bet · G801NU6 · 1984-12-31 00:00:00 — ex. för de anställdas sociala förmåner och för miljöskydd ärdyrare än importerade produkter. Handeln får därigenom mera betalt för sittarbete med svenska varor eller varor av hög kvalitet utan att det är motiveratfrån kostnadssynpunkt. Inom områden där importerade och svenska varorkonkurrerar om marknadsutrymmet är enligt motionärerna procentpåslagen oftatill förfång för de svenska varorna. Särskilt gäller detta i tider dåprismedvetenheten ökar på grund av minskad köpkraft hos konsumenterna. Imotionen erinras också om aktuella rekommendationer till konsumenterna attsåvitt möjligt "handla svenskt". Slutsatsen i motionen är att det ärdags att se över prismarginalerna i handeln och deras relation till de verkligakostnaderna för handelns hantering, transporter och marknadsföring. Riksdagenföreslås uttala att statens pris- och kartellnämnd (SPK) bör få regeringensuppdrag att överlägga med detaljhandelns branschorganisationer och därvidkräva att kostnadsrelaterade prispåslag tillämpas som inte diskriminerar varorav högre kvalitet eller av svensk tillverkning. Utskottet konstaterar inledningsvis att frågan omdetaljhandelns prissättningsmetoder har diskuterats av vid upprepadetillfällen. Diskussionen har uteslutande gällt beklädnadsvaror, främsttextilvaror, och den har sitt ursprung i beklädnadsdetaljhandelns praxis attvid sin prissättning lägga ett procentuellt påslag på varans inköpspris.Resultatet blir - även om påläggsprocenten i viss utsträckning varierar - attpåläggen uttryckta i kronor ökar med stigande inköpspriser. Vad som harifrågasatts är om dessa högre påslag står i rimlig relation till kostnadernaför inköp och försäljning av varorna. Speciellt har man uppmärksammatpriseffekterna på svenskttllver-kade varor, som ofta återfinns i de högreprisklasserna. Även om skilda uppfattningar har förelegat när det gällermetoder att angripa den nu nämnda prissättningsproblemafiken inombeklädnadsvaruhandeln, har en bred politisk enighet rått om problematikensexistens och behovet av att den närmare analyseras. Utskottet hänvisar i dettaavseende till den mera detaljerade framställningen i det föregående (s. 1 f.),som också belyser frågans sammansatta natur. Respekterandet av principen ommarknadsprissättning, svårigheterna att på ett riktigt sätt fastställasärkostnader för försäljningen av olika produkter, spridningen av påläggsprocentenmellan olika inköpsprisklasser och det förhållandet att många lågprisvaror ärav svenskt ursprung liksom att många importvaror återfinns i de högreprisklasserna hör till de kompletterande faktorer som har ansetts viktiga attbeakta i en analys av beklädnadsvaruhandelns prissättningsmetoder. Utskottetvill i detta sam- NU1984/85:6 11 manhang också erinra om vad som i proposition 1983/84:130om åtgärder för tekoindustrin, m. m., sades med avseende på prissättningsfrågorna,nämUgen att resultatet av den utveckling som på olika sätt pågår mot ökatsamarbete mellan tekoföretagen och handeln skulle avvaktas (se s. 4). Även om exempel från beklädnadsvarubranschen anförs ärresonemangen i motion 1983/84:1039 (s) inte begränsade till denna sektor avdetaljhandeln. Yrkandet är generellt utformat och går ut på att SPK skallöverlägga med handels- och marknadsföringsorganisationer och krävakostnadsrelaterade prispåslag. Utskottet kan instämma i att den prissättningsproblemafiksom har beskrivits i det föregående inte torde vara unik förbeklädnadsdetaljhandeln. Den är emellertid speciellt uttalad inom dennabransch. En av anledningarna är att de procentuella påslagen är väsentligthögre (genomsnittligt ) för kläder och skor än för mänga andradetaljhandelsprodukter, för vilka pålägg om är vanligt förekommande.När det gällerkläder och skor får därför procentpåslagen en relativt settstörre effekt på priserna. Att prissättningsmetoderna inom beklädnadsdetaljhandelnhar uppmärksammats skall emellertid framför allt ses mot bakgrund av de svårastrukturanpassningsproblem som har drabbat svensk teko- och skoindustri.Svårigheterna har varit så stora att det har ansetts motiverat att ifrågasättariktigheten i prissättningsmetoderna inom detaljhandelsledet för varor frånjust dessa branscher. Några särskilda skäl till att regeringen genom SPKgenerellt skulle ingripa i detaljhandelns prissättning och därvid kräva attkostnadsrelaterade prispåslag tillämpas föreligger enUgt utskottets meninginte. Ett sådant förfarande skulle innebära ett alltför långtgående ingrepp iprisbildningen inom svensk detaljhandel, vilken i allt väsentligt får förutsättasäga rum på marknadsmässiga villkor och ufifrån marknadsmässiga bedömningar.Utskottet vill i detta sammanhang erinra om SPK:s åliggande enligtinstruktionen att bl. a. insamla och analysera uppgifter om priser ochmarginaler för förnödenheter och tjänster i olika förädlings- och distributionsledinom landet, att genom sammanställning av sådana uppgifter och av prisuppgifterfrån utlandet klarlägga prisutvecklingen samt att undersöka prisbildningen inomett visst område av näringslivet om prisutveckling, konkurrensförhållandeneller andra omständigheter ger anledning till det (se s. 5). Utskottet noterarsamtidigt att SPK:s aktiva prisöverläggningsroll, sådan den kom till uttryck iinstruktionen, togs bort vid utgången av och att regeringen haruppgivit att den inte har några planer på en återgång till den löpande direktapåverkan på enskilda företags prissättning som tillämpades fram till dennatidpunkt (se s. 6). Från konsumentsynpunkt kan flera aspekter läggas på denfråga som aktualiseras i motionen. Ändrade prissättningsmetoder kan komma attgynna vissa konsumentgrupper men missgynna andra. Under förutsättning avoförändrade marginaler totalt skulle t. ex. en minskning av påläggsprocentenför varor i högre prisklasser leda till ett behov av högre påslag för debilligare produkterna, något som riskerar att stå i strid med intresset av attlågprisalternativ kan erbjudas konsumenterna. NU1984/85:6 12 Med anledning av vad som i motionensägs om prispåslag "som inte diskriminerar produkter av högre kvaliteteller av svensk tillverkning" vill utskottet nämna att SPK:sundersökningar avseende textilvaruhandeln (se s. 5) inte tyder på att någondiskriminering skulle förekomma av svenska produkter till förmån förimporterade varor vid påläggskalkyleringen. Inköpsprisets storlek, inte varansursprung, är den avgörande faktorn. Svenska och importerade varor i sammaprisklass åsätts sålunda i stort sarhma procentuella pålägg. Det finns ocksåexempel på att svenska varor åsätts lägre pålägg än importerade produkter medsamma inköpspris. Detta gäller skodetaljhandeln enligt SPK:s utredning(1981:21) om prissättningsmetoder inom denna bransch. Det nu sagda har syftattill att förtydliga problematiken men undanröjer självfallet inte det enligtmotionärerna väsentliga problemet, nämligen att produkterna i högre prisklassermed nuvarande prissättningsmetoder får vara kostnadsbärare i större utsträckningän vad som vore motiverat med hänsyn till de faktiska kostnaderna för dessavarors inköp, hantering och försäljning. Med hänvisning till vad här har anförts avstyrkerutskottet motion 1983/84:1039 (s). Enligt motion 1983/84:2377 (m) bören statlig kreditgaranti ges till AB Handelskredit. I mofiveringen anförs atttillgången på riskkapital till de små och medelstora företagen är starktbegränsad. Särskilt påtagligt är kanske detta i detaljhandelssektorn, sägermotionären, där de mindre företagen helt dominerar. Det uttalas vidare imofionen att service- och handelsföretagen inte kan få finansiell hjälp från deregionala utvecklingsfonderna och att det i många detaljhandelsbranscher ärsvårt för de enskilda företagen att utan beroendeskapande leverantörshjälpfinansiera t. ex. expansion eller nybyggnad. Det är enUgt motionären väsentligtfrån konkurrenssynpunkt att de köpmän som så önskar kan agera självständigt.Genom upplåning i ett från leverantörer fristående finansieringsinsfitut kan deminska sitt beroende av leverantörerna. För detaljhandelsföretag finns sådanainstitut i form av Handelskredit och dess systerinstitut. Om en statligkreditgaranti gavs skulle Handelskredits utlåningskapacitet väsentligt öka.Motionären erinrar om att förslag härom har lagts fram av flera stafiigautredningar. Ytterligare utredningsarbete kring de små och medelstoradetaljhandelsföretagens finansieringsmöjligheter behövs inte, anför mofionärenoch begär att en statlig kreditgaranti för Handelskredit nu förverkligas.Riksdagen föreslås som sin mening ge regeringen till känna att så bör ske. Utskottet finner det vara av värde att det finns flerakreditinstitutioner som kan lämna lån tiU detaljhandelsföretagen.Handelskredit, som kan hjälpa fill med riskvilligt kapital utan att det skapasbindningar fill de stora dagligvaruleverantörerna , fyller i detta sammanhangen viktig funktion. Som framhålls i motionen är förslaget att Handelskreditsupplånings- och utlåningsmöjlighe- NU1984/85:6 13 ter skall förbättras genom en statlig garanti tillföretaget inte nytt. En sådan ordning har förordats av flera statligautredningar, senast av utredningen angående de små och medelstora företagensfinansiella situation. Förslagen från denna utredning är efter remissbehandlingnu under beredning i . Utskottet vill inte föregripa det ställningstagande ifrågan från sida som kan komma att aktualiseras som en följd avutredningens förslag. Det finns dock anledning att i detta sammanhanguppmärksamma att ett flertal argument har framförts inte bara för utan ocksåmot en statlig garanti till Handelskredit. Ett par av de viktigaste positivaeffekterna nämns i motionen: förbättrade upplånings- och därmedutlåningsmöjligheter för Handelskredit och som en följd därav också ökadeförutsättningar för att oberoende detaljhandelsföretag skall finnas kvar.Positiva psykologiska effekter för handelns utveckling och för nyföretagandetinom denna näringsgren är också ett av argumenten. Bland de kritiskasynpunkterna är att sektoriseringen av kreditmarknaden skulle öka, att behovetav statlig garanti inte är tillräckligt dokumenterat och att det är etttvivelaktigt system att privata kreditinstitut får stöd. För egen del vill utskottet här begränsa sig till attframhålla att det förutom det nu diskuterade förslaget torde finnas andralösningar som kan fylla de angivna funktionerna utan att för den skullförutsätta ett statligt engagemang, t. ex. ett i princip självfinansierandegarantisystem bakom vilket står de industriföretag, leverantörsföretag ochbranschorganisationer som äger Handelskredit eller andra intressenter inombranschen. Med det nusagda avstyrker utskottet motion 1983/84:2377 (m). 1. beträffandeprispåslag i handeln attriksdagen avslår motion 1983/84:1039, 2. beträffandeAB Handelskredit attriksdagen avslår motion 1983/84:2377. Närvarande: (), (), GunnarNilsson i (s), (), (), StenSvensson (m), (), (), (),Per (), (), (vpk), Bo Finnkvist(s), () och ().