bet · G801KU6 · 1984-12-31 00:00:00 — betänkande 1984/85:6 I detta betänkande behandlarutskottet 15 motioner med förslag rörande den kommunala demokratin, kommunalkompetens och vissa kommunalrättsliga frågor. Även förslag om det kommunalapartistödet samt det kyrkokommunala partistödet tar utskottet här upp. Blandförslagen märks följande: rätt försmå partier fill insyn i styrelsers och nämnders arbete Utskottet framhåller i fråga om partistödet på kommunaloch kyrkokommunal nivå att det kan bli aktuellt med partiöverläggningar.Flertalet övriga motioner avstyrks med hänvisning till pågående utrednings- ochberedningsarbete. Tillbetänkandet har fogats följande reservationer och särskilda yttranden: Arvodesersättning (c) Direkt valdalokala organ (c, fp) Kommundelningar(c) Demokrafiberedningensuppdrag (c) Kommunalvårdnadsersättning (m, c) Näringspolifiskafrågor (m) Kommunalbesvär(m) 1 Riksdagenl984/85.4saml.Nr 6 KU1984/85:6 2 Arbetsformer i kommunalaförsamlingar (vpk) Kommunalvårdnadsersättning (fp) Direkt valdalokala organ (m) Demokratiberedningensuppdrag (m) Redovisning avstatlig förhyrning av lokaler i (c) Avveckling avviss planering (m) I mofion 1983/84:294 av () och () hemställs att beslutar att hosregeringen anhålla om utredning och förslag om rätt för kyrklig kommun attbevilja partistöd i enlighet med vad som anförts i motionen. I motion 1983/84:381 av StenSvensson (m) hemställs att beslutar hos regeringen anhålla omtilläggsdirektiv till stat-kommunberedningen av den innebörd som angivits imotionen. I motion 1983/84:470 av AllanEkström (m) hemställs att hos regeringen begär förslag till sådanändring av kommunallagen att kommunalt organ icke skall ha rätt att sätta sigöver domstols utslag genom att fatta nytt beslut rörande samma sak. I motion 1983/84:471 av LarsErnestam (fp) hemställs att som sin mening ger regeringen fill kännavad som i motionen anförs om översyn av reglerna för jäv. I motion 1983/84:745 av GunnarThollander (s) och () hemställs att antar följande Lag om ändring i lagen om kommunalt partistöd Härigenom föreskrivs att lagen omkommunalt partistöd (SFS 1969:596) skall erhålla följande ändrade lydelse: Kommun får------ har i fullmäktige. Vad som sagts nu äger motsvarande tillämpning pålandstingskommun och landsting samt kyrkokommun och kyrkofullmäktige. Denna lag träder i kraft dagenefter deti, då lagen enligt därpå meddelade uppgift utkommit från trycket iSvensk författningssamling. I mofion 1983/84:929 av KarinAhrland (fp) och () yrkas att hos regeringen anhållerom lagförslag rörande interpellations-institutet i kommunala församlingar avovan angiven innebörd. KU1984/85:6 3 I motion 1983/84:932 av BertilFiskesjö m. fl. (c) hemställs att beslutar att hos regeringen begärautredning och förslag med syfte att i kommunallagen införa debattregler ienlighet med vad som angetts i motionen. I mofion 1983/84:934 av Hans Nyhage(m) hemställs att beslutar att bestämmelserna i kommunallagenangående bordläggning av ett ärende i kommunalfullmäktige på motsvarande sättskall gälla för bordläggning av ärenden i kommunala nämnder och styrelser. I motion 1983/84:1353 av ThorbjörnFälldin m. fl. (c) hemställs - såvitt nu är i fråga - 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande delningav kommuner, 2. att riksdagenhos regeringen begär förslag om lagstiftning som möjliggör inrättande avdirekt valda lokala organ, 4. att som sin mening uttalar vad i motionenanges rörande grunderna för den kommunala arvodessättningen tillförtroendevalda. I motion 1983/84:1387 av () hemställs 1. att hos regeringen begär förslag rörandeavveckling av statligt styrd planering, 2. att riksdagenhos regeringen begär förslag rörande bättre reglering av den kommunalakompetensen, 3. att riksdagenhos regeringen begär förslag rörande former och regler för överklagande avkommunala beslut, 4. att riksdagenhos regeringen begär förslag rörande effektivisering av den kommunalarevisionen. I motion 1983/84:1399 av MartinOlsson (c) och () hemställs att hos regeringen begärförslag till ändring i kommunallagen innebärande förbud för kommun att ingå ihandelsbolag. I motion 1983/84:1405 av SonjaRembo (m) och () hemställs att hos regeringenbegär utredning om möjligheterna att införa vårdnadsersättning. I motion 1983/84:1408 av Per-OlofStrindberg (m) hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringentill känna att en översyn av det kommunala parfistödets konstruktion skyndsamtskall komma till stånd. 1 mofion 1983/84:1412 av LarsWerner m.fl. (vpk) yrkas att hos regeringen hemställer om förslagtill ändring i kommunallagen i syfte att garantera samtliga partier insyn ikommunala nämnders arbete i enlighet med vad som i motionen anförts. I motion 1983/84:2129 av OlofJohansson (c) och () hemställs - såvitt nu är i fråga - KU 1984/85:6 4 1. att hos regeringenbegär förslag om lagstiftning som möjliggör inrättande av direkt valda lokalaorgan, 3. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts ang.uppdrag till demokratiberedning, 4. att riksdagenbegär att regeringen lämnar redovisning och förslag om den statligaförhyrningen av lokaler inom kärnområde i enlighet med vad somanförts i motionen. Den kommunala demokratin m. m. Interpellation Enligt motion 1983/84:929 av KarinAhrland (fp) och () borde kommunfullmäktige endast i två fallha rätt att vägra interpellation eller fråga. För det första om ämnet intefaller inom deras kompetensområde och för det andra om det för svaret skullekrävas en så omfattande och så kostsam utredning att denna står i uppenbartorimlig proportion till det värde som besvarandet av interpellationen kanväntas ge. I en öppen demokrati bör det vara en självklarhet attvalda politiker skall ha möjlighet att föra en offentlig debatt i alla frågorde har att bevaka, säger motionärerna. Enligt 2 kap. 24 § kommunallagen,KL, får ledamot i fullmäktige framställa interpellation till ordföranden istyrelsen, annan nämnd eller beredning. I får dockinterpellation framställas endast till borgarråd. Interpellation fårframställas i ämnen som tillhör fullmäktiges, styrelsens, annan nämnds ellerberednings handläggning. Interpellation får dock inte framställas i ärenden somrör utövning av befogenheten att för enskild bestämma om förmån, rättighet,skyldighet eller annat jämförbart förhållande. Vid behandlingen av förslagom ny kommunallag (prop. 1975/ 76:187, KU 1976/77:25 s. 19,65 f.) uttaladeutskottet allmänt att möjligheterna för ledamöterna i fullmäktige att väckamotioner och att framställa interpellationer och s. k. enkla frågor ärväsentliga ur kommunaldemokratisk synvinkel. Det är därför lämpligt, sadeutskottet, att dessa institut ges ett stöd i lagen. Det är också i linje medutskottets principiella inställning att kommunerna och landstingen själva skallbesluta om sina arbetsformer att detaljbestämmelserna rörande dessa institutinförs i arbetsordningen. KU1984/85:6 5 Utskottet gick även in på frågan omhur området för interpellationsrätten skulle avgränsas. Utskottet konstateradeatt förslaget i propositionen inte innebär någon förändring av gällande rätt.Interpellation får avse endast "ämne som tillhör fullmäktigeshandläggning". Utskottet anförde vidare följande: Med detta förstås attinterpellationsämnen skall falla såväl inom den allmänna kommunala resp.landstingskommunala kompetensen som inom ramen för de frågor som kan behandlasav fullmäktige. Härigenom utesluts bl. a. interpellationsdebatter iallmänpolifiska frågor, liksom i frågor som nämnderna enligt särskildaförfattningar har att pröva utan att vara ansvariga för sina åtgärder införfullmäktige. Vid behandlingen av förslagi proposition 1982/83:97 om att ämnesområdet för interpellationer och frågorinte längre skulle vara begränsat till ämnen som tillhör fullmäktigeshandläggning utan också med visst undantag kunna avse ämnen som tillhörstyrelsens, annan nämnds eller berednings handläggning, uttalade utskottet (KU1982/83:28) bl. a. följande: Förslaget i proposition 97 omfattarockså en viss utvidgning av interpella-fions- och frågerätten i kommunerna.Utskottet finner denna utvidgning välmotiverad och vill i sammanhangetframhålla att också andra möjligheter kan finnas att ytterligare utvecklainterpellations- och frågeinstituten. Det kan förutsättas att frågan följs avcivildepartementet vid dess kontinuerliga bevakning av kommunallagsfrågor. I motion 1983/84:932 av BertilFiskesjö m. fl. (c) erinras om att det i kommunallagen inte finns någradebattregler angivna. Motionärerna hävdar att debatterna i kommuner ochlandsting tenderar att bli längre. Det finns därför, anser de, risk för att dentid som det kommunala arbetet kräver avskräcker många från att engagera sig ikommunalpolitiken. Debattrestriktioner bör därför kunna prövas som ett led isträvandena att förbättra villkoren för det kommunalpolitiska arbetet. Mofionärerna förordar därför att debattregler som dockinte bör vara tvingande införs i kommunallagen. Föreskrifter om den ordning ivilken talare får yttra sig under överläggningen kan men behöver inte meddelasi den för fullmäktige (landsting) obligatoriska arbetsordningen. I normalarbetsordning föreskrivs följande: "Varjeledamot i kommunfullmäktige har rätt att yttra sig i alla frågor, i KU1984/85:6 6 vilka överläggning får äga rum. Ledamot och annan, som harrätt att deltaga i fullmäktiges överläggningar, får ordet i den ordning, ivilken han anmält sig och blivit uppropad, och har därutöver rätt att för kortinlägg, innefattande replik, upplysning eller rättelse i anledning av vad en talareanfört, få ordet under högst efter den talare, som harordet, då begäran om att få göra inlägget framställes. Skulle någon i sitt yttrande avlägsna sig från ämnet fårordföranden med klubbslag fästa talarens uppmärksamhet härpå. Om denne ej låtersig rätta, har ordföranden att fråntaga honom ordet. I övrigt får ingen avbrytaen talare under hans anförande." Inom ramen för dessa ordningsföreskrifter gäller att sedanöverläggningen öppnats kan varken ordföranden eller fullmäktige avbrytadebatten, så länge någon fullmäkfig ännu begär ordet. Bordläggning av ärenden i styrelser och nämnder Reglerna för bordläggning avärenden i kommunstyrelse och kommunala nämnder tas upp i motion 1983/84:934 avHans Nyhage (m). Motionären önskar att de nuvarande reglerna med krav påenkel majoritet skall ändras. Som skäl härför anger han att det finns exempelpå att majoriteten i en nämnd har avslagit minoritetens begäran ombordläggning. Ett sådant beslut bidrar enligt motionären inte till en seriösbehandling av frågorna eller till att stärka tilltron till politikerna. Enligt 2 kap. 20 § kommunallagenskall ärenden i fullmäktige bordläggas om det begärs av minst en tredjedel avde närvarande ledamöterna. För bordläggning i fråga om val eller tidigarebordlagt ärende krävs beslut av fullmäktige med enkel majoritet. Bestämmelsengäller ej för nämnd, som äger att med vanlig majoritet besluta om bordläggning. Insyn för samtliga partier i kommunala nämnders arbete I motion 1983/84:1412 av LarsWerner m. fl. (vpk) aktualiseras frågan hur små partier skall kunna blirepresenterade i kommunala nämnder och styrelser. Motionärerna skisserar olikalösningar, förenliga med kommunallagens bestämmelser, men påpekar att dessaförutsätter att de stora partierna är villiga att medverka. Motionärerna förordar därför att små partier, utanrepresentation i nämnder och styrelser, ges rätt till insyn i centrala nämnderoch styrelser KU1984/85:6 7 genom att antingen "extra suppleantplatser"eller närvarorätt enligt 3 kap. 15 § KL obligatoriskt inrättas om ett partiutan styrelse- och nämndrepresentation så önskar. I 3 kap. KL lämnas vissa bestämmelserom kommunala styrelsers och nämnders sammansättning. I 2 § föreskrivs att ledamöter och suppleanter i styrelsenväljs av fullmäktige till det antal som fullmäktige bestämmer. Antaletledamöter får inte vara färre än fem och antalet suppleanter bör vara minstlika stort som antalet ledamöter. Enligt 7 § får styrelsen kalla ledamot eller suppleant ifullmäktige, annan nämnd eller beredning, tjänsteman hos kommuner ellerlandstingskommuner eller särskild sakkunnig att närvara vid sammanträde medstyrelsen. Den som kallas till sammanträde får, om styrelsen beslutar det,deltaga i överläggningarna men ej i besluten. 113 § sägs att fullmäktige tillsätter nämnder förförvaltning och verkställighet som enligt särskilda författningar ankommer pådessa. För förvaltning och verkställighet i övrigt får fullmäktige tillsätta denämnder som behövs. Ledamöter och suppleanter i sådan nämnd väljs avfullmäktige till det antal som fullmäktige bestämmer. Enligt 15 § får fullmäktige besluta att ledamot ellersuppleant i fullmäktige, styrelsen, annan nämnd eller beredning får närvara vidstyrelsens eller annan nämnds sammanträden, även om han ej är ledamot ellersuppleant i styrelsen eller nämnden, och deltaga i överläggningarna men ej ibesluten samt få sin mening antecknad i protokollet. demokratiberedning (C1983:03) har genom tilläggsdirektiv (Dir 1984:1) fått i uppdrag att göra enöversyn av lagstiftningen om kommuner och landstingskommuner. I direktivenanförs bl. a. följande: Utgångspunkten för arbetet bör vararegeringsformens principstadganden om kommunerna. Beredningen bör analysera huren framtida lagstiftning om kommunerna och landstingskommunerna bör förhållasig till regeringsformen och däri bl. a. dess bestämmelse att endast grundernaför kommunernas organisation och verksamhetsformer behöver anges i lag. Ett övergripande mål för beredningen bör vara att stärkade förtroendevaldas ställning i kommuner och landstingskommuner.Lagstiftningen på det kommunala området bör vara så utformad att den oförmedlatkan användas av de förtroendevalda i deras arbete. Särskild uppmärksamhet bördärför ägnas åt att skapa systematik i det kommunala lagkomplexet med utgångspunkti allmänhetens och de förtroendevaldas behov av vägledning. Utredningsarbetetbör också vara inriktat på att ta till vara möjligheterna till KU1984/85:6 8 förenklingar i regelsystemet. Det är väsenthgt att en ny kommunallag utformas så attviktiga principer för verksamhet kan utläsas ur själva lagen. Den börutgöra själva grunden i regelsystemet och därför på ett mera heltäckande sättän ange ramarna för hela den kommunala verksamheten. Beredningen bör fråndessa utgångspunkter överväga den systematiska uppbyggnaden av ett framtidaregelverk. En viktig uppgift för beredningen blir alltså att överväga vilkaregler som skall stå i kommunallagen och vilka som bör ha sin plats i annanlagstiftning. Beredningen bör härvid också ta upp sådana från informativsynpunkt centrala frågor som kapitelindelning och rubriksättning. En framtida lagstiftning bör präglas av stor frihet förkommuner och landstingskommuner att själva organisera sin verksamhet.Lagstiftningen bör utformas mot bakgrund av den helhetssyn som alltmer styr denkommunala verksamheten och medför att gränserna mellan olika sektorer blirmindre skarpa. En ny kommunallag bör vara uppbyggd så att den medger smidigaförändringar i verksamheten. Vid behandlingen av förslaget ny kommunallag diskuterade utskottet (KU 1976/77:25 s.72) utföriigtbestämmelsen i 2§ om antalet ledamöter och suppleanter i styrelser och nämnder.Utskottet anförde bl. a. följande: I denna paragraf sägs attfullmäktige väljer ledamöter och suppleanter i styrelsen till det antal somfullmäktige bestämmer. Antalet ledamöter får dock inte vara lägre än fem.Beträffande antalet suppleanter finns ingen motsvarande formell lägsta gräns. Såsom redovisas i demokratiutredningens huvudbetänkande(SOU 1975:41 s. 121-123) finns det f. n. i medeltal tolv ledamöter ikommunstyrelserna, liksom i förvaltningsutskotten. I allmänhet har utsettsnästan lika många suppleanter som ordinarie ledamöter. Anledningen fill att detlikväl föreslås en bestämmelse i kommunallagen om ett så pass lågt minimiantalsom fem styrelseledamöter är att det för de speciallagsreglerade nämnderna iresp. författningar hänvisas till vad som gäller för styrelsen. För vissa avdessa nämnder har det bedömts olämpligt att föreskriva ett högre antalledamöter än fem. Utskottet får för sin del framhålla att ett ökat antalledamöter i de kommunala och landstingskommunala styrelserna, liksom i deövriga nämnderna, ger en möjlighet att engagera fler medborgare i arbetet.Större nämnder ger även bättre möjligheter för småpartier att blirepresenterade. Utskottet kan därför av principiella kommunaldemokratiska skälinstämma i demokratiutredningens rekommendation att en ökning av antaletledamöter bör göras i de nämnder som f. n. har ett litet antal ledamöter.Eftersom det likväl i vissa undantagsfall även kan finnas behov avatt ha ett så pass lågt antal nämndledamöter som fem, anser utskottet attpropositionens förslag i denna del kan tillstyrkas. behandlade utskottetförslag om försöksverksamhet med ökad självstyrelse (prop.1983/84:152, KU 1983/84:32) där det bl. a. föreslogs en friare kommunalnämndorganisation. I motioner från och uttaladesfarhågor för att detta förslag skulle kunna KU1984/85:6 9 medföra en långt gående sammanslagning av nämnder, medrisk för ökad maktkoncentration till ett fåtal förtroendevalda och minskadmöjlighet för olika minoritetsgrupper att delta i den kommunalabeslutsprocessen. Med anledning härav uttalade utskottet följande. Enligt utskottets uppfattning börförsöksverksamheten omfatta möjligheter till en friare nämndorganisation ienlighet med det framlagda lagförslaget. En vikfig fråga vid utvärderingenblir, som också framhålls i propositionen, att undersöka hur medborgarnasdeltagande i den kommunala beslutsprocessen påverkas av den ändradestyrningen. I sammanhanget vill utskottet framhålla att förslaget till ökadanvändning av institutionsstyrelser bör medföra vidgat medborgardeltagande iförsökskommunerna. företrädare reserverade sig. erinrar i sinpartimotion 1983/84:1353 om den krifik som partiet riktade motregeringens förslag om rätt till ersättning för förlorad arbetsförtjänst. Partiet hävdade att reformen skulle leda till oacceptablaorättvisor och att den enda rimliga principen är att alla förtroendevaldaerhåller arvode enligt enhetliga regler. I den här aktuella motionen upprepas ett förslag somcenterpartiet förde fram vid behandlingen av proposition 1982/83:97, nämligenatt det borde vara möjligt att ge arvodesersättning för del av eller helaarbetstiden om en anställd måste vara ledig ett helt arbetsskift för att kunnanärvara vid ett kort sammanträde. Bestämmelser om ersättning fillförtroendevalda finns i 2 kap. 29 § och 3 kap. 16 § KL. Enligt dessa paragraferfår fullmäktige besluta att det till ledamot och suppleant i fullmäktige ellerberedning och till ledamot och suppleant i styrelsen eller annan nämnd skall iskälig omfattning utgå ersättning för resekostnader och andra utgifter somföranleds av uppdraget, förlorad förtjänst samt arvode, pension och andraekonomiska förmåner. Om fullmäktige beslutar att arvode skall utgå skallarvodet bestämmas till lika belopp för lika uppdrag. KU1984/85:6 10 behandlade utskottetregeringens förslag (prop. 1982/83:97, KU 1982/83:28) om att kommuner ochlandsting skulle få möjlighet att besluta om ersättning till förtroendevaldaför förlorad arbetsförtjänst vid fullgörande av kommunala ochlandstingskommunala uppdrag. I sitt av godkända betänkande KU1982/83:28 uttalade utskottet därvid bl. a. följande: Utskottet har tidigare i olikasammanhang understrukit vikten av att bereda alla grupper i samhället tillfälleatt på så lika villkor som möjligt fullgöra kommunala förtroendeuppdrag.Förslaget om rätt till ersättning för förlorad arbetsförtjänst kan vara ettviktigt led i att uppnå detta mål. Det har nämligen visat sig att de nuvarandeformerna för ersättning särskilt missgynnar anställda inom den privatasektorn, t. ex. arbetare och tjänstemän inom industrin. Speciella svårigheteratt åta sig kommunala uppdrag har av detta skäl förelegat för t. ex.skiftarbetare. Rätt till ersättning för förlorad arbetsförtjänst är ägnad attöka intresset hos bl. a. sådana kategorier för kommunala uppdrag. Detta ärenligt utskottets mening ett vägande skäl för att godta propositionens förslag.Men självfallet måste också andra reformmöjligheter prövas, syftande till attgöra de kommunala församlingarna mera representativa för medborgarna och därmedstärka den kommunala demokratin. Utskottet ansluter sig till vad som uttalas ipropositionen att frågorna om storleken av arvoden och andra ersättningar börprövas av kommunerna själva. företrädare iutskottet vände sig i en reservation mot förslaget om ersättning för förloradarbetsförtjänst som de ansåg skulle öka orättvisorna, särskilt som kommunernasamtidigt förutsätts minska arvodena. Vissa grupper skulle därmed erhålla storaförbättringar medan försämringar skulle inträda för andra, t. ex.deltidsanställda, pensionärer, hemarbe-tande, lantbrukare och studenter.Propositionens syfte att komma till rätta med snedrekryteringsproblemen skullesåledes förfelas. I flera av de exemplifierade grupperna dominerar kvinnorna.Också utvecklingen mot en starkare kvinnorepresentation skulle alltsåmotverkas. Reservanterna menade att ersättningsproblemen måste lösasgenom att arvodesfrågan omprövas. Arvodena bör självfallet utgå efter enenhetlig princip men det måste åligga kommunerna att tillse att arvodesnivån ärsådan att flertalet inkomsttagare kan åta sig kommunala uppdrag utan attförlora ekonomiskt. I direktiven (Dir 1983:44) till1983 års demokratiberedning påpekas att en rad åtgärdervidtagits för att förbättra de förtroendevaldas arbetsförutsättningar ikommuner och landsting. KU1984/85:6 11 följa utvecklingen av de åtgärder som vidtagits och vidbehov lämna förslag till ytterligare åtgärder. Direkt valda lokala organ I motion 1983/84:1353 av ThorbjörnFälldin m.fl. (c) anförs att den kommunaldemokratiska kommittén bl. a. hade iuppgift att utarbeta förslag till direktval av kommundelsorgan. Denna fråga ingår, sägs det, inte i demokratiberedningensuppdrag. Motionärerna anser därför att regeringen bör ge demokratiberedningentilläggsdirektiv som inrymmer denna viktiga uppgift. I huvudsaksamma synpunkter förs fram i motion 1983/84:2129 (c). Kommunaldemokratiska kommitténpresenterade i betänkandet (Ds Kn 1981:8) Direktvalda lokala organ ettdiskussionsunderlag i direktvalsfrågan för att få vägledning inför sittfortsatta arbete. Betänkandet har remissbehandlats. Förslag som rör direktval av lokalaorgan har avvisats av utskottet (KU 1982/83:21, KU1983/84:32). Reservationer i denna fråga fogades till betänkandena fråncentern och och från moderata samlingspartiet,och . påpekar i motion1983/84:1353 att partiet varit berett att tillmötesgå lokala önskemål omdelning av kommun i de fall då en delning skulle medföra en förstärkning av denkommunala demokratin. Motionärerna beklagar att den socialdemokratiskaregeringen synes vilja tillämpa en annan praxis i fråga om kommundelningar. Demenar att om denna metod för att stärka den kommunala demokratin i det närmasteuteslutes skulle detta innebära en oacceptabel nedvärdering av den lokalaopinionen. KU1984/85:6 12 Förslag som överensstämmer med detnu föreliggande har behandlats av utskottet tidigare. I sitt av riksdagengodkända betänkande KU 1982/83:21 uttalade utskottet att kommunaldemokratiskaskäl någon enstaka gång kan motivera att en kommun delas. Utskottet delade dockcivilministerns uppfattning att problemen med den kommunala demokratin i förstahand bör lösas på annat sätt än genom ytterligare kommundelningar. Utskottetmenade att inrättande av lokala organ är ett bättre sätt att fördjupa denkommunala demokratin än kommundelningar. och ledamöter reserverade sigtill förmån för motionsyrkandet. avstyrkte utskottet (KU 1983/84:32) förslag omatt regeringen skall ha en positiv inställning till delning av kommuner.Företrädare för moderata samlingspartiet, och folkpartietreserverade sig till förmån för motionsförslaget.