bet · G801TU6 · 1984-12-31 00:00:00 — Ikraftträdandet bör därför bestämmas fill den 1 april 1985.Vidare bör - som en följd av utskottets ställningstagande fill lagförslagets 10och 11 §§ - övergångsbestämmelsen utgå. beslöt attinföra obligatorisk registrering av mopeder (prop. 1981/82:81, /82:19och 26, rskr 1981/82:231). Föredraganden framhåller att trafiksäkerhetsverket harutarbetat ett förslag till hur registreringen skall ordnas och all det nu finnstillräckliga uppgifter och kunskaper härom. När det gäller frågan om lämpligtidpunkt för att införa mopedregistrering finns det emellertid - fortsätterföredraganden - anledning att beakta utvecklingen pä mopedområdet under desenaste åren. Denna avviker väsentligt från antaganden som trafiksäkerhetsutredningenår lade fram i betänkandet Säkrare mopedtrafik (Ds K 1979:3). Utredningen,som förutsatte att registreringen totalt skulle omfatta 300 000-400 000mopeder, utgick från ett årligt tillskott på ca 30 000-40 000 mopeder. Antaletsålda mopeder ha- emellertid minskat från ca 41 1977 fill ca 15 800 är 1981,fill ca 12 1982 och till endast ca 8 1983. Mopedförsäljningenfrån har sålunda minskal med . Föredragandenframhåller vidare att också antalet mopedolyckor har minskat pä senare år. Somexempel nämns att antalet trafikdödade mopedisler är uppgick fill 92, år1977 till 73, till 34 och ull 31. Mot bakgrund av den sålunda angivna utvecklingenifrågasätter föredraganden om tidpunkten nu är den rätta för att införamopedregistrering. Han förordar därför att man - utan att rubba riksdagensprincipbeslut - avvaktar TU1984/85:6 12 ytterligare någon tid bl. a. för att se om den starktnedåtgående utvecklingen på mopedområdet fortsätter. Vad föredraganden sålunda anfört har inte givit utskottetanledning till erinran eller särskilt uttalande. 1. att antar det genompropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1976:633) omkungörande av lagar och andra författningar med den ändringen attikraftträdandet senare-läggs till , 2. att antar det genompropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1975:88) medbemyndigande att meddela föreskrifter om trafik, transporter ochkommunikationer med den ändringen att ikraftträdandet senareläggs till den 1april 1985, 3. beträffande besvärsinstanser enligtlagen om felparkeringsavgift att med avslag på det genomproposifionen framlagda förslaget lill lag om ändring i lagen (1976:206) omfelparkeringsavgift, såvitt avser 10 och 11 §§, samt med anledning avmotionerna 1984/85:36 (c), 1984/85:37 (fp), 1984/85:38 (m) och 1984/85:39 (m)som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört om nyaöverväganden, 4. att antar det undermoment 3 nämnda lagförslaget, utom såvitt avser 10 och 11 §§, med deändringarna all ikraftträdandet senareläggs till och attövergångsbestämmelsen utgår, 5. att lämnar utan erinranvad som i propositionen anförs om mopedregistrering. Närvarande: (), (), BirgerRosqvist (s), (), (), Per Stenmarck (m),(), (), (), (),(vpk), (), (), IngridAndersson (s) och (). /85:6 Bilaga 13 om felparkeringsavgift(prop. 1984/85:6 delvis jämte motioner) har berett justitieutskottettillfälle att yttra sig över proposition 1984/85:6 med förslag till lag om ändringi lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar, m. m. samtde med anledning av propositionen väckta motionerna 1984/85:36 av . (c), 1984/85:37 av () och (), 1984/85:38 aAllan () och 1984/85:39 av m. fl. (m). Ipropositionen föreslås bl.a. sådan ändring av 10 och 11 §§ lagen (1976:206) omfelparkeringsavgift att fr. o. m. tingsrätt och ej såsom f.n. hovrätt skall vara sista instans vid prövning av beslut omfelparkeringsavgift. I motionerna yrkas att avslår propositionen idenna del. begränsar sitt yttrande till att avse ärendet imotsvarande del. Under ärendets beredning har till utskottet inkommit en skriftfrån presidenten i (bilaga 1) samt en skrift från Stockholmsfingsrätt, vartill fogats en framställning från tingsrättentill (bilaga 2). avkriminaliserades de flesta former avparkeringsförseelser och det infördes ett nytt sanktionssystem på området. Detinnebar att den tidigare parkeringsboten ersattes med en avgift somfordonsägaren är betalningsansvarig för. Den nya ordningen regleras i lagen omfelparkeringsavgift. Den innebär bl.a. följande. Polismaneller trafikövervakare får meddela parkeringsanmärkning (får fästas påfordonet). Anmärkningen skall innehålla uppmaning till fordonets ägare att inomviss tid betala avgiften. Denna, som bestäms av regeringen, utgör f. n. lägst75 kr. och högst 300 eller - för vissa fall i - . Om ägareneller föraren anser att anmärkningen inte borde ha meddelats, får han hospoHsmyndigheten ansöka om rättelse. Mot beslut i ärende om rättelse kan talaninte föras. Fordonsägaren kan vidare hos polismyndigheten skriftligen anmälaatt han bestrider betalningsansvar. Han skall då ange grunden för bestridandet.Efter sådant bestridande sker utredning och meddelas beslut avpolismyndigheten. Om då betalningsansvaret inte TU1984/85:6 Bilaga 14 undanröjs får beslutet överklagas till tingsrätt ochvidare till hovrätt. Allmän åklagare för det allmännas talan i tingsrätt ochhovrätt. Lagen om felparkeringsavgiftbeslutades av . Förslag till den nya lagstiftningenlades fram i proposition 1975/76:106. Förslaget grundades på en promemoria (Ds K 1973:6) Vissafrågor orri kontroll av parkeringsbestämmelsernas efterlevnad. I promemoriantogs upp bl. a. frågor om behandlingen av invändningar mot ålagdfelparkeringsavgift m. m. Om en begäran om rättelse inte bifalls eller om sådaninte framställs måste det enligt promemorian finnas möjlighet till rättsligprövning. Prövningen föreslogs ankomma på polismyndighet, och den borde ske medtillämpning av vanliga bevisvärderingsregler och utmynna i ett beslut som kanöverklagas till tingsrätt och vidare till hovrätt. Någon fullföljd från hovrättborde inte tillåtas (prop. s. 21). Huvuddelen avremissinstanserna hade inte någon invändning mot förslaget i den del som här äraktuell. Någon erinran mot tanken på fullföljd till hovrätt redovisades inte(prop. s. 26). I propositionen föreslogs att talan ej skulle få föras mottingsrätts beslut, dvs. överklagande till hovrätt skulle ej kunna ske (10 §sista stycket, prop. s. 3). I denna del gjorde föredragande statsrådet ettövervägande mellan statligt organ och kommunalt organ som prövningsinstans ochfann att någon naturlig och lämplig instans för det dåvarande intesyntes finnas. Mot bakgrund härav och i avvaktan på hur andra liknande frågorom övergång till avgiftssystem kommer att lösas borde man enligt statsrådet t.v. förlägga prövningen till samma organ som då handlade motsvarande frågor,dvs. polismyndighet och allmän domstol. I fullföljdsfrågan uttalade statsrådetföljande. Med hänsyn till sanktionens ringastorlek och arten av de frågor som kan komma upp till bedömning synes det varatillfyllest med en prövning i två instanser utöver den som sker vid begäran omrättelse. Under riksdagsbehandlingen riktadesinvändningar mot den föreslagna fullföijdsbegränsningen. I en mofion påpekadesatt fingsrätler inte kan fungera som prejudikatinstanser. framhöllsalt de aktuella ärendena i fingsrätt kunde komma att handläggas avungsnotarie, något som i och för sig kunde godtas men endast underförutsättning att det finns rätt att fullfölja talan till hovrätt. (/76:14) föreslog enhälligt att 10 och 11 §§ skulle ges sådanlydelse alt fullföljdsmöjlighet lill hovrätt infördes. I denna del uttaladetrafikutskottet följande. Med hänsyn till behovet avprejudikat på området finner utskottet det erforderligt att i varje fall underen övergångstid talan mot ifrågavarande ärenden kan föras i hovrätt. Skulle detvisa sig alt det blir en stor tillströmning TU1984/85:6 Bilaga 15 av ärenden av ifrågavarande slag till hovrätterna bördenna överklagnings-möjlighet efter övergångstiden kunna avskaffas. Utskottetvill också erinra om att enligt propositionen behandlingen av ärendena i frågat. v. förlagts lill polismyndighet och allmän domstol i avvaktan pä hur andraliknande frågor om övergång lill avgiftssystem kommer att få sin lösning. Isamband därmed torde - mot bakgrund av erfarenheter av lagens tillämpning-ävenfrågan om prejudikatsinstans komma att upptas till förnyad prövning. beslutade i enlighet medutskottets hemställan, och de aktuella lagrummen gavs den lydelse de nu har(rskr 1975/76:240). Lagen trädde i kraft (SFS 1976:1125). I den nu förevarande propositionenföreslås sådana ändringar i 10 och 11 §§ lagen om felparkeringsavgift atttingsrätterna i fortsättningen blir sista instans i del slags ärenden del härgäller. Föredragande statsrådet uttalar i den aktuella frågan atterfarenheterna av lagstiftningens tillämpning i allt väsentligt är goda. Hansäger vidare all lagen varit i kraft en domstolspraxis har hunnitutvecklas. Han anser därför att tiden nu är mogen att överväga frägan omantalet besvärsinstanser. I sakenanförs i propositionen (s. 11) vidare följande. Det finns inte nägon särskildstatistik över antalet ärenden enligt lagen om felparkeringsavgift hoshovrätterna. Någon exakt kunskap om hur handläggningen av dessa ärendenpåverkar hovrätternas arbetsbörda har vi därför inte. Ingenting tyder i och försig på att tillströmningen av parkeringsärenden normalt är anmärkningsvärtstor. Varje lättnad i hovrätternas arbetsbörda är emellertid önskvärd. Eftersom behovet av prejudikat numera torde varatillgodosett, finns det enligt min mening inte längre skäl att ha treprövningsinstanser i ärenden enligt lagen om felparkeringsavgift. Jag föreslårdärför alt tingsrätterna i fortsättningen skall vara sista instans. Den föreslagna ordningen kritiserasi de med anledning av propositionen väckta motionerna 1984/85:36 av RuneTorwald m.fl. (c), 1984/85:37 av () och (),1984/85:38 av () och 1984/85:30 av m. fl. (m).Motionsvägen kritiseras också lagstiftningsärendets beredning bl. a. i fråga ombristande remissbehandling och lagrådsgranskning. Motionärernas huvudargument är att hänsynen tillrättssäkerheten kräver att möjligheten till fullföljd till hovrätt behålls.Detta motiveras bl. a. av att felparkeringsmål i tingsrätt regelmässigt avgörsav tingsnotarie. Överpröv-ningsmöjlighelen motiveras också av intresset avprejudikatbildning. Några motionärer noterar den starkt ökade lillströnmingeiia\ besvärsärenden pä senare tid och hänför denna till "missbruk avbesvärsrätlen". Härvidlag föreslås att manövervägeratt pä ett effekti\are sätt än f. n. beivra uppenbarträttegängsmissbruk. Och i en motion hävdas att TU1984/85:6 Bilaga 16 det är en felaktig prioritering att pä föreslaget sättändra processordningen när domstolarna blir överbelastade i stället för attförst undersöka om lagar och regler kan förenklas. pekas på altförslaget i propositionen öppnar vägen för att också i andra sammanhang vidofta förekommande typer av mål avskära möjligheten att överklaga beslut ochdomar. Antalet inkomna, avgjorda ochbalanserade ärenden av aktuellt slag vid har 'lopgätt lillföljande. 1980 1981 1982 1983 Inkomna 457 423 477 1 355 2 754 Avgjorda 347 366 428 573 1 067 Balanserade 173 230 279 1 061 2 748 Som angetts inledningsvis har lilljustilieutskottet inkommit synpunkter i ärendet frän presidenten i hovrättoch . Frän båda domstolarna yppas tveksamhet till tankenatt nu införa en fullföljdsbegräns-ning i de ärenden det gäller. I ställetanvisas andra vägar att råda bot på de nuvarande svårigheterna. Presidenten i framhåller att del är fråga omärenden av jämförelsevis underordnad betydelse. Till förmän för ettfullföljdsförbud talar enligt presidenten det förhållandet attparkeringsanmärkningen redan har prövats i två instanser (polismyndigheten ochtingsrätten) liksom de omständigheterna att målen är av enkel beskaffenhet ochhar för den enskilde tämligen begränsade rättsverkningar. Om fullföljdsförbudinförs bör enligt presidenten inte lingsnotarier vara behöriga att prövaärendena. Presidenten påpekar att ett fullföljdsförbud inte löser problemet förtingsrätterna. framhålls att frågan om fullföljdsförbud frånprincipiella utgångspunkter är av sådan betydelse att den borde haremissbehandlats innan förslag förelades . För att komma till rättamed den rådande situationen hänvisar presidenten lill de möjligheterrättegångsbalken ger att ingripa mot försumlig processföring. Även Ungsrätt ställer sig tveksam till om detär lämpligt alt nu genomföra den föreslagna ändringen i lagen omfelparkeringsavgift. kan det emellertid enligt tingsrätten vara på siiiplats med ett fullföljdsförbud. Förutsättningarna för och konsekvenserna avdet nu föreslagna fullföljdsförbudet synes tingsrätten dock inte varatillräckligt genomlysta. Enligt tingsrättens mening kan en lämplig åtgärd varaatt närmare utreda dessa konsekvenser och i samband därmed utreda främst demöjligheter som finns att underlätta och förbättra handläggningen hospolismyndigheten och TU1984/85:6 Bilaga 17 tingsrätten för både myndigheterna och dem som anförbesvär i parkeringsärenden. noterar den storauppmärksamhet som frågan om den domstolsmässiga prövningen avparkeringsanmärkningar tilldragit sig både i den allmänna debatten och i detförevarande lagstiftningsärendet, och utskottet vill redan här slå fast att detär två helt skilda spörsmål som har aktualiserats i ärendet. Å ena sidan gäller det den mera principiella frågan om hurfullföljdsordningen bör vara inom sanktionssystemet för felparkeringsavgifter.Å andra sidan har aktualiserats frågan om åtgärder till följd av densenare tidens osedvanligt starka ökning - framför allt i - av detslags ärenden del här gäller. Som framhållits under ärendets beredning är situationen -särskilt för tingsrätts vidkommande - onekligen oroande. Härvidlagfår enligt utskottets mening konstaleras alt ett förverkligande av den iproposifionen framförda tanken på ett förbud att fullfölja talan till hovrättinte skulle lösa de aktuella problemen utan bidra till att förvärradem. Detta gäller särskilt om - såsom i sådant fall rimligen måste ske -därmed föreskrevs att parkeringsärenden i tingsrätt ej får prövas avtingsnotarie. Mot denna bakgrund hyser utskottet tvekan inför förslaget ipropositionen. Härtill kommer att det på saken kan anläggas mera principiellasynpunkter av allmän räckvidd. I denna del vill utskottet anföra följande. Frågan hur sådana sanktionssystem som det här gäller böranordnas när en förutvarande kriminalisering upphör har tidigare berörts iolika kriminalpoli-fiska sammanhang. I rapporten straffsystem. Idéer ochförslag, avgiven av brottsförebyggande rådets arbetsgrupp rörandekriminalpolitik (BRÅ Rapport 1977:7) behandlades bl. a. hithörande spörsmål (seom depenalise-ring och administrativa avgifter, s. 344 ff). Arbetsgruppenredovisade några allmänna principer som borde gälla för det fortsalla arbetetoch underströk att det är betydelsefullt att ett samlat grepp tas pådepenaliseringsfrågan. Enligt arbetsgruppen finns det anledning att gåförsiktigt fram innan man fåll närmare erfarenheter av genomförda reformer. Isammanhanget kan hänvisas lill proposition 1981/82:142 s. 21 f och till avriksåklagaren i två promemorior till chefen för justitiedepartementetframlagda förslag till avkriminaliseringar och andra ändringar påtrafiklagstiftningens och straffrättens område. Utskottet vill också peka påatt föredragande statsrådet liksom trafikutskottet i 1976 årslagstiftningsärende rörande felparkeringsavgifter förutskickade framtidalösningar av överprövningsproblemen i samband med ytterligare övergång tillavgiftssystem. Någon mera allmän övergång till avgiftssystem för sådana merabagatellartade regelöverträdelser som det här gäller har ännu inte kommit fillstånd, och något mera samlat TU1984/85:6 Bilaga 18 grepp på saken har ännu inte tagits från statsmakternassida. Även om utskottet hyser sympati för en ordning därhovrätterna inte belastas med massärenden av den typ del här gäller, innebäremellertid del nu sagda all utskottets tvekan inför tanken att nu genomföranågon principiell ändring i den processuella delen av sanktionssysiemel förparkeringsavgifter ytterligare förstärks. En sådan ändring synes f. ö. inteböra ske innan saken fått en bättre belysning än som kunnat ske i detta ärende.Utskottet förordar därför att ärendet pä nytt övervägs i . Enfråga som därvid bör aktualiseras är huruvida inte tillräckligaprocessekonomiska vinster står att göra med en ordning enligt vilken tingsrättsavgörande inte fär prövas av hovrätt om inte hovrätten meddelatprövningstillstånd (jämför lagen [1974:8] om rättegången i tvistemål om mindrevärden). Intresset av prejudikatbildning talar onekligen för en sådan ordning.Naturligtvis bör i detta sammanhang ocksä övervägas sådana frågor omlagstiftningens överensstämmelse med internationella konventioner som restsmotionsvägen. Vad som i detta ärende enligt utskottets mening framstårsom särskilt angelägel för de nya överväganden utskottet förespråkar är altsnabbi åstadkomma en bättring i förhållandena pä tingsrättsnivå. Härvidlag villutskottet särskilt föra fram tanken att för prövningen i första instans, dvs.hos polismyndigheten, införa ett system med preklusion som påföljd för bristeri processföringen (jfr 50 kap. 25 S tredje stycket och 42 kap. 8a§ ).Även andra åtgärder för att förbättra processföringen och underlättaförhållandena bör naturligtvis övervägas. Utskottet vill understryka alt de ätgärder som påkallasför att förbättra lägel på tingsrätlsnivå förefaller vara så brådskande att ettgenomförande av dem inte synes böra anstå, därest de mera principiellaöverväganden utskottet förespråkat skulle kräva något längre rådrum. Sammanfattningsvisleder del sagda utskottet till följande. föreslär trafikutskottet att hemställaatt med anledning av proposition 1984/85:6 samt motionerna1984/85:36,1984/85:37, 1984/85:38 och 1984/85:39 med avslag på 10 och 11 S§ idet genom propositionen framlagda förslaget lill lag om ändring i lagen(1976:206) om felparkeringsavgift som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört om nya överväganden. Närvarande: (). (), KarinSöder (c), (), i (s), (), (), (), (), Lars-ErikLövdén (s), i (fp). (), BirtheSörestedt (s), () och (). TU1984/85:6 Bilaga 19 Bilaga 1 Presidenten i hr vrätt anför - den 31oktober 1984 inkom till hovrätten ca 560 mål om parkeringsavgift. För drygt enmånad sedan bad jag att en kopia av samfiiga beslut som meddelades i hovrätteni sådana mål skulle tillställas administrativa avdelningen. I anledning häravhar hit inkommit 116 sådana beslut. I samfiiga fall har talan förts avbilägaren genom sedan först polisstyrelsen ochsedan tingsrätten lämnat talan mot parkeringsanmärkning utan bifall. I 104beslut (av samtliga) har hovrätten inte gjort någon ändring i tingsrättensbeslut. I sju fall () har målen återförvisats till tingsrätten ellerpolisstyrelsen för ytterligare utredning. I fem fall () har klaganden fåttbifall till sin talan och parkeringsanmärkningen blev följaktligen dåundanröjd. Ett typfall av mål om parkeringsavgift innehåller följandemoment: I besvären till polisstyrelsen anges att bilen stått uppställd för"lastning/ lossning". Polisstyrelsen förelägger klaganden att inomviss fid genom fakturor, intyg eller liknande styrka att uppställning föranlettsav på- eller avlastning. Så sker inte. Polisstyrelsen ogillar besvären.Klaganden överklagar till tingsrätten men anger inte heller där någraomständigheter, t. ex. om det var lastning eller lossning som pågick vidtillfället, vad som lastades eller lossades och anledningen härtill. Någraskriftliga bevis ges inte heller in. Tingsrätten uttalar att klaganden inte ensgjort sannolikt att uppställning föranletts av pä- eller avlastning och ogillarbesvären. Hovrätten finner inte skäl att göra någon ändring i tingsrättensbeslut. Det är givetvis olyckligt att domstolarnas resurser i såhög grad tas i anspråk för ärenden av jämförelsevis underordnad betydelse.Frågan är emellerfid om fullföljdsförbud är den rätta metoden att komma tillrätta med problemet. Till förmån för fullföljdsförbud talar attparkeringsanmärkningen redan har prövats i två instanser, nämligenpolisstyrelsen och tingsrätten. Dessa ärenden skiljer sig således från andramål och ärenden, vilka ju handläggs av tingsrätten som första instans.Parkeringsmålen är också av enkel beskaffenhet och har för den enskildetämligen begränsade rättsverkningar. Det kan därför möjligen godtas attfullföljdsförbud införs. I sä fall bör dock inte fingsnotarier längre varabehöriga att pröva dessa ärenden. Men frågan om fullföljdsförbud ärprincipiellt av sådan betydelse att den enligt min mening borde haremissbehandlats innan förslag lades till . Även om ett sådant förbudinförs, kvarstår ju f. ö. problemet för tingsrätterna. Det bör ocksä uppmärksammas att del kan finnas andra medelatt komma fill rätta med den rådande situationen. Domstolarna är av traditionåterhållsamma med att avvisa av part anlitat ombud eller att ingripa vidmissbruk av rätten att föra talan vid domstol. Mot bakgrunden av det sätt på /85:6 Bilaga 20 vilketParkeringsjuridiska föreningens jurister för sin talan, att företrädare förföreningen har uttalat som målsättning att avsikten är att dränka domstolarna iöverklaganden och att dessa i ganska få fall lett till attparkeringsanmärkningen har undanröjts kan det hävdas att det i första handborde undersökas om det finns förutsättningar att anlita de möjligheter somrättegångsbalken ger mot försumlig processföring. Såvitt jag vet har dennafråga ännu inte aktualiserats. TU1984/85:6 Bilaga 21 Bilaga 2 tingsrätts framställning tdldomstolsverket' har redanfidigare uppmärksammat pä den mycket stora ökningen av antaletparkeringsärenden. Förhållandena är nu sådana att tingsrätten finner anledningföreligga att fillskriva verket i akt och mening att aktualisera förslag tillförenkhngar/rationaliseringar. Antalet parkeringsärenden vid tingsrätten har under desenaste åren ökat -man vägar nästan säga - lavinartat. Antalet inkomna,avgjorda och balanserade ärenden framgår av följande tabell. 1980 1981 1982 1983 Ink 457 423 477 1 355 2 754 Avg 347 366 428 573 1 067 Balans 173 230 279 1 061 2 748 Tilläggas skall också att baraunder oktober har 630 mål inkommit till tingsrätten. Bakom den stora tillströmningen av mål liggerParkeringsjuridiska föreningen, en förening som - enligt uttalanden imassmedia- tagit till sin uppgift att försöka sabotera parkeringssystemet ifrämst men även annorstädes. Föreningen värvar medlemmar på flerasätt. Dekaler och brev till personer som erhållit parkeringsanmärkning är någraexempel. Utmärkande för och dessverksamhet är masshantering med hjälp av i skrivautomat i förväg inlagd text.De rättsliga grunderna för överklagandena till fingsrätten är oftastobefinfiiga eller åtminstone oklara och några omständigheter i det enstakafallet, som hänför sig fill den angivna grunden, utvecklas sällan eller aldrig.Inlagorna - oftast flera sidor långa - innehåller i stället text av en art somej borde höra hemma i ett rättsligt förfarande. (Se vidare till denna skrivelsebifogat material bilaga 1-4.) Detta leder säkerligen i sin tur till att en delöverklaganden, som egentligen har fog för sig, ogillas. Tingsrätten har juingen reell möjlighet att urskilja dessa ärenden. Enligt lagen (1976:206) omfelparkeringsavgift kan en utfärdad parkeringsanmärkning prövas genom följandeförfarande. - Ansökan omrättelse hos polismyndigheten i det polisdistrikt där anmärkningen meddelades(8 §). - Bestridande avbetalningsansvar anmäls hos polismyndigheten. Därvid skall klaganden angegrunden för bestridandet och polisen göra en utredning (9 §). ' Bilagor här uteslutna. /85:6 Bilaga 22 - Om polismyndigheten inte undanröjerbetalningsansvaret kan besvär föras hos tingsrätt (10§). - Talan mot tingsrättens beslut föres genom besvär ihovrätt (10 §). Hovrättens beslut kan ej överklagas. Det var senvintern/som antaletinkommande parkeringsärenden började öka markant. Varianter av standardiseradeinlagor avlöste varandra. Mestadels lämnade tingsrätten besvären utan bifall.Undantagsvis hölls muntlig förhandling.