bet · G801UU12 · 1984-12-31 00:00:00 — a. att även ett projektinriktat bistånd rimligtvis både måstebli långsiktigt och i praktiken medföra en viss bindning till mottagariandel.Utskottet framhöll också att landprogrammeringsmetoden både rymdeprojektbistånd av olika slag och gav möjlighet för givarlandel att ställa kravpå mottagaren. På utskottets förslag har regeringen låtitSIDA belysa landprogrammeringens för- och nackdelar. Utredningens slutsats äratt ett landorienteral planeringssyslerh erbjuder fördelar framför alternativasyslem. Regeringen delar denna slutsats. I utredningen och i regeringensproposition anges ett par möjligheter till förändringar av systerriet somskulle kunna vidtas utan att landprogrammeringens grundläggande karaktärändrades. Ett förslag är att beräkna landramarna mer strikt efter medelsbehovoch att hänsyn tas till förekomsten av större reservationer. En annan möjlighetär att avstå från att göra uttalanden om belopp eller planeringsramar för tidenefter det tvååriga samarbetsavialet. I propositionen konstateras att denförstnämnda möjligheten står till buds redan inom ramen för gällande system.Den andra möjligheten anser regeringen bör kunna utnyttjas efter prövning ivarje enskilt fall. Riksdagensbemyndigande till regeringen att göra fleråriga biståndsutfästelser tillprogramländer för svenskt bistånd och internationella organisationer avser enbeloppsram som är högst så stor som landramen/medelsramen detförsta året. Inom ramen för dessa belopp får fleråriga insatsavtal tecknas.Gentemot programländerna har detta bemyndigande i praktiken oftast utnyttjatsså att ett samarbetsavtal slutils med en total beloppsram som är tvågånger landramen. I ett särskilt protokollsuttalande i anslutning tillsamarbetsavtalet har därutöver en beloppsram för de: tredje samarbelsåretkunnat angivas. I de fall regeringen avstår från att göra något uttalande omdet tredje årets beloppsram blir, som framhålls i propositionen, regering ochriksdag mindre bundna gentemot mottagarlandet. Utskottet har inget attinvända mot att regeringen vid behov begagnar UU1984/85:12 29 sig av något av de i propositionen nämndatillvägagångssätten. Utskottet konstaterar att detta inte behöver påverkariksdagens bemyndigande till regeringen att ingå fieråriga insatsavtal tillbelopp som sammanlagt är högst landramen. När långvariga insatsavtalplaneras eller när de sammantaget beräknas uppta en stor del av landramen börriksdagen emellertid beredas tillfälle alt la ställning till dem. Utfästelser iett insats-avtal bör ges under förbehåll av att ställer medel tillförfogande. Utskollet vill i sammanhanget erinra om all regeringen iproposition 1977/78:135 om riktlinjer för internationellt utvecklingssamarbeteföreslog all insatsavtal så ofta som möjligt bör sammanfalla med den treårigaplaneringsperioden, medan längre avtal bör användas med försiktighet. Utskottei anser all tyngdpunkten även i fortsättningenskall ligga vid det landinriktade, av SIDA administrerade biståndet. Oavsettvilken juridisk och finansiell konstruktion som väljs för biståndsavtal är detenligt utskottets mening nödvändigt att utvecklingssamarbete bygger pålångsiktighet. Med hänvisning till vad som ovan anförts avstyrker utskotteiyrkande 1 i motion 593 (fp) och yrkande 1 i motion 1261 (m), båda i vad avserlandprogrammering, saml yrkande 8 i motion 1678 (c). I motion 1261 (m) anförs atteffektiviteten i utvecklingssamarbetet kan höjas genom att i störreutsträckning engagera svenska förelag och organisationer, genom ett mindre påländer och mer på projekt inriktat bistånd och genom att företrädesvissamarbeta med länder som eftersträvar demokratiska och marknadsekonomiskalösningar.. När utskottei tidigare behandlat motsvarande synpunkterhar utskottet bl. a. framhållit all det inte finns något enkelt samband mellanbiståndets effektivitet och politiskt system i mottagarlandet. Utskottet har fortfarande denna uppfattning. Biståndelseffektivitet är sist och slutligen en fråga om hur de biståndspolifiska målenuppfylls och i vilken grad biståndet gynnar de grupper det är avsett all nå.Förutsättningar för ett framgångsrikt utvecklingsbistånd finns i länder medolika samhällssystem. Det är väsentligt att det sker ett folkligtdeltagande i utvecklingsprocessen. Ett bistånd som kan medverka lill att byggaupp demokratiska institutioner och frivilliga rörelser i mottagarländerna harnått ett av sina syften. Det nuvarande svenska utvecklingsbiståndet ger utrymme fören sådan inriktning av biståndet. Utskottet kan inte dela motionärernas meningall samarbete med marknadsekonomier och en ökad inriktning på projektbiståndär en förutsättning för höjd effektivitet i utvecklingssamarbetet. Medhänvisning till det anförda avstyrks ifrågavarande del av yrkande 1 i motion1261. UU 1984/85:12 30 I linje med vad utskollet uttalattidigare år bör ett nära samarbete med svenskt näringsliv och svenskaorganisationer vara ett naturligt inslag i det svenska biståndet. bedömning har SIDA nära och omfattande kontakter med svenskaföretag och har när så erfordras möjlighet alt erbjuda svenskt kunnande ochsvenska produkter i biståndet. SIDA har sammanlaget mer omfattandeindustrisamarbete med än dé bislåndsmyndigheter som är specielltinriktade på näringslivssamarbete. Utskollet vill emellertid åter erinra om attutgångspunkten för utvecklingssamarbete måste vara egnabehov. Biståndets former och innehåll bör inte i förväg anpassas efterutsikterna till beställningar hos svenska företag. Utskottet får med det anförda anse yrkande I i motion 593(fp) och yrkande 1 i motion 1261 (m) besvarade i vad avser samverkan mednäringslivet. Höga anspråk måste ställas påbiståndets effektivitet. Detta har upprepade gånger understrukits av riksdagoch regering. SIDA är i hög grad medvetet om de krav på en konkret ochsystematisk utvärdering som måste ställas på bislåndsmyndigheten. Under senareär har myndighetens rutiner för och presentation av resullalvärderingenytterligare förbättrats. Grunden för all utvärderingsverksamhet bör varaeffektivitet och konslnads-medvetande när en insats planeras och genomförs. En grundläggande svårighet i all utvärdering avbiståndsverksamhet är all en teknisk bedömning av enskilda projekt intenödvändigtvis säger något om vilket värde insatsen slutligen har för denmålgrupp den är avsedd för. En väl genomförd utvärdering av ett projekt ellerprogram bör uppenbarligen äga rum på flera nivåer och även omfatta en bedömningav de resultat som uppnåtts efter del projektet slutförts för svensktvidkommande och överlämnats till mottagarlandet. Detta senare led avutvärderingen är svårt att genomföra, och det finns enligt utskottets meninganledning att inte ställa överdrivna krav på säkerhet i bedömningen. För detfortsatta utvecklingssamarbetet är det emellertid väsentligt att samladeerfarenheter av detta slag så långt det är möjligt systematiseras ochbearbetas. Med det anförda får ifrågavarande del av yrkande 4 i motion 1261 (m)anses besvarad. Inom finns numera tvåutvärderartjänster, en för multilateralt och en för bilateralt bistånd. De tvåbefattningshavarna har inlett sitt arbete. Utskottet finner inteanledning att efler den korta tid de två befattningshavarna varit i verksamhetföreslå någon förändring av arbete medutvärderingsfrågor. Yrkande 4 i motion 1261 (m) avstyrks i ifrågavarandeavseende. UU1984/85:12 31 I propositionen beskrivs hur detinternationella samarbetet om de stora krisfrågorna i världen stagnerar i ensituation då del mer än någonsin behövs samarbete och samordning. Räknat iandel av BNI har det totala biståndsflödet från i-länder lill sjunkitunder senare år. I detta läge är del särskilt nödvändigt att resurserna användseffektivt. Det behövs en bättre beredskap för samordnadeinternationella katastrofinsatser. Det behövs också en ökad samordning mellanolika biståndsgivare, såväl multilaterala som bilaterala. I propositionennämns fall, då ett litet krisdrabbat u-land fått motta flera hundrabesöksdelegationer för biståndsöverläggningar. En motsvarandesituation har kunnat iakttas i andra som drabbats av en plötslig kris. har sedan lång lid hävdat uppfattningen att UNDPborde vara FN-systemets centrala finansieringskälla för bistånd och också svaraför samordningen av det multilaterala biståndet i varje enskilt mottagarland.Det är positivt att FN:s generalsekreterare givit UNDP:s chef i uppdrag attvara koordinatör för de särskilda katastrofinsatserna för . Även det bilaterala biståndet brister i samordning. Tillstor del är detta en följd av att mottagarländerna själva inte har enadministration som är stark nog alt styra och samordna biståndet. I motion 1689 förespråkas en fastare samordning mellan desvenska myndigheter och organ som är engagerade i biståndsverksamheten. Detföreslås vidare att all biståndsverksamhet bör vara inordnad i ett långsiktigtutvecklingsprogram. Del är utskottets uppfattning att huvudansvaret för ettlands utvecklingsplanering och därmed samordningen av biståndsinsatserna,trots svårigheterna, i första hand måste åvila det mottagande landels egenregering. För att hjälpa länderna att klara en sådan samordning har ochandra givare erbjudit förvaltningsbistånd till många av mottagarländerna. Försvenskt vidkommande är också landprogrammen ett sätt att underlätta planeringenför mottagarländernas myndigheter. Med det anförda får utskottet anse yrkandena 2 och 3 imotion 1689 besvarade. I samma motions yrkande 1 föreslås att beslutarinrätta en professur i biståndsforskning. Utskottet har i denna fråga inhämtat yttrande frånutbildningsutskottet (UbU 1984/85:3 y), vilket bifogas detta betänkande. Efler att ha lämnat en sammanfattande beskrivning av denpå biståndsfrågor inriktade forskning som bedrivs i konstaterarutbildningsutskottet att något förslag om inrättande av en professur ienlighet med motionärens förslag inte förts fram av anslagssökande myndigheter.Utbildningsutskottet föreslår av detta skäl att yrkande 1 i motion 1689avstyrks. UU1984/85:12 32 ansluter sig tillutbildningsutskottets förslag och avstyrker det ifrågavarande yrkandet imotionen. I motionen föresläs också att regeringen skall utredamöjligheterna lill klarare gränsdragning mellan lån och kontantstöd lillu-länderna. totala skuldbörda har vuxit oroväckande undersenare år. Räntebetalningarna till i-länderna är nu större än biståndsflödettill . Det är mot denna bakgrund naturligtvis angeläget attbiståndet i så stor utsträckning som möjligt utgår i form av gåva. Särskiltgäller det de fattigare . Det finns emellertid en grupp somhar sådan ekonomisk position att de bör kunna klara lån som ges på mjukavillkor och innehåller ett biståndselemenl. Om denna grupp länder även för sinautvecklingsprojekt blev helt hänvisade till den kommersiella kapitalmarknadenskulle deras läge försämras och deras skuldbörda eventuellt öka ytterligare.Utskottet anser att olika former av lån på fördelaktiga villkor har en funktionatt fylla som en kapitallillgång mellan rent gåvobistånd och marknadsmässigakrediter och avstyrker därför yrkande 4 i motion 1689. kan utskottetdela synpunkten att lånad köpkraft som inte motsvaras av ekonomisk bärkraftinnebär en stor risk för , vilket de gångna årens utveckling visat. I motion 1678 (c) yrkande 3föreslås att en parlamentarisk utredning tillsätts för översyn av det svenskabiståndet i enlighet med de riktlinjer som anges i motionen. Dessa riktlinjerhar återgivils i föregående avsnitt. Även i motion 1261 (m) reses krav på enbiståndspolitisk utredning med samma uppdrag. När utskottei behandlade motsvarande yrkandenavslogs dessa bl. a. med motiveringen att en fortlöpande anpassning av utvecklingssamarbetettill nya behov kunde ske inom ramen för de mål och principer som fastställts.Undei" det gångna året har en översyn av utvecklingssamarbetet pågätt påtre områden, nämligen SAREC:s verksamhet, biståndet genom enskildaorganisationer och metoder för landprogrammering. Utskottet utesluter självfallet inte att det även framgentkan finnas behov av successiva förändringar av vår biståndspolitik men anserinte att det är erforderligt med en omfattande parlamentarisk utredning för attmöta sådana behov. Med hänvisning härtill avstyrks yrkande 3 i motion 1678. 1. beträffande debiståndspolitiska målen res. 2 (vpk) att avslårmotion 1984/85:2419 yrkande 1, 2. beträffandeandelen av SIDA administrerat bistånd res. 3 (vpk) att avslår motion 1984/85:2419yrkande 4, UU1984/85:12 33 3. beträffande demokrati oehmänskliga rättigheter res. 4 (m, fp) att förklarar motion 1984/85:593 yrkande I och motion1984/85:1261 yrkande I såvitt nu är i fråga besvarade med vad utskottet anfört, 4. beträffande avbrytande avbistånd res. 4 (m, fp) au avslår mofion 1984/85:343, motion 1984/85:494 och motion1984/85:1261 yrkande 1 såvitt nu är i fråga, 5. beträffandekatastrofförebyggande bistånd m. m. res. 5 (m, c, fp) all avslår motion 1984/85:1678yrkande 13 motion 1984/85:2415 och mofion 1984/85:2421, 6. beträffandestöd åt hotade naturmiljöer attriksdagen förklarar motion 1984/85:845 besvarad med vad utskottei anfört, 7. beträffandeåtgärder mot kemi- och läkemedelsföretag res. 6 (vpk) att avslår motion 1984/85:980yrkandena 3 och 4, 8. beträffandesamarbete med på arbetarskyddsområdet att förklarar motion 1984/85:980 yrkande 5besvarat med vad utskottet anfört, 9. beträffandebistånd för kvinnor attriksdagen förklarar motion 1984/85:! 684 besvarad med vad ulskotiet anfört, 10. beträffandehandikappfrågor i biståndet allriksdagen förklarar motion 1984/85:1260 besvarad med vad utskottet anfört, 11. beträffandelandprogrammering och landramsulfäslelser res.7 (m, c, fp) att avslår motion 1984/85:593 yrkande 1 såvitt nu är i fråga,motion 1984/85:1261 yrkande 1 såvitt nu är i fråga samt motion 1984/85:1678yrkande 8, 12. beträffandeeffektivitet i biståndet res. 8 (m) all avslår motion 1984/85:1261 yrkande I såvitt nu 13. beträffande samverkanmed näringslivet res. 9 (m, fp) alt förklarar motion 1984/85:593 yrkande I såvitt nu är i frågaoch motion 1984/85:1261 yrkande 1 såvitt nu är i fråga besvarade med vadutskottet anfört, allriksdagen förklarar motion 1984/85:1261 yrkande 4 såvitt nu är i fråga besvaratmed vad utskottet anfört, 15. beträffande befattningsom biståndsinspektör res. 10 (m) alt avslår motion 1984/85:1261 yrkande 4 såvitt nu 16. beträffandesamordning av biståndet attriksdagen förklarar motion 1984/85:1689 yrkande 3 besvarat med vad utskottetanfört, 3 1984/85. UU1984/85:12 34 17. beträffande professur i biståndsforskning altriksdagen avslår motion 1984/85:1689 yrkande 1, 18. beträffandegränsdragning mellan lån och gåva altriksdagen avslår motion 1984/85:1689 yrkande 4, 19. beträffandebisiåndsutredning res. 11 (m, c, fp) att riksdagenavslår motion 1984/85:1678 yrkande 3 och motion 1984/85:1261 yrkande 1 såvittnu är i fråga, 20. beträffandeallmänna riktlinjer attriksdagen godkänner vad som i budgetpropositionen i övrigt förordas underrubriken i bistånd. propositionen (s. 53 62) Regeringen beslutade i mars 1983att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av detbilaterala utvecklingssamarbetets organisation (dir. 1983:31). Utredningenframlade sitt betänkande . Betänkandet (Ds UD 1984:1).Effektivare biståndsadministration har remissbehandlats. En sammanställning avremissyttrandena finns tillgänglig på . En rad samverkande omständigheter har bidragit till attbiståndsverksamhetens effektivitet ifrågasatts alltmer . Ensådan omständighet är de senaste årens ekonomiska kris i , somallvarligt har försämrat betingelserna för utvecklingssamarbetet. En annanomständighet är att det ställts orealistiska krav och förväntningar påbiståndsverksamheten och dess resultat. Resultaten har ofta bedömts utifrånmål som inte hade ställts upp när verksamheten inleddes och med måttstockar sominte är tillämpliga i u-landsmiljön. Inte minst har det tidsperspektiv somanlagts varit verklighetsfrämmande. Ytterligare en omständighet är attmottagarländernas kapacitet att förvalta biståndet missbedömts. De har intealltid förmått bära det huvudansvar för verksamheten som vilar på dem. Det börockså hållas i minnet att biståndsmyndigheterna har mindre möjligheter än andradelar av förvaltningen alt påverka rambetingelserna för verksamheten och därmedalt rätta till missgrepp och felbedömningar. Verksamheten styrs avhändelseutvecklingen i andra länder och av andra länders och internationellaorganisationers beslut och åtgärder. Verksamhetens ämnesmässiga bredd ochgeografiska spridning skapar dessutom en större sårbarhet än den somkännetecknar andra delar av statsförvaltningen. Utredningen, som understryker all samordningen av densvenska u-landspolitiken i allt väsentligt är en fråga för ,anser att UU1984/85:12 35 regeringen klarare bör precisera de riktlinjer efter vilkabiståndsmyndigheterna bör arbeta. Regeringen instämmer i utredningensuppfattning. De anvisningar som lämnats SIDA har inte allfid gett tillräckligvägledning i fråga om de mål och den ambitionsnivå som bör gälla för SIDA. Deanvisningar, som lämnats i ett tidigare avsnitt om biståndets mål och medel,syftar till en mer precis formulering av verksamhetens mål och en preciseringav ambitionsnivån. De bör ge SIDA en klarare uppfattning om de krav som ställtspå verket. De leder också till en klarare ansvarsfördelning mellan verk ochdepartement. Härigenom skapas förutsättningar för en effektivare resursanvändning. Utredningen vill inte förorda någon sammanslagning avbiständsmyn-dighelerna. Regeringen delar också den uppfattningen. Somunderströks i budgetpropositionen för innevarande budgetår har myndigheternaskilda mål och arbetsuppgifter. Effektiviteten befordras bäst av att var och enav dem renodlar sina uppgifter. En sammanslagning av dem kan inte förväntas geökad effektivitet. Det är inte bara tillämpningen av ansvarsfördelningenmellan verk och departement som i enskilda ärenden kännetecknats av en vissoklarhet. Inom de beskickningar som har biståndskontor råder viss oklarhet omhur den rådande ansvarsfördelningen mellan beskickningschef och biståndskontorschefskall tolkas och tillämpas. De riktlinjer som gäller för verksamheten gårtillbaka beslut om s. k. förstärkt integration av biståndskontoreni beskickningarna. En sådan förstärkt integration infördes med hänvisning tillbehovet av att gentemot värdlandet markera den svenska representationensenhetliga karaktär och för att åstadkomma ett rationellt utnyttjande avpersonalen. Regeringen anför följande: Effektiviteten ibiståndsverksamheten och biståndskontorschefens beslutförhet förutsätter enlångtgående grad av självständighet för denne. Också biståndskontorschefensansvar inför SI-DA:s verkschef motiverar en självständig ställning. Å andrasidan innebär kravet på ett enhetligt uppträdande från svensk sida gentemotvärdlandet och vikten av att samlade intressen tas väl till vara attbeskickningschefens övergripande ansvar inte får förvandlas till en formaliteti vad avser biståndsverksamheten. I likhet med utredningarna finner regeringenatt de gällande riktlinjerna bör preciseras, särskilt med hänsyn till behovetav att de bägge chefernas ansvarsområden preciseras. Utgångspunkten bör därvidvara att såväl som SIDA;s instruktioner i biståndsärendenriktas till utlandsmyndigheten. Enligt arbetsordningen för denna skallärenden, som rör sådant bistånd till verk-samhetslandel som förvaltas av SIDA,delegeras till biståndskontorschefen. Normalt bör även andra biståndsärendenhandläggas inom biständs-kontoret. Biståndskontorschefen skall ha skyldighetatt hålla beskickningschefen underrättad om viktigare biståndsärenden. Skullebiständs-kontorschefen och beskickningschefen vara oense om hur ett sådantåren- UU1984/85:12 36 de skall avgöras, äger beskickningschefen besluta i detta.Om biståndskontorschefen så önskar och ärendet inte är brådskande bör dethänskjutas lill och för avgörande. En väsentlig aspekt på biståndspolitikens samordning ochledning är en fortlöpande granskning av verksamhetens resultat.Utrikesdepartementets utvärderingsfunklion har förstärkts. Syftet är bl. a. altfå till stånd en samordnad och systematisk utvärdering över hela detbiståndspoliliska fältet. En sådan ligger i linje med de rekommendationer om enförstärkning av utvärderingsverksamheten som utredningen lämnat. Utredningen förordar att det inrättas en arbetsgruppmellan och med ansvar för gemensamma utbildnings-och personalfrågor. Ett sådant samordningsorgan har informellt varit i funktionsedan flera år tillbaka, och resultaten bedöms som goda. Utredningens förslagmotiverar att verksamheten ges en något fastare struktur men iövrigt fortgår på samma sätt som . Utredningen förespråkar att utbildningen avutrikesdepartementets personal i biståndsfrågor intensifieras. Vidare sägs attSIDA:s bislåndskon-torspersonal bör ges en viss utbildning omutrikesdepartementet. Regeringen finner förslaget värdefullt. På ömse hållgörs avsevärda ansträngningar för att åstadkomma bättreutbildningsinsatser. En gemensam arbetsgrupp har tillsalls. Självfallet kan ensamordning på detta område få betydelse för arbetet på att effektiviserabiståndsverksamheten. Utredningen har vidare föreslagit en vidgadväxelijänslgöring mellan departementet och SIDA. Sådan tjänstgöring har redanägt rum i ett antal fall. Avsikten är att fortsätta pådenna väg. Det nämnda samordningsorganet bör pröva förutsättningarna ochformerna för vidgad växelijänslgöring. SIDA:s liksom de andra bislåndsmyndighelernas kapacitet kan inte bedömas isolerat från biståndspolitikens inriktning i stort.Verkan av de administrativa och organisatoriska åtgärder, som föreslagits föralt komma till rätta med SIDA:s kapacitetsbrist, är avhängig av denna inriktning.Biståndspolitiken måste i högre grad än utformas med hänsynstagandetill SIDA:s och de andra biståndsorganens administrativa kapacitet. Såvälfjolårels som årets budget har också en sådan inriktning. Exempel på det är attSIDA:s andel av biståndet minskar något, att de enskilda organisationernasandel ökar, att kreditbiståndet ges betydande utrymme och att importstödetriktas in mot bulkvaror och andra enklare produkter. Hit kan också räknas deriktlinjer för precisering av målen och ambitionerna för verksamheten somlämnades i ett tidigare avsnitt. SIDA:s arbetssätt är en annan omständighet som ärbestämmande för verkets kapacitet all fullgöra sina uppgifter. SIDA har sedanlänge och med betydande framgång förenklat och rationaliserat sillarbetssätt. Verket bör fortsätta på den inslagna vägen. Enfortsatt ämnesmässig koncentration kan spara åtskillig kapacitet. UU1984/85:12 37 Möjligen är del svårt att reducera antalet sektorer förprojeklbiständet i de enskilda länderna. Såsom RRV framhåller i sin rapport omimportstödet går det däremot att minska det antal sektorer till vilkaimportstöd lämnas. Vidare bör antalet insatser kunna skäras ned. En näraliggande åtgärd är att styra valet avsamarbetssektorer och insatser mot områden inom vilka besitter expertisoch andra resurser. Det ger i längden ett utvecklingssamarbete som är mindrekrävande för SIDA. Det leder till att svenska resurser i ökad grad kan tas tillvara i samarbetet. Det är kännetecknande för SIDA:s arbetssätt att verketlitar till en omfattande utkontraktering av de uppgifter för vilka verketsaknar kapacitet eller kompelens. Utredningen, som kartlagt utkonlrakleringen,räknar med att denna kommer att fortsätta alt växa. Regeringen har förståelseför att så sker. Det synes vara ofrånkomligt om biståndets kvalitet skall kunnaupprätthållas på de områden där SIDA saknar erforderlig kompetens. Det finnsemellertid gränser för hur långt utkonlrakleringen kan drivas. Framför alltsätts en sådan gräns av det ansvar som SIDA har för att de biståndspoliliskamålen uppfylls. Uppgifter som innefattar myndighetsutövning får inteutkontrakteras. Men också en mängd uppgifter som faller utanför det området vilket för övrigt är mycket litet om man ser till SIDA:s hela verksamhet böri princip förbehållas SIDA:s tjänstemän.