bet · G801KU2 · 1984-12-31 00:00:00 — Vid sin behandling av frågan 1978 anfördekonstitutionsutskottet (KU 1978/79:2) att åldersgränser i samband mednomineringar i första hand berör de politiska partiernas interna överväganden.I ett särskilt yttrande (fp) anfördes att äldre människors möjligheter attinneha offentliga uppdrag inte endast är beroende av interna överväganden inompartierna. De förhindras också av formella åldersregler som sanktioneras avstatsmakterna. I sitt betänkande vid 1980/om vissa frågorrörande den statliga förvaltningen m. m. (KU 1980/81:8) redovisadekonstitutionsutskottet i reciten en genomgång av de åldersregler som gäller f.n. Genomgången visade att åldersgränser främst förekommer i fråga omnämndemanna-uppdrag i olika domstolar. En övre åldersgräns stadgas också förordförande, ledamöter och suppleanter i taxeringsnämnder liksom för ledamöterav arrende- och hyresnämnder. I samtliga nu nämnda fall är åldersgränsen . Medanledning av genomgången anförde utskottet. Enligt utskottet bör huvudprincipen vara att inga övreåldersgränser skall KU1984/85:2 21 finnas för offentliga uppdrag. Detta är också det normalaförhållandet. För förtroendemannauppdrag i domstolar och vissa domstolsliknandeorgan har emellertid införts en sjuttioårsgräns.Motivet synes då ha varit att man har velat öka garantierna för att inteuppdraget skall innehas av personer som på grund av allt för hög ålder ärmindre skickade att tjänstgöra som domare. Utskottet har förståelse för dettamotiv. Å andra sidan kan det med större tyngd hävdas att det även i dessa fallborde få ankomma på de organ som utser uppdragstagarna att utan lagfästabegränsningar av detta slag välja de personer som anses mest lämpade föruppdragen. Även om starka skäl således synes tala mot att behålla deexisterande övre åldersgränserna för offentliga uppdrag, kan utskottet inteställa sig bakom motionärernas krav att utan närmare utredning slopa dessagränser. Utskottet föreslår därför att regeringen får närmare pröva behovet avövre åldersgränser som villkor för valbarhet till offentliga uppdrag motbakgrund att vad utskottet i det föregående anfört. Detta bör ges regeringentill känna. beslöt i enlighet med utskottets förslag. Frågan behandlades i ånyo vid 1981/82 och 1982/83års riksmöten. (KU 1981/82:4 och 1982/83:17)gjorde då uttalanden av innebörd att det inom regionkansliet inletts enprövning av åldersgränserna och att resultatet av detta arbete borde avvaktasinnan ett förnyat ställningstagande gjordes i frågan. Sedan fattat beslut med anledning avkonstitutionsutskottets betänkande togs frågan om ett slopande av den övreåldersgränsen för nämndemän upp i proposition 1982/83:126 om underrätternassammansättning m. m. I propositionen anfördes att konstitutionsutskottetsbetänkande /81:8 i ifrågavarande del varit föremål för remissbehandlingsamtidigt med en inom upprättad promemoria omunderrätternas sammansättning och en rapport om nämndemännenstjänstgöringsförhållanden. De allra flesta av remissinstanserna som uttalat sigi denna fråga hade enligt propositionen avstyrkt ett avskaffande av70-årsgränsen, Några remissinstanser, däribland ,och ställde sig dock positiva till attslopa åldersgränsen. Ipropositionen gjorde departementschefen följande uttalande: För nämndemannauppdrag är det, somjag anfört i det föregående, av största betydelse att uppdragstagarna har enbred folklig förankring. Det kan därför inte komma i fråga att utan tungtvägande skäl genom valbarhetsvillkor utesluta stora grupper av medborgare. Förmin del anser jag dock att de skäl som ansågs tala för införandet av enövre åldersgräns för nämndemän alltjämt är bärande. Jag vill tillägga att en avde ojämnheter i nämndemannakårens sammansättning som särskilt påtalats är attgenomsnittsåldern är markant högre bland nämndemännen än bland befolkningen iövrigt. Ett slopande av den övre åldersgränsen kan befaras förstärka dettaförhållande. Det kan här påpekas att en undersökning om nämndemännenstjänstgöringsförhållanden visar att ålderspensionärerna redan nu utgör en likastor andel av nämndemannakåren som av befolkningen i övrigt. KU1984/85:2 22 Jag vill f. ö. erinra om att delagfarna domarna är skyldiga ätt avgå med pension från sina tjänster . Även om det förekommer att domstolarna anlitar pensionerade domare förförstärkningsändamål torde det vara sällsynt att man därvid anlitar domare somfyllt . Vid riksdagsbehandlingen avproposition 1982/83:126 väcktes i två följd-, motioner (fp, m) fråga omslopande av övre åldergräns för nämndemannauppdrag. behandlade frågan i ett betänkande JuU1982/83:32 och anslöt sig därvid till propositionens förslag och de därredovisade motiven för att bibehålla 70-årsgränsen. uttaladevidare att det vid ett slopande av 70-årsgränsen för nämndemän skulle uppkommaett anmärkningsvärt motsatsförhållande om de lagfarna domarna skulleförbli tvungna att avgå med pension . Ett sådantmotsatsförhållande skulle dessutom, enligt justitieutskottets mening,poängteras genom den förstärkning av nämndemännens ställning som meddomare somsamtidigt hade förordats med anledning av den föreliggande propositionen. På anförda skäl tillstyrkte justitieutskottetpropositionens förslag i denna del och avstyrkte de ifrågavarande motionerna. I en reservation (m, fp) till justitieutskottetsbetänkande yrkades att som sin mening skulle ge regeringen till kännaatt den övre åldersgränsen för nämndemannauppdrag skulle slopas. Riksdagenbeslutade i enlighet med utskottsmajoritetens hemställan. Slopande av beteckningen Kunglig i namnet på statligamyndigheter I motion 1983/84:1378 av AxelAndersson och (båda s) påpekades att det nu förflutit mer än tioår sedan det togs beslut om ett successivt slopande av beteckningen Kunglig inamnet på statliga myndigheter. Enligt motionärerna kan man dock fortfarandefinna prefixet Kunglig använt både på statliga myndigheter här hemma och påvåra utlandsmyndigheter runt om i världen. Med hänsyn till den långa tidrymd som förflutit utan att någon förändring skettföreslår motionärerna att prefixet Kunglig i namnet på statliga myndigheterslopas med omedelbar verkan. Frågan om slopande av beteckningenKunglig i namnet på statliga myndigheter behandlades vid en allmän beredningmed regeringen . Man kom därvid fram till att som enkonsekvens av den nya grundlagens ikraftträdande borde ordet Kunglig somtidigare markerat myndigheternas lydnadsställning i förhållande till kungenslopas framför myndighets namn. När det gällde militära myndigheter och förbandtillkom KU1984/85:2 23 den omständigheten att kungens ställning som högstebefälhavare skulle upphöra med utgång. Då någon föreskrift om attmyndighets namn skulle föregås av ordet Kunglig inte fanns, ansågs det inteerforderligt med något formellt regeringsbeslut i frågan. Frågan behandlades av i 1975 årsgranskningsbetänkande (KU 1975:12). Enligt vad utskottet då inhämtat skullebeteckningen i fråga komma att slopas i statskalender och i svenskaförsvarsväsendets rulla. Vissa föreskrifter i ämnet hade vidare utfärdats inomutrikesdepartementet. Enligt dessa föreskrifter skulle prefixet Kungl. påskyltar, i präglingspressar för pass och på utrikesrepresentationens sigill fåbehållas t. v. men skulle borttagas vid nyanskaffning. Utlandsmyndigheternaskulle på vapenplåtar etc. som nyanskaffas komma att benämnas "Sverigesambassad/generalkonsulat/konsulat/vicekonsulat". Utskottet hade ingen erinran mot att beteckningen Kungligslopades i namnet på statliga myndigheter och ej heller mot formerna för deåtgärder som vidtagits från sida. Reservationer lämnades avmoderata samlingspartiets och ledamöter i utskottet. Bådareservationerna berörde formerna för beslutsfattandet i hithörande frågor. Imoderaternas reservation framfördes vidare principiella invändningar motslopandet av beteckningen Kunglig. Enligt vad som inhämtats från utrikesdepartementettillämpas de tidigare meddelade föreskrifterna t. ex. vid nyanskaffning avskyltar. I motion 1983/84:743 av Per-RichardMolén och (båda.m) föreslås att skall uttala sig för attden , benämnd "Företagsamhetens dag", blir allmän flaggdag. Motionärerna framhåller att sedan början av1890-talet haft karaktären av en arbetarrörelsens mönstringsdag och som sådanblivit upptagen både som allmän flaggdag och som helgdag. har dock även företagare i velatmanifestera sina intressen med demonstrationståg, offentliga anföranden ochdebatter. samlades i tiotusentals företagare föratt ge uttryck för sin inställning till löntagarfonder. kommerenligt motionen alltid att förknippas med företagarnas kamp för ett frittnäringsliv och ett bibehållande av marknadsekonomin i . De allmänna flaggdagarna framgår avförordningen (1982:270) om allmänna flaggdagar. Konungens och Drottningenssamt Kronprinsessans födelse-och namnsdagar är allmänna flaggdagar enligtförordningen. KU1984/85:2 24 flaggdagar härutöver är nyårs-, påsk-, pingst-, jul- ochmidsommardagarna, , , dagen för riksdagsvalet, FN-dagen,samt . Slopande i almanackor av beteckningen Menlösa barns dag Enligt motion 1983/84:2132 av WiggoKomstedt (m) föreslås besluta att dag med beteckningen Menlösa barnsdag eller motsvarande innehållande ordet ej skall ingå i namnlängdtillhörande almanackor avsedda för försäljning fill den svenska allmänheten. Enligt motionen har ordet "" i modernsvenska alltmer förlorat siri gamla bibetydelse av oskyldig, skuldlös,oskuldsfull, "som vet av inget ont". Motionären konstaterar att beteckningen Menlösa barns dagför trots den påtalade betydelseförskjutningen används i desvenska almanackorna fortfarande och trots att Menlösa barns dag avskaffadessom helgdag . Enligt motionärens mening bör genom lagföreskriva att i almanackor avsedda för allmänheten inte någon särskild dag medbeteckningen Menlösa barns dag eller i övrigt med användandet av ordet"" skall förekomma. Frågan om översyn av almanackansnamnlängd har tidigare behandlats av kulturutskottet med anledning av väcktamotioner. (KrU 1976/77:4 och 1980/81:2) har därvidpekat på bl. a. den kulturhistoriska aspekten när det gäller almanackansnamnlängd. har också framhållit att namnlängden i och med attalmanacksprivilegiet löpt ut kan anses ha samma officiella karaktärsom . Det står nämligen enligt tryckfrihetsförordningen 1 § "varjesvensk medborgare fritt att, med iakttagande av de bestämmelser som äro i dennaförordning meddelade till skydd för enskild rätt och allmän säkerhet, i trycktskrift yttra sina tankar och åsikter, offentliggöra allmänna handlingar samtmeddela uppgifter och underrättelser i vad ämne som helst". har alltså den som vill ge ut en almanacka möjlighet att göradetta och har då också att själv bestämma vilken namnlängd han vill låta flytain i denna almanacka. har ställt sig bakom denna uppfattning. KU1984/85:2 25 I detta betänkande behandlarutskottet ett antal motioner rörande statlig förvaltning m. m. som väckts underallmän motionstid. Gemensamt för flertalet av de i motionerna väckta frågornaär att dessa på ett eller annat sätt rör myndigheternas verksamhet iförhållande till allmänheten. I några motioner föreslås ändringar i denförvaltningsrättsliga lagstiftningen. En mofion om samernas rättsliga ställning behandlas ocksåi betänkandet. Slutligen tas upp vissa speciella frågor. Det gälleråldersgränser för offentliga uppdrag, benämningen på statliga myndigheter,införande av en ny flaggdag samt almanackans namnlängd. Frågan om den enskilda människans ställning i förhållandetill myndigheterna står i förgrunden i moderata samlingspartiets partimotion1983/84:433. Motionen behandlas i förevarande sammanhang endast såvitt avserdessa frågor (yrkande 1, delvis). Motionen i övrigt kommer utskottet attbehandla senare i samband med vissa grundlags- och datafrågor. I motionen nämns vissa konkreta åtgärder som kan varaägnade att stärka den enskildes ställning i förhållande till myndigheterna. Avstor vikt är enligt motionen att öka möjligheterna att upptäcka och beivrafelaktig myndighetsutövning. Således förordas i motionen att den pågåendeJO-utredningen skall inrikta sitt arbete på att öka JO:s sanktionsmöjligheter.Åtalsmöjligheten bör användas i större utsträckning ochinspektionsverksamheten intensifieras. Vidare förordas att reglerna omtjänsteansvar i offentlig förvaltning skall skärpas. Utskottet vill erinra om att olika aspekter påmyndigheternas verksamhet varit föremål för särskilda utredningsinsatseroch överväganden inom . Viktiga delar av detta arbete harutskottet redovisat inledningsvis i betänkandet. Sålunda pågår f. n. ett arbetemed en översyn av förvaltningslagen och av tjänsteansvaret i offentligverksamhet. Särskilda insatser görs också för att förbättra kontakternaenskilda personer och myndigheter emellan, bl. a. genom att engageramyndigheter och anställda inom hela statsförvaltningen för att aktivt verka förbättre service och kontakter med medborgarna. Beträffande den pågående utredningen om JO:s verksamhetvill utskottet framhålla att de i motionen väckta frågeställningarna liggerinom ramen för utredningsarbetet. Mot bakgrund av det anförda finns det enligt utskottetinte något behov av att nu tar ett initiativ i dessa frågor.Utskottet avstyrker därför yrkandet i motion 433 om ett tillkännagivande tillregeringen om ytterligare utredningsinsatser men anser att motionen i denna delfår anses besvarad med vad utskottet anfört. I motionen tas vidare upp frågan om rättelse av i sakfelaktiga myndighetsbeslut. Enligt motionen bör myndigheterna få möjlighet atti ökad utsträck- KU1984/85:2 26 ning kunna rätta sina beslut när dessa blivit felaktigaoch därmed reducera antalet överklaganden till högre instans. Motsvarande kravframförs i motion 1983/84:930 av i (m). Som tidigare redovisats innehåller förslaget till nyförvaltningslag särskilda regler som skall ge myndigheterna befogenhet attunder vissa förutsättningar rätta felaktiga beslut som är till nackdel förenskild part. Förslaget är under beredning i . Enligt utskottet krävs inte heller på denna punkt någotinitiativ från sida. Motionerna 1983/84:433, såvitt nu är i fråga,och 1983/84:930 får enligt utskottets mening anses besvarade med det anförda. I moderata samlingspartiets partimotion föreslås också attdet skall finnas bestämda svarsfrister för myndigheterna. Denna fråga behandlasäven i motion 1982/83:692 av och (båda c). Detär enligt motionärerna naturligt att även myndigheterna åläggs att besvaraframställningar och avgöra ärenden inom rimlig tid. Sådana krav ställs ju påenskilda medborgare, företag etc. från myndigheternas sida. Vikten av skyndsamhet i ärendehandläggningen har, somtidigare nämnts, kommit till uttryck bl. a. i allmänna verksstadgan. Även dennafråga har övervägts av förvaltningsrättsutredningen, som föreslagit en ny regeli förvaltningslagen som skall tillgodose kravet på enkelhet, snabbhet och ävenekonomi i myndighetsutövningen som rättssäkerhetskraven inte fåreftersättas. Enligt utskottets mening bör inte ta ställning i fråganinnan resultatet av pågående arbete föreligger. Till viss del anser utskottetmotion /84:433, såvitt nu är i fråga, och 1982/83:692 tillgodosedda genomvad utskottet anfört om det pågående utredningsarbetet. I några motioner framställs vissa andra yrkanden omändringar i förvaltningslagen. Motion 1982/83:1124 av i (m)innehåller ett förslag till en bestämmelse som efter mönster av en särskildregel i lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen skallslå fast att en myndighet alltid skall behandla rätts- och hjälpsökande medrespekt och omtanke. Enligt motion 1983/84:584 av () börförvaltningslagen tillföras en regel som ålägger en felande tjänsteman att beom ursäkt och bekräfta att rättelse vidtagits. Dessa frågor har enligt utskottet samband med de pågåendeinsatserna för att skapa goda kontakter mellan enskilda och myndigheterna. har uppmärksammat betydelsen av myndigheternasservice gentemot allmänheten. Utskottet anser att resultatet av pågående arbete medangivna frågor nu bör avvaktas. Utskottetavstyrker med hänsyn till det nu anförda motion 1982/83:1124. Beträffande motion 1983/84:584, som också avstyrks avutskottet, kan i sammanhanget erinras om att 19 § förvaltningslagen föreskriveratt myndig- KU1984/85:2 27 heten före beslut om rättelse i princip skall lämna parttillfälle att yttra sig. I motion 1982/83:1685 av och (båda s) förordas att besvärstiden enligt förvaltningslagen bör utökas från treveckor till en månad. Denna fråga har tidigare behandlats av utskottet somhänvisade till den pågående översynen av förvaltningslagen. Utskottet finnerinte nu skäl att frångå detta ställningstagande och avstyrker motionen. En fråga rörande myndigheternas språk har väckts i motion1983/84:1118 av i (fp). Enligt motionen börmyndigheterna se över det språk som används i meddelanden till medborgarna. Vissa regler för myndigheternas språkanvändning är somutskottet tidigare redovisat angivna i en särskild förordning. Dessa regler harkompletterats med konkreta råd och upplysningar. Det kan nämnas attstatsrådsberedningen f. n. håller på att utarbeta en ny regelsamling förförfattningsspråket. Frågan har också uppmärksammats avförvaltningsrättsutredningen, som föreslår en uttrycklig föreskrift i ämnet.Vidare kan erinras om den s. k. språkvårdsutredningens arbete. Mot den angivna bakgrunden är det enligt utskottets meninginte påkallat att ta ytterligare initiativ i frågan. Motion 1983/84:1118 fårenligt utskottet anses tillgodosedd med vad som anförts. I kommunisternas partimotion 1983/84:336har väckts fråga om en "humanparagraf' i lagstiftningen. Syftet med ensådan skulle enligt motionen vara att motverka stötande beslut och främja ettgentemot medborgarna humant betraktelsesätt från myndigheternas sida. Imotionen erinras om samhällets och de offentliga institutionernas alltmerkomplicerade karaktär. Motionen handlar i första hand om den enskildes faktiskamöjligheter att hävda sin rätt mot felaktiga eller alltför formalistiskamyndighetsbeslut. Utskottet delar självfallet uppfattningen att det måste varavarje samhälles skyldighet att ge den enskilde en human och rättvis behandling ialla myndighetskontakter. Detta är en allmänt omfattad grundsyn i värtsamhällssystem. Principen är förankrad i grundlag i första hand genombestämmelsen i 1 kap. 9 § regeringsformen om skyldighet för domstolar ochförvaltningsmyndigheter att i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagensamt att iaktta saklighet och opartiskhet. Reglerna i 11 kap. 12 och 13 §§ omdispens- och nådeinstituten m. m. öppnar särskild möjlighet till individuellahänsynstaganden. Beträffande myndighetsutövningen vill utskottet tilläggaatt det pågående arbetet i syfte att betona myndigheternas serviceroll utgörett betydelsefullt steg i riktning mot att förbättra myndigheternas attitydgentemot de enskilda människorna. Den pågående översynen av förvaltningslagenär också av stor vikt i sammanhanget. Slutligen bör också erinras om att dengranskande, verksamhet som bl. JO och JK bedriver i syfte att motverkafelaktig myndighetsutövning. KU1984/85:2 28 Sammanfattningsvis anser utskottetatt man inte genom en sådan paragraf som föreslås i motionen kommer till rättamed de misstag som trots allt kan begås vid myndighetsutövning. Tvärtom skulleenligt utskottet ett stadgande av-den innebörden kunna skapa risker förgodtycke. Utskottet avstyrker därför motionen. Gällande regler i fråga om sättet för tillkännagivande avtjänstetillsättning och reglerna för myndigheternas kommunikation itjänstetillsättningsärenden tas upp i motion 1982/83:521 av iGävle och (båda c). Motionärerna kritiserar det förhållandet attde som sökt en tjänst normalt inte får underrättelse om beslut i ärendet ellerbesvärshänvisning. Som utskottet tidigare redovisat är reglerna på dessaområden betingade av särskilda skäl, bl. a. kostnadshänsyn. Utskottet anserproblemet värt att uppmärksammas. bör dock enligt utskottets meningförst avvakta resultatet av det pågående översynsarbetet rörandeförvaltningslagen. Motion 1982/83:521 får anses vara besvarad med vad som nuanförts. I motion 1983/84:578 av i (m) tas uppfråga om konununs skyldighet att meddela underrättelse om vissa beslut. Enligt motionen bör i kommunallagen och förvaltningslageninföras bestämmelser som tillförsäkrar alla som kan komma att lida skada avkommunala beslut att få personlig underrättelse i sådan tid att de kan hävdasin rätt. Kommunikation före beslut och personligbeslutsunderrättelse är grundläggande krav som ställts upp iförvaltningslagen. Dessa moment i ärendehandläggningen är i principobligatoriska inslag i de statliga förvaltningsmyndigheternas verksamhet.Beträffande kommunala beslut är läget något annorlunda. En stor del av dessafattas av fullmäktige och rör allmänna kommunala angelägenheter. Beslutenriktar sig sällan till enskilda kommuninvånare utan har oftast en generellverkan. Fullmäktigebesluten har alltså inte den karaktär av myndighetsutövningmot enskild person som är kännetecknande för statliga myndigheters beslut. Ävenom t. ex. kommunala anslagsbeslut eller beslut om avgiftstaxor etc. fåråterverkningar för en enskilds ekonomi är det enligt utskottets mening intepraktiskt möjligt att efter mönster av förvaltningslagen ha ett system medpersonliga underrättelser till varje enskild som kan beröras av beslutet. Manmåste här i huvudsak få lita till att de i kommunallagen förutsattaförfarandena med kungörelser om kommande ärendebehandling och tillkännagivandeav beslut. Beträffande den del av kommunernas verksamhet sominnefattar direkt myndighetsutövning mot enskild och där en nämndfattar beslut är däremot förvaltningslagen i princip tillämplig. Utskottet vill erinra om att kommunalbesvärskommittén bl.a. diskuterat ett system med individuella beslutsunderrättelser beträffandevissa partsbetonade ärenden som inte handläggs enligt förvaltningslagen.Förvaltningsrättsutredningen har också berört frågan och även kommit med vissakonkreta förslag som gäller den kommunala ärendehandläggningen. KU 1984/85:2 29 initiativ har det uppdragits åt demokrafiberedningen attytterligare överväga frågor om förhållandet mellan kommunallagen ochförvaltningslagen. De frågor om formerna för information och angelägenhetenav underrättelser i vissa fall för enskilda som aktualiserats i motionenligger således inom ramen för pågående utredningsarbete. Utskottet avstyrker motionsyrkandet men anser att motionentill viss del kan anses vara tillgodosedd med vad utskottet ovan anfört. I partimotion 1983/84:2104 behandlas samernasrättsliga ställning, m. m. Motiveringen till motionen återfinns i motion1983/84:2103. Vissa frågor med anknytning fill samernas näringsverksamhetbereds i jordbruksutskottet. I motionen förordas en rad olika åtgärder vad gällersamernas språk, utbildning och kultur i syfte att garantera samernas rätt attbevara sin kulturella särart. -Utskottet delar motionärernas uppfattning i fråga om samernas krav på respektför sin etniska sårställning vilket måste vara vägledande vid överväganden avåtgärder som syftar till att stärka samernas ställning. Det bör erinras om attdet s. k. målsättningsstadgandet i 1 kap, 2 § regeringsformen förutsätter attbl. a. etniska och språkliga minoriteters möjligheter att behålla och utvecklasitt eget kultur- och samfundsliv bör främjas. Frågan om samernas situation har följts medstor uppmärksamhet från statsmakternas sida. Sedan sameutredningen blev klarmed sitt arbete , har en rad olika insatser beslutats för samerna. Dessahar varit inriktade på bl. a. samiska näringar, samisk kulturell verksamhet ochsamernas organisationer. För samordning av dessa frågor finns enpermanent arbetsgrupp som är knuten till . Vidare kannämnas den tillsatta samerättsutredningen (Ju 1983:05) som har tilluppgift att överväga åtgärder för att stärka samernas ställning i olikaavseenden. Utredningen skall i första hand ta sikte på sådana frågor som harsamband med samernas särställning i det svenska samhället. De förslag till åtgärder som anges i folkpartimotionenligger enligt utskottets mening inom ramen för pågående utredningsarbete.Resultatet av detta arbete bör inte föregripas.