bet · G801JuU22 · 1984-12-31 00:00:00 — vid tingsrätt av jämställdhelsom-Sådantalan får väckas endast efter budsmannen, anmälan avjämställdhelsombuds-mannen. Denna lag träder i kraft den 1 juli1985, I fråga om vite som har förelagts före ikraftträdandet gäller dock äldrebestämmelser fortfarande. Lag om ändring i lagen (1980:424) om åtgärder mot Härigenom föreskrivs att 10 kap. 8§ lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg skall ha nedanangivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 10 Kap. 8§ Mål om ansvar för brott som Mål om ansvar för brott som avses idenna lag eller om utdö- avses i denna lag eller om ersäit-mande av vite ellerom ersättning ning för åtgärder som verkställts för åtgärder som verkställtsenligt enligt 7 kap. 9 § handläggs av tings-7 kap, 9 § handläggs av tingsrätträtt som är behörig domstol enligt som är behörig domstol enligt rätte-rättegångsbalken eller enligt 336-gångsbalken eller enligt 336-338 §§ 338 §Ssjölagen (1891: 35 s, 1), sjölagen (1891:35 s. 1). Denna lag träder i kraft den 1 juli1985. I fråga om vite som har förelagts före ikraftträdandet gäller dock äldrebestämmelser fortfarande. Lagen omtryckt 1980:412, Lagen omtryckt 1983:463, JuU1984/85:22 14 Lag om ändring i närradiolagen (1982:459) Härigenom föreskrivs att 14 §närradiolagen (1982:459) skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 14 §' Sammanslutningen skall på uppmaningav närradiomyndigheten tillställa myndigheten sådan inspelning som avses i 8 §lagen (1982:460) om ansvarighet för närradio. Om sammanslutningen inte rättar Om sammanslutningen inte rättar sigefter en sådan uppmaning, kan sig efter en sådan uppmaning, kanmyndigheten förelägga vite. Talan myndigheten förelägga vite. om utdömande av vitet förs vid tingsrätt av allmän åklagare efter anmälan avnärradiomyndigheten. Denna lag träder i kraft den I juli1985. I fråga om vite som har förelagts före ikraftträdandet gäller dock äldrebestämmelser fortfarande. Lag om ändring i konkurrenslagen (1982:729) Härigenom föreskrivs alt 38 §konkurrenslagen (1982:729) skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 38 § Talan om utdömande av vite som Talan omutdömande av vite som förelagtsmed stöd av denna lag förs förelagts med stöd av denna lagförs vidtingsrätt av allmän åklagare. vid tingsrätt av näringsfrihetsom- Sådantalan får väckas endast efter budsmannen.I fråga om vite som anmälaneller medgivande av nä- har/Öre/f/g/på ringsfrihetsombudsmanneneller, i talan av annan får talan om uldö- frågaom vite som marknadsdom- mandeföras även av denne. stolen har ålagt på talan av annan, av denne. Denna lag träder i kraft den 1 juli1985. I fråga om vite som har förelagts före ikraftträdandet gäller dock äldrebestämmelser fortfarande. Senaste lydelse 1982:1247. JuU1984/85:22 15 Lag om ändring i lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellan Härigenom föreskrivs att 5 § lagen(1984:292) om avtalsvillkor mellan näringsidkare skall ha nedan angivnalydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5§ Förbud skall förenas med vite,om det inte av särskilda skäl är obehövligt. Talan om utdömande av vite förs Talan om utdömande av vite förs vidallmän domstol av åklagare. vid allmän domstol av den som an- Denna lag träder i kraft den . Lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete medDanmark, , och angående verkställighet avstraff m. m. Härigenom föreskrivs att 4 § lagen(1963; 193) om samarbete med , , och angåendeverkställighet av straff m.m. skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4§ Vad i denna lag sägs om böter Vad somi denna lag sägs om skall ockgälla vite, som förelagts böter skall även gälla utdömda vipan eller annantill fullgörande av ten, som skyldighet i rättegång. har förelagts part eller annan till fullgörande av enskyldighet i en rättegång, 2. här ilandet har förelagts av konsumentombudsmannen, näring.sfrihetsomhuds manneneller , 3. iFintand har dömts ui av eller, efter överklagande av ettavgörande av denna domstol, av högsta domstolen. Denna lag träder i kraft iförhållande till från den dag då lagen enligt uppgift påden utkommit från trycket i saml i förhållande tillDanmark, och den dag regeringen bestämmer. I fråga om vite somhar förelagts före ikraftträdandet gäller dock äldre bestämmelser. JuU1984/85:22 16 Lag om ändring i lagen (1974:13) om vissaanställningsfrämjande Härigenom föreskrivs att 23 § lagen(1974: 13) om vissa anställnings-främjande åtgärder skall ha nedan angivnalydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Talan om utdömande av vite en- Talan om utdömande av vite en ligt dennalag föres vid allmän dom- ligtdenna lagfors av länsarbets- stol av åklagare. Sådan talan får nämnd,eller arbetsmarknadsslyrel- väckas endast efter anmälan av sen eller,när fråga är om vite som länsarbetsnämnd eller arbetsmark- förelagtsmed stöd av 14 §, av ar- nadsslyrelsen eller, når fråga är om belstagarorganisaiionsom hem vite som förelagts med stöd av 14 §, ställtom föreskrifter som där av arbetstagarorganisation som anges, hemställt om föreskrifter som där anges. Denna lag träder i kraft . I motion 1984/85:2831 av Per-OlofStrindberg m.fl. (m) yrkas att avslår propositionen såvitt angårförslaget att utdömande av vite skall handläggas av länsrätt. I mofion 1984/85:2832 av GunillaAndré m. fl. (c) yrkas att beslutar att avslå proposition 1984/85:96med förslag till lag om viten m. m. lade regeringen fram enproposition om avskaffande av förvandlingsstraffet för böter. Förslaget gälldeäven viten. avslog proposifionen och begärde en ny utredning ombötesverkställigheten och en översyn av vitesinstitutet (prop. 1976/77:104, JuU1977/78:25, rskr. Regeringen uppdrog åt viteskommittén att göra detarbete som hade begärt. Kommittén redovisade sin översyn avvitesinstitutet i betänkandet (SOU 1982:21) Ett effektivare vite. Ibetänkandet lade kommittén fram förslag till en generell lagstiftning om vite.Den hade dock begränsad räckvidd, på det sättet att den endast avsåg vite (ochtvångsutförande) enligt 75 § i då gällande hälsovårdsstadga (1958:663) och 3och 17 §§ lagen (1976:666) om påföljder och ingripanden vid olovligt byggandem.m. JuU1984/85:22 17 Kommitténs avsikt var att lagen efter hand skulle kunnagöras tillämplig på områden där behov av effektivare tvångsmedel kommer fram. Därefter utarbetades inomjustitiedepartementet ett förslag till lag om viten, vars bestämmelser gavs enavsevärt större räckvidd än kommittéförslaget. Del omarbetade förslaget ochförslag till ändringar i ett stort antal lagar remitterades lill lagrådet ioktober 1983. Lagrådet ansåg det vanskligt att bedöma lagrådsremissens iförhållande till kommittéförslaget mera vittsyftande förslag, eftersom det intehade blivit föremål för remissbehandling i sedvanlig omfattning. Lagrådetförordade alt det remitterade förslaget till lag om viten i dåvarande skickinte förelades . Med hänsyn till lagrådets uttalanden fortsatteberedningen inom . Härvid upprättades en promemoria medförslag lill sluthgt ställningstagande av regeringen. Genom en särskild remissinhämtades yttranden över lagrådsremissen jämte lagrådets yttrande och promemorian. Förslageni propositionen bygger på vad som sålunda förekommit. I propositionen föreslås åtgärdersom syftar till att effektivisera vitesinsfi-tutet. En ny lag om vitenföreslås. Lagen kodifierar vissa allmänna regler som gäller enligt praxismen innehåller också flera nyheter. a. föreslås att vite skall kunnaföreläggas som s. k. löpande vite. Vitet utgår då i normalfallet med ett bestämtbelopp för varje tidsperiod av viss längd under vilken föreläggandet inte harföljts. En annan nyhet är alt frågor om utdömande av vite normalt skallhandläggas av länsrätt på ansökan av den myndighet som har förelagt vitet, istället för att som åklagare för talan vid allmän domstol. Syftet är här attåstadkomma en snabbare och mindre resurskrävande procedur än den nuvarande. I fråga om viten enligt lagen (1976:666) om påföljder ochingripanden vid olovligt byggande m.m., bostadssaneringslagen (1973:531),hälsoskyddslagen (1982:1080) och naturvårdslagen (1964:822) innebär förslagetvidare att, om vitet förelagts någon i hans egenskap av fastighetsägare ellertomträttshavare, det under vissa förutsättningar skall övergå på ny ägareeller innehavare. I fråga om en del av de förelägganden som avses här fårvidare den myndighet som förelägger vitet möjlighet att förordna attföreläggandet skall gälla utan hinder av att det inte har vunnit laga kraft. Den nyalagstiftningen föreslås träda i kraft . När det gäller att ge eftertryck åtindividuella påbud och förbud är vitet det principiellt vikfigaste direktatvångsmedlet i det allmännas hand. Genom ett föreläggande om vite påbjuds ellerförbjuds någon att göra något vid äventyr JuU1984/85:22 18 att han annars förpliktas att utge ett visstpenningbelopp. Genom ett nytt förfarande i ett senare skede prövas frågan omvitet skall utdömas. Viten förekommer i huvudsakligen två former, s. k. förfarandevitenoch materiella viten. Förfarandeviten används av såväl domstolar som andramyndigheter för att någon skall förmås att exempelvis infinna sig vidmyndigheten eller tillhandahålla handlingar eller lämna uppgifter sommyndigheten behöver för att fatta beslut. Myndigheten kan vanligtvis bådeförelägga och döma ut vitet. Det materiella vitet används för att eftertryckskall ges åt en förvaltningsmyndighets eller i vissa fall en domstols beslutoch döms i regel ut av allmän domstol på talan av åklagare. Härutöver finns ytterligare två typer av viten. Det gällertill en början s. k. genereUi vite, dvs. vite som riktar sig lill envar och somnärmast har karaktär av straffbestämmelse. I fråga om viten av denna karaktärär reglerna i (BrB) om böter tillämpliga (25 kap. 8 § BrB). Vidareförekommer s. k. avtalsviten, som har karaktären av ett av kontraktsparter påförhand bestämt skadestånd. Delta lagstiftningsärende gäller i princip inteavtalsviten. Bestämmelser om viten finns i åtskilliga författningar. anses normalt inte ha rätt att förelägga vite utan uttryckligtförfattningsstöd. Bland förfarandevitena kan främst nämnas de som reglerasgenom bestämmelser i (RB). Enligt dessa kan domstolarnaförelägga parter och andra att inställa sig eller att förete skriftlig handlingm. Lagstödet för olika typer av materiella viten har oftaformen av en regel som ger vissa myndigheter befogenhet att användavitesföreläggande för ett bestämt ändamål. På den statliga sidan har främstlänsstyrelserna tillagts sådan befogenhet på en rad områden. Även andramyndigheter inom den regionala statsförvaltningen har bemyndigande att användavite, t. ex. länsskolnämnd och skogsvårdsstyrelse. Inom den centrala statsförvaltningen kan vite användas avbl. a. industriverket, och arbetarskyddsstyrelsen. Befogenhet att använda viteshot har även tillagts vissakommunala nämnder, särskilt samt miljö- och hälsoskyddsnämnden. Bestämmelserom viten finns också i den marknadsrättsliga lagstiftningen. Frågan om vites utdömande prövas av allmän domstol,förvaltningsdomstol eller förvaltningsmyndighet. Om det inte av den aktuellaförfattningen framgår vilken myndighet som skall pröva frågan om vitetsutdömande, anses det följa av allmänna principer att denna prövningsrätttillkommer allmän domstol. Om man bortser från bestämmelser om befogenhet attförelägga vite är vilesinstilutet mycket knapphändigt reglerat i lag. Förbedömningen av centrala frågor är myndigheterna och domstolarna därför i storutsträckning hänvisade till praxis. Detta gäller t. ex. principerna för vilkapersoner som ett föreläggande kan riktas mot samt principerna för beräkning avbeloppet och JuU 1984/85:22 19 förutdömande av vite. mening är det uppenbarligen inte tillfredsställande att enlagreglering saknas på detta viktiga område. Det räcker med alt peka på vilkasvårigheter bristen på lagreglering kan medföra, inte minst när det gäller attfå till stånd en enhetlig och likformig rättsfillämpning. Bristen pålagreglering måste enligt utskottet vidare inverka menligt på vitesinstitutetseffektivitet. Utskottet välkomnar därför att ett förslag till en generellreglering nu läggs fram. Imotion 2832 yrkas att propositionen skall avslås. Motionärerna riktar kritikmot lagförslaget i flera avseenden. Avslagsyrkandet grundar sig i huvudsak påden föreslagna lagstiftningens omfattning. Motionärerna hänför sig i den delentill vad lagrådet uttalat om all det är en brist all bestämmelser om viten äveni fortsättningen kommer att finnas på skilda håll i lagstiftningen och om attvinsten med en samlad lagstiftning förringas om den inte omfattar generellaviten. Debestämmelser lagrådet främst avser finns i BrB och bötesverkställig-hetslagen(1979:189) och gäller bl. a. generella viten. Generella vitesföreskrifter har,som departementschefen framhåller, i realiteten karaktären avstraffsanktionerade normer, och utdömandet skall ske enligt vanligaslraff-mätningsprinciper. Mot denna bakgrund delar utskottet departementschefensuppfattning att bestämmelserna om generella viten lämpligen bör finnas kvar iBrB. Även i övrigt ansluter sig utskottet till departementschefens övervägandennär det gäller omfattningen av den nya lagens reglering. Här vill utskottetockså peka på att lagrådels synpunkter har tillgodoselts så till vida att det iförslaget till lag om viten har tagits in en hänvisning lill BrB ochbölesverkställighetslagen. Utskottetanser således att förslaget bör godtas såvitt gäller omfattningen avlagregleringen. Även i övrigt kan utskottet i stort ställa sig bakom förslageni propositionen. Motionen bör således inte vinna bifall såvitt den innefattaryrkande om avslag på proposifionen i dess helhet. Som har nämnts innebär förslaget attfrågor om utdömande av vite - om inte annat är föreskrivet - skall prövas avlänsrätt på talan av den myndighet som har utfärdat föreläggande, I bådamotionerna förordas att den nuvarande ordningen behålls, dvs, att prövningengörs av tingsrätt på talan av åklagare. Bedömningenav huruvida prövningen bör ligga på länsrätt eller tingsrätt sammanhänger medfrågan vilken myndighet som bör anförtros uppgiften att föra talan om utdömandeav vite. Föråklagaralternativet talar enligt vad som anförs i moiion 2831 att åklagarna medhänsyn till utbildning och yrkeserfarenhet är särskilt förfarna att handhaangelägenheter av straffrältslig natur, Utskottel har stor förståel- JuU1984/85:22 20 se för den synpunkten men vill å andra sidan framhålla attåklagarna inte rimligen kan tänkas ha samma fackkunskaper som de olikamyndigheterna som förelägger vite otvivelaktigt har, I motionen anförs också som ett argument föråklagaralternativet att åklagarna står helt fria från "egna"intressen i saken. Utskottet kan inte dela uppfattningen alt åklagarna avdetta skäl borde anförtros uppgiften, utan utskottet instämmer idepartementschefens bedömning att rättssäkerhetsskäl inte talar mot en ordningsom innebär att den myndighet som utfärdat föreläggandet får till uppgift attföra talan inför domstol. Myndigheterna har ju tillagts den långt viktigare ochför den enskilde betydelsefulla frågan att utforma själva föreläggandet. Förövrigt är del ju som departementschefen anför redan nu fackmyndigheten sominitierar processen genom att anmäla frågan till åklagaren, och annan ordningkan knappast tänkas om uppgiften får ligga kvar hos åklagaren. Här kan ocksåpekas på att åklagarna i praktiken måste hämta in de uppgifter som behövs förtalans utförande från den myndighet som förelagt vitet. Om i ställetmyndigheten får uppgiften att föra talan hos doinstol kan det knappast innebäranågon avgörande skillnad. Ytterligare aspekter kan läggas på denna fråga.Åklagarväsendet är och kommer att vara synnerligenarbetsbelastat. Enligt vad som uppges i propositionen upplevs i praktiken intesällan omgången via åklagare från fackmyndigheters och kommunala nämnders sidasom en flaskhals i de ärenden som det här gäller. Klart är också, som nämns ipropositionen, att ju flera myndigheter som blir inblandade i ett visst ärendeom utdömande av vite, desto längre fid tar förfarandet, och det innebäruppenbarligen en rationalisering om man kan minska antalet myndigheter som haratt ta befattning med dessa ärenden. Utskottets slutsats blir således att man, somdepartementschefen anför, genom alt lägga uppgiften att föra talan på demyndigheter som har utfärdat föreläggandet gör sådana vinster i fråga omsnabbhet och effektivitet att detta förslag bör genomföras. Med dennautgångspunkt ligger det som departementschefen anför närmare fill hands förflertalet rättsområden att prövningen överflyttas tillförvaltningsdomstolarna. Utskottet stannar alltså för att välja den lösning somföreslagits i propositionen. All mål om utdömande av vite flyttas från allmännadomstolar till att handläggas i förvaltningsprocessuell ordning kan, sompåpekas i motion 2831, i vissa situationer innebära en försämring för denenskilde i fråga om rättegångskostnaderna. Denna fråga har inte belysts ipropositionen. Utskottet utgår från att utvecklingen på detta område följs avregeringen, och utskottet vill i sammanhanget erinra om vad utskottel tidigarei år uttalat om att behovet av möjligheter att ersätta enskild part för hansrättegångskostnader i förvallningsprocess bör utredas (JuU 1984/85:15, rskr,161), Vad som har sagts innebär alt utskottet avstyrkerbifall till motion 2831 och motion 2832 i vad den innefattar avslag påpropositionens förslag om att . JuU1984/85:22 21 vite - om inte annat är föreskrivet - skall utdömas av länsrättpå talan av den myndighet som har förelagt vitet. 17 § förslaget till lag om vitenbör göras en redaktionell ändring på sätt som framgår av utskottets hemställan.I övrigt föranleder propositionen eller motionerna inget uttalande avutskottet. 1, beträffandeavslag på propositionen attriksdagen avslår motion 1984/85:2832 i den del den innefattar yrkande om avslagpå proposifionen i dess helhet, 2, beträffandeutdömande av viten altriksdagen med avslag på motion 1984/85:2831 och motion 1984/85:2832 i denna delantar a, 6§ i det genom proposition 1984/85:96 framlagda förslaget lill lag om viten, b, 7§ i det under a, nämnda lagförslaget, dock med den ändringen alt paragrafen ges följande som Utskottets förslag betecknade lydelse: Regeringens förslag Utskottets förslag Tingsrättenprövar frågor om ut- Tingsrätt prövar frågor om utdö- dömande avviten, mande av viten, 1, om vitet riktarsig till var och 1, om vitet riktar sig lill var ochen, en, 2, om vitet avsersäkerställande av 2, om vitet avser säkerställande avett enskilt anspråk, ett enskilt anspråk, 3, om i någotannat fall än som 3. om i något annat fall än som föruthar angetts tingsrätten själv förut harangetts tingsrätten själv eller, efter talan mot rättens beslut, eller, efter talan mot rättens beslut, högre rätthar förelagt vitet, högre rätt har förelagt vitet, 3, att antar det undermoment 2 nämnda lagförslaget i den mån det inte omfattas av utskottetshemställan ovan, 4, att antar del genompropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1946:804) ominförande av nya , 5, att antar del genompropositionen framlagda förslaget fill lag om ändring i lagen (1976:666) ompåföljder och ingripanden vid olovligt byggande m, m,, JuU 1984/85:22 22 6, att antar det genom propositionen framlagda förslaget tilllag om ändring i bostadssaneringslagen (1973:531), 7, att antar det genom propositionen framlagda förslaget filllag om ändring i hälsoskyddslagen (1982:1080), 8, att antar det genom propositionen framlagda förslaget filllag om ändring i naturvårdslagen (1964:822), 9, att antar det genom propositionen framlagda förslaget tilllag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 10, attriksdagen antar det genom propositionen framlagda förslaget till lagom ändringi lagen (1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, 11, attriksdagen antar det genom propositionen framlagda förslaget fill lag om ändringi marknadsföringslagen (1975:1418), 12, attriksdagen antar det genom proposifionen framlagda förslaget fill lag om ändringi konsumentkreditlagen (1977:981), 13, attriksdagen antar det genom proposifionen framlagda förslaget till lag om ändringi lagen (1979:1118) om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, 14, attriksdagen antar det genom propositionen framlagda förslaget fill lag om ändringi lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg, 15, attriksdagen antar det genom propositionen framlagda förslaget fill lag om ändringi närradiolagen (1982:459), 16, attriksdagen antar det genom propositionen framlagda förslaget fill lag om ändringi konkurrenslagen (1982:729), 17, attriksdagen antar det genom propositionen framlagda förslaget till lag om ändringi lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellan näringsidkare, 18, attriksdagen antar det genom proposifionen framlagda förslaget till lag om ändringi lagen (1963:193) om samarbete med , , och angåendeverkställighet av straff m. m., 19, attriksdagen antar det genom propositionen framlagda förslaget till lag om ändringi lagen (1974:13) om vissa anställningsfrämjande åtgärder. Närvarande:Lennart (), (), (), (), BjörnKöriof (m), i (sj, (), (), (), (), (), Hans Peterssoni (fp), (), () och GöranMagnusson (s). JuU 1984/85:22 23 Utdömandeav viten (mom. 2) (), (), (), (), (), () och iRöstånga (fp) anser dels att den del av utskottets yttrande som börjarpå s. 19 med "Bedömningen av" och som slutar på s. 21 med "avutskottet" bort ha följande lydelse: Alldelesoavsett om vitet i rättsligt hänseende betraktas huvudsakligen som etttvångsmedel eller som en påföljd är det som lagrådet har anfört påtagligt attstraffmätningsliknande principer här har ett stort spelrum. Detta talar enligtutskottets mening otvivelaktigt för att tingsrätterna även i fortsättningenskall handlägga mål om utdömande av vite. Ytterligare ett skäl för att behålladenna ordning är att förfarandet vid fingsrätt i princip är muntligt och attden enskilde således har större möjligheter att där lägga fram sin sakpersonligen - och utan att behöva anlita ombud - än vid länsrätt därförfarandet i princip är skriftligt. Härtill kommer att den nuvaranderegleringen av frågor som gäller rättegångskostnader är något gynnsammare förden enskilde i processer vid allmän domstol än i processer vid förvaltningsdomstol.Utskottet vill vidare peka på att den omständigheten att länsrätterna saknarerfarenhet av dessa mål innebär att en ändring av nuvarande ordning skullemedföra effektivitetsförluster, särskilt i ett inledningsskede. Ytterligareett skäl som talar mot regeringens ståndpunkt är att länsrätterna förnärvarande är mycket arbetsbelastade och att det enligt utskottets bedömningdärför är troligt att handläggningsfiderna skulle förlängas avsevärt omhandläggningen av dessa mål flyttades över till länsrätterna. Vad som harsagts leder utskottet till uppfattningen att mål om utdömande av vite även ifortsättningen bör handläggas av tingsrätt. Närdet sedan gäller frågan om uppgiften att föra talan vid domstolen skall liggapå åklagaren eller på de myndigheter som har förelagt vitet gör utskottetföljande bedömning. Med den ståndpunkt utskottet intagit i frågan om vilkadomstolar som bör handlägga mål om utdömande av vite ligger det enligtutskottets mening närmare till hands att även i fortsättningen låta åklagarnaha den uppgiften. Ett skäl mot en sådan ordning är att de olika myndigheter somförelägger vite otvivelakfigt har andra fackkunskaper än åklagarna. Mot dettakan dock invändas att det i åklagamas verksamhet regelmässigt ingår att tillägnasig kunskaper i vitt skilda sakfrågor och att åklagarnas erfarenheter ochmöjligheter i detta avseende helt visst är goda. Ett skäl som med särskildstyrka talar för åklagaralternativet är enligt utskottets mening att åklagarnauppenbarligen har helt andra kunskaper och erfarenheter när det gäller bådeprocessrättsliga och straffrättsliga bedömningar än de olika myndigheter somförelägger vite har. Utskottets slutsats är att det inte heller när det gällerfrågan vem som skall föra talan om