bet · G801AU13 · 1984-12-31 00:00:00 — Desamarbetsomräden som erhåller nordisk finansiering är , Västnorden(, och ), , Kvarken, Mittnorden, Skärgårdsområdet(, och Åbolands skärgård), /Kongsvingerregionen(ARKO), 0stfold-Norra , Bornholm-Sydöstra samt det s.k. Norraförsöksområdet (gränskommunerna i , och på )och Södra försöksområdet (gränskommuner i samt Nord- ochS0r-Tr0ndelags fylken i ) för gränskommunalt samarbete i glesbygden.Högst prioritet har insatser på och i Västnorden. Vid sidan avgränssamarbetet nämns i propositionen tre projekt: - Sammanställning och analys av grundläggandeinformation om regiona la problem och utvecklingstendenser, bl. a. redovisas en rapport om den regionalpoliuska situationen i . AU 1984/85:13 45 - Demografisk utveckling,teknologiutveckling, arbetskraflstillgångar och arbetskraftsefterfrågan samtlevnadsvillkor i storstadsområdena i , det s.k. storstadsprojektet. - Kunskaps- och erfarenhetsutbyteom åtgärder som påverkar utvecklingen i glesbygderna i . Isammanhanget kan också nämnas det samarbete som sker rörande det regionalpolitiskaforskningsarbetet inom för regionalpolitisk forskning(NordREFO). Vidareredovisas den s. k. regionallåneordning som finns inom Nordiskainvesteringsbankens verksamhet. Syftet med denna är att öppna möjligheter attfinansiera investeringsprojekt av nordiskt regionalpolitiskt intresse iutvecklingsområden i hela . Medlen kan utnyttjas dels i de områden som iresp. land har högst regionalpolitisk prioritet, dels i de gränsregionalasumarbetsområdena. För har låneramen fastställts till ca400 miljoner norska kronor. Av låneramen har fördelat40% till Västnordenområdet (, och med en tredjedelvardera) samt till , och till resp. land. Regionallåneninnebär att nationella utvecklingsorgan kan uppta lån hos Nordiskainvesteringsbanken och därigenom öka sin egen utlåningskapacitet för berördaprojekt. I har Nortlandsfonden utnyttjat regional-läneordningen. Imotion 1453 av m. fl. (s) framhålls atl vad som benämnsMittskandinavien och som består av , Hedmarks och 0stfolds fylken iNorge samt , , och i är ettangeläget område för regionalt svensk-norskt samarbete. Motionärerna föreslåralt en plan skall utarbetas för utvecklingen av.detta område. Utskottetnoterar med tillfredsställelse den successiva utbyggnad av detregionalpolitiska samarbetet i som skett under senare är. Både del allmännaerfarenhetsutbyte i regionalpolitiska frågor som sker och det samarbete kringkonkreta projekt som äger rum i gränsregionerna bör enligt utskottets meningvara till fördel för den nationella regionalpolitiken. Utskottet föreslår attregeringens redogörelse läggs till handlingarna utan erinran. Närdet gäller yrkandet i motion 1453 om en planför utvecklingen avMittskandinavien bör först påpekas att flera av de frågor som i motionenbeskrivs som viktiga för gränssamarbetet har observerats och bearbetas inomnordiska samarbetsorgan. Om det därutöver finns behov av mera permanentasamarbetsformer inom det geografiska område som i motionen benämnsMittskandinavien får bli beroende av de samarbetsanledningar som finns iområdet. Utskottet vill här hänvisa till det sätt på vilket samarbetet byggtsupp inom vad som benämns och Mittnorden. Samarbetet har härinletts kring vissa konkreta projekt och genomfö- AU1984/85:13 46 randel av dem har underlättats genom medel från . Efter hand har man i resp. region funnit attsamverkansanledningarna varit så många att samarbete i fasta former varitmotiverat. Stöd har därefter lämnats även för viss administration av detgemensamma arbetet. Samma tillvägagångssätt bör följas i detta fall och någotinitiativ från sida av det slag som begärs i motion 1453 synesdärför inte påkallat. Motionen avstyrks sålunda med det anförda. Samhällssektorernas roll i regionalpolitiken Arbetet med att nå de mål somgäller för regionalpolitiken kräver beslut och insatser inom en radsamhällssektorer. För att effekterna skall bli de eftersträvade krävs samverkanoch samordning mellan sektorerna. Ansvaret för denna samordning ligger på centralnivå hos regeringen och på regional nivå hos länsstyrelserna. Förutsättningarna för länsstyrelsernassamordningsuppgifter ges främst i länsstyrelseinstruktionen (1971:460) ochförordningen (1982:877) om regionalt utvecklingsarbete. Länsstyrelserna tilldelashär befogenheter på en rad områden som är betydelsefulla för länens utveckling.Samtidigt åläggs andra statliga länsorgan och andra myndigheter all efter sinaförutsättningar verka för all de regionalpolitiska målen uppnås och all läggaresultatet av länsplaneringen till grund för sin egen planering av sådanverksamhet. 1 förordningen om regionalt utvecklingsarbete föreskrivsatt för samverkan i sysselsättningsfrågor mellan ,länsarbetsnämnden och den regionala utvecklingsfonden skall utse en beredningsgrupp.Industriministern anför i propositionen att arbetet i denna grupp är en viktigdel av den eftersträvade samordning som är nödvändig för att åstadkomma eneffektiv användning av de resurser som de berörda länsorganen förfogar över. Igruppen bör därför, utöver beredningen av enskilda ärenden, ävensysselsättnings- och näringslivsfrågor i vidare mening kunna tas upp. Vidare framhålls i propositionen att regionalpolitikenssektorspåverkan bygger på ett förtroende för sektorsorganens kompetens inomresp. område och utgår från att de är beredda att efter förmåga samverka medandra organ i arbetet för att utveckla en region. har huvudansvaretoch den regionalpolitiska påverkan av verksamheten avser i alla normala fall enmarginell del av resursanvändningen. Utgångspunkten för en regionalpolitiskpåverkan kan vara de långsiktiga strukturella effekterna av vissa insatser,behovet av olika åtgärder i en eftersatt landsdel/länsdel eller möjligasamordningsvinster i ett konkret projekt. Kraven på ett samlat uppträdande i länen från statens sidahar ökat . Mot denna bakgrund har samordningsrollsuccessivt utvecklats och förstärkts, bl. a. i takt med alt länssty- AU 1984/85:13 47 relsenhar fått ett ökat ansvar i fråga om de regionalpolitiska medlens användning. Avsärskild betydelse har här varit medlen för regionalt utvecklingsarbete, des.k. Det konkreta samarbetet mellan olika regionala och lokalaorgan i projekt har skapat förutsättningar för en mera effektiv samordning avresursanvändningen Inom olika sektorer. Härberörda samordningsfrågor tas upp i motion 2919 av () sommenar att det ligger en fara för effektivitetsförluster i nuvarande oklaraansvarsfördelning. Förslagen om samverkan och samordning mellan myndigheternaär sannolikt nödvändiga men kan vara ett utslag av brister iorganisationen. Samordningssammanlräden i ökad omfattning skapar i sig inga nyaarbetstillfällen. Sådan tid kan användas på ett bättre sätt genom arbetetillsammans med och direkt i de enskilda företagen. Mot den här bakgrundenfinns det enligt motionären starka skäl som talar för att de medel som ställstill länsstyrelsernas förfogande replierar på fackmyndigheterna vad gällersåväl program, ål-gärder som genomförande. Länsstyrelsernas samordning börsåledes vara av ramkaraktär och begränsa sig till angivande av riktlinjer förverksamheten. Somframgått av det föregående har utskottet anslutit sig till vad som anförs ipropositionen om riktlinjerna för regionalpolitiken. Det innebär bl. a. attarbetet på detta område skall ha en bred inriktning samt att mål och riktlinjermåste vägas in i betydelsefulla samhällssektorer. I propositionen föreslåsingen ändring i nuvarande ordning när det gäller den samordning mellansektorerna som är en viktig del i genomförandet av regionalpolitiken.Tyngdpunkten i detta arbete kommer även fortsättningsvis att ligga i länen.Utskottet godtar regeringens synsätt i dessa frågor. Denoro som förs fram i motion 2919 om att samordningen skulle vara för omfattandedelas inte av utskottet. Som sägs i propositionen avser den regionalpolitiska påverkani normalfallet endast en marginell del av resursanvändningen inom resp.sektor. I flertalet fall är samordning - som är huvudfrågan imotionen - just av det slag som motionären förordar. Den är nämligen avramkaraktär och ger riktlinjer för resp. sektor från regionalpolitiskautgångspunkter. Utskottetföreslår att med del anförda avslår yrkandet i motion 2919 ochgodkänner vad som anförs i propositionen i denna del. Sambandetmellan regionalpolitiken och enskilda samhällssektorer tas i övrigt inte upp ipropositionen och motionerna på ett sådant sätt att några kommentarer frånutskottets sida är motiverade här utom i fråga om den offentliga sektorn.Utskottet återkommer till vissa frågor rörande bl. a. industrin och den privataservice- och tjänstesektorn vid behandlingen av det regionalpolitiska stödetsutformning m. m. i det följande. AU1984/85:13 48 Denna sektor behandlas i en radmotioner dels när det gäller den sysselsättning som dessa aktiviteter direktger, dels i fråga om de effekter för näringslivets utveckling och befolkningensserviceförsörjning som resp. verksamhet har. Utskottet tar först upp den offentliga sektorns roll försysselsättningen. m.fl. (vpk) anför i motion 2943 att de regionalaproblemen måste lösas genom att samhällssektorn får ett vidgat utrymme. Detframhålls att samhälleliga investeringar och samhällelig konsumtion spelar enviktig roll också som marknad för annan regionalt orienterad produktion ochserviceverksamhet. Ett vidgat utrymme för samhällssektorn är därför enligtmotionen en viktig form av allmänt verkande regionalpolitik som överförresurser till de eftersatta regionerna ulan särskilda administrativa styråtgärder.Tre delsektorer beskrivs som särskilt betydelsefulla, nämligen utbildning,transporter samt hälsovård och socialtjänst. Utskottet vill inleda sitt resonemang om den offentligasektorns roll i regionalpolitiken med några kommentarer till nedanstående tabellsom har hämtats ur propositionen. Den offentliga sektorns betydelse försysselsättningsutvecklingen i landsdelar/kommungrupper som andel av: -0,9. Stödjepunkter i Syd- och Medelstora/mindre regioner i Syd- 0. -0,5 -11,1 Medelstora/mindre regioner i Källor: FoB resp. 1980 samt 1984 årslänsstyrelseprognoser (avser såväl hel- som deltidsarbetande). Som vägledning för studium avtabellen kan nämnas att "Norra inlandet" i stort sett motsvararstödområdena A och B samt alt stödområde C främst omfattar kommuner i"Medelstora/mindre regioner i norr" och i Bergslagen samt . AU1984/85:13 49 Av tabellen framgår att denoffentliga sektorn i flertalet av de redovisade regionerna svarade för helanettoökningen av sysselsättningen och i vissa fall som t. ex.i Norra inlandet och Bergslagen kompenserade en kraftig tillbakagång avsysselsättningen inom näringslivet i övrigt. Vidare framgår att länsstyrelsernai sina prognoser för 1980-lalet väntar en svag tillväxt av offenflig sektorunder den perioden. Tillsammans med en fortsatt tillbakagång inom det enskildanäringslivet innebär detta att sysselsättningen totalt sett skulle komma attminska i de båda regionerna, dvs. i störte delen av stödområdet. Vidare framgårav tabellen att inemot av de sysselsatta arbetar inom den offentligasektorn i denna del av landet. Självfallet måste mot den här bakgrunden denoffentliga sektorn spela en stor roll för regionalpolitiken även i framtiden.Man kan emellertid inte -vilket är innebörden av förslagen i motion 2943 -stimulera fram en tillväxt inom denna sektor oberoende av de samhällsekonomiskakonsekvenserna. Utskottet drar för sin del därför slutsatsen att en starkoffentlig sektor som förändras i takt med den ekonomiska utvecklingen är engrundförutsättning för att en balanserad sysselsättningsutveckling skall kunnauppnäs i de regionalpolitiskt mest utsatta delarna av landet. Det är också enförutsättning för att en tillfredsställande serviceförsörjning skall kunnaerbjudas i detta område. Den service som stat och kommun beslutar om kannämligen lokaliseras och dimensioneras så att regionala jämställdhetsaspekterkan tillgodoses i betydligt högre grad än om marknadens efterfrågan skall varastyrande i dessa hänseenden. Utskottet har redan i det föregående berört deproblem som skulle inträffa för regionalpolitiken om den offentliga sektorntrycks tillbaka och väsentliga delar av dess service privatiseras. Med detanförda avstyrker utskottet motion 2943 i aktuell del. I en rad motioner stryks under en viss sektorsregionalpoliliska betydelse eller krävs anpassning av vissa sektorer tillregionalpolitiska mål. I motionerna 2915, 2937 och 2955 behandlastelekommunikationernas roll i regionalpolitiken. I motion 2915 av ThorbjörnFälldin m.fl. (c) anförs att datateknikens tillgänglighet som regionalpolitisktinstrument avgörs av två faktorer: tillgång till ledningar och kostnaderna föratt utnyttja dessa. Motionärerna vill att beslutar om ett direktåläggande till att i dessa frågor underordna sig regionalpolitiskamål. Exempelvis bör en enhetstaxa för hela landet tillämpas fördatakommunikationstjänster. Vidare framhålls att det frän regionalpolitiskautgångspunkter kan finnas skäl att i vissa regioner tillämpa O-taxa. Bra och billiga kommunikationer förs i motion 2937 av RuneÅngström m. fl. (fp) fram som en viktig förutsättning för expansion avnäringslivet. För att åstadkomma "ett rundare " är det därförangeläget att 4 1984/85. AU 1984/85:13 , 50 förutsättningarnaförbättras inte bara för direkta personkontakter utan även för personkontaktervia telefon. 1 takt med att utnyttjandet av datatjänster ökar kommerkostnaderna för telefonkontakter att bli alltmer betydelsefulla. Motionärernaanser därför att det generella regionalpolitiska stöd som de förespråkar börinkludera en utjämning av taxorna för rikssamtal inom landets olika delar. Äveni motion 2955 av Per () och i (m) berörstelekommunikationernas betydelse för näringslivets utveckling med hänvisningtill kapacitetsproblem i dessa hänseenden i norra . UtskoUetvill först peka på att statliga myndigheter enligt förordningen (1982:877) omregionalt utvecklingsarbete efter sina förutsättningar skall dels i sinplanering ta hänsyn till verksamhetens betydelse för sysselsättningen,servicen och miljön i resp. regioner, dels även i övrigt verka för alt deregionalpolitiska målen uppnås. Närdet sedan gäller sambanden mellan regionalpolitiken och telekommunikationernavill utskottel hänvisa till etl uttalande av kommunikationsministern iproposition 1984/85:158 om vissa telefrågor. Han konstaterar inledningsvis attutvecklingen på teleområdet ger regionalpolitiska fördelar och anför all denstora satsning på utbyggnad av telekommunikationerna som sker innebär att vikommer atl få niycket stor telekapacitet - även för datakommunikation -varhelst i landet där efterfrågan finns. Den som efterfrågar det kommer atl fåtillgång lill alla sorters teletjänster efter att de har begärts. Defasta avgifterna kommer liksom nu att vara lika i hela landet. Ingenstans ilandet kommer bristen på telekommunikationer att hindra etablering och drift aven verksamhet. Telenätet kommer att ha så stor kapacitet att ett enskiltabonnemang kan användas för exempelvis dalavision, textöverföring och telefonsamtidigt. Den teknik som väljs vid utvecklingen av nätet - optiska fibrer,koaxialkablar, radiolänk eller annan teknik - blir beroende av vad som bedömstekniskt och ekonomiskt bäst i det enskilda fallet. För alt kapaciteten itelenätet skall kunna ökas krävs således inle att en och samma teknik används ialla lägen. Vidareframhålls i proposition 158 att fullgoda tele- och datakommunikationer utgören nödvändig förutsättning för att näringsliv och förvaltning skall kunnautvecklas på ett önskvärt sätt. Det finmaskigl utbyggda telenätet innebärredan i dag att produktionsbetingelserna i delta avseende är betydligt meralikvärdiga i alla delar av landet än vad som gäller för t. ex. fysiskatransporter. Den tekniska utvecklingen på telekommunikationsområdet gör ocksåatt de skillnader som finns successivt minskar. Överföringskostnaderna blir t.ex. mindre beroende av avståndet. Utvecklingen av telekommunikationerna innebärsammanfattningsvis att möjligheterna att välja lokalisering av olikaverksamheter inom näringsliv och förvaltning ökar. Däremot har denna utvecklingi sig vare sig decentraliserande eller centraliserande effekt. AU1984/85:13 51 När det gäller förslaget i motion2937 om att i regionalpolitiskt syfte göra en utjämning av teletaxorna villutskottet erinra om att en successiv utjämning har skett. Den senastetaxereformen genomfördes och innebär att telefontaxahar sju avståndsintervall. Gränsen för den högsta telefontaxan går vid 27 mil.Telefonsamtal över längre avstånd betingar således samma taxa som gäller föravståndet . Taxan på allmänna datanätet har tre intervall. Utskottets slutsats av det anförda är att den utvecklingsom sker på teleområdet är fördelaktig från regionalpolitiskautgångspunkter. Tillsammans med den ovan beskrivna utjämningen av teletaxornainnebär detta att lokaliseringsförutsättningarna när det gäller telekommunikationerär goda i hela landet. Motionerna 2915, 2937 och 2955 i aktuella delar avstyrksmot den bakgrunden av utskoitet. Förbättrade kommunikationer i norra - utöverteleområdet behandlas också i nämnda motion 2955 av Per ochBarbro i . De föreslår därvid bättre och billigare kommunikationermellan övre och i övrigt i fråga om järnväg och flyg. Utskottet kan i och för sig vitsorda behovet avförbättringar av kommunikationerna med övre . En sådan förbättringsker också successivt. När det gäller förbilligandet av transporterna villutskottet hänvisa till de förslag rörande transportstödet som läggs fram ibilaga 2 till proposition 115. Med det anförda avstyrks motion 2955 i aktuelldel. När det gäller utbildningsinsatser i regionalpolitisktsyfte erinrar m.fl. (s) i motion 2954 om att näringslivetssammansättning i skogslänen är annorlunda än i övriga landet. Den stora andelenmindre och medelstora företag medför ett stort behov av fort- ochvidareutbildningsinsatser. Inom det obligatoriska skolväsendet bör enligtmotionärerna större uppmärksamhet ägnas åt behovet att främja övergång tillnaturvetenskapliga och tekniska linjer i gymnasieskolan i norrlänen. Tillgång till utbildning är enligt utskottets mening enviktig lokaliseringsfaktor för näringslivet men också en viktig förutsättningför att medborgarna skall kunna få den samhällsservice de har rätt att fordra.Utbildningsfrågorna spelar därför stor roll i de regionalpolitiskaövervägandena. Detta var en anledning till att länsstyrelserna på regeringensuppdrag har medverkat i utbildningsplaneringen i länen. En avrapportering avarbetet har skett i anslutning till länsrapport. Arbetet syftar främsttill atl förbättra planeringsunderlaget och utveckla samverkan inom länen. Delredovisade materialet innefattar emellertid även sådan information som är avbetydelse för utbildningsplaneringen på central myndighetsnivå och inomregeringen. Industriministern anmäler därför i propositionen sin avsikt attsenare återkomma till regeringen med förslag om att uppdra åtskolöverstyrelsen, universitets- och högskoleämbetet och arbetsmarknadsstyrelsenatt sammanställa och bearbeta det redovisade materialet samt överväga omerfarenheterna från det genomförda arbetet AU1984/85:13 52 föranleder några förändringar i fråga om formerna för ochinriktningen av planeringen av den yrkesinriktade utbildningen m. m. Vad som anförs i motion 2954 i denna del bör mot denbakgrunden inte föranleda någon ytteriigare åtgärd. Lokalisering av statlig verksamhet Några frågor som rör lokaliseringav statlig verksamhet och som föranleder något uttalande från utskottets sidatas inte upp i propositionen. Däremot finns det anledning för utskoitet attnågot kommentera det förslag (1984/85: 13) angående effektivitetsproblem vidutlokaliseringen av statliga civila myndigheter som revisorer harlagt fram. Revisorernas granskning bygger på uppgifter från 15myndigheter. Tre myndigheter, nämligen statens provningsanstalt, statens löne-och pensionsverk och skogsvetenskapliga fakulteten vid Sverigeslantbruksuniversitet, har ägnats en utförligare studie. Revisorernahemställeratt skall ge regeringen till känna vad de anfört omeffektivitetsproblemen vid utlokaliseringen av statliga civila myndigheter. Inledningsvis påpekar revisorerna atl deras granskningavsett att belysa de omlokaliserade myndigheternas möjligheter att effektivtfullgöra sina uppgifter på de nya orterna och sålunda inte utgör en samladutvärdering av de kommunal- och regionalekonomiska effekterna. Omlokaliseringen ledde enligt revisorerna till att ettnytänkande kom till stånd vid många myndigheter vilket verkade utvecklande påderas verksamhet, men problemen i sammanhanget har underskattats. Det gäller ifråga om bl. a. rekryteringen av kvalificerad personal i nyckelbefattningar ochmöjligheterna alt samverka och hälla nära kontakt med verksamheter av betydelseför de egna uppgifterna. Utskottet har för sin del att göra en mera allsidigbedömning än revisorer har gjort i fråga om omlokaliseringen avstatliga myndigheter. Utskottet vill inle förneka att vissa myndigheter kan haeffektivitetsproblem i samband med omlokalisering och att dessa svårigheterkan ha blivit mera långvariga än som förutsattes vid besluten i dessa frågor islutet av och . Utskottet uttalade i slutet på1970-talet alt en ny omlokalisering av statlig förvaltning av det slag somtidigare genomförts inte är aktuell. Men utskottet drog inte då slutsatsen -och gör heller inte så med anledning av revisorernas rapport - attomlokalisering av statliga myndigheter skulle vara en olämplig regionalpolitiskåtgärd. Tvärtom uttalade utskottet (AU 1981/82:23) atl man målmedvetet börpröva möjligheterna alt omlokalisera ny eller expanderande statlig förvaltning.Utskottet vill tillägga alt därvid får effektivitetsproblem av det slagrevisorerna pekar på vägas mot omlokaliseringens eftersträvade regionalpolitiskaeffekter. Utskottet föreslår att regeringen ges till känna vad utskottet häranfört med anledning av förslag 1984/85:13. Ettbetydande antal motioner rör lokaliseringen av statlig verksamhet. AU 1984/85:13 53 yrkanden gäller lokaliseringen av den tidigare beslutade nya centralamyndigheten för arbetsmarknadsutbildningen (AU 1984/85:9). Utskottet kommeratt ta upp dessa yrkanden när regeringens avlämnade förslag i dennafråga (prop. 1984/85; 186) behandlas. Tvåmotioner rör fortsatt arbete rhed omlokalisering av statlig verksamhet. () och () tar i motion 2652 upp frågan omlokaliseringen av statlig verksamhet med utgångspunkt i statens lokalanvändningi . Motionärerna erinrar om att hyrestak numera gäller i sambandmed förhyrning av lokaler för myndigheterna och föreslår atl regeringen skallredovisa erfarenheterna av den verksamheten för . De kräver samtidigredovisning av statens fortsatta lokalanvändning inom Storstockholmskärnområde och resultatet av uppdraget till vissa myndigheter att föreslådecentralisering av av årsarbetena. ArneNygren m.fl. (s) anför i motion 2954 att centrala myndigheter måste påskyndadet planeringsarbete som regeringen initierat i syfte att åstadkommautflyttning av statliga arbetsuppgifter från centrala organ ut till länsnivån. Ianslutning till regeringens proposition (1984/85: 186) om lokalisering avcentral myndighet för föreslär m.fl. (c) imotion 3159 att ökad omlokalisering skall åstadkommas genom att det ställs kravpå statliga myndigheter att expansion och utvidgning av nya uppgifter endastkan tillåtas om man är beredd att diskutera en utlokalisering avverksamheten eller delar av denna. 1fråga om här aktuella yrkanden vill utskottet hänvisa till vad chefen förcivildepartementet anför i årets budgetproposition (bilaga 15). Av anförandetframgår att regeringen gav ett ljugotal statliga myndigheter medhuvudkontor i eller i uppdrag alt tillsammans med statskontoretundersöka möjligheterna att ytterligare decentralisera sin verksamhet. Syftetär att myndigheterna i decentraliseringsplaner skall föreslå decentraliseringarsom innebär att av årsarbetena vid modermyndigheterna iStockholms/Solnaområdet skall kunna flyttas till existerande eller nya statligaorgan ute i landet.