bet · G801LU10 · 1984-12-31 00:00:00 — , som delar denna uppfattning, villtillägga att den tidigare förordade koncentrationen av verksamheten till vissaallmänna sjukhus rimligen bör medföra att det finns goda garantier för att detbarnlösa paret där möter personer med erfarenhet av barnlöshetsproblem. Somframhålls i propositionen utesluter detta ställningstagande inte att ettsamarbete sker i vissa fall mellan sjukhuset och socialnämnden. Utskottetavstyrker härmed bifall till motion 22 yrkande 1 i denna del. Imotion 22 (vpk) tas också upp frågan om en begränsning av antalet barn som enoch samme givare får ge upphov till. Motionärerna föreslår (yrkande 1 delvis)att i 3 § tredje stycket skall införas bestämmelser om dels att sperma från enoch samme givare får användas för högst fyra fall av insemination därinseminationen leder till att ett barn föds, dels att givaren bör underrättasom när ett barn har fötts som följd av insemination med sperma från honom. Frågan om en övre gräns för det antal graviditetersom en och samme givare får ge upphov till har sin bakgrund i möjligheten attett barn, som har kommit till genom insemination, vid vuxen ålder får barn mednågon som också har avlats av givaren utan att de känner till att denne harvarit givare. Risken för att en sådan situation skall inträffa är självfalletliten, men enligt utskottets mening är det ändå rimligt att varje spermagivarefår ge upphov till endast ett begränsat antal barn. F. n. tillämpas vid vissa LU 1984/85:10 20 sjukhusen gräns på 4-6 barn per givare, och departementschefen anser att denna gränskan vara en lämplig utgångspunkt. Departementschefen hänvisar vidare till attsocialstyrelsen bör meddela allmänna råd i bl. a. denna fråga. Socialutskottetframhåller i sitt yttrande att det med hänsyn härtill inte är erforderligt attreglera frågan om en övre gräns för antalet graviditeter direkt i lagtexten.Att spermagivaren skall, såsom motionärerna föreslagit, få rätt att fåupplysning om födda barn anser socialutskottet inte böra komma i fråga.Lagutskottet ansluter sig till socialutskottets uttalanden och avstyrkerföljaktligen bifall till motion 22 också i dessa delar. 1motion 17 (fp) yrkas (yrkande 3) att beslutar att en förutsättningför att insemination skall få utföras är att ansvarig läkare kan visa attförvaringen av journaler, som upprättas i samband med behandlingen, sker på ettbetryggande sätt, så att integriteten för spermagivare, föräldrar och barngaranteras. skall enligt yrkandet svara för denna prövning.Motionärerna framhåller att frågan om förvaringen av journalerna är så viktigatt endast de läkare eller kliniker som har en journalföring som garanterarsekretessen för de inblandade, bör ges tillstånd att utföra givarinsemination. Lagutskottetvill till en början erinra om att uppgifter rörande insemination skall varasekretessbelagda enligt ett uttryckligt stadgande i sekretesslagen. Det ärdärför, som också socialutskottet framhållit, viktigt att journalerna förs ochförvaras på sådant sätt att integriteten för berörda parter kan garanteras.Socialutskottet anför vidare i sitt yttrande att ansvaret för att journalernaförvaras så att uppgifterna inte kan åtkommas av obehöriga åvilar sjukhuset.Enligt socialutskottet ankommer det på att meddela allmänna rådom de närmare rutiner som erfordras för att uppnå fullständig säkerhet ijournalhanteringen. delar den uppfattning som socialutskottet gettuttryck för. Genom vad sålunda anförts får motionärernas önskemål anses hablivit i huvudsak tillgodosedda. Någon särskild åtgärd från sida medanledning av motionsyrkandet är därför inte påkallad. avstyrkersåledes bifall till yrkande 3 i motion 17. Imotion 15 (m) yrkas (yrkande 2) att skall uttala sig för att det intealltid skall vara nödvändigt att hela undersökningen och uppföljningen avgivarinseminationspatienter sker vid den klinik där själva inseminationengörs. Enligt motionärerna skulle det ställa till köproblem och onödigageografiska bekymmer, framför allt för människor i glesbygd, om hela processenmåste skötas vid större sjukhus. Idenna fråga framhåller socialutskottet i sitt yttrande att det slutligaansvaret för såväl rådgivning som utredning och prövning av det lämpliga i attinsemination äger rum, under alla omständigheter måste åvila den ansvarigeläkaren vid det allmänna sjukhuset. Detta utesluter inte, anförsocialutskottet, att vissa uppgifter kan anförtros den remitterande läkaren.Socialstyrelsen bör enligt socialutskottet överväga de praktiska samarbets- LU 1984/85:10 21 frågornainom ramen för arbetet med allmänna råd för inseminationsverksamheten. Motionsyrkandetfår enligt lagutskottets mening anses tillgodosett med vad socialutskottetanfört. Något särskilt uttalande från sida anser lagutskottet inteerforderligt och avstyrker därför bifall till yrkande 2 i motion 15. 1 4 § regleras frågan om barnets rätt att få vetasitt ursprung. Enligt den föreslagna bestämmelsen skall ett barn som kommittill genom givarinsemination ha rätt att få del av de uppgifter omspermagivaren som har antecknats i sjukhusets journal. En förutsättning härförär att barnet har uppnått tillräcklig mognad. Om barnet vänder sig få hjälp att efterforska sitt ursprung, skall nämndenvara skyldig att biträda barnet med att skaffa fram uppgifterna. Fråganom hur barnet över huvud taget skall få reda på att det kommit till genomgivarinsemination regleras inte i lagen. Det bör enligt departementschefenvara föräldrarnas sak att. när det är möjligt och lämpligt, berätta för barnethur det har kommit till. 1 propositionen betonas vikten av öppenhet frånföräldrarnas sida gentemot barnet i denna fråga. Mot den bakgrunden talarenligt departementschefen övervägande skäl för att barnet inte rimligen börutestängas från uppgifter om vem som varit givare. Departementschefen tror inteatt man på allvar behöver befara att den föreslagna ordningen skall inverkamenligt på barnets familjerelation eller skapa oöverkomliga problem förinseminationsverksamheten. 1motionerna 1984/85:16 (s), 18 (s). 20 (s) och 23 (fp) yrkas att skallavslå förslaget till 4 §. Ett yrkande med liknande innebörd framställs somtidigare nämnts av motionärerna i motion 19 (c). Förslaget att hävaanonymiteten kritiseras också i motionerna 21 (m) och 26 (m). a. följande till stöd för att bevara anonymiteten för spermagivarna.Förslaget tar inte hänsyn till de närmast berörda parternas inställning ifrågan, och det saknas belägg för vad som ur barnets synvinkel är det bästa.Det sociala föräldraskapet måste sättas främst, dvs. samhället bör stödja denlångvariga relation som byggs upp mellan barnet och dess sociala föräldrar.Förslaget kan leda till att det uppstår allvariiga konflikter och psykiskastörningar i familjen. Också givaren och hans familj kan hamna i ett utsattläge vid en kontakt från barnet med givaren. 1 värsta fall kan det leda tillatt annars harmoniskt fungerande familjer slits sönder - såväl barnets somspermagivarens. Ett borttagande av anonymitetsskyddet kommer också attradikalt ändra fömtsättningarna för inseminationsverksamheten. Antalet spermagivarekommer att minska kraftigt. Verksamheten kommer att bedrivas illegalt. Vidarekan de som har råd till det åka utomlands för att få inseminationsbehandling.Den svenska lagstiftningen kan därmed bli en klasslag. Det pekas också pä attrisken för spridning av uppgifterna i sjukhusjournalerna är mycket stor, trotssekretessen. LU 1984/85:10 22 Utskottet vill till en början erinra om att dennuvarande verksamheten med insemination bedrivs under stor sekretess, och ensträvan är att dölja både för utomstående och för barnet självt hur barnet harkommit till. förslag om att barnet skulle få kunskapom sitt ursprung väckte därför stor uppmärksamhet. Remissutfallet överförslaget blev också mycket splittrat. Det är även den fråga som föranlettflest motioner och där motionärerna återfinns hos alla partier utom vpk. Medhänsyn till att frågan innehåller etiska och psyko-sociala moment av stor vikt,något som innebär känsliga och svåra överväganden och ställningstaganden, ärdet enligt utskottet inte förvånande att meningarna är så delade. mening måste utgångspunkten - liksom vid all annan lagstiftning somrör barn - vara att så långt möjligt tillvarata barnets intresse. 1 flera avmotionerna har dock hävdats att det saknas tillräckligt underlag förbedömningen av vad som är bäst för barnet. Utskottet gör för sin del följandeöverväganden. Föräldrarsom av olika anledningar väljer att inte berätta för barnet att det kommit tillgenom givarinsemination kan, liksom andra föräldrar, ställas inför barnetsfrågor och tvivel om sin härkomst. Barn som då möts av svar som inte ärsanningsenliga har ofta förmågan att känna detta, vilket kan leda till atttvivlen växer sig starkare och relationen till föräldrarna försämras. Frånsettdetta är risken ändå stor att barnet förr eller senare får vetskap om hur dethar kommit till. Det kan ske vid en skilsmässa mellan föräldrarna, vid ett grälmellan dem eller genom ett förfluget ord från någon släkting som känner tillförhållandena. Att barnet på detta sätt får vetskap om sitt ursprung, kanenligt utskottets mening aldrig vara bra för barnet och kan ohjälpligt skadaförhållandet till föräldrarna. Det bör därför vara i både barnets ochföräldrarnas intresse att föräldrarna berättar för barnet hur det har kommittill. När barnet skall få reda på detta är inte möjligt att generellt ange. Detär dock viktigt att barnet har tillräcklig mognad för att kunna ta emot ettbudskap som i förstone kan upplevas som svårt och chockerande av barnet ochmedföra känslomässiga problem. Det kan, som uttalat underremissbehandlingen, inte heller uteslutas att det kan förekomma fall där detinte skulle vara förenligt med barnets bästa att lämna barnet upplysning ominseminationen. Även om samhället bör kunna ge föräldrarna hjälp och stöd idessa svåra frågor är det till slut ändå bara föräldrarna som kan beslutahuruvida och när barnet bör underrättas om hur det har kommit till. Mot dennabakgmnd är det enligt utskottets mening inte möjligt att i lag reglera fråganom underrättelse till barnet. Utskottet ansluter sig därför tilldepartementschefens ställningstagande på denna punkt. Utskottet vill samtidigtstryka under angelägenheten av att frågan redan vid den information ochutredning som enligt förslaget skall föregå inseminationsbehandlingen ingåendediskuteras med föräldrarna och att därvid betonas vikten av öppenhet motbarnet. En sak är att barnetsålunda bör få veta att det har kommit till genom LU 1984/85:10 23 insemination,en annan är om barnet därmed också skall få rätt att veta vem som är dessbiologiske far. Med utskottets ovan redovisade synsätt är det rimligt attbarnet, om det har uttryckt ett bestämt önskemål om att få reda på vem som ärdess biologiske far. också skall ha möjlighet att skaffa sig kännedom om detta.Utskottet erinrar om att man i andra sammanhang framhåller värdet av att kännasitt ursprung. Ett ändrat synsätt har sålunda successivt vuxit fram när detgäller adoptivbarns rätt att få reda på sin biologiska härstamning. Attlagstiftaren nu medvetet skulle medverka till att utestänga vissa barn frånmöjligheten att få kunskap om sitt ursprung anser utskottet inte godtagbart.Propositionens förslag i denna del bör således genomföras. ovan framhållit bör barnet ha uppnått en viss mognad för att barnetskall kunna underrättas om att det kommit till genom insemination. Kravet påtillräcklig mognad gäller i än högre grad i fråga om rätt för barnet att ta delav uppgifter om sin biologiske far. Barnets mognadsgrad torde oftast kunnabedömas först efter ett samtal med barnet. Någon åldersgräns kan därför intefastställas i lag. Antingen ett samtal sker med barnet vid det aktuellasjukhuset eller hos socialnämnden är det viktigt att barnet ges möjligheter atttala om sin situation med någon insiktsfull person. Barnet kan nämligen behövahjälp med att bearbeta känslomässiga problem samt råd och stöd i övrigt ifrågor som har med inseminationen och relationerna till föräldrarna att göra. Utskottetanser att det inte nu är möjligt att ha någon uppfattning om i vilkenutsträckning barn kommer att efterforska sin bakgrund och om en sådan kunskapockså kommer att leda till att barnet vill ta kontakt med den biologiskefadern. Utskottet vill dock stryka under nödvändigheten av att också givareinformeras om vad hans medverkan kan få för följder. Utskottetvill inte utesluta att den nu förespråkade lagstiftningen rörande inseminationkan, såsom motionärerna hävdar, leda till att verksamheten i vart fall till enbörjan avtar. Den debatt som, bl. a. i samband med detta lagstiftningsärende,har förts i massmedia och på andra håll bör emellertid enligtutskottets mening kunna leda till en mer naturlig inställning tilldessa frågor och därmed bidra bl. a. till den eftersträvansvärda öppenhetenmellan föräldrar och barn. Utskottet har därför svårt att tro att propositionensförslag kommer att medföra några oöverstigliga problem. Även om vissasvårigheter uppstår övergångsvis måste dessa, som departementschefenframhåller, rimligen kunna bemästras. Meddet anförda avstyrker utskottet bifall till samtliga nu aktuella motionsyrkanden.Som utskottet återkommer till i ett senare avsnitt är det självfallet angelägetatt den nya lagstiftningens effekter noga följs och utvärderas. Som tidigare nämnts läggs i propositionen framförslag om att i sekretesslagen skall införas en uttrycklig bestämmelse om attuppgifter rörande LU1984/85:10 24 insemination skall vara sekretesskyddade. 5 § förslagettill lag om insemination innehåller föreskrifter om att detta sekretesskyddkan brytas när uppgifterna behövs i ett mål om faderskap. Den som är ansvarigför inseminationen eller annan som har tillgång till uppgifterna skall då varaskyldig att på begäran av domstolen lämna ut dessa uppgifter. Motionärerna i motion 19 (c) framställer ett yrkande (yrkande4) som innebär att skall besluta avslå förslaget till 5 §. Grundenför yrkandet är att motionärerna anser att verksamheten med givarinseminationinte bör regleras särskilt. Med tanke på angelägenheten av att få frågan omfaderskapet till ett barn klariagd, anser utskottet att bestämmelsen i 5 §behövs. 1 sammanhanget kan tilläggas att bestämmelsen är tillämplig när detgäller både makeinsemination och givarinsemination. Även om man i likhet medmotionärerna vill skydda givarens anonymitet, kan ifrågasättas om intebestämmelsen är erforderiig. Faderskapsmålet kan ju gälla frågan om barnetavlats genom makeinsemination eller vid ett samlag som kvinnan haft med annanman . Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion 19,yrkande 4 i denna del. I propositionen och isocialutskottets yttrande diskuteras användningen av fryst sperma iinseminationsverksamheten. a. att fryst spermabör användas bara om ett sådant förfarande påtagligt underlättar och förenklarverksamheten. Enligt socialutskottet föreligger i regel inte skäl för attanvända fryst sperma vid makeinsemination. Däremot kan, anför socialutskottet,användning av sådan sperma ofta vara motiverad när det gäller givarinsemination.1 propositionen förordas, att sperma inte bör förvaras fryst under längre tidän , men det framhålls att läkaren bör kunna bestämma en längreförvaringstid om det är motiverat i ett enskilt fall. Med anledning häravuttalar socialutskottet i sitt yttrande att sperma inte bör få förvaras frystunder än högst . kan ansluta sig till vad socialutskottetanfört. a. föreligger det sålunda i regel inte skäl för att använda frystsperma vid makeinsemination. vill dock påpeka att det i vissafall kan vara motiverat att fryst sperma kommer till användning även vidmakeinsemination. Ett sådant fall kan vara när, som påpekas i motion 26. en manskall genomgå en operation eller annan medicinsk behandling som medför risk försterilitet. Enligt 6 § skall det i princip vara förbjudet att förain/n'. ?/ sperma från utlandet. Syftet med förbudet är främst att förhindra attkommersiellt drivna spermabanker i utlandet per postorder eller på annat sättlevererar sperma till en kvinna här i landet för självinsemination. Allmännasjukhus skall dock enligt 6 § utan särskilt tillstånd få föra in fryst spermafrån LU 1984/85:10 25 utlandet.Också andra än allmänna sjukhus kan enligt 6 § efter särskilt tillstånd avsocialstyrelsen få föra in fryst sperma från utlandet. Imotionerna 21 (m) och 22 (vpk) yrkas (yrkande 2 resp. yrkande I delvis) attriksdagen beslutar förbjuda införsel av fryst sperma från utlandet. a. att de barn som föds efter insemination med fryst sperma frånuflandet inte kommer att ha någon möjlighet att få reda på sitt biologiskaursprung. I motion 21 påpekas dessutom att förfarandet också torde utesluta enmedicinsk kontroll av givaren. anför idenna fråga bl. a. följande. Utskottet anser för sin del att det med tanke påetniska minoritetsgrup per finns ett visst intresse av att kunna införa fryst sperma från utlandet. 1 andra fall ter det sig emellertid mycket tveksamt med införsel av fryst sperma. Under alla förhållanden bör en omfattande handel med fryst sperma förhindras. Detta talar för att det även beträffande allmänna sjuk hus bör krävas att efter prövning finner skäl att tillåta införsel. Tillstånd bör meddelas främst för de fall det är svårt att här i landet finna en lämplig donator med hänsyn till önskemålet om att barnet inte bör avvika för mycket utseendemässigt från den som avses bli barnets sociale far. Utskottetföreslår med hänvisning till det anförda att 6 § i lagförslaget ges följandelydelse: "Frystsperma får inte utan tillstånd föras in hit i landet." delar socialutskottets uppfattning attett totalt förbud mot införsel av fryst sperma inte bör komma i fråga.Lagutskottet avstyrker därför bifall till de aktuella yrkandena i motionerna 21och 22. Också i övrigt ansluter sig lagutskottet till socialutskottetsuttalanden och förordar att 6 § ändras i enlighet med socialutskottets förslag. 1 straffbestämmelsen i 7 § stadgas att den somvanemässigt eller för att bereda sig utför insemination i strid mot denföreslagna lagen kan dömas till böter eller fängelse i högst sex månader.Motsvarande gäller för den som vanemässigt eller för att bereda sig vinningtillhandahåller sperma för illegal insemination. Med "vanemässigt"får enligt departementschefen förstås att någon vid upprepade tillfällenerbjuder sina tjänster åt olika kvinnor. Departementschefen framhåller attkravet på vanemässighet inte kan anses uppfyllt om någon i ett enskilt fallhjälper en kvinna att bli gravid genom insemination, även om inseminationenutförs eller sperman tillhandahålls . Motionärernai motion 24 (m) anser att kraven på att det skall föreligga vanemässighet ellervinning för att straffbestämmelsen skall bli tillämplig öppnar alltför vidamöjligheter att kringgå lagen. 1 motionen föreslås därför att orden"vanemässigt eller för att bereda sig " utgår ur 7 §. Utskottetvill peka på att ett bifall till motionsyrkandet skulle innebära att varjeinseminationsverksamhet som sker i strid mot den föreslagna lagen blirstraffbar. Sålunda skulle t. ex. en kvinna som på privat väg LU 1984/85:10 26 skaffarsig sperma som hon låter inseminera på sig själv kunna dömas till böter ellerfängelse. Enligt utskottets mening skulle det leda alltför långt att bestraffavarje befattning med verksamheten som inte bedrivs i enlighet med lagensföreskrifter. Någon form av avgränsning av det straffvärda området är därförerforderlig. Givetvis kan man diskutera hur denna avgränsning skall utformas.Enligt utskottets mening bör man emellertid med hänsyn till att det nu ärförsta gången som man lagreglerar inseminationsverksamheten iaktta vissförsiktighet och endast straffbelägga mer kvalificerade överträdelser avlagen. Utskottet anser för sin del att den i propositionen valda lösningen,som överensstämmer med inseminationsutredningens förslag, är lämplig. Detkan tilläggas att en läkare som överträder lagens bestämmelser i vissa fall kanåläggas ansvar i annan ordning. Sålunda kan en läkare som inte utför enbehandling i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet enligt 12 §läkarinstruktionen (1963:41) dömas till böter eller fängelse i högst sexmånader. Det kan exempelvis gälla fall då en läkare utför insemination utan attde medicinska förhållandena är godtagbara, såsom då kvinnans hälsa inte medgeratt hon föder barn. Vidare kan en läkare enligt 10 § lagen (1980:11) om tillsynöver hälso- och sjukvårdspersonalen m. fl. åläggas disciplinpåföljd om hanuppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter vad som åligger honom i hansyrkesutövning och felet inte är ringa. 1 fråga om övrig hälso- ochsjukvårdspersonal finns också möjlighet till disciplinär bestraffning medtillämpning av 12 § tillsynslagen. Utskottet avstyrker meddet anförda bifall till motion 24 i denna del. 1 de föreslagna övergångsbestämmelserna till lagenom insemination stadgas att bestämmelsen i 4 §, som rör barnets rätt att fåveta sitt ur-spmng, inte skall gälla i fall då spermagivaren har lämnat spermaföre lagens ikraftträdande. Ett barn som avlats genom insemination med sådansperma har således inte rätt att få veta vem givaren är. Somtidigare har nämnts anser motionärerna i motion 19 (c) att bl. 4 § bör utgåur lagen. I konsekvens härmed begär de att också den ovan redovisadeövergångsbestämmelsen skall slopas (yrkande 4 delvis). Utskottethar i det föregående tillstyrkt förslaget till 4 §. När det gäller den aktuellaövergångsbestämmelsen har den enligt utskottets mening fått en principielltsett riktig utformning, och utskottet avstyrker således bifall till motion 19,yrkande 4 i denna del. Utskottet vill emellertid tillägga att det, av hänsyntill de blivande barnens bästa, är angeläget att sperma som har lämnats föreikraftträdandet inte används efter denna tidpunkt. För att misstag ochmissförstånd skall undvikas bör sperma som finns i behåll vid ikraftträdandetsnarast förstöras. LU 1984/85:10 27 1 propositionen föreslås att i 7 kap. 1 § förstastycket sekretesslagen (1980:100) skall införas en uttrycklig bestämmelse omatt uppgifter om insemination skall vara sekretesskyddade. Bestämmelserna omsekretess skall gälla inseminationsverksamheten i dess helhet, dvs. allauppgifter som kommer fram från det frågan om insemination har väckts till dessatt ett barn har avlats genom inseminationen. I princip skall sekretess föreliggai förhållande till såväl myndigheter och andra utomstående som till de makareller samboende som har begärt insemination, den man som har tillhandahållitsperma och det barn som har kommit till genom inseminationen. Av 4 § förslagettill inseminationslag följder dock att barnet självt under vissaförutsättningar skall ha rätt att få del av de uppgifter om givaren som harantecknats på sjukhuset. I propositionen föreslås därför att en bestämmelseskall införas i 7 kap. 1 § sekretesslagen om att uppgifter om insemination ivissa fall får lämnas ut till en enskild enligt vad som föreskrivs iinseminationslagen. 1 sammanhanget kan erinras om att enligt 5 § förslaget tillinseminationslag sekretessen kan brytas också i fall när uppgifterna behövs iett faderskapsmål. Motionärernai motion 26 (m) anser som tidigare nämnts att förslaget till lag ominsemination i sin helhet skall avslås av . Som en följd härav yrkarde (yrkande 3) att även förslaget till lag om ändring i sekretesslagen heltskall avslås. Motionärernai motion 19 (c) har ingen erinran mot att i 7 kap. I § sekretesslagen införs enuttrycklig bestämmelse om att uppgifter om insemination skall varasekretesskyddade. Däremot anser de att bestämmelsen i samma lagmm om attuppgifter om insemination i vissa fall skall kunna lämnas ut till enskild,skall avslås av (yrkande 3). Det nu aktuella yrkandet skall ses motbakgrund av motionärernas tidigare redovisade inställning att bl. 4 § börutgå ur förslaget till inseminationslag. Utskottetvill erinra om att sekretess enligt nuvarande bestämmelser i 7 kap. 1 §sekretesslagen gäller dels inom hälso- och sjukvården, dels vid annan medicinskverksamhet.