bet · G801LU35 · 1984-12-31 00:00:00 — Förvärv i övrigtmellan släktingar får således prövas inom ramen för oskälighetsregeln i 6 §.Som framgår ovan överensstämmer den valda lösningen med den metod som har valtsi jordförvärvslagen. Motsvarande bestämmelser finns också i 1982 årsombildningslag. Utskottet delar departementschefens uppfattning att detvid tillämpning av oskälighetsregeln allmänt sett är påkallat med en restriktivbedömning LU1984/85:35 156 till förmån för arrendatorn. Släktskap eller personliggemenskap bör således i och för sig inte vara tillräckligt för att oskälighetskall anses föreligga. I propositionen framhålls att det bör krävas något mer,såsom att jordägaren redan i sin livstid kan vilja fördela sin egendom blanddem som kan komma i fråga för arv eller testamente eller att jordägaren har ettintresse av att en gård som under generationer innehafts av en viss släktstannar i släkten. I anslutning härtill vill utskottet framhålla att det, ivart fall när det gäller jordbruksfastigheter, inte sällan torde förekomma attöverlåtelser sker till syskon eller syskons avkomling. Enligt utskottets meningkan det vara motiverat med en generös syn på sådana överlåtelser,och en mindre restriktiv tillämpning kan därför te sig befogad i dessa fall. Ilikhet med vad som anfördes vid införandet av jordförvärvslagen anser utskottetatt de starka personliga skäl som kan föreligga vid de nämndasläktskapsförvärven bör kunna leda till att det inte är oskäligt om arrendatorngår miste om sin företrädesrätt, och detta även om det finns skäl som talar förarrendatorns företrädesrätt. Omständigheterna kan alltså vara sådana att arrendatornsintressen bör få vika till förmån för släktskapsförvärvet. Samma bedömning börkunna göras också i det troligen ringa antalet fall av överlåtelser tillföräldrar som kan förekomma. Utskottet vill i sammanhanget erinra om att det ovanföreslagna undantaget för överlåtelser mellan delägare i en fastighet medföratt andelsförvärv mellan bl. a. släktingar underlättas. Överlåtelse personer somsammanbor med varandra under äktenskapsliknande förhållanden skall ocksåprövas enligt 6 §. Vid prövningen bör enligt propositionen dessa fall kunnajämställas med det uttryckliga undantaget för överlåtelse till make. Utskottetvill peka på att en strävan inom den familjerättsliga lagstiftningen är att sålångt möjligt jämställa samboende med makar. Det finns därför enligt utskottetsmening starka skäl för att i den nu aktuella lagen föra in ett uttryckligtundantag också för dem som bor tillsammans under äktenskapsliknandeförhållanden. Frågor om samboendes ekonomiska förhållanden är aktuellamed anledning av en lagrådsremiss, grundad på familjelagssakkunnigas betänkande(SOU 1981:85) Äktenskapsbalk. Med hänsyn härtill anser sig utskottet inte nuböra förorda en ändring av reglerna. Utskottet förutsätter dock att frågan fåren tillfredsställande lösning i samband med det slutliga ställningstagandettill förslagen om samboendes ekonomiska förhållanden. En fråga om ytterligare undantagfrån hembudsskyldigheten har aktualiserats av . 1 sittremissyttrande anför att det inte är ovanligt att en kommun iavvaktan på plangenomförande vill nyttiggöra förvärvad jord genom att upplåtaden på arrende. När genomförandet av kommunens planer senare sker är det,framhåller , mycket vanligt att kommunen säljer mar- LU1984/85:35 157 ken till någon annan, t. ex. en exploatör, och därviduppdrar åt denne att närmare genomföra den ändrade markanvändningen. Med denföreslagna lagen om arrendators företrädesrätt måste emellertid hembud ske äveni sådant fall. Enligt är en företrädesrätt här knappastberättigad. anser därför att denna rätt inte bör gälla omegendomen ingår i stadsplan eller är avsedd för annat ändamål än jordbruk. Med anledning av vad anfört erinrarutskottet om att enligt 6 § 1 i den föreslagna lagen en förutsättning förhembudsskyldighet är att arrendet är förenat med rätt till förlängning, dvs.att arrendatorn har besittningsskydd. Enligt 9 kap. 7 § JB är avtal omjordbruksarrende som slutits förenat med rätt till förlängning,utom i särskilt angivna fall. Ett sådant fall är då avtalet avser ettsidoarrende med en arrendetid av högst . Ett annat fall är dåarrenderätten förverkats. Också vid bostadsarrende gäller (10 kap. 4 § JB) atträtten till förlängning är beroende av om arrenderätten förverkats eller inte.Vidare saknas, som tidigare redovisats, vid bostadsarrende rätt tillförlängning om det inte finns ett taxerat bostadshus på arrendetomten. Vid bådejordbruks- och bostadsarrende gäller dessutom att ett avtal mellan jordägarenoch arrendatorn om att arrenderätten inte skall vara förenad med rätt tillförlängning är giltigt om arrendenämnden har godkänt det. Även om arrendatorn har besittningsskydd kan jordägarenunder vissa omständigheter bringa avtalet att upphöra vid arrendetidens utgånggenom uppsägning. Närmare bestämmelser om när besittningsskyddet kangenombrytas finns i 9 kap. 8 § och 10 kap. 5 § JB. Ett sådant fall vidjordbruksarrende är då jordägaren gör sannolikt att han skall använda marken ienlighet med gällande plan. Ett annat fall är då jordägaren gör sannolikt attmarken skall användas för annat ändamål än det som avses med upplåtelsen ochdet inte är obilligt mot arrendatorn att arrendeförhållandet upphör. Liknandebestämmelser gäller för bostadsarrende. Vid båda arrendeformerna kanbesittningsskyddet också genombrytas om arrenderätten förverkats ellerarrendatorn i annat fall åsidosatt sina förpliktelser i sådan mån att avtaletinte bör förlängas. Vid jordbruksarrende kan arrendet under vissaförutsättningar bringas att upphöra om jordägaren själv eller en nära anhörigtill honom vill bruka arrendestället, s. k. självinträde. Enligt utskottets mening synes undantagsregeln i 6 § I iden föreslagna lagen enligt sin ordalydelse och såvitt framgår av uttalandena ipropositionen (se s. 102 och 103) vara tillämplig endast i fall då arrendatornenligt 9 kap. 7 § eller lOkap. 4 §JB saknar besittningsskydd. Att arrendatornsagts upp av jordägaren och med stöd av reglerna i 9 kap. 8 § eller 10 kap. 5 §J B förklarats sakna rätt att få arrendet förlängt skulle således i principinte befria jordägaren från hembudsskyldighet. Även om i vissa sådana fallövriga undantagsregler i 6 § kan bli tillämpliga kan det enligt utskottets LU1984/85:35 158 mening ifrågasättas om det över huvud taget bör finnasnågon hembudsskyldighet för jordägaren när arrendet inte förlängts. Avsaknadenav ett uttryckligt undantag från hembudsskyldigheten i de angivna fallen kanmedföra att en kommun eller en annan jordägare, som har ett så berättigatintresse av att kunna förfoga över utarrenderad mark att arrendatornsbesittningsskydd fått vika, ändå inte kan sälja marken därför att arrendatornmed stöd av den föreslagna företrädesrätten får möjlighet att förvärvaarrendestället. En sådan ordning är inte förenlig med den avvägning mellanjordägarens och arrendatorns intressen som skett vid utformningen av JB:sarrenderegler, och det finns en beaktansvärd risk för att jordägarnasbenägenhet att arrendera ut mark påverkas negativt om arrendereglerna sätts urspel på detta sätt. Enligt utskottets mening talar övervägande skäl för atthembudsskyldighet inte bör föreligga när arrendatorn inte har rätt tillförlängning av avtalet. Utskottet förordar således att undantagsregeln i 6 § Iändras i enlighet härmed. Med denna ändring av lagförslaget får en jordägaremöjlighet att, sedan frågan om förlängning av arrendeavtalet avgjorts, utanhembud till arrendatorn sälja marken till en utomstående. Ofta torde enligtutskottets mening förlängningsfrägan och frågan om hembud kunna aktualiserassamtidigt hos arrendenämnden och förfarandet behöver därför inte bli tidsödandeför jordägaren. Något särskilt undantag för en kommuns markförsäljning ienlighet med önskemål är inte erforderligt med hänsyn tillvad utskottet sålunda förordat. har tagit upp en fråga om huruvidaytterligare ett undantag frän hembudsskyldigheten bör införas i den föreslagnalagen. Som tidigare nämnts finns i 5 § ett undantag från hembudsskyldighet omförvärvet sker genom inrop på exekutiv auktion eller offentlig auktion enligtsamäganderättslagen. har ifrågasatt om inte bestämmelsen börkompletteras med en regel om undantag också vid försäljning enligt 16 §jordförvärvslagen. I 16 § jordförvärvslagen föreskrivs att egendom, som harförvärvats genom inrop på exekutiv auktion under sådana förhållanden attförvärvstillstånd skulle ha krävts vid vanligt köp, åter skall avyttras efter det att auktionen har vunnit laga kraft, om inte dessförinnannämnda förhållanden har upphört eller inroparen har fått tillstånd att behållaegendomen. Enligt utskottets uppfattning är det rimligt att arrendatorn, om enförsäljning enligt nämnda bestämmelse blir aktuell, får möjlighet att förvärvaarrendestället i enlighet med den nu föreslagna lagstiftningen. Något undantagbör således inte göras för dessa fall. När det gäUer tillämpningen avbestämmelserna i 6 § har några praktiska frågor aktualiserats vidremissbehandlingen. En fråga gäller prövningen av om arrendeavtalet är förenatmed rätt till förlängning. Sådan rätt föreligger, som ovan redovisats, inte bl.a. om arrenderätten har förverkats. LU1984/85:35 159 Att arrenderätten är förverkad bör enligt propositionen(s. 103) normalt styrkas med ett domstolsavgörande som har vunnit laga kraft.Ett sådant avgörande behövs dock inte om det framgår att arrendatorn kanavhysas med stöd av reglerna i handräckningslagen (1981:847). Uttalandena i propositionen i denna del kan enligtarrendenämnden i ges innebörden att arrendenämndens avgörande i fråganom avtalet är förenat med rätt till förlängning eller ej alltid skall grundaspå något av de två anvisade alternativen. Om en sådan begränsning av rättentill prövning av förverkandefrågan är avsedd, bör den enligt nämnden komma tillklart uttryck i författningstext. Med anledning härav vill utskottet framhållaatt det kan inte komma i fråga att inskränka arrendenämndens behörighet närdet gäller dess prövning av frågan om förverkande. bör såledesvara oförhindrad att pröva frågan på sedvanligt sätt i hela dess vidd. I 17 § förslaget till lag om ändring i lagen (1973:188) omarrendenämnder och hyresnämnder finns bestämmelser om att arrendenämnden ivissa ärenden skall inhämta yttrande från lantbruksnämnden. Sä skall exempelvisvara fallet om det beträffande jordbruksarrende uppkommer fråga om det äruppenbart att arrendatorn skulle vägras förvärvstillstånd enligtjordförvärvslagen eller att erforderlig fastighetsbildning inte kan komma tillstånd. Arrendenämnderna i och samtlantmäteriverket har framhållit att det kan bli aktuellt att också inhämtayttrande från eller samråda med fastighetsbildningsmyndigheten. Utskottet vill för sin del stryka under att det ärangeläget att arrendenämnden har ett så gott underlag som möjligt för sinaställningstaganden i företrädesfrågorna. torde lantbruksnämndenkunna tillhandahålla erforderligt underlag medan i andra fall kompletterandeuppgifter från t. ex. fastighetsbildningsmyndigheten kan visa sig nödvändiga.Enligt-utskottets mening är det mindre lämpligt att i lagen om arrendenämnderoch hyresnämnder föreskriva att arrendenämnden skall vara skyldig att inhämtayttrande även från fastighetsbildningsmyndigheten. 1 stället bör arrendenämndenha rätt att från fall till fall få avgöra vilken utredning eller vilkayttranden i övrigt som skall inhämtas. I 8 och 9 §§ förslaget till lag omarrendators företrädesrätt finns vissa regler om handläggningen av ärendenrörande hembud. Enligt 8§ sker ett hembud hos arrendenämnden genom enskriftlig anmälan av jordägaren. Jordägaren skall härvid ge in ett av honomundertecknat skriftligt förslag till köpeavtal som skall innehålla uppgift omköpeskillingen för den hembjudna egendomen och övriga villkor för förvärvet.Om det för en överlåtelse krävs makes samtycke enligt 6 kap. 4 §giftermålsbalken, skall makens samtycke ges till avtalsförslaget. Förslagettill köpeavtal skall sedan enligt 9 § genom arrendenämndens LU1984/85:35 160 försorg delges arrendatorn. Sedan delgivning skett fårinte hembudet eller samtycket till avtalsförslaget återkallas eller förslagetändras. skall vidare för anteckning i fastighetsbokenunderrätta inskrivningsmyndigheten om hembudet och då hembudetskedde. Hembudet antas genom att arrendatorn frånden dag då hembudet skedde skriftligen anmäler till arrendenämnden att han harbeslutat förvärva den hembjudna egendomen på de villkor som anges iköpeavtalet. Utskottet kommer i påföljande avsnitt att närmare behandla frågorrörande antagande av hembud. Arrendenämnderna i och framhåller attdet råder osäkerhet om hur nämnderna skall förfara då fastighetsägarenshandlingar rörande hembudet inte är kompletta eller i övrigt bristfälliga. Iremissyttrandena hänvisas till att bostadsdomstolén prövat frågan om hur hyresnämndbör förfara enligt ombildningslag om makes samtycke inte har bifogatshembudshandlingarna. Bostadsdomstolen uttalade bl. (beslut ,255/1984) att det åligger hyresnämnden att underkasta anmälan om hembud ochdärvid fogade handlingar en formell granskning. Är anmälan i något hänseendeofullständig bör den enligt bostadsdomstolen avvisas. Att låtafastighetsägarna komplettera anmälan är, framhöll bostadsdomstolen, knappastförenligt med lagens konstruktion att sätta den dag då hembud sker dagen dåhandlingarna inkomststämplas hos hyresnämnden som utgångspunkt för den fristsom gäller för att anta hembudet. Utskottet vill först peka på att det inom andrarättsområden är mindre vanligt att en bristfällig handling kan avvisas utan attingivaren först har getts möjlighet till erforderliga kompletteringar. mening kan man inte räkna med att enskilda jordägare, som avser attge in ett hembud till arrendenämnden, alltid skall ha klart för sig vilkahandlingar som krävs och hur de skall vara utformade. Det måste, anserutskottet, ligga i såväl jordägarens som arrendatorns intresse att jordägarentillåts komplettera sina handlingar eller avhjälpa brister i dem. Om jordägarenfår en sådan möjlighet uppnås också att förfarandet hos arrendenämnden framstårsom smidigare och mindre byråkratiskt. Utskottet föreslår således att om ett hembud ärbristfälligt, skall arrendenämnden kunna förelägga jordägaren att avhjälpabristen . Först om jordägaren inte efterkommer föreläggandet,skall anmälan avvisas. För tydlighetens skull bör bestämmelser härom tas in i8 §. Enligt propositionen skall, i likhet med vad som gäller enligt 1982 årsombildningslag, den dag då hembud sker bilda utgångspunkt för den tremånadersfristsom gäller för att anta hembudet. För att inte arrendatorns tidsfrist skallkortas av genom det nu förordade kompletteringsförfarandet bör enligtutskottets mening utgångspunkten för tidsfristen i dessa fall vara den dag dåanmälningshandlingarna blev kompletta. Ett tillägg med denna innebörd bör görastill 8 §. LU1984/85:35 161 I anslutning till det anförda tarutskottet upp en fråga om avvisning av hembud. Som tidigare berörts får etthembud avse även annan fast egendom än arrendestället, om inte arrendatornbestrider det inom den tid som gäller för antagande av hembud. Om arrendatornbestrider, skall, enligt vad som uttalas i propositionen (s. 203),arrendenämnden avvisa hembudet. Av 9 § följer att hembudet då redan kan haantecknats i fastighetsboken, vilket bl. a. kan ha den rättsverkan attgiltighetstiden för intresseanmälan enligt 4 § förlängs. Av propositionenframgår inte klart huruvida en förlängning av giltighetstiden skall ske ocksånär hembudet avvisas efter arrendatorns bestridande. Eftersom rättsverkningarnaav hembudet upphör när det avvisats, skall enligt utskottets meninggiltighetstiden emellertid inte förlängas. För att undanröja oklarheter ochför att det av fastighetsboken klart skall framgå vilken tid somintresseanmälan gäller förordar utskottet att 9 § kompletteras med enbestämmelse av innebörd att arrendenämnden skall för anteckning ifastighetsboken underrätta inskrivningsmyndigheten om beslut varigenom hembud,som bestritts av arrendatorn enligt 5 §, har avvisats. i tar också upp en annan fråga somrör arrendenämndernas granskning av hembudet. Enligt arrendenämnden har vissahyresnämnder i ärenden enligt ombildningslag som hembud godtagitköpeavtal mellan fastighetsägaren och annan köpare än hyresgästerna. Nämndenanser att ett sådant förfaringssätt inte bör godtas. Som arrendenämnden har framhållit kan förslaget tillköpeavtal tillsammans med arrendenämndens beslut om att hembudet har antagitsutgöra fångeshandling på vilken lagfart kan sökas. Med hänsyn härtill anserutskottet i likhet med arrendenämnden att ett köpeavtal, vilket innehållerannan köpares namn, inte bör godtas såsom ett hembud enligt den nu föreslagnalagstiftningen. Någon särskild föreskrift härom är enligt utskottetsuppfattning inte erforderlig. Utskottet vill peka på att det i nämnda fall kanbli fråga om att låta jordägaren justera avtalet genom det av utskottet ovanförordade kompletteringsförfarandet. I motion 1983/84:2786 (vpk)behandlas ett spörsmål om besiktning av den hembjudna egendomen. Motionärernaerinrar om att i lagrådsremissen fanns en bestämmelse i 9 § i det nu aktuellalagförslaget om att jordägaren, sedan hembud skett, skulle vara skyldig attbereda arrendatorn tillfälle att besiktiga den hembjudna egendomen. I motionenpekas vidare på att lagrådet ifrågasatte om bestämmelsen behövdes, och att denutan närmare motivering fick utgå ur det slutliga lagförslaget. Motionärernaanser för sin del att eftersom en företrädesrätt kan komma att omfatta andradelar av fastigheten än arrendestället, bör bestämmelsen finnas med i lagtexten.I motionen yrkas att beslutar i enlighet härmed (yrkande 3 delvis). Av remissinstanserna är arrendenämnden i ochlantbruksstyrelsen positiva till motionsyrkandet medan yrkandet avstyrks avarrendenämnden i och . 11 1984/85. LU1984/85:35 162 Enligt utskottets mening har mananledning ätt räkna med att arrendatorn utom i enstaka undantagsfall ärväl bekant med det område som kan bli aktuellt som tillskottsmark, eftersomområdet regelmässigt gränsar till arrendestället. De fall där arrendatorn intekänner till området och jordägaren dessutom motsätter sig besiktning torde bliytterligt sällsynta, om de ens kommer att förekomma. Utskottet anser därför i likhetmed lagrådet att en särskild regel om rätt till besiktning inte är erforderlig. Antagande av hembud (1012 §§) Enligt 10 § förslaget till lag omarrendators företrädesrätt antas ett hembud genom att arrendatorn inom tremånader från den dag då hembudet skedde skriftligen anmäler tillarrendenämnden att han har beslutat att förvärva den hembjudna egendomen på devillkor som anges i jordägarens förslag till köpeavtal. Jordägaren skall avarrendenämnden underrättas om att hembudet har antagits. Hembudet upphör attgälla, om det inte antas inom föreskriven tid och på föreskrivet sätt.Bestämmelserna har utformats efter förebild av 10 § ombildningslag. Departementschefen anför i propositionen (s. 108) att ettantagande endast kan innebära att arrendatorn godtar de villkor som finns iförslaget till köpeavtal. Ett antagande som är förenat med tillägg,inskränkningar eller förbehåll är inte giltigt och skall alltså avvisas avarrendenämnden. Enligt utskottets mening kan det inte uteslutas att arrendenämndernamånga gånger kommer att få in antaganden som är försedda med tillägg m. m. Iåtskilliga sådana fall kan det komma att framstå som stötande om nämnden utannågon föregående kontakt med arrendatorn och innan tidsfristen har löpt utmeddelar ett avvisningsbeslut. Utskottet anser därför att det är skäligt attnämnden ger arrendatorn tillfälle att inom tidsfristen komma in med ett"rent" antagande. I fall då arrenderätten tillkommer fieraarrendatorer gemensamt men t. ex. endast en av dem har antagit hembudet, kandet finnas anledning för nämnden att bereda övriga arrendatorer möjlighet attinom tidsfristen anta hembudet. Det får ankomma på arrendenämnden att avgöra omi de angivna situationerna arrendatorn eller arrendatorerna bör beredasytterligare möjlighet att anta hembudet. Någon fördröjning av ärendetshandläggning får emellertid inte uppkomma. Med dessa uttalanden tillgodosesbl. a. en av de synpunkter som arrendenämnden i har fört fram i sittremissyttrande. Med anledning av vad departementschefen anfört om att ettantagande av hembud som är försett med tillägg m. m. inte är giltigt villutskottet framhålla följande. Ett förvärv av fast egendom kan bli ogiltigt omköparen inte får erforderliga tillstånd, exempelvis enligt jordförvärvslagen,eller om fastighetsbildning inte kommer till stånd. Om en arrendator antarhembudet med endast det förbehållet att han får sådana tillstånd eller attfastighetsbildning sker, bör det anses som han kommit med ett "rent"antagande. LU1984/85:35 163 i har ocksåväckt frågan om hembudet skall anses upphöra att gälla när arrendatorn har gettett klart besked om att han inte antar hembudet och det återstårnågon del av tremånadersfristen. För utskottet ter det sig naturligt atthembudet upphör att gälla så snart arrendatorn har gett ett otvetydigt beskedom att han inte vill anta hembudet. Av hänsyn till jordägaren bör arrendatornsåledes i dessa fall ' inte kunna utnyttja den resterande delen av tidsfristenför ytterligare överväganden. En erinran om att hembudet förfaller närarrendatorn avvisar det bör tas in i 10 §. När det gäller den närmare utformningen i övrigt av 10 §anser arrendenämnderna i , och att lagrådets förslagrörande bestämmelsen bör genomföras. Enligt lagrådet (se prop. s. 196 197) ärarrendenämndens beslut i frågan om hembudet har antagits eller intekonstitutivt för frågan om ett förvärv enligt lagens regler har kommit tillstånd eller ej, och beslutet kan också överklagas till fastighetsdomstolen.Lagrådet pekar på att denna betydelsefulla uppgift inte framgår av lagtexten.Lagrådet föreslår därför att 10 § kompletteras med en bestämmelse av innebördatt när en anmälan har kommit in skall nämnden pröva om hembudet rätteligen harantagits. Utskottet delar lagrådets och arrendenämndernas uppfattning att ensådan bestämmelse bör införas i I0§. Som lagrådet vidare erinrar om finns i 21§ fjärde stycket lagen om arrendenämnder och hyresnämnder en bestämmelse omatt parterna skall tillställas nämndens beslut. Regeln i 10 § lagen omarrendators företrädesrätt om att jordägaren av arrendenämnden skallunderrättas om att hembudet har antagits synes därmed inte erforderlig, ochutskottet förordar att bestämmelsen utgår ur 10 §. 1 12 § första stycket finnsbestämmelser om förbud mot överlåtelse till annan än arrendatorn trots atthembudet har upphört att gälla. Syftet med bestämmelserna är att förhindra attjordägaren kringgår arrendatorns företrädesrätt genom att lämna honom ettmindre fördelaktigt hembud. Bestämmelserna innebär att även om ett hembud harupphört att gälla, får en överlåtelse genom köp eller byte till någon annan änarrendatorn inte ske medan arrendatorns intresseanmälan gäller, omköpeskillingen är lägre eller villkoren för överlåtelsen sammantagna äravsevärt ogynnsammare för jordägaren än vad som angavs vid hembudet. Frågor omhinder föreligger mot överlåtelse skall prövas av arrendenämnden. Motionärerna i motionerna 1983/84:2782 (s) och 2786 (vpk)anser att ordet avsevärt bör utgå ur 12 §. I motion 2782 begärs att riksdagenger regeringen detta till känna, medan motionärerna i motion 2786 yrkar(yrkande 3 delvis) att skall besluta ändra bestämmelsen i enlighethärmed. De remissinstanser som har yttrat sig över de nu nämndamotionsyrkandena avstyrker samtliga bifall till yrkandena. Så t. ex.framhåller att bestämmelsen, som den är utformad, bl.a. medger LU1984/85:35 164 en önskvärd smidighet i fastighetsomsättningen. anser att det inte kan vara meningen att varje i det närmastebetydelselös villkorsändring skall få hindra överlåtelse under tid dåarrendatorns intresseanmälan gäller.