bet · G801NU19 · 1984-12-31 00:00:00 — Det refererade uttalandet att förbud mot medverkan iannans rådgivningsverksamhet skall anses innefatta även"sekreterarbiträde" och motsvarande föranleder motionären att hävdaatt förbudet skulle "jämväl kunna innebära ett förbud att bedriva'kontorsstädning'". Motiveringen i propositionen ger inte underlag fördetta påstående. Om en rådgivare som har ålagts förbud skulle vara beredd attvid rådgivningsföretaget - eller ett annat sådant - övergå till exempelvislokalvårds- eller vaktmästaruppgifter, vilka ju icke har någon "direktanknytning" fill rådgivningsverksamheten, kommer han enligt regeringensförslag att vara oförhindrad till detta. Att sekreterartjänster etc. meduppgifter som har sådan anknytning omfattas av förbudet ter sig däremoterforderligt för att ett förbud inte lätt skall kunna kringgås. I samma mofion anförs också att regeringen "sättersig över anställnings trygghetens principer genom att kallt konstatera att den som har utsatts för ettnäringsförbud också därmed förverkat sin anställning". Vad föredragandestatsrådet uttalar är att ett meddelat rådgivningsförbud ofta torde utgörasaklig grund för uppsägning. Han tillägger emellertid att möjligheterna tillomplacering kan ha betydelse för frågan om det är skäligt att kräva attarbetsgivaren bereder arbetstagaren annat arbete hos sig. Utskottet vill påpekaatt den situation som här åsyftas har motsvarigheter i andra faU då enarbetstagare förlorar en behörighet som har utgjort förutsättning för hansanställning. En yrkeschaufför kan exempelvis få sitt körkort återkallat. Detkan i sista hand bli arbetsdomstolen som i ett sådant fall får avgöra omarbetstagaren har rätt fill fortsatt anställning. Enligt motion 1984/85:1174 (fp) inbjuder den föreslagnalagen till kringgående konstruktioner, såsom att rådgivarna i stället för attagera som självständiga företagare knyts fill klienterna genomkonsultanställningar. NU1984/85:19 11 Eftersom lagen inte omfattar intern rådgivning kan man påså sätt undgå lagens fillämpning, säger mofionärerna. De gör dock härvid interättvisa åt regeringens intentioner, sådana dessa kommer till uttryck ispecialmotiveringen (s, 34). Där konstateras visserligen attrådgivningsverksamhet som bedrivs internt inom företag eller koncerner inteomfattas av lagen. Gränsdragningsproblem skulle dock kunna uppstå om en personär anställd av flera företag. Om all rådgivning till ett företag därvederbörande formellt är anställd anses som intern blir det uppenbarligenalltför lätt att kringgå fillämpningen av lagen, heter det vidare ipropositionen. Den slutsats som dras är att verksamheten normalt synes börabetraktas som utåtriktad i vart fall om personen är anställd på fler än tvåhåll. Med denna precisering synes möjligheterna att på angivet sätt kringgå denföreslagna lagen vara begränsade i erforderlig mån. Utskottet vill tilläggaatt det inte bör betecknas som en brist hos lagförslaget att detta endastomfattar utåtriktad och icke intern rådgivning. Som framhålls i propositionenfår arbetsgivaren på vanligt sätt ta ansvaret för intern rådgivning inomföretag och koncerner, om den resulterar i ett lagstridigt agerande. Efter dessa detaljkommentarer går utskottet över till enallmän bedömning av förslaget om förbud att utöva rådgivningsverksamUet. Utskottet delar regeringens uppfattning att straffbestämmelserinte är ett fillräckligt effektivt medel när det gäller att avhålla oseriösarådgivare från brottsfrämjande verksamhet. En möjlighet att under viss tidavstänga sådana personer från rådgivningsverksamhet ter sig som ett naturUgtkomplement tiU de straffrättsliga åtgärderna. Det bör särskUt beaktas atttillträdet fill marknaden för juridisk och ekonomisk rådgivning är fritt,bortsett från de speciella krav som gäller för ledamotskap i Sverigesadvokatsamfund - och därmed ställning som advokat - och för auktorisafion ellergodkännande som revisor. Ett förhållande som kan te sig stötande är attadvokater och kvalificerade revisorer som på grund av brottslighet i sambandmed utövningen av sina uppdrag blir berövade sin särskilda ställning likväl äroförhindrade att även fortsättningsvis bedriva rådgivning yrkesmässigt. Sådanafall är dock sällsynta. Inom den stora gruppen av övriga juridiska ochekonomiska rådgivare finns otvivelaktigt åtskilliga vilkas verksamhet på ettolyckligt sätt är förknippad med ekonomisk brottslighet och därför borde kunnatemporärt stoppas genom någon form av statliga tvångsåtgärder. Det förslaghärvidlag som föreligger är enligt utskottets mening väl avvägt och utformatså att det inte ger anledning till några vägande invändningar frånrättssäkerhetssynpunkt. Av grundläggande betydelse är att förbud att utövarådgivningsverksamhet får meddelas ertdast den som har gjort sig skyldig tillbrott i sådan verksamhet, ett brott som dessutom inte är ringa. I fråga omförbudets innebörd m. m. kan noteras att förbudstidens längd kan varieras, atten viss övergångstid kan medges innan ett förbud träder i kraft, att partielltförbud kan meddelas och att ett förbud kan hävas helt eller delvis. Viktigt ärockså att det inte är obligatoriskt att förbud meddelas när NU1984/85:19 12 förutsättningarna för ett sådant är uppfyllda. Reglernamöjliggör sålunda en nyanserad reaktion från domstolarnas sida, medhänsynstagande till särskilda omständigheter i det enskilda fallet. Enligt kritikerna skulle den föreslagna sanktionen varaalltför ingripande. Man antyder att ett förbud att utöva rådgivningsverksamhetskulle - till skiUnad från ett näringsförbud enligt konkurslagen - kunnabetraktas som ett yrkesförbud. Utskottet menar att ett sådant synsätt ärfelaktigt. Det står den som har ålagts förbud fritt att utnyttja sina juridiskaeller ekonomiska kvalifikafioner i vilket slags arbete som helst utomutåtriktad rådgivningsverksamhet eller medverkan däri. Detta får anses vara enrimlig lösning på den målkonflikt som föreligger när det gäller å ena sidan attskydda samhället mot ekonomisk brottslighet, å andra sidan att ge de rådgivaresom lagen är riktad mot möjlighet till återanpassning och fortsatt försörjning. Enligt ett uttalande i specialmotiveringen (s. 37) somangrips i två av motionerna, skall man vid den riskbedömning som föregår ettbeslut rörande förbudkunna värdera "rådgivarens agerande i övrigt , t. ex. att han balanseratpå gränsen mellan det straffria och det straffbara området i tidigaresammanhang". Propositionen innehåller inte något närmare resonemang omvad detta skulle kunna innebära. Ett exempel kan emellertid vara att en advokateller kvalificerad revisor av resp. avkommerskollegium har tilldelats varning på grund av handlingar ellerunderlåtelser besläktade med dem som senare läggs honom till last. Om någon somtidigare har åtalats för ett i sammanhanget intressant brott har frikänts fåråtalet givetvis inte åberopas mot honom vid den bedömning som det här gäller.Vad som skall täckas av det angivna motivuttalandet får avgöras genomrättstillämpningen. Att denna ligger i domstolarnas händer bör skapa trygghetmot att uttalandet åberopas i alltför stor utsträckning. Utskottet har i det föregåendeställt sig positivt fill regeringens förslag vad beträffar såvälstraffbeläggning av vårdslös rådgivning som införande av institutet förbud attutöva rådgivningsverksamhet. Bestämmelserna i det senare ämnet innefattarpröcessuella regler, regler om påföljd vid överträdande av förbud, m.m. Dessakompletterande regler ger, liksom det åtföljande förslaget fill lag om ändringi , inte anledning fill någon erinran från utskottets sida.Utskottet tillstyrker sålunda regeringens förslag i nu behandlad del, vilketinnebär att motionerna avstyrks i motsvarande del. I detta sammanhang vill utskottet beröra frågan om behovetav resurser för utredning och lagföring på detta område. Flertalet fall då detblir tal om att tillämpa den nya lagen torde, sägs det i proposifionen (s. 30),aktualiseras i undersökningar som görs av andra orsaker. Reformen kan därför,hävdas NU 1984/85:19 13 det, inte föranleda annat än helt marginellakostnadseffekter. Detta kan möjligen innebära en viss undervärdering av dekostnader - ibland för separata processer - som tillämpningen av lagen kan föramed sig hos de rättsvårdande organen. Utskottet vill emellertid framhålla attdet synes vara ett för snävt synsätt om man i detta sammanhang endast beaktarde direkta utrednings- och processkostnaderna. Den nya lagen har till syfte attmotverka ekonomisk brottslighet. Redan en måttlig effekt härvidlag innebär intebara för samhället i stort utan även för de rättsvårdande organen vinster sombör kunna väl täcka de direkta merkostnader som kan föranledas av den nyalagstiftningen. Utskottet vill särskilt understryka vikten av att systemetför kontroll över meddelade förbud kommer att fungera effektivt. Avslutningsvisnoterar utskottet föredragande statsrådets uttalande att de ställningstagandensom nu redovisas kan komma att få omprövas på vissa punkter när generellafrågor om näringsförbud senare skall få sin lösning. Den i propositionen föreslagnaändringen i inkassolagen (1974:182) syftar, som framgår av den inledanderedogörelsen (s. 2), till att datainspektionens möjligheter att utöva kontrollöver inkassoföretagen skall förbättras. Vad som föresläs i denna del har intenågot egentligt samband med huvudförslaget om kontroll av rådgivare. Detomfattas dock av avslagsyrkandena i de tre motionerna. Vid utskottsbehandlingenhar framgått att detta icke torde ha varit motionärernas mening. Utskottet haringen erinran mot regeringens förslag till ändring i inkassolagen ochtillstyrker alltså proposifionen i denna del. 1. beträffandekontroll av rådgivare attriksdagen med avslag pä motionerna 1984/85:1172, 1984/ 85:1173 och1984/85:1174, alla i ifrågavarande del, antar de i proposition 1984/85:90framlagda förslagen till a) lag om förbudmot yrkesmässig rådgivning i vissa fall.-m. b) lag om ändringi , attriksdagen med avslag på motionerna 1984/85:1172, 1984/ 85:1173 och1984/85:1174. alla i ifrågavarande del, antar det i NU1984/85:19 14 proposition 1984/85:90 framlagda förslaget till lag omändring i inkassolagen (1974:182). Närvarande: (), (),(), (), (), (), (), (), (),(), (), (), (), () och (vpk). '(m), (), (),, (), (), NicGrönvall (m) och () anser dels att den del av utskottetsyttrande som har rubriken (s. 6 f.) bort ha följande lydelse: Regeringensförslag-- (= utskottet)--- oseriös rådgivning. Hänvisningen till tidsbristen kan möjligen vara befogadför kommissionens del, eftersom regeringen hade fastställt en mycket snävtidsram för dess arbete. Delbetänkandet i ämnet är emellertid daterat i augustt1983 och lagrådsremissen . Regeringen borde givetvis, när denpreliminärt hade funnit kommissionens lagförslag värt beaktande, ha utnyttjatmellantiden för en grundligare kartläggning. Utskottet finner bristen påutredningsunderlag anmärkningsvärd. En lagstiftning som öppnar möjlighet tillvittgående ingripanden mot enskilda personer måste vila på en mera solidgrundval än blott några fritt valda exempel och därtill knutna antaganden. Enomfattande---- (= utskottet)--- är tillfredsställande. Förslagenom---- (= utskottet)--- som föreslås. dels att den del av yttrandet somhar rubriken rådgivning (s. 7-9) bort ha följande lydelse: Ansvarenligt----- (= utskottet)--- i skattefrågor. De principiella invändningar som i de tre motionernariktas mot den föreslagna ansvarsbestämmelsen är enligt utskottets mening tungtvägande. De redan befintliga medverkansreglerna i täcker enligtutskottets mening i allt väsentligt de straffvärda fall av oseriös rådgivningsom kan tänkas. Dessa regler bör givetvis utnyttjas. Det är angeläget attmisstankar NU1984/85:19 15 om brottslig medverkan från rådgivares sida noga prövas.Åklagare, brottsutredare hos polisen, tjänstemän inom skatteförvaltningen m.fl.bör genom information och utbildning stimuleras att uppmärksamma sädanrådgivning som kan befaras ha inneburit uppsåtligt främjande av brott. Enmöjlighet fill straffbeläggning även i fall då gärningsmannens uppsåt inte kanstyrkas synes däremot inte förenlig med kravet på rättssäkerhet. Den skullenämligen medföra stor ovisshet om var gränsen för en lagenlig rådgivning går.En naturlig konsekvens skulle bli tvekan hos seriösa rådgivare att över huvudtaget gå in på vissa känsliga lagtolkningsfrågor som kan ha stor betydelse förden majoritet av klienterna som saknar alla brottsliga avsikter. Härigenomskulle den rättssökande allmänhetens befogade intresse av att kunna få korrektaupplysningar sättas åsido. skulle fältet i realiteten vara fritt försådana oseriösa rådgivare som är beredda att tillgripa mera utstuderade metoderför att undkomma upptäckt och ansvar. Det är också stor risk för att enoaktsamhetsbestämmelse av föreslagen art kan resultera i en generell sänkningav kravet på bevisning rörande brottslig medverkan och därigenom indirekt fåsom effekt att brottsutredningarnas kvalitet avtar. dels att den del av yttrandet somhar rubriken att utöva rådgivningsverksamhet (s. 9-12) bort ha följandelydelse: Huvudpartenav---- (= utskottet)--- är oklara. De principiella invändningar mot förslaget om förbud attutöva rådgivningsverksamhet som kommer till uttryck i motionerna väger enligtutskottets mening mycket tungt. Förutsättningarna för att förbud skall kunna meddelas är,som motionärerna framhåller, oklara. Som anmärkningsvärt vill utskottetbeteckna det i specialmotiveringen (s. 37) gjorda uttalandet att det vidbedömningen av risken för att en rådgivare gör sig skyldig till nya brott skallbeaktas om han har "balanserat på gränsen mellan det straffria och detstraffbara området i tidigare sammanhang". Såsom påtalas i motion1984/85:1173 (m) framgår det inte i propositionen hur denna prövning skulleske. Utskottet vill från rättssäkerhetssynpunkt starkt ifrågasätta om det kan finnasförutsättningar för att ta sådan hänsyn som uttalandet tycks syfta på. Givetvisskulle inte tidigare brottsutredningar och åtal som inte lett till fällande domfå åberopas som bidragande skäl till att förbud borde meddelas. Det endaexempel som har kunnat förebringas vid utskottsbehandlingen är att en advokateller kvalificerad revisor av resp. av kommerskollegiumhar tilldelats varning på grund av handlingar eller underlåtelser besläktademed dem som senare läggs honom till last. Den metod för samordning mellan dedisciplinära systemen för advokater och revisorer och den föreslagna lagen somanges i propositionen synes dock medföra att detta exempel har mycket begränsatintresse. NU1984/85:19 16 Vidare gäller att den föreslagnaförbudspåföljden är alltför vittgående. I många fall skulle den som drabbas avett sådant förbud i realiteten mista möjligheten att på arbetsmarknadenutnyttja de kunskaper och erfarenheter som han har förvärvat. De möjlighetersom enligt lagförslaget skulle ges att avpassa förbudets räckvidd efteromständigheterna i det särskilda fallet ter sig inte som ett tillräckligt skyddmot att ett förbud kan få orimligt svåra verkningar för den som det riktar sigmot. Ytterligare en väsentlig anmärkning är att det ipropositionen inte klarläggs att efterlevnaden av meddelade förbud skulle kunnakontrolleras effektivt. Förbuden skulle således i realiteten hårdast drabba demsom är beredda att lojalt foga sig efter de restriktioner som därigenom pålagtsdem. dels att den del av yttrandet somhar rubriken (s. 12 f,) bort ha följande lydelse: Utskottet har i det föregående riktat skarp kritik såvälmot utredningsunderlaget för regeringens nu behandlade förslag som mot de bådahuvudpunkterna i detta, straffbeläggning av vårdslös rådgivning och införandeav ett institut benämnt förbud att utöva rådgivningsverksamhet. Av vad somsagts följer att utskottet bestämt avstyrker regeringens förslag och sålundainstämmer i motionärernas avslagsyrkanden. Utskottet har därför inte anledningatt kommentera de pröcessuella regler m. m. som inte har berörts i detföregående. Den föreslagna lagstiftningen skulle enligt propositionen(s. 30) inte föranleda annat än helt marginella kostnadseffekter. Uttalandetinnebär enligt utskottets bedömning en klar undervärdering av de kostnader somskulle uppstå inom rättsväsendet. Detta förhållande är ytterligare ett skäl motregeringens förslag. Det finns, menar utskottet, mera centrala led i kampen motden ekonomiska brottsligheten som tillgängliga resurser i första hand börsatsas på. Utskottet noterar slutligen föredragande statsrådetsuttalande att de ställningstaganden som redovisas kan komma att få omprövaspå vissa punkter när de generella frågor om näringsförbud som för närvarandebereds skall få sin lösning. Uttalandet illustrerar väl den brådska och bristpå övergripande planering som kännetecknar regeringens aktioner mot denekonomiska brottsligheten. Otillräckligt samordnade delförslag framläggs ettefter ett. förlorar härigenom möjligheten att göra en samlad prövningav det åtgärdsprogram som regeringen syftar till. Även detta förhållande ärbetänkligt frän rättssäkerhetssynpunkt. dels att utskottet under 1 borthemställa 1. beträffande kontroll av rådgivare att med bifall fillmofionerna 1984/85:1172,1984/85:1173 och 1984/85:1174, alla i ifrågavarandedel, avslår proposition 1984/85:90 i vad avser förslag till a) lag om förbudmot yrkesmässig rådgivning i vissa fall, m. m., b) lag om ändringi . minab/gotab 1986 82642