bet · G801AU11 · 1984-12-31 00:00:00 — bör statsmakterna stå fastvid ett ansvar för dem som ändå blir arbetslösa. Det är också nödvändigt attutforma systemet så att incitamenten byggs in i systemet och inle är beroendeav de beslut som efter förhandlingarna kan komma att fattas av statsmakterna.Utskottet menar liksom motionärerna att en reformering av systemet förarbetslöshetsersättning kan bidra till att lösa detta problem. En grundläggandestyrka med det svenska systemet är att arbetslöshetskassorna är knutna till defackliga organisationerna. Ansvaret för parternas förhandlingar och förarbetslöshetskassorna ligger alltså på samma händer. AU1984/85:11 143 Ett ökat ansvar för kopplingenmellan löneförhandHngarnas utfall och utvecklingen av arbetslösheten skulleuppnås om egenavgifterna till arbetslöshetsförsäkringen höjs. Utskottetåterkommer till denna fråga nedan. I debatten har hävdats att detta skulle leda till en ökadpress på fackförbund med strukturproblem och till att förbund med låga lönerskulle tvingas att höja avgifterna till arbetslöshetskassorna. Utskottet villmed hänvisning därtill framhålla att statsmakterna givetvis fortfarande skallha kvar sitt ansvar för sysselsättningen. Det kan ske genom att de ersättningarsom förs över till arbetslöshetskassorna i form av stafliga medel ellerarbetsgivaravgifter fördelas så att kassor som är knutna till branscher medstora strukturproblem får ett kompenserande stöd. Som sägs i motionen bör mandärvid överväga att öka arbetsgivarnas ansvar för finansieringen avförsäkringen. För detta finns också ett allmän-ekonomiskt motiv. Omarbetsgivarna nämligen räknar med att statsmakterna genom successivadevalveringar tar ansvaret för konkurrenskraften minskar deras incitament attstå emot lönekostnadsökningar som skulle kunna försvaga konkurrenskraften ochöka arbetslösheten. Arbetslinjen bör enligt utskottets mening liksom hittillsligga till grund för utformningen av arbetsmarknadspolitiken. För att man skallkunna göra denna avvägning inom det samlade åtgärdssystemet bör man som sägs imotionen överväga möjligheten att finansiera även andra arbetsmarknadspolitiskaåtgärder än arbetslöshetsersättning med försäkringsmedel. En person som drabbasav arbetslöshet behöver inte bara försäkringsskydd som ersätter den förloradeinkomsten. Han eller hon kan också behöva stöd i form avarbetsmarknadsutbildning, flyttningsbidrag och arbetsförmedlingsinsatser föratt på nytt vinna inträde på arbetsmarknaden. Det bör betonas att den finansieringsmodell för dearbetsmarknadspOHtis-ka åtgärderna som skisserats ovan inte avser att befriastatsmakterna från deras sociala ansvar i sammanhanget. Avsikten måste vara attfå en sådan fördelning av ansvaret - och därmed kostnaderna - mellan deanställda, arbetsgivarna och staten som mer än nu knyter an till de faktorersom leder till arbetslöshet och vilka dessa parter på skilda sätt har ansvarför. Arbetslösheten kan inte bara betraktas som ett följdproblem som staten haransvaret för oberoende av hur de andra parterna handlar. Mot denna bakgrund förordar utskottet med bifall tillmotion 2127 att den utredning om arbetslöshetsförsäkringen som regeringenaviserat skall få tili uppgift att utforma ett försäkringssystem enligt deriktlinjer som angetts ovan. Det anförda som bör ges regeringen till kännainnebär att motion 900 är tillgodosedd i denna del. AU1984/85:11 144 dels att utskottets hemställan under 2 bort ha följandelydelse: 2. beträffandearbetsmarknadsparternas roll för sysselsättningsutveck lingen anriksdagen med bifall till motion 1984/85:2127 yrkande 2 samt med anledning avmotion 1984/85:900 yrkande 2 i motsvarande del som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört. Flexibilitet och rörlighet på arbetsmarknaden (mom. 3) , ,och (alla m) anser dels att den del av utskottetsyttrande på s. 28 som börjar "Utskottet konstaterar" och slutar"motsvarande del" bort ha följande lydelse: Som framhålls i moderata samlingspartiets motion 900kännetecknas en väl fungerande arbetsmarknad av rörlighet och många"möten" mellan arbetssökande och arbetsgivare. Det är väsentligt att varje individ har möjlighet attpröva på arbetsmarknaden och att arbetsgivaren får en god överblick av dearbetssökande på marknaden. Arbetskraften är inte enhetlig. Den består av individermed olika kunskaper och färdigheter. Dessa arbetar i en ekonomi stadd i ständigförändring. En rad förändringar vidtas så att inle flexibilitet ochrörlighet på arbetsmarknaden motverkas. Arbetsmarknadens parter spelar enviktig roll för arbetsmarknadens möjligheter att fungera effektivt. Parternakan genom sin centrala roll i lönebildningen skapa förutsättningar för enlönestruktur som stimulerar rörlighet och anpassningsförmåga. Det är vidarenödvändigt att minska omfattningen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna,eftersom de - trots att de skapar kortsiktig trygghet för enskilda människor -har inlåsningseffekter och avskärmar dem som behöver arbete från stora delar avden reguljära arbetsmarknaden. Det bör också påpekas att den arbetsrättsligalagstiftningen i många avseenden är ett hinder för utvecklingen. Ett område därrådande detaljreglering måste lösas upp är arbetstidslagstiftningen. I Sverigereses dessutom allt oftare krav på att vi, liksom en del kontinentala länder,skall genomföra obligatoriska arbetstidsförkortningar i syfte att bereda arbeteåt fler. Dessa tankar bygger på bristande insikter om villkoren påarbetsmarknaden. Vad utskottet har anfört med bifall till motion 900 iaktuell del bör ges regeringen till känna. dels att utskottets hemställan under 3 bort ha följandelydelse; 3. beträffandeflexibilitet och rörlighet på arbetsmarknaden attriksdagen med bifall till motion 1984/85:900 yrkande 2 i motsvarande del somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. AU 1984/85:11 145 Arbetslinjeni arbetsmarknadspolitiken (mom. 4) () och () anser dels att den del av utskottets yttrande som på s.29 börjar "Som utskottet" och på s. 30 slutar "riksdagenssida" bort ha följande lydelse: Utskottetkonstaterar att arbetsmarknadsministern i propositionen anför att vad sombrukar kallas arbetslinjen skall hävdas i arbetsmarknadspolitiken. Den innebäratt utbildning och andra aktiva åtgärder sätts i främsta rummet och attkontantslöd tillgrips i sista hand. Som framhålls i motion 647förmår inte regeringen leva upp till denna programförklaring. Under budgetåret1980/81 tog kostnader för arbetslöshetsersättning av de totalakostnaderna för arbetsmarknadspolitiska åtgärder och ökade til nästan 30 %under /84. Det troliga är att denna utveckling fortsätter ocksåunder innevarande budgetår. Somframhålls i motion 647 måste kampen mot arbetslösheten föras mer aktivt och påtvå fronter . Det gäller att driva en närings-, regional-ochglesbygdspolitik som ger tillräckligt många arbetstillfällen utan behov avlångsiktigt samhällsstöd. Det skall vara arbetstillfällen i alla delar avlandet. Det gäller också att med utbildningsinsatser hjälpa människor att tajobb som skapas. Särskilt måste dessa åtgärder inriktas till förmån förnytillträdande på arbetsmarknaden och för långtidsarbetslösa. Regeringenbör ges till känna vad utskottet här anfört med tillstyrkan av motion 647 idenna del. dels att utskottets hemställan under 4 bort haföljande lydelse: 4. beträffande arbetslinjen i arbetsmarknadspolitiken attriksdagen med bifall till motion 1984/85:647 yrkande 1 i motsvarande del somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. Inriktningenav arbetsmarknadspolitiken i övrigt (mom. 5) (), () och trejdevice talmannen () anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 30som börjar "När det" och slutar "denna del" bort haföljande lydelse: Somanförs i motion 2127 har de äldres problem på arbetsmarknaden tagit sig uttrycki en drastiskt ökad arbetslöshet och i att deras arbetslöshetstider skjutit ihöjden. Denna försämring har ägt rum . Ytterligaremåste noteras den starka ökningen av antalet förtidspensionärer. Ettviktigt skäl till denna utveckling är att många äldre förlorar sitt arbete tillföljd av strukturomvandlingen och har svårt att finna nya arbeten. Troligen hardärvid den förändrade efterfrågan på arbetskraft mot merahögkvalificerade tjänstemän med datakunskap spelat stor roll. 10Riksdagen 1984185.18 saml. AU 1984/85:11 146 Deäldre tillhör i stor utsträckning en generation med bara sex eller sju årsgrundläggande skolutbildning. Utskottetvill liksom i motion 2127 understryka att såväl orsaker som effekter av denstigande arbetslösheten bland de äldre är dåligt belysta med forskning ochutredningar. bör därför ta initiativ till sådanastudier, lämpligen inom ramen för EFA;s verksamhet. Det anförda, som innebäratt motion 2127 tillstyrks i denna del, bör bringas till regeringens kännedom. delsatt utskottets hemställan under 5 bort ha följande lydelse: 5. beträffande inriktningen avarbetsmarknadspolitiken i övrigt att med bifall till motion1984/85:2127 yrkande 1 i motsvarande del som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört. 8.En ny arbetsmarknadspolitik (mom. 6) Lars-OveHagberg (vpk) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 31som börjar "När det" och slutar "denna del" bort haföljande lydelse: Somframhålls i vpk:s motion 649 är den nuvarande arbetsmarknadspolitiken en delav regeringens "nyliberala" ekonomiska politik. Den skyler över ochdöljer det kapitalistiska systemets sönderfall och dess syfte är att jämnavägen för kapitalets strukturomvandling. Därmed blir arbetsmarknadspolitikenett verksamt medel för att "effektivisera" och bevara kapitalismen. Enrad förändringar i arbetsmarknadspolitiken måste därför genomföras. Den måsteknytas till den nya industripolitiken och till utbyggnaden inom den offentligasektorn. Den måste aktivt utveckla människors kompetens inför det nyaindustrisamhället, i stället för att som alltför mycket tjänstgöra somförvaringsplats för växande kategorier människor, vilka den kommersiellaekonomin utdömt som överflödiga. Nyariktlinjer för arbetsmarknadspolitiken måste enligt utskottets meningformuleras i enlighet med följande; Ensärskild "sysselsättningsbudget" bör upprättas vid sidan av dentraditionella budgeten. Den bör innefatta såväl den stafliga som den kommunalasidan. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder bör organiseras och budgeteras påflerårsbasis för att möjliggöra bättre framförhållning och säkrareanställningsformer. Kommunerna bör erhålla ramanslag, som de friare kandisponera. Delta underlättar för dem alt kombinera olika åtgärder efter debehov som regionalt föreligger. Arbetsmarknadsåtgärdernasinnehåll och syfte bör förändras i betydelsefulla delar. De bör bättre utvecklamänniskors kunnande och ansluta till deras yrkesskolning, överallt där så ärmöjligt. De arbetandes rättsliga ställning bör stärkas och tvångsmomentenavvecklas. AU 1984/85:11 147 vidarbetslöshet skall inte villkoras med ett tvång att ta vilket arbete som helst.Rättssituationen för arbetande inom arbetsmarknadspolitikens ram skall integenerellt vara sämre än i övriga arbetslivet. Arbetsmarknadsåtgärderskall kopplas till bl. a. utbyggnaden inom den offentliga sektorn. Inriktningenbör vara, att ett första steg av arbete och/eller studier skall på ettorganiserat sätt leda över i fastare anställnings- -former. Riksdagenbör hos regeringen hemställa om en utredning om den framtida arbetsmarknadspolitikenenligt de riktlinjer som utskottet med tillstyrkan av motion 649 angivit ovan. deb att utskottets hemställan under 6 bort haföljande lydelse; 6. beträffande en ny arbetsmarknadspolitik att medbifall till motion 1984/85:649 yrkande 3 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört. 9.Forskning om arbetsmarknaden (mom. 7) Lars-OveHagberg (vpk) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s.31 börjar "Inriktningen av" och på s. 32 slutar "motion771" bort ha följande lydelse; Somframhålls i motion 771 bygger den forskning som bedrivs omarbetsmarknadspolitiken med få undantag på samma ideologiska grundprinciperoch har samma politiska målsättningar som hela den ekonomiska politiken. Maninriktar sig på forskning om alternativa eller kompletterande insatser. Syftetär att minska eller förebygga strukturella oblanser genom olika åtgärder somunderlättar industrins rekrytering och individens omställning till nyaarbetsuppgifter. Dennaforskningsinriktning ifrågasätter inte den nuvarande ekonomiska maktstrukturenoch dess negativa effekter på samhällsutvecklingen. Man bortser från denindustriella strukturomvandlingen och dess negativa utvecklingstendenser, somi vissa avseenden står i direkt motsättning till vitala samhällsintressen och iväsentliga hänseenden starkt begränsar det politiska handlingsutrymme som är enförutsättning för kampen mot arbetslösheten. Motden av kapitalet styrda forskningen måste enligt utskottets mening ställas enforskning i arbetarklassens och folkets tjänst, där de arbetande och derasfackliga organisationer anger problemen och forskningsinriktningen. En sådan forskning bör taupp följande områden; - lönenivå och lönesystem samtderas inverkan på livsbetingelser och livslängd för arbetarna, - klassamarbetets effekter påfackföreningsrörelsens möjligheter att hävda sina medlemmars intressen, - möjligheter till förbättring avarbetsmiljön i tider av stor arbetslöshet och ekonomisk stagnation. AU1984/85:11 148 - den nödvändigaarbetstiden i relation till industriproduktionens och den offenfligaverksamhetens utveckling, - klassamarbetsideologinslångsiktiga effekter på arbetarklassens klassmedvetenhet, - den tilltagandemaktkoncentrationens och monopoliseringens effekter vad gäller delssysselsättningssiluationen i landet, dels de strukturella förändringar sompåtvingas den industri som är inriktad på den inhemska marknaden, - invandrarnassituation på arbetsmarknaden bl. a. den ensidiga koncentrationen till vissayrken och branscher, bristfäUig yrkesutbildning och låg allmän utbildning. En viktig övergripandeforskningsuppgift blir som sägs i motion 771 frågan om hur de tillgängliga ochbegränsade resurserna skall användas, vad som måste prioriteras i produktionenoch varför samt vidare vilken syn på livskvalitet som måste vägledaarbetarrörelsen i utformningen av den framtida gemensamma produktionen. Utskottet ansluter sig också till kravet i motion 771 attstatsmakterna villkorslöst skall finansiera den här i korthet beskrivnaforskningen och vidta åtgärder som gör det möjligt att inrätta fackligaforsknings- och kontrollinstitut med forskare på olika områden. I sambandhärmed måste också i läg slås fast att arbetsgivarna inte skall ha rätt attfrån arbetsplatserna utestänga fackliga förtroendemän, experter eller forskareanlitade av fackförening. Vad utskottet här anfört med bifall till motion 771 börges regeringen till känna. rfe/5 att utskottets hemställanunder 7 bort ha följande lydelse: 7. beträffande forskning om arbetsmarknadenatl med bifall till motion 1984/85:771 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört. Omfattningen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna(mom. 8) , ,och (alla m) anser dels att den del av utskottetsyttrande söm på s. 32 börjar "I fråga" och på s. 33 slutar"aktuella delar" bort ha följande lydelse: Som utskottet anfört tidigare i anslutning till moderatasamlingspartiets motion 900 är det angeläget att de arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna minskas. Som sägs i motionen har dessa åtgärder nu fått en sådanomfattning att det finns goda skäl anta att de utgör ett hot mot den reguljärasysselsättningen. Marknaden för vissa typer av arbeten riskerar t. o. m attförsvinna på grund av att uppgifterna i huvudsak utförs som beredskapsarbete.Finansieringen av åtgärderna medför dessutom en sådan kostnadsbelast- AU 1984/85:11 149 ningför näringslivet och enskilda att tillkomsten av reguljära arbeten motverkas.Åtgärderna som ursprungligen var avsedda att hjälpa arbetslösa över enkonjunkturbetingad nedgång i sysselsättningen omfattar nu stora grupper som mereller mindre permanent sysselsätts på detta sätt och därmed låses fast i enkonstlad sysselsättning vid sidan av den reguljära arbetsmarknaden. Dennainlåsningseffekt är särskilt allvarlig när det gäller ungdomar. Utskottetstödjer därför uppfattningen i motion 900 att de arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna bör minskas. Utskottet har också inledningsvis beskrivit denalternativa ekonomiska politik som måste bedrivas för att ge näringslivet denstimulans sorn behövs för att dén reguljära arbetsmarknaden skall kunnaexpandera. Fullföljandet av denna politik kommer att minska behovet avarbetsmarknadspolitiska åtgärder i den omfattning som utskottet föreslår i detföljande under de olika anslagen med anledning av förslag i moderatasamlingspartiets kommittémotion 2664. Motion 647 r aktuell del får anses 1huvudsak tillgodosedd med vad utskottet anfört och bör inte föranleda någonåtgärd. Regeringen bör underrättasom utskottets ställningstagande. delsatt utskottets hemställan under 8 bort ha följande lydelse: 8. beträffande omfattningen av dearbetsmarknadspolitiska åtgär derna an med bifalltill motion 1984/85:900 yrkande 2 i motsvarande del samt med anledning avmotion 1984/85:647 yrkande 2 i motsvarande del spm sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört. 11.Omfattningen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna (mom. 8) () och () anser dels att den del av utskottets yttrande som på s.32 börjar "I fråga".och på s. 33 slutar "aktuella delar"bort ha följande lydelse: Somanförs i motion 647 måste en huvudlinje i kampen mot-arbetslösheten vara att driva en närings-, regional- och glesbygdspolitik somger tillräckligt många arbetstillfällen utan behov av långsiktigt samhällsstöd.Utskottet stödjer därför förslaget-i motionen att de totala kostnaderna för skall minskas . Neddragningen inom Samhällsföretag måste dock ske successivt. Utskottetvill i övrigt stryka under att minskningen inte får göras generellt lika föralla områden. En prioritering måste göras mellan de ohka ändamålen. De resursersom frigörs på detta sätt skall föras över till en offensiv industri- ochsmåföretagspolitik. Räknat på helår gäller det att orndisponera ca 2,5miljarder kronor. bör hos regeringen begära att förslag presenterassenast i samband med årets kompletteringsproposition hur en sådanomstrukturering av sysselsättningspolitiken skall genomföras. Det anfördainnebär att motion AU 1984/85:11 150 900i huvudsak kan anses tillgodosedd och därför inte behöver föranleda någonåtgärd. anfört med tillstyrkan av motion 647 i aktuell del bör regeringenunderrättas om. delsatt utskottets hemställan under 8 bort ha följande lydelse: 8. beträffande omfattningen av dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna att med bifalltill motion 1984/85:647 yrkande 2 i motsvarande del samt med anledning av motion1984/85:900 yrkande 2 i motsvarande del som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet har anfört. 12.Förutsättningarna för ökad sysselsättning för ungdomar m. m. (mom. 10 och 11) (), (), AndersHögmark (m), (), (), () ochtredje vice talmannen () anser dels att den del av utskottets yttrande som på s.38 börjar "Ökande svårigheter" och på s. 39 slutar "riksdagensåtgärd" bort ha följande lydelse: Detfinns i detta sammanhang anledning att på nytt understryka att grunden för enväl fungerande arbetsmarknad är en framsynt ekonomisk politik som leder tillekonomisk tillväxt. En sådan tillväxt i ekonomin gynnar även ungdomarnassysselsättning. Omvänt är det så, att en nedgång slår särskilt hårt motungdomarna. Detta starka samband mellan utvecklingen i ekonomin ochsysselsättningen för ungdom har betonats i partimotionerna från centerpartietoch , och sambandet bekräftas av den utredning om ungdomensarbetsmarknad som publicerats av delegationen för arbetsmarknadspolitiskforskning (EFA) i betänkandet Arbetsmarknadspolitik under omprövning (SOU1984:31). En politik som inriktas på att angripa de underliggandestrukturproblemen i svensk ekonomi och vidga expansionsutrymmet för denenskilda sektorn är således erforderlig som en allmän grundval för åtgärder medsyfte att främja ungdomars sysselsättning. Riktlinjer för en sådan politik hardragits upp i den för moderata samlingspartiet, och folkpartietgemensamma reservationen nr 1 till finansutskottets betänkande 1984/85:10, ochi ett tidigare avsnitt av detta betänkande. Dagenshöga arbetslöshet bland ungdomar är emellertid bara delvis ett resultat av denstarka konjunkturnedgången första år. Snarare är den enfortsättning på en trendmässig utveckling som går tillbaka till tidigt1960-tal. Ungdomsarbetslösheten har successivt ökat. Detta tyder på att degenerella ekonomisk-politiska åtgärderna behöver kompletteras med särskildainsatser. Utformningen av dessa insatser bör ha följande utgångspunkter. AU 1984/85:11 151 Trots dagens svårigheter klarar flertalet ungdomarsjälva sitt inträde på arbetsmarknaden. I de fall de vänder sig tillarbetsförmedlingen kan de som regel hjälpas till anställningar genom normalainformations- och andra vägledningsinsatser. Det är angeläget att sådanainsatser används i första hand för de ungdomar det här gäller. Detta innebäratt man kan avvakta något med stödåtgärder i form av olika AMS-program ochsätta in sådana åtgärder först när det för enskilda ungdomar uppstår verkligasvårigheter och risk för längre tids arbetslöshet. Vidvalet av de särskilda insatserna bör man se till att de utgår från den fördelungdomarna har i sin stora rörlighet och anpassningsförmåga. Deras kontaktermed den reguljära arbetsmarknaden bör vidgas så att antalet möten medpotentiella arbetsgivare blir så många som möjligt. Dearbetsmarknadspolitiska insatserna för ungdomar bör inriktas på att i en heltannan utsträckning än nu sker bereda dem anställningar i näringslivet. Enensidig inriktning på arbete i den offentliga sektorn är inget realistisktalternativ för större delen av de unga människor som söker sig ut påarbetsmarknaden. ekonomiska debatten fästes allt större vikt vid sambandet mellanlönebildning och sysselsättning. Till stor del orsakas arbetslösheten av attlönenivå och lönestruktur på den svenska arbetsmarknaden försämrar vårkonkurtensförmåga på den internationella marknaden. Och när det gäller ungdomarär lönenivån en av de främsta anledningarna till deras problem påarbetsmarknaden. a. har det försvunnit många arbetstillfällen som tidigaregav ungdomarna deras förstå anställning därför att lönerna för ungdomar alltmernärmat sig lönenivån för vuxen och erfaren arbetskraft. Denna fråga kommer attbehandlas närmare i nästföljande avsnitt av betänkandet. Yrkesutbildningenhar inte tillräckligt tagit hänsyn till stora ungdomsgruppers behov och tillarbetsmarknadens och näringslivets förutsättningar. a. borde en meromfattande lärlingsutbildning ha förekommit. Arbetsmarknadenhar omgärdats av byråkratiska regler som skyddat och gynnat dem som är väl etablerade,men hindrat och försvårat för dem som har begränsad erfarenhet och söker sittförsta jobb. De tidigare bristfälliga möjligheterna till provanställninginnebar avgörande hinder för unga att få ett jobb. Utskottetföreslår att ger sin anslutning till vad utskottet ovan uttalat medanledning av de aktuella avsnitten i motionerna 900 och 2760 från moderatasamlingspartiet resp. och bringar detta till regeringens kännedom.Till de förslag som framställs i inotion återkommer utskottet iavsnittet om ungdomslagen. dels att utskottets hemställan under 10 och 11 bortha följande lydelse: 10. beträffande förutsättningarna för ökad sysselsättningför ungdomar att med anledning av motion 1984/85:900 yrkande 3 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, AU 1984/85:11 152 11.beträffande ansvaret för ungdomsarbetslösheten att medanledning av motion 1984/85:2760 yrkande 1 i motsvarande del som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört. 13.Ungdomsgaranti (mom. 12) Lars-OveHagberg (vpk) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s.39 börjar "Att utskottet" och på s. 40 slutar "föreliggandedelen" bort ha följande lydelse: