är knutnatill dessa rörelser. På samma grunder kan i nästa steg personvalen inomsparbankerna och föreningsbankerna dras in i sfären för regeringens direktainflytande. Ett nytillkommande krav på en bankstyrelseordförande ärenligt regeringens förslag att han kan förväntas verka för att"samhällets" - dvs. statens -intressen beaktas i verksamheten.Propositionen innehåller emellertid inte något egentligt resonemang om vad somi detta sammanhang skall menas med "samhällets intressen". Varjeregering får således en betydande frihet att själv tolka detta begrepp, någotsom knappast står i överensstämmelse med rättssäkerhetskravet att berörda parterskall kunna förutse vilka reaktioner som kan få grundas på en visslagbestämmelse. Utan att det på något sätt kommer till uttryck i lagtextenförutsätts i propositionen att bankstyrelsernas formella val av ordförandeskall föregås av kontakter med regeringen vilka i realiteten blir avgörande förom styrelsen skall stå fast vid att utse den person som den har stannat för. Ensådan ordning lämnar så stort utrymme för okontrollerad maktutövning, utananknytning till ett anhängiggjort ärende, att regeringens förslag redan av detskälet inte bör godtas av . Både presumtiva och redan godkända styrelseordförandemåste ofrånkomligen känna osäkerhet om vilket mått av handlings- ochyttrandefrihet de kan räkna med utan risk för negativa reaktioner från regeringenssida. Det innebär ingen nedvärdering av dessa personers självständighet ochintegritet om man konstaterar att de svårligen kan undgå att - inte minst avhänsyn till den bank som de är knutna till - uppfatta det som en ständigtaktuell restriktion att de är beroende av en positiv bedömning från regeringenssida. Ordföranden i en privat bankstyrelse löper ständigt risken att bli avsattav regeringen. Utskottet anser sammanfattningsvis att saknaranledning att införa något nytt instrument för statligt inflytande överbankerna. Därför förordar utskottet att i överensstämmelse med vadsom yrkas i motionerna avslår det föreliggande förslaget fill ändradebestämmelser om styrelseordförande i affärsbank. dels att utskottet under 1 bort hemställa 1. beträffande styrelseordförande iaffärsbank att med bifall fill motion 1984/85:140 yrkande 1 ochmotionerna 1984/85:141 och 1984/85:142 avslår proposifion 1984/ 85:35. NU1984/85:9 8 Offentliga styrelseledamöter i affärsbankerna (mom. 2) (), ErikHovhammar (m), (), Per () och ()anser dels att den del av utskottetsyttrande som börjar på s. 5 med "Av vad" och slutar på s. 6 med"motion 1984/85:140 (fp)" bort ha följande lydelse: Utskottet delar den i motionerna 1984/85:141 (m) och1984/85:140 (fp) uttryckta uppfattningen att systemet ined stafiigarepresentanter i affärsbankernas styrelser bör slopas. Finansministernspositiva uttalande därom är helt obestyrkt. Någon egenflig utvärdering av hursystemet verkar har inte redovisats. En sådan torde också vara svår attgenomföra. De principiella skäl som åter framförs i mofion 1984/85:140 (fp)talar emellertid med styrka mot att denna form för stafligt inflytande inomaffärsbankssektorn bibehålls. Regeringen bör följaktligen lägga framförslag om sådana ändringar i lagen om affärsbanker att bestämmelserna omoffentlig representation i olika besluts- och beredningsorgan utgår. dels att utskottet under 2 bort hemställa 2. beträffande offentligastyrelseledamöter i affärsbankerna att med anledning av motion1984/85:140 yrkande 2 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört. Offentliga styrelseledamöter i affärsbankerna (mom. 2) () och Per-OlaEriksson (c) anser att den del av utskottets yttrande som börjar på s. 5 med"Av vad" och slutar på s. 6 med "mofion 1984/85:140 (fp)"bort ha följande lydelse: Utskottet har i det föregående avstyrkt regeringensförslag beträffande val av ordförande i . Enutgångspunkt har då varit att det inte behövs något nytt instrument förstafligt inflytande inom affärsbankssektorn. Däremot finner utskottet ingenanledning att nu föreslå ändringar i den ordning för kontakter mellan statenoch affärsbankerna som redan tillämpas. Däri ingår systemet med offentligaledamöter i bankstyrelserna, vilket numera tycks vara fullt accepterat frånbankernas sida. FöljaktUgen avstyrker utskottet yrkandet i motion 1984/85:140(fp) om att den offentliga representationen i affärsbankernas styrelser skallslopas. NU 1984/85:9 9 Styrelseordförandei affärsbank (mom. 1) (vpk) anför: Jagsaknar givetvis alla skäl att i ärendet solidarisera mig med de borgerligapartierna. vill jag dock betona att regeringsförslaget ter sigologiskt. Anser man att en intressekonflikt mellan bankers intressen ochmedborgerligt-samhälleliga intressen föreligger, är det föreslagna arrangemangetmed att regeringen skall godkänna valet av styrelseordförande knappaständamålsenligt. Det är poänglöst att av en företrädare för det ena intressetkräva att vederbörande också skall företräda ett annat, eventuellt motstridigtintresse. Det naturliga vore i en sådan situation att regeringen själv utsågstyrelseordförande. Den djupare klass- och intressekonflikt som existerar i detekonomiska livet kan f. ö. inom det här aktuella området endast lösas genom attbanksystemet kopplas loss från alla privata kapitalintressen.