bet · G801KU6 · 1984-12-31 00:00:00 — I motion 1983/84:2129 av OlofJohansson (c) och () anges några frågor som demokratiberedningenbör få i uppdrag att närmare analysera och utreda. Motionärerna anser att olikaformer för kooperativa verksamheter bör utvecklas som alternativ till enutbyggnad av den offentliga sektorn eller omfattande privatisering ochavgiftsfinansiering. De anför att det behövs åtgärder som underlättar förmänniskor att utnyttja kooperationen. Olika modeller för kooperativ verksamhetbör utarbetas och prövas. Utredningen bör vidare även se över statsbidrag,skatter och låneregler i syfte att underlätta utbyggnaden av kooperativverksamhet. Vidare tar motionärerna upp olika åtgärder för att främjaen utveckling mot fungerande lokalsamhällen. Det hävdas att det krävs radikalaförändringar av samhälle och arbetsliv för att komma till rätta med de nyaproblem som människorna nu möter. Motionärerna tar upp samhällsplaneringen sombör inriktas på att föra samman olika funktioner. Arbetsplatsen bör planeras inärheten av bostadsområdena. Nya former för att utveckla verksamheten igrannskapet måste prövas bl. a. genom att underlätta utbyggnaden av en lokalkooperativ sektor. Ytterligare en fråga som berörs i motionen är hurdatatekniken och mikroelektroniken skall kunna användas för att främjaintegration och motverka segregation. Motionärerna förordar att Stockholmskommun, byggforskningsrådet och andra lämpliga intressenter gemensamt skallsvara för ett försöks-och utvecklingsprojekt. Syftet med detta projekt skallvara att undersöka möjligheterna att stärka närmiljöns servicestruktur i frågorom KU1984/85:6 13 utbildning, samhällsinformation, kommunikation, offentligaoch privata tjänster samt den lokala demokratin. I direktiven till 1983 årsdemokratiberedning (C 1983:03) anför civilministern att det bör vara möjligtatt inom ramen för det representativa systemet öka medborgarnas ansvar för dedelar av samhällsverksamheten som de kommer i direkt beröring med i egenskap avbrukare. I direktiven anförs vidare: I takt med att samhällsservicen harblivit mer omfattande och förgrenad har de förtroendevaldas möjligheter blivitmindre att fortlöpande följa hur Olika kommunala och landstingskommunalainrättningar sköts med hänsyn till brukarnas behov och önskemål. För att få enbra anpassning av den kommunala servicen till brukarnas behov och önskemål kandet i sådana fall vara till fördel med ett mer utvecklat direktbrukarinflytande över samhällsverksamheten. Ett sådant inflytande kan utövasantingen individuellt eller i organiserad form. har nya kooperativa verksamhetsformerutvecklats för skötseln av vissa gemensamma angelägenheter. Beredningen bör isitt arbete belysa dessa verksamhetsformer. Beredningen bör studera brukarinflytandets ochbrukarmedverkans alla aspekter och därvid ta del av de erfarenheter som finnsbl. a. i de övriga nordiska länderna. Beredningen bör undersöka hur kommuner ochlandstingskommuner kan stimuleras till att genom t. ex. försöksverksamhet prövaolika former av brukarmedverkan och brukarinflytande. Detta bör ske i närasamarbete med berörda fackliga organisationer. Inom civildepartementetsreferensgrupp för folkrörelsefrågor pågår ett översynsarbete som berörrelationerna mellan samhället och folkrörelserna. Inom ramen för detta arbetehar två rapporter utarbetats. kooperation - ett folkrörelsealternativoch Att skapa kooperativ - En handledning. Vidare finns inom industridepartementet en delegation förarbetskoopera-tion. Vid 1982/avvisadeutskottet (KU 1982/83:21) motionsförslag om kooperativ verksamhet. Utskottethänvisade därvid till det arbete som pågår inom civildeparteinentet.Centerparfiets ledamöter reserverade sig till förmån för motionen. KU1984/85:6 14 Avveckling av statligt styrd planering 1 motion 1983/84:1387 av MargitGennser (m) åberopas en sammanställning av olika kommunala planeringsformersom presenteras i betänkandet (SOU 1982:37) planering i förändring. Motionären anser att flertalet av dessa planeringsformerkan avvecklas och ersättas av andra medel för information till statligamyndigheter. Som skäl härför anför hon att den statligt utformade kommunalaplaneringen har haft en expansiv inverkan på den kommunala demokratin. Dekommunala planerna för verksamheten arbetas fram, hävdas det, utan hänsyn tillekonomiska begränsningar. Systemet har bidragit till den offentliga sektornssnabba tillväxt. Stat-kommungruppen (Kn 1980:03) hari betänkandet (SOU 1982:37) planering i förändring redovisat enöversyn av den obligatoriska kommunala planeringen. a. vissa allmänna principer för samverkan mellan stat och kommun i fråga omden kommunala planeringen. Sammanfattningsvis bör enligt gruppen följandeallmänna principer kunna ligga till grund för statsmakternas övervägandenbeträffande såväl befintliga som eventuellt kommande planeringsformer. o planering skall utgå från kommunala mål ochbehov o En samordnad, resursanpassad ochpolitiskt förankrad planering är av stor betydelse för såväl statligasom kommunala ställningstaganden o Statsmakterna och kommunerna börgenom olika åtgärder främja den kommunala nivåplaneringen (kommunplaneringen) o Statsmakterna bör i första handfrämja den kommunala nivåplaneringen genom minskad reglering av den sektoriellakommunala planeringen o Statlig reglering av densektoriella kommunala planeringen bör endast förekomma om särskilda skäl finns o De statliga kraven på kommunalplanering som grund för statsbidrag bör ersättas med kontroll i andra former o Statens behov av uppgifter om denkommunala planeringen bör tillgodoses på annat sätt än genom regleradplaneringsverksamhet, t. ex. genom främst enkäter o Om obligatorisk kommunalplanering förekommer bör den till sin utformning vara oreglerad oEventuell planeringsskyldighet för kommunerna skall ha lagstöd o Planeringsskyldighet för kommunernabör ej förekomma för fakultativ verksamhet o En statlig reglering av kommunalplanering bör i första hand innebära att eventuella planer skall antas avfullmäktige o Statliga myndigheter bör ej harätt att ge ut föreskrifter för planering KU1984/85:6 15 Civilminister svarade den7 (RD 1983/84; 18) på en interpellation av () omden sektoriella samhällsplaneringen. Interpellationen gällde om civilministernvar beredd att komma med förslag om avskaffande av de statliga kraven påkommunal barnomsorgsplanering, bostadsförsörjningsplanering och andrasektorsplaner och då också stoppa arbetet med Fobalt. Statsrådet erinrade i sitt svar om stat-komniunberedningensuppdrag. Han framhöll att planering i första hand är till förkommunerna, och inte för staten. finns det emellertid ett betydandestatligt intresse av en väl fungerande planering. Riksdag och regeringhar det övergripande ansvaret för samhällsutvecklingen liksom för medborgarnasvälfärd. Vidare anförde statsrådet att det därför från statligt håll alltidfinns ett behov av information om hur den kommunala verksamheten utvecklas. Menkommunal planering är av vikt för statsmakterna inte endast soininformafionskälla utan även genom att den ofta i sin tur utgör underiag förstatlig planeringsverksamhet och för statliga beslut. Statlig förhyrning av lokaler i Möjligheterna att spridaarbetsplatserna i storstäderna - framför allt i - aktualiseras imotion 1983/84:2129 (c). Motionärerna påpekar att lokalkostnaderna förmyndigheter som är placerade i centrala delar är betydande. Det ärdärför i högsta grad befogat att staten som hyresgäst medverkar till att pressaned sina egna kostnader som man dämpar utvecklingen avlokalhyresgäster i centrala delar. De erinrar om det uppdrag som givits är1981 beträffande förhyrda lokaler. Enligt detta skall i denfortsatta lokalförsörjningsplaneringen, innan förlängning av hyresavtalbeslutas, beakta möjligheterna att begränsa lokalkostnaderna samt att förbättraden bristande balansen i relationen mellan arbetsplatser och bostäder inomStorstockholmsområdets olika delar. Med anledning härav har i samband med nyförhyrning satt hyrestak för myndigheterna. Motionärerna förordar attregeringen nu redovisar erfarenheterna från denna verksamhet och anmäler dessaför . KU1984/85:6 16 behandladeår motionsförslag (c) om att regeringen skulle tillkalla en arbetsgruppmed företrädare för statsmakterna och landsfing. Arbetsgruppenskulle ha till uppgift att utarbeta en plan för att inom en fastställd tidomfördela statliga arbetsplatser i regionen med syfte att uppnå en merbalanserad arbetsmarknad i länet. Med anledning av detta förslag anfördearbetsmarknadsutskottet (AU 1981/82:23 s. 151) bl. a. följande: Utskottet har i tidigare sammanhanguttalat sig positivt om en spridning av arbetstillfällena inom länen. uppfattning bör det emellertid i första hand ankomma på de regionalaorganen att verka för en sådan utveckling. Inom har f. ö.landstinget fattat beslut om en flyttning till Handens kommun av fyraav . Huvudsyftet med beslutet är att se tillatt södra delen av får fler kontorsarbetsplatser. Vidare vill utskottet hänvisa till attdecentraliseringsdelegationen i sitt arbete även bevakar inomregionalafördelningsfrågor. I sammanhanget kan slutligen nämnas attstorstadsregionernas utveckling f. n. studeras inom ramen för ett samnordisktprojekt. I motion 1983/84:1408 (m)krifiseras den nuvarande utformningen av det kommunala partistödet. Motionärenpåpekar att även om partiernas utgifter varierar är dock vissa fasta utgifterlika för alla partier. Han förordar att en allmän översyn görs av det kommunalaoch landstingskommunala partistödet. Härvid bör man överväga att tillämpasamma princip som gäller för det statliga partistödet, dvs. ett för allabidragsberättigade partier lika stort grundbidrag samt därutöver ett visstbidrag per mandat. I lagen (1969:596) om kommunaltpartistöd stadgas att kommun får lämna ekonomiskt bidrag till politiskt partisom beslutet om bidrag avser är representerat i kommunensfullmäktige. Beslutet skall enligt lagen innehålla att bidrag utgår till varjesådant parti med samma belopp för varje plats som partiet hari fullmäktige. Lagen skall ha motsvarande tillämpning på landstingskommun ochlandsting. I demokratiberedningens direktivframhålls att det kommunala partistödet har haft stor betydelse för partiernasaktivitet. KU1984/85:6 17 Beredningen bör i enlighet medriksdagens beslut (KU 1981/82:18, rskr 136) ta fram vissa uppgifter om detkommunala partistödet. Det gäller t. ex. stödåtgärdernas omfattning pånationell, regional och lokal nivå, i vilken utsträckning medel omfördelasmellan olika nivåer inom de politiska partierna och vilka modeller förberäkning av det kommunala partistödet som i praktiken tillämpas i kommuner ochlandstingskommuner. Även andra uppgifter av kartläggningskaraktär kan bliaktuella att ta fram. Frågan om en förändring av detkommunala partistödets konstruktion har utskottet behandlat vid ett flertaltidigare tillfällen. Vid behandlingen (KU 1981/82:18) lämnades enutförlig redovisning av omfattningen av det kommunala stödet till de politiskapartierna. Då frågan behandlades avstyrkte utskottet i sitt avriksdagen godkända betänkande KU 1981/82:16 motionsyrkanden med hänvisning tillbl. a. den sammankoppling mellan partistödet på statlig och nivå somgjordes partistödsbeslut. Frågan om det kommunala partistödetskonstruktion har därför ansetts endast böra prövas inom ramen för en allmänöversyn av partistödet, vilken bör föregås av överläggningar mellan depolitiska partierna. Utskottet ansåg dock att en ytterligare kartläggning avdet offentliga stödet till de politiska partierna borde göras. I en reservationfrån tre moderater förordades att i kartläggningen borde ingå en undersökningav ett partistöd innefattande ett grundbidrag samt ett stöd per mandat. Vid behandlingen av partistödsfrågan hänvisadeutskottet till sina tidigare ställningstaganden och uttalade att en översyn avdet kommunala partistödet ej bör ske isolerat från andra partistödsfrågor. Detankommer annars, sade utskottet, på regeringen att i samråd med de politiskapartierna ta initiativ till en sådan översyn som utskottet finner angelägen. Häremot reserverade sig moderata samlingspartiets ochfolkpartiets företrädare i utskottet. I motionerna 1983/84:294 (c) och1983/84:745 (s) framhålls att lagen om kommunalt partistöd inte omfattarförsamlingar och kyrkliga samfälligheter. Det finns därför, säger motionärerna,f. n. inte några lagliga möjligheter att stödja de politiska partier som ärrepresenterade i kyrkofullmäktige. I motion 1983/84:294 påpekas att valdeltagandet vidkyrkofullmäktigevalen genomgående är mycket lågt, vilket ur allmän demokratisksynpunkt är beklagligt. En förutsättning för ett högt valdeltagande är attolika menings- 2 1984/85. KU1984/85:6 18 riktningar kan nå ut till medborgarna med information ochvalmaterial. Härför krävs dock ett ekonomiskt stöd. Kyrkofullmäktige bör därförtillerkännas rätt att besluta om partistöd enligt samma grunder som gäller förkommunfullmäktige. Enligt 12 § lagen (1972:704) omkyrkofullmäktigval får församling besluta att parti som är eller genom valetblir representerat i kyrkofullmäktige skall erhålla bidrag av församlingen tillpartiets kostnader för valsedlar. Beslutet skall innehålla att ersättning utgårtill varje sådant parti efter enhetliga grunder. Någon annan form av partistöd i de kyrkliga kommunernaexisterar f. n. inte. (Ju 1984:05)som tillkallades skall enligt direktiven (Dir 1984:23) även ta uppfrågan om de kyrkliga valen. I direktiven anförs följande: Frågan om de kyrkliga valen har ettnära samband med frågorna om mandatperiodens längd och den gemensamma valdagenför riksdagsval och kommunalval. Detta samband bör beaktas i kommitténs arbete. I fråga om valen till kyrkofullmäktige kan konstateras attvaldeltagandet f. n. är påfallande lågt. Det är därför angeläget att kommitténöverväger på vilket sätt man kan främja ett ökat deltagande i dessa val. Det har på olika håll påpekats att den administration somkrävs för att genomföra valen till kyrkofullmäktige är tungrodd och onödigtkostnadskrävande. Mot den bakgrunden har efter en utvärderingav erfarenheterna års val förordat att det genomförs enförutsättningslös och grundläggande översyn av kyrkofullmäktigvalen. Jag delarriksskatteverkets uppfattning. Kommittén bör därför övervägakyrkofullmäktigva-lens utformning även från dessa utgångspunkter. kyrkokommitté (C 1982:05)har i uppdrag att utreda struktur på lokalplanet, m. m. Idirektiven (1982:95) anförs bl. a. att i utredningsarbetet bör ocksåuppmärksammas frågorna om vem som skall bära kostnaderna för de olika delarnaav den kyrkliga verksamheten och vilka organ som bör utöva den kyrkokommunalabeskattningsrätten. Vid 1976/77, 1979/80 och 1982/83års riksmöten behandlades motionsförslag med i princip samma syfte som i de nuaktuella motionerna. Vid samtliga tillfällen avstyrkte konstitutionsutskottetmotionerna som avslogs av riksda- KU1984/85:6 19 hänvisade utskottet till sitt uttalande ibetänkande 1979/80:18, vari utskottet anförde bl. a. följande: Utskottet vill erinra om att dekyrkliga kommunerna är långt mindre enhetliga än de borgerliga kommunerna. Iett stort antal församlingar finns över huvud taget inte kyrkofullmäktige.Församlingarna varierar också starkt när det gäller partiförhållanden. Ettpartistöd som är kopierat efter vad som gäller i de borgerliga kommunerna ärdärför knappast den lämpligaste vägen för att generellt främja en förbättradinformation om de kyrkokommunala frågorna. I de pågående utredningarna i anslutning tillstat-kyrka-problematiken berörs bl. a. frågor om de kyrkliga valen.Utredningarna arbetar med inriktningen att frågor om framtidaställning och arbetsformer skall behandlas av riksdag och kyrkomöte 1981.Enligt utskottets mening bör resultaten av det pågående utredningsarbetetavvaktas innan tar något initiativ i den i motionen aktualiseradefrågan. Företrädare för och reserveradesig. Vid kyrkomöte behandladesen motion (1984:24) med förslag som syftade till införande av ettkyrkokommunalt partistöd. erinrade i sitt betänkande 1984:15om ställningstaganden vid 1976/77, 1979/80 och 1982/83års riksmöten. Kyrkoutskottetanförde vidare följande: I motsats till de uppfattningar somframkommit under riksdagsbehandlingen hävdar kyrkolagsutskottet attförhållandena nu motiverar att likartade regler om partistöd införs för kyrkansförsamlingar och samfälligheter. Genom nya bestämmelser lag omförsamlingar och kyrkliga samfälligheter kommer kyrkofullmäktige att inrättas ilångt fler församlingar . Ansvaret för församlingensinformationsverksamhet har, i likhet med vad som skedde vidkommunallagsrevisionen , lyfts fram och preciserats. Behovet av ochönskemålet om att öka uppmärksamheten omkring och intresset för de kyrkligavalen är starkt hos kyrkans folk. Utskottet instämmer därför i motionärernasuppfattning om att möjligheten till partistöd bör införas. För att partistödet irite skall framstå söm kopierat påvad som gäller för de borgerliga kommunerna bör bestämmelsen införas i lagen omkyrkofullmäktigeval och ersätta den nuvarande bestämmelsen om ersättning förvalsedelskostnad. Den kommunala kompetensen Vårdnadsersättning I motion 1983/84:1405 av SonjaRembo (m) och () hävdas att samhällets subventionering avden kommunala barnomsorgen Rättelse: S. 30, de tre sistaraderna Står: förordningen (1984:644) Rättat till: lagen (1984:382) KU1984/85:6 20 Motionärerna anför att de föräldrar vilkasbarn inte erhållit eller av olika skäl inte önskar daghemsplats måsteskattevägen subventionera de familjer som har daghemsplats som desjälva får stå för hela kostnaden för omsorgen om de egna barnen. Ett antalkommuner har, sägs det, diskuterat möjligheterna för kommunerna att lämnavårdnadsersättning. Enligt nuvarande lagstiftning är det inte möjligt. Enligtmotionärerna skulle rätt för kommunerna att inom ramen för sin ekonomiutbetala vårdnadsersättning ge dem en högre grad av självbestämmande. Deförordar därför att familjeekonomiska kommittén skall få i uppdrag att utredamöjligheterna för vårdnadsersättning. Frågan huruvida kommunalvårdnadsersättning är förenlig med de kommunala kompetensbestämmelserna harnyligen prövats genom kommunalbesvär. Kommunfullmäktige i beslötden om vårdnadsersättning till föräldrar för vård avbarn i åldern med . per barn och månad. Beslutet överklagadeshos i . Klagandena gjorde gällande att beslutetinte avsåg någon angelägenhet. upphävde den 4 decembersamma år beslutet med följande motivering: Vårdnaden av barn regleras i 6 kap.föräldrabalken. Enligt 2 och 3 §§ åligger det vårdnadshavaren att i skildaavseenden dra försorg om barnet. Kommunfullmäktiges beslut innebär att ersättning avkommunala medel avses komma att utgå till ifrågavarande vårdnadshavare förnågot som utgör deras lagstadgade skyldighet. Detta kan inte vara enangelägenhet för kommunen, om inte den kommunala ersättningen grundas på enuttrycklig författningsbestämmelse. Någon sådan bestämmelse finns inte. Kommunfullmäktigehar därför överskridit sin befogenhet. Besvär över beslutanfördes hos regeringsrätten. I dom gjorderegeringsrätten ej ändring i beslut. Kommunfullmäktige i har i juni1984 beslutat att fr:o.m. skall införa socialtbidrag till barnfamiljer. Kommunfullmäktige stöder sitt beslut på vissabestämmelser i socialtjänstlagen (1980:620). Kommunfullmäktiges beslut har överklagats tillkammarrätten i . (S1979:06) har avgett sitt huvudbetänkande (SOU 1983:14) Barn kostar.Utredningsuppdraget är därmed slutfört. KU1984/85:6 21 Motioner (m samt c) med samma innebördsom den här aktuella har behandlats av . Utskottet(KU 1981/82:6, KU 1982/83:21) redovisade vid bägge tillfällena regeringsrättensdom och framhöll att det står klart att lagstiftningen måste ändras för att detskall bli möjligt att införa vårdnadsersättning. Utskottet förklaradesig inte berett att förorda sådana lagändringar och avstyrkte alltsåmotionerna. Företrädare för moderatasamlingspartiet, centerparfiet och reserverade sig ochuttalade sig för att regeringen borde lägga fram förslag om ändring av denkommunala kompetensen i fråga om vårdnadsersättning. Motion 1983/84:1387 av MargitGennser (m) tar upp den kommunala kompetensen med avseende på näringslivet.Motionären anför att ökad handlingsfrihet är eftersträvansvärd. Enförutsättning härför är att ramen för den kommunala kompetensen läggs bättrefast än vad som f. n. är fallet. Vad gäller den allmänna kommunala kompetensenbör kommunallagen få en modern utformning. Enligt motionen bör enkompetenslagstiftning bygga på en mycket restriktiv hållning vad gäller stödtill näringslivet. Den bör vidare betona vikten av att kommuner ochlandstingskommuner behandlar sina medlemmar lika, så att inte vissa medlemmarobehörigt gynnas eller missgynnas i förhållande fill andra. I motion 1983/84:381 av StenSvensson (m) redovisas ett avtal som ingåtts mellan en kommun och en bank isamband med köp och försäljning av fast egendom. Beslut i det aktuella falletfattades i kommunfullmäktige efter votering. Orsaken till attkommunfullmäktiges beslut inte överklagades genom kommunalbesvär torde enligtmotionären främst bero på oklarhet om hur kommunallagen skall tolkas i dyliktfall. Han anser därför att frågan om kommunerna har kompetens eller skall habefogenhet att ingå avtal i samband med köp och försäljning av fast egendom börklarläggas. Detta kan lämpligen ske genom att stat-kommunberedningen fårtilläggsdirektiv. Enligt motion 1983/84:1399 avMartin () och () har kommuns beslut att bildahandelsbolag tillsammans med HSB aktualiserat frågan om kommun får ingå somdelägare i ett handelsbolag. Mofionärerna menar att handelsbolags konstruktion med detsolidariska ansvaret gör att det inte finns tillräckliga skäl för att kommuneller landstingskommun skall ha rätt att ingå i ett handelsbolag. Denna bolagsformkan nämligen medföra risker, eftersom kommunen inom ramen för det solidariskaansvaret kan drabbas av hela betalningsansvaret. KU1984/85:6 22 formerna inom vilka verksamhet kan bedrivas ärenligt motionärernas uppfattning tillräckliga. I betänkandet (SOU 1982:20) Kommunernaoch näringslivet sammanfattas rättsläget på följande sätt: De kommunala befogenheterna medavseende på näringslivet är bara i några undantagsfall reglerade ispeciallagstiftning. Sådan lagstiftning finns i fråga om turistväsendet och ifråga om sysselsättning för handikappade. I övrigt är man hänvisad till denallmänna kompetensbestämmelsen i 1 kap. 4 § KL enligt vilken kommunerna ochlandstingskommunerna själva får sköta sina angelägenheter. Sitt mera konkretainnehåll får denna paragraf genom en del uttalanden som regering och riksdaggjorde då lagrummet fick sitt nuvarande sakliga innehåll. Den numeravikfigaste källan för bestämning av paragrafens innehåll är regeringsrättensavgöranden i kommunalbesvärs-mål. Under de drygt tre decennier som paragrafenhar funnits till har det förekommit ett mycket stort antal avgöranden somnärmare belyser just de kommunala befogenheterna med avseende på näringslivet.Detta redan på grund av sin kvantitet svåröverskådliga material är av särskiltintresse eftersom innehållet i 1 kap. 4 § KL inte är en gång för alla fastlagtutan har erkänts kunna variera efter samhällets och teknikens utveckling. Kommunerna har av tradifion en helt oomstridd rätt attengagera sig i en serie verksamhetsgrenar som enligt vanligt språkbruk är attanse som en del av det svenska näringslivet. Det handlar här i främsta rummetom engagemang i rörelser för att bygga och driva kollektivanläggningar avolika slag exempelvis hamnar, flygplatser, el-verk och va-verk eller för attlämna kollektivservice exempelvis på kommunikationsväsendets område. Formen förden kommunala insatsen i sådana rörelser är av underordnad betydelse. Detföreligger exempelvis stor frihet när det gäller att välja mellan att drivaverksamheter av hithörande slag inom den kommunallagsreglerade organisationeneller i ett aktiebolag. Gränsen mellan denna del av näringslivet, därkommunerna har i stort sett fria händer, och den andra delen av näringslivet-av utredningen kallad det egentliga näringslivet - är teoretiskt oklar menvållar i praktiken inte några större bekymmer.