bet · G801LU27 · 1984-12-31 00:00:00 — Utläggen skall ersättashelt, om godset har gått förlorat, och annars till den del som svarar motminskningen. Ersättningens storlek när gods har skadats 29 § Om järnvägen enligt 22 § första stycket är skyldigatt betala ersätt ning för skada på gods och skadan inte har uppkommil till följd av dröjsmål med att lämna ut godset, skall ersältningen molsvara värdeminskningen beräknad efler godsets värde enligt 28 § första slyckei. är dess utom skyldig alt betala ersättning för frakl och andra ullägg i samband med befordringen lill den del som svarar mot värdeminskningen. Ersättningen enligt första stycket får inte översliga vadsom skulle ha betalats om sändningen hade gåll förlorad eller, när endasi endel av sändningen har minskal i värde lill följd av skadan, denna del hade gållförlorad. 30 § Om järnvägen enligt 22 § första stycket är skyldigall betala ersätt ning för skada i anledning av dröjsmål med att lämna ul godset, däri inbegripet skada på godset, är ersättningsskyldigheten begränsad lill vad som motsvarar gånger befordringsavgiften. När ersättning för samma gods skall utgå även för minskning av godset enligt 28 § eller för skada på godset enligt 29 §, är järnvägens sammanlagda ersättningsskyldighet i stäl let begränsad till vad som skulle ha utgått enligt 28 §, om godset hade gått förioral. 31 § Den som vill begära ersättning av järnvägen för allgods har mins kals, skadats eller gått förioral eller för dröjsmål med au lämna ul gödsel, skall utan oskäligt uppehåll göra anmärkning till järnvägen om minskning en, skadan, förlusten eller dröjsmålet. Den som inte gör della har förlorat rätten till ersättning, om inte järnvägen eller någon som järnvägen ansvarar för enligt I kap. 4 § har orsakat skadefallet uppsåtligen eller genom grov vårdslöshel. LU1984/85:27 37 Befordran som utförs av flera järnvägar efler varandra 32§ Om en befordran på grund av ett och samma befordringsavtal skall ulföras avflera järnvägar efter varandra, ansvarar varje järnväg gentemot avsändaren ochmoitagaren för befordringen i dess helhet enligt avtalet. Befordran av inskrivet resgods 1 § kapitel tillämpas på resgods som har inskrivitsför befordran med järnväg i allmän inrikes trafik. På befordran i irafik med utlandet tillämpas kapitlet endast om annat inte följer av det internationella fördra gel om befordran med järnväg av resande och resgods (). Skall befordringen ulföras av två eller flera järnvägarefter varandra, gäller kapi'let i tillämpliga delar för samtliga järnvägar. 2 § Som inskrivet resgods anses egendom som järnvägen ianslutning till avtal om personbefordran lar emol av den resande för befordran på den slräcka som personbefordringsavtalet omfattar. 3 § När järnvägen tar emol resgods som den resande lämnarför beford ran, skall järnvägen bekräfta mottagandet genom att utfärda resgodsbevis. Är resgodset vid inlämningen i bristfälligt skick ellervisar det tydliga tecken på att vara skadat, skall järnvägen anteckna delta iresgodsbevisei. Om den resande inte godtar en sådan anteckning, behöverjärnvägen inte fullfölja befordringen. Resgodset skall i så fall genaslåteriämnas. rätl att avbryta befordran m.m. 4 § Om farligl gods har överlämnats för befordran sominskrivet resgods, är järnvägen inte skyldig all fullgöra befordringen. För sådan egendom gäller 6 kap. 7 §. är inte heller skyldig au som inskrivet resgodsbefordra egendom som inte är farlig men som järnvägen enligt vad den har gettlill känna inte lar emol för sådan befordran på grund av andra särskildaegenskaper hos egendomen. är dock skyldig att befordra egendom somden har tagit emot, om järnvägen vid mottagandet kände till eller borde ha fastställtall egendomen hade sådana särskilda egenskaper. Är järnvägen inte skyldig all befordra inskrivet resgods,får järnvägen lägga upp resgodsei för förvaring för den resandes räkning.Järnvägen har därvid rätt lill ersättning för koslnader och skador somresgodsets inlämning eller befordran har förorsakat. Rätt lill ersättning förskador föreligger dock inte, om järnvägen har underlåtit alt vidla lämpligaålgärder för att förhindra skadorna trots att den insåg eller borde ha insettatt de sannolikt skulle uppkomma. Utlämning av inskrivet resgods m.m. 5 § Innehavaren av resgodsbevisei är berättigad att få utresgodsei på beslämmelsestaiionen mot all han lämnar tillbaka bevisei. får dock inte lämna ut resgodset, om del skäligen kan antas att innehavaren av resgodsbevisei använder bevisei obehörigen. LU 1984/85:27 38 Kan den som begär utlämning inte lämna tillbakaresgodsbevisei, skall järnvägen ändå lämna ut resgodsei, om den som begärutlämning visar att han har rätt till godset. Råder osäkerhet rörande rättentill godset, får järnvägen fordra att säkerhet ställs. lämnar ut inskrivet resgods i strid med första eller andra stycket,är järnvägen skyldig all ersälla skada som därigenom uppkommer för den som harrätt till godset. 6 § Har inskrivet resgods inte hämtats vid utgångenav fjärde dagen efler ankomstdagen, anses järnvägen därefter inneha resgodseiendast för förvaring. I fråga om levande djur får järnvägen förbehålla sig enkortare avhämtningsfrist. 7 § Har järnvägen innehaft inskrivet resgods förförvaring , får järnvägen sälja resgodset eller, omförsäljningsvärdet uppenbariigen inte läcker försäljningskostnaderna,bortskaffa del. Vad som har sagts gäller dock inte, om järnvägen inom dennämnda liden har fått anvisning om någon annan åtgärd med resgodset somjärnvägen rimligen får anses skyldig all vidta. Utanatt iaktta den tidsfrist som anges i första stycket får järnvägen sälja ellerbortskaffa resgods som är utsatt för snar förstörelse eller vars art ellertillstånd på annat sätt ger anledning till sådan åtgärd. I fråga om levandedjur får järnvägen även vidla andra åtgärder som omständigheterna kräver. Förförsäljning gäller 3 kap. 21 § andra och tredje styckena i tillämpliga delar.Kan den som hade rätl till resgodset inte nås och hör han inte heller av siginom från försäljningen, tillfaller dock överskottet av försäljningenjärnvägen. 8 §Järnvägen är ansvarig, om inskrivet resgods går förioral, minskas eller skadas, medan järnvägen har hand om det för befordran. Underden tid då järnvägen innehar resgodset för förvaring enligt 4 eller 6 § svararjärnvägen för det enligt allmänna regler om förvaring. 1 fråga om preskriptionav ersättningsanspråk gäller dock 1 kap. 5 §. Om järnvägen har uppdragitförvaringen åt iredje man, svarar järnvägen endasi för att denne har valts ochgetts instruktioner med tillbörlig omsorg. Järnvägenär fri från ansvarighet enligt första stycket, om den visar alt förlusten,minskningen eller skadan har orsakats av 1. fel eller försummelse av den resande, 2. resgodsets bristfälliga beskaffenhet, eller 3. någon omständighet som inte kan hänföras till befordringen och somjärnvägen inte hade kunnat undgå eller förebygga följderna av även om den hadevidtagit alla ålgärder som rimligen hade kunnai krävas av den. Järnvägenär vidare fri från ansvarighet, om den gör sannolikt alt förlusten,minskningen eller skadan har orsakats av resgodsels särskilda beskaffenhet ellerav att resgodset har saknat förpackning eller varil bristfälligt förpackat. 9 §Om järnvägen inte är beredd alt på den resandes begäran lämna ut resgodsei på beslämmelsestaiionen då järnvägen skäligen borde ha hållit del lillgängligl, är järnvägen ansvarig för skada som upp kommer för den resande genom dröjsmålel. LU1984/85:27 39 är dock fri frånansvarighel, om den visar att dröjsmålel har orsakals av något förhållande somanges i 8 § tredje stycket. 10 § Är järnvägen inte beredd att lämna ut inskrivetresgods pä besläm melsestaiionen före uigången av fjärde dagen efler den dag då resgodsei borde ha anlänt dit, får den resande begära ersätining som om godset hade gått förioral. Har den resande fått ersättning som avses i första stycketoch kommer resgodsei till rätta, tillämpas 3 kap. 27 § andra-fjärde styckena. 11 § Om järnvägen i annal fall än somavses i 5 § iredje stycket eller 8 § andra stycket är ansvarig för attinskrivet resgods har gått förlorat, minskats eller skadats, är järnvägensansvarighet begränsad till elt belopp som för varje kolli motsvarar hälften avbasbeloppet enligt lagen (1962: 381) om allmän försäkring när denhändelse som orsakade skadan inlräffade. är dessutom skyldig attbetala ersättning för hela resgodsavgiften, om resgodsei har gått förlorat,och i annal fall för så mycket av avgiften som svarar mot minskningen ellervärdeminskningen, 12 § Om en resande har lidit skada somjärnvägen är ansvarig för enligt 9 §, är järnvägens ansvarighel begränsad till100 kronor för varje påbörjat dygn som järnvägen har dröjt med utlämningenefter det att resgodset har begärts utlämnat. är dock inte skyldigatt för resgods som omfattas av ett och samma resgodsbevis lämna högreersätining än . 13 § Om den resande vill begära ersättning av järnvägenför att resgods har minskals, skadats eller gått förlorat eller för dröjsmål med att lämna ul godset, skall han utan oskäligt uppehåll göra anmärkning till järnvägen om minskningen, skadan, förlusten eller dröjsmålel. Gör han inte det, har han förlorat rätten till ersättning, om inte järnvägen eller någon som järnvägen ansvarar för enligt 1 kap, 4 § har orsakat skadefallel uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet. 5 kap. Ansvarighet i annat fall än vid befordran 1 § Om någon i annat fall än som förut har nämnts i dennalag har tillfogals personskada eller sakskada lill följd av järnvägsdriften, skall järnvägen ersätta skadan med de undanlag som anges i andra stycket och i 2§, är fri från ansvarighet enligt första slyckei,om skadan har orsakats av omständigheter som inte kan hänföras till självajärnvägsdriften och som järnvägen inte hade kunnai undgå eller förebyggaföljderna av även om den hade vidtagit alla ålgärder som rimligen hade kunnaikrävas av den, 2 § Skadas förare eller passagerare i ett motordrivetfordon som är i Irafik eller skadas ell sådant fordon eller egendom som befordras med ett sådanl fordon, är järnvägen ansvarig endasi om skadan har orsakals ge nom fel eller försummelse på järnvägens sida eller genom brislfällighel i någon anordning för järnvägsdriften. LU1984/85:27 40 3 § 1 fråga om skadeslånd enligt detta kapitel gäller 5kap. och 6 kap. I -3 §§ skadeståndslagen (1972:207). Har vållande på den skadelidandes sida medverkat tillskador på nötkreatur eller hästar under betesgång eller på renar, fårskadeståndet jämkas endasi om medverkan har skelt uppsåtligen eller genom grovvårdslöshet. Skadas ell motordrivet fordon som är i trafik elleregendom som befordras med ett sådant fordon, skall medverkan lill dennasakskada anses föreligga, om vållande i samband med förandet av det skadadefordonet eller del fordon som den skadade egendomen befordrades med eller brislfällighelpå fordonet har medverkat lill skadan. 6 kap. Ordning och säkerhet vid järnvägstrank 1 § trafikföretagels tillstånd får inte någon beträdaspårområden för järnväg eller tunnelbana utom på platser där del av skyltar, utjämning av höjdskillnaden mellan spåren och markplanel, gångfållor eller andra anord ningar klart framgår att allmänheten har tillträde. Utan spårvägens tillstånd får inte någon beträda en sådandel av en spårvägs spårområde för vilken del genom stängsel eller skyltar ellerpå annat liknande sätt klart framgår att allmänheten inte har tillträde. Den som bryter mot förbudet i första eller andra stycketdöms lill böter, högst I , om inte gärningen är belagd med straff ibroUsbalken eller lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott. 2 § Om någon har fört ett maskindrivet spårfordon påjärnväg eller tun nelbana och därvid har varil så påverkad av alkoholhaltiga drycker eller annat berusningsmedel alt del måsle antas alt han inte kunde föra fordonet på betryggande sätt, skall han dömas till fängelse i högst eller, om omständigheterna är mildrande, lill böter. Den som har fört ett sådant maskindrivet spårfordon somavses i första stycket efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i sådanmängd all alkoholkoncentrationen i hans blod under eller efler färden uppgicktill eller däröver, skall anses ha varit så påverkad under färdensom anges i första slyckei. Är del inte styrkt all den som har fört ett sådanlmaskindrivet spårfordon som avses i första stycket har varil så påverkad somanges där, men har han fört fordonet efter alt ha förtärt alkoholhaltigadrycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen i hans blod under eller efterfärden uppgick lill 0,5 men inte , skall han dömas lill böter ellerfängelse . Vad som sägs i första stycket gäller också den som i annalfall vid järnväg eller tunnelbana har fullgjort tjänsi, i vilken ingåruppgifier av väsentlig belydelse för säkerheten, och därvid har varil såpåverkad av berusningsmedel att det måste antas att han inte kunde utföra dessauppgifter på betryggande sätt. 3 § En befattningshavare i säkerhets- eller ordningstjänstvid järnväg får från järnvägens område avlägsna den som överträder förbudet i I § första stycket, den som uppträder berusad eller stör ordningen och den som genom sill uppträdande äventyrar säkerhelen i järnvägsdriften. Om del är oundgängligen nödvändigt, får han omhänderta en sådan person. Om så sker, skall polisen underrällas. Den omhändertagne får hållas LU1984/85:27 41 kvartill dess att han har överlämnats till en polisman eller det inte längre finnsskäl lill omhändertagande, dock längst sex limmar. 4'§För all verkställa en åtgärd enligt 3 § får befattningshavaren inte användasträngare medel än förhållandena kräver. Han bör i första hand försöka talapersonen till rätta genom upplysningar och anmaningar. Våldfår tillgripas endast när andra medel inte hjälper. Om våld tillgrips, skallden lindrigaste form användas som kan förväntas leda till del avseddaresultatet. Våld får inte brukas längre än som är absolut nödvändigt. 5 §Järnvägen får undersöka innehållet i resgodskollin eller godssänd ningar, om innehållet är okänl för järnvägen och del finns skäl att misslän ka att de innehåller något som kan äventyra säkerhelen i järnvägsdriften. Kandet med fog antas alt resgods innehåller något som järnvägen har förklarat altden inte befordrar på del sätt som är i fråga eller alt innehållet i engodssändning inte motsvarar de uppgifier som avsändaren har lämnal om det, fårjärnvägen undersöka resgodsels eller sändningens innehåll. Delta gäller även omjärnvägen inte har förbehållit sig del i befordringsavialel. Undersökningarbör föreläs i vittnes närvaro. Vid en undersökning enligt andra stycket skallom möjligl den resande eller, om undersökningen avser gods, avsändaren ellermotiagaren beredas tillfälle alt närvara. 6 § Om en resande i ett järnvägsfordon har med sig egendom som inte fårmedföras som handresgods och om den resande på järnvägspersonalens uppmaninginte avlägsnar egendomen, får järnvägen la hand om den. Om del är nödvändigtmed hänsyn lill egendomens farlighel, får järnvägen la hand om egendomen ulanall först anmoda den resande att avlägsna den. 7 § Har järnvägen tagit hand om egendom enligt 6 § eller tagit emolegendom för befordran som inskrivet resgods och är egendomen av farligbeskaffenhet, får järnvägen avlägsna, oskadliggöra eller förstöra egendomen,om det inte skäligen kan antas att faran kan avvärjas genom mindre långtgåendeålgärder. Förstastycket skall också tillämpas på gods som järnvägen har lagil emol underomsländigheler som anges i 3 kap. 11 § andra slyckei. Järnvägenär inte skyldig att ersälla den skada som tillfogas den resande elleravsändaren eller motiagaren genom ålgärder som får vidtas enligt första ellerandra stycket. Dennalag träder i kraft . 1. lagen (1886:7 s. 1) angående ansvarighel för skada i följd av järnvägsdrift, 2. lagen (1916:238) angående tillämpning med avseende å elektrisk järnvägav beslämmelserna i lagen (nr 7 s.l) angående ansvarighel förskada i följd av järnvägs drift, 3. lagen (1975:89) om ordning och säkerhel irfom järnvägsområde, 4. lagen (1976:58) om järnvägs ansvarighel vid befordran av resande, 5. järnvägslrafikstadgan (1966:202). Ifråga om en befordran som har påbörjats före ikrafllrädandet tillämpas dockfortfarande äldre bestämmelser. LU1984/85:27 42 Lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) Härigenom föreskrivs alt 11, 12 och20 §§ trafikskadelagen (1975: 1410) skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Uppkommer annan person- ellersakskada i följd av trafik med motordrivet fordon än som anges i 10 §, ulgårirafikskadeersältning från trafikförsäkringen för fordonet. För sakskada som tillfogas försäkringstagaren genom detegna fordonet ulgår irafikskadeersällning enligi förslå stycket endast omfordonet brukades olovligen av annan. Ersättning enligt första stycket ulgårej för sakskada som genom det egna fordonet tillfogas fordonets brukare ellerförare eller, om fordonet brukades olovligen, den som med vetskap därom följdemed fordonet eller lät egendom befordras med detta. Skadas ett spårfordon som omfattasav järnvägslrafiklagen (1985:000) och som är i trafik eller skadas person elleregendom i ett sådant fordon, utgår irafikskadeersältning enligt första stycketendast om skadan har orsakats genom vållande i samband med förandet av detmotordrivna fordonet eller genom bristfällighet på det fordonet. Uppkommerdärvid också skada på egendom som ingår i spåranläggningen, gäller vad nu harsagts även ifråga om denna skada. Trafikskadeersätlning med anledningav personskada kan jämkas, om den skadelidande själv uppsåtligen eller genomgrov vårdslöshet har medverkat lill skadan, Ersäilning lill förare som hargjort sig skyldig till brott som avses i 4 § lagen (1951:649) om straff förvissa trafikbrott kan även jämkas, om föraren därvid genom vårdslöshel harmedverkai till skadan. Har personskada lett till döden, kan ersätining lillefterlevande också jämkas, om den avlidne uppsåtligen har, medverkat lilldödsfallet, Trafikskadeersätlning med an- Trafikskadeersättning med an ledning av sakskada kan jämkas, ledning avsakskada kan jämkas, om vållande på den skadelidandes om vållandepå den skadelidandes sida har medverkai lill skadan, I fall sidahar medverkai till skadan, 1 fall som avses i 10 § andra stycket skall somavses i 10 § andra stycket skall sådan medverkan anses föreligga, sådanmedverkan till sakskada om vållande i samband med föran- ansesföreligga, om vållande i sam del av del skadade fordonet eller bandmed förandet av del skadade del fordon varmed den skadade fordoneteller del fordon varmed egendomen befordrades eller brisl- denskadade egendomen befordra- fällighel på fordonet har medverkat till skadan. des eller brislfällighel på fordonet har medverkai tillskadan. Vidare skall i fall som avses i 11 § tredje stycket sådan medverkantill sakskada anses föreligga, om vållande i samband med spårdriflen ellerbristfällighet i någon anordning för denna har medverkat till skadan. Jämkning enligt första eller andrastycket sker efter vad som är skäligt med hänsyn lill den medverkan som harförekommit på ömse sidor och omständigheterna i övrigi, 20 § Har skada för vilken Irafikskadeersältning uigått vållatsuppsåtligen eller genom grov vårdslöshet, inträder försäkringsanstalien intilldel utgivna beloppet i den skadelidandes rätl lill skadeslånd avskadevållaren. Detsamma gäller, om skadan har vållats genom vårdslöshet avförare som har gjort sig skyldig lill brott som avses i 4 § lagen (1951:649) omstraff för vissa trafikbrott. Är ägare eller innehavare av järnväg eller spårväg enligtlag eller annan författning ansvarig för skada för vUken trafikskadeersätlninghar uigått, får försäkringsanstalten kräva ersättningen åter från denansvarige i den omfattning som är skälig med hänsyn till grunden förersättningsansvaret på ömse sidor och omständigheterna i övrigt. Är järnväg eller spårväg enligt järnvägstrafiklagen(1985:000) eller annan författning ansvarig för skada till följd avspårdriflen och har trafikskadeersätlning utgått för skadan, fårförsäkringsanstalien kräva ersällningen åter från den ansvarige i denomfattning som är skälig med hänsyn till den medverkan som har förekommit påömse sidor och omständigheterna i övrigt. Denna lag iräder i kraft . LU 1984/85:27 44 Lagom ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott Härigenom föreskrivs all 4 § 4 mom. lagen(1951:649) om straff för vissa trafikbrott' skall upphöra alt gälla viduigången av . Lag om ändring i lagen (1976:1090) omalkoholutandningsprov Härigenom föreskrivs att 1 och 2 §§ lagen (1976: 1090) omalkoholutandningsprov skall ha nedan angivna lydelse. Alkoholutandningsprov får företagas på den som skäligenkan misstänkas för brott som avses i 4 § lagen (1951:649) om straff för vissatrafikbrott. Detsamma gäller annat brott, vara fängelse kan följa, om provetkan ha betydelse för utredning om brottet. Alkoholutandningsprov får företagas på den som skäligenkan misstänkas för brott som avses i 4 § lagen (1951:649) om straff för vissatrafikbrott eller 6 kap. 2 § järnvägslrafiklagen (1985:000). Detsamma gällerannat brott, vara fängelse kan följa, om provet kan ha betydelse för utredningom brottet. 2§' Alkoholutandningsprov fårrutinmässigt företagas på 1. förare av motordrivet fordon som stoppasvid i förväg beordrad trafikkontroll, 2. den som kan antagas under förandeav motordrivet fordon ha, med eller utan skuld, haft del i uppkomsten avtrafikolycka, 3. den som kan misstänkas för attunder förande av motordrivet fordon ha begått brott enligt 1-3 § lagen(1951:649) om straff för vissa trafikbrott eller sådan enligtvägtrafikkungörelsen (1972:603) straffbelagd förseelse som avser a. färdhastighet, b. skyldighetatt stanna fordon, c. skyldighet att ha föreskriven lykta ellerstrålkastare tänd. Bestämmelserna i första stycket om förare av motordrivetfordon gäller i tillämpliga delar även förare av motordrivet spårfordon på järnväg,tunnelbana eller spårväg. De gäller ej förare av motordrivet fordon, som äravsett att föras av gående. Bestämmelserna i första stycket om förare av motordrivetfordon gäller i tillämpliga delar även förare av maskindrivet spårfordon påjärnväg, tunnelbana eller spårväg. De gäller ej förare av maskindrivet fordon,som är avsett att föras av gående. Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse 1982:304. LU1984/85:27 46 Lag om ändring i körkortslagen (1977:477) Härigenom föreskrivs art 16 och21-23 §§ körkortslagen (1977:477)' skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 16 § körkort skall återkallas Ettkörkort skall ålerkallas 1, om körkortshavaren har brutit 1. om körkortshavaren har brutit mol 1 § andra stycket eller 4 § lagen mot 1 § andra stycket eller 4 § lagen (1951:649) om straff för vissa trafik- (1951:649) om straff för vissa trafik brott, brott eller 6kap. 2 § första, andra elleriredje stycket järnvägstrafiklagen (1985:000), 2, om körkortshavaren har brutit 2. om körkortshavaren har brutit mol 5 § samma lag och överträdd- mol 5 § lagen om straff för vissa sen inte kan anses som ringa, trafikbrott och överträdelsen inte kan ansessom ringa, 3, om körkortshavaren genom upprepadeförseelser i väsentlig grad har visat bristande vilja eller förmåga alt rättasig efter de beslämmelser som gäller i trafikens eller trafiksäkerhetensintresse för förare av motordrivet fordon eller spårvagn. 4, om körkortshavaren i annal fall harbrutit mot en från trafiksäkerhets-synpunkt väsentlig regel vid förande av ettmotordrivet fordon eller en spårvagn och överträdelsen inie kan anses somringa, 5, om körkortshavaren på grund avopålitlighet i nykterhelshänseende ej bör ha körkort. 6, om det med hänsyn till brottsliggärning som körkortshavaren har gjorl sig skyldig till kan antagas all han ejkommer all respektera trafikreglerna och visa hänsyn, omdöme och ansvar itrafiken eller om han på grund av sina personliga förhållanden i övrigi ej kananses lämplig som förare av körkorisplikligt fordan,