bet · G801JuU2 · 1984-12-31 00:00:00 — omövervakning vid skyddstillsyn m. m. Motion m. m. I motion 1983/84:957 av SigvardPersson (c) och () hemställs att beslutar att införaen möjlighet för övervakningsnämnd att förordna att övervakningen vidskyddstillsyn skall upphöra när den är erforderlig. I motionen anförs att de gällande reglerna om övervakningvid skyddstillsyn inte ger möjlighet att besluta om övervakningens upphörandeförrän av prövotiden har förflutit. Möjlighet till avkortning avövervakningstiden fanns före och bör återinföras, enligtmotionärerna. Som skäl härför anger de att många övervakningsnämnder har funnitdet besvärande att inte kunna häva en övervakning som ärmeningsfull, t. ex. därför att den dömde tas in på sluten psykiatrisk vård och,inte kommer att släppas ut förränövervakningstiden gått till ända. Det kan också hända att den dömde ärutlänning och återvänder till sitt hemland och att övervakningen inte kanöverflyttas dit. Motionärerna framhåller att frivårdens begränsade resurser börkoncentreras och att därför en övervakning inte bör fortgå än somär nödvändigt. Motionärerna framför också önskemål om införande av enmöjlighet att, om övervakningsbehov inte längre finns, besluta om upphörande avövervakning som pågår efter förlängning av övervakningstiden; enligtmotionärerna anser sig övervakningsnämnderna förhindrade att upphäva en sådanövervakning innan förlängningstiden gått ut. Motionärerna berör också frågan om avkortning av tiden förövervakning efter villkorlig frigivning. Utskottet har låtit remissbehandla motionen.Remissyttranden har avgetts av riksåklagaren, , , , övervakningsnämnden i , , skyddskonsulenten i distrikt ochskyddskonsulenten i Malmö-Centrum distrikt. Regler om skyddstillsyn finns i 28kap. (BrB). Skyddstillsyn pågår under en prövotid av (4 §).Från dagen för domen skall skyddstillsynen enligt huvudregeln vara förenad niedövervakning. När av prövotiden har gått skall övervakningen upphöra utansärskilt förordnan-1 1984185. JuU1984/85:2 2 de(5 S). Någon möjlighet att upphäva övervakningen finns inte.Övervakningsnämnden får besluta om övervakning av den dömde även efterettårstidens utgång om den dömde missköter sig, dock längst till prövotidensutgång (7 §). Omden dömde inte är nöjd med övervakningsnämndens beslut att förlängaövervakningstiden får han överklaga beslutet hos hovrätten (37 kap. 8S). Dennu beskrivna regleringen trädde i kraft (prop. 1982/83:85, JuU26, rskr 241). gällde i fråga om övervakning att när avprövotiden förflutit övervakningen skulle upphöra utan särskilt förordnande.Vid särskilda skäl kunde den dömde ställas under övervakning även under dettredje prövotidsåret. Dessutom fanns en regel som stadgade att om övervakninginte längre behövdes skulle den upphöra, oberoende av hur länge den pågått.Sådana beslut meddelades av övervakningsnämnden. Ilagstiftningsärendet framhölls vikten av att koncentrera frivårdensresurser till den av verkställigheten av skyddstillsynsdomar. Detbetonades att risken för återfall är störst tiden närmast efter domen.Departementschefen anförde i propositionen att en övervakningstid vältäcker den tid då största återfallsrisken är för handen. Genom att slopa detandra övervakningsåret uppnås, anförde han, den väsentliga vinsten att eneffektivare insats kan göras och attfrivårdsorganisa-tionen stimuleras att intensifiera ansträngningarna underdenna tid (prop. 1982/83:85 s. 81). Utskottet uttalade i sitt av riksdagengodkända betänkande att övervägande skäl talade för att övervakningstidenförkortades från två till (JuU 1982/83:26 s. 39). Slopandetav möjligheten att ta bort en övervakning som inte längre behövs, oberoende avhur länge den pågått, berördes i betänkandet (SOU 1981:90) Frivårdspåföljder,som ligger till gnind för lagstiftningen om bl. a. övervakningstider.Frivårdskommittén anförde där att en generell förkortning av övervakningstidenskulle väsentligt minska behovet av att låta övervakningen upphöra ;kommittén ansåg att vid en ettårig övervakningstid behovet av att i vissa fallkunna avsluta övervakningen skulle bli så litet, att man helt kunde avstå frånmöjligheten. Kommittén ansåg vidare att det var fördelaktigt från såvälprincipiell som praktisk synpunkt att övervakningstiden blev densamma i allaärenden. Det uttalades vidare ätt antalet fall då övervakningen upphör föreettårsdagen redan var mycket litet (s. 137). Upphörandeav övervakning som icke pågått Deflesta remissinstanserna tillstyrker motionsönskemålet att införa en möjlighetatt, innan en övervakning har pågått , avsluta övervakningen om deninte längre behövs. Två remissinstanser har dock avstyrkt förslaget. Riksåklagaren hartillstyrkt förslaget och anfört följande. JuU1984/85:2 3 I motionen har anförts exempel påsituationer där avsaknaden av den slopade bestämmelsen varit besvärande. I deanförda fallen synes en övervakning vara antingen praktiskt omöjlig att utföra- såsom vid avflyttning utomlands - eller meningslös vid sidan av annanåtgärd. Även andra i det enskilda fallet tillkommande omständigheter kan tänkasgöra en fortsatt övervakning överflödie- Jag tänker därvid närmast på att dendömde själv genomgått en så positiv utveckling eller genom nya familje- ellerandra relationer fått en så stabiliserande social ram att övervakningen intekan sägas fylla någon egentlig funktion. I situationer av nu anförda och likartade slag framstårdet enligt min mening som önskvärt att en möjlighet finns att besluta om ettupphörande av övervakningen innan från domen förflutit. Med hänsyn tillövervakningens dubbla syfte - kontroll och stöd - torde det ligga isakens natur att en bestämmelse med det i motionen föreslagna innehållettillämpas med restriktivitet. En följd av att möjligheten till ett tidigareupphörande av övervakningen åter infördes skulle slutligen kunna vara attresurser frigjordes för de övervakningsuppdrag som kräver särskilt storainsatser och intensitet. har avstyrkt förslaget och därvidanfört följande. Huvudsyftet med de ändringar ifråga om skyddstillsyn som genomfördes var att denna påföljdskulle få ett större användningsområde på bekostnad av fängelsestraffet (seprop 1982/83:85 s. 74). Detta har åstadkommits främst genom en effektiviseringav skyddstillsynen bl. a. genom att övervakningen skall börja ochatt möjligheterna till effektivare övervakningsinsatser förbättrats. Med hänsynhärtill anser styrelsen att det inte är lämpligt att införa en möjlighet tillavkortning av den i normalfallet ettåriga övervakningstiden; domstolarna bör dåpåföljden skall bestämmas kunna utgå från att övervakningen - som ju är detväsentliga verkställighetsinnehållet vid skyddstillsyn - alltid pågår underminst . I annat fall skulle enligt styrelsens mening straffvärdet förskyddstillsyn minska och det angivna syftet med regleringen i hög gradmotverkas. En annan sak är att övervakningsinsatserna i det enskilda fallet kananpassas till vad som kan anses erforderligt med hänsyn till den dömdespersonliga förhållanden: om det efter domen visar sie att behovet av övervakningär begränsat kan övervakarens och frivårdstjänstemännens insatser anpassas tilldet. har i sitt yttrande avstyrkt förslaget ochanfört följande. De förändringar avseendekriminalvård i frihet som trädde i kraft innebar bl. a. attförutsättningarna för att meddela någon villkorlig dom eller ådöma någonskyddstillsyn ändrades. Bland annat mildrades det tidigare kravet på endokumenterat god prognos hos lagöverträdaren för att meddela denne villkorligdom. Detta gör att denna påföljd i större utsträckning än tidigare kan användasför förstagångsbrottslingar och andra tillfällighetsbrottslingar.Tillämpningsområdet för villkorlig dom har således utvidgats påskyddstillsynens bekostnad. Beträffande skyddstillsyn innebar ändringarna att dennapåföljd intensifierades och att innehållet i den på skilda sätt stramades upp.Skälet härtill sades i propositionen 1982/83:85 vara att möjliggöra enutvidgning av tillämpningsområdet för skyddstillsyn på fängelsepåföljdensbekostnad. Det markerades klart att enbart ett behov hos lagöverträdaren av t.ex. mer eller rriindre tillfällig socialhjälp inte är tillräckligt för att dömahonom till 1* 1984/85. JuU1984/85:2 4 Sådana behov skall tillgodoses av andrasamhällsorgan än kriminalvården. Det framhölls vidare i propositionen att detför skyddstillsyn bör krävas att det finns klart samband mellanlagöverträdarens behov av övervakning och risken för återfall. Bestämmelsen i 28 kap 5 8 att övervakning vidskyddstillsyn i princip skall pågå utan förkortning måste ses motbakgrund av den skärpning av påföljden som lagstiftaren enligt ovan åsyftat.Som påpekats i motionen kan övervakning i vissa fall - under längre ellerkortare tid -förefalla mindre meningsfull vilket om möjligt bör undvikas.Hovrätten vill i detta sammanhang särskilt betona vikten av att domstolerhåller erforderlig personutredning rörande lagöverträdaren så att denlämpligaste påföljden kan bestämmas. Om det nu skulle införas en möjlighet attupphäva övervakning vid skyddstillsyn innan den pågått skulle detemellertid kunna medföra att skyddstillsyn uppfattas som en mildare påföljd änlagstiftaren avsett. Skyddstillsyn skulle då vara mindre väl ägnad somalternativ till fängelsestraff. Hovrätten anser därför att motionen ej bör ledatill föreslagen lagstiftning. ,övervakningsnämnden i , första övervakningsnämnd,skyddskonsulenten i distrikt och skyddskonsulenten i Malmö-Centrumdistrikt har tillstyrkt motionen i den del som behandlas. Skyddskonsulenteni Malmö-Centrum distrikt har i sitt yttrande anfört bl. a. följande. Övervakningstiden har från den 1juli 1983 reducerats till med möjligheter till förlängning i vissa fall.Även en så som kan i vissa fall anses onödigt långberoende på omständigheter som inträffar efter domen till skyddstillsyn. Närman har möjligheter att förlänga övervakningstiden inom ramen för prövotidenbör det också finnas bestämmelser i som anger att när övervakninginte längre erfordras skall den upphöra, alternativt kan den upphöra. Förkriminalvårdens del är det av stort värde om man har flexibla möjHgheter närdet gäller övervakning som är möjlig att utöva p. g. a. vissaomständigheter. De kan vara av olika slag och har tidigare utgjort skäl förövervakningens upphörande. En till skyddstillsyn dömd persondöms till ett separat fängelsestraff och domstolen undanröjerinte skyddstillsynen. Av övervakningstiden för skyddstillsynen återstår femmånader när den dömde skall villkorligt frigivas. Den dömde är i behov avövervakning vid frigivningen och skyddskonsulenten beslutar att han skall ståunder övervakning räknat för frigivningen. När domstolen intebeslutat förlänga övervakningen för skyddstillsynen har inte hellerövervakningsnämnden någon anledning att förlänga denna övervakning. Därförkommer den dömde att ha två övervakningar som pågår parallellt. Enligt tidigarelagstiftning hade övervakningsnämnden möjligheter att låta en avövervakningarna upphöra, och av praktiska skäl blev det ofta den kortasteövervakningen som fick upphöra. Denna möjlighet saknas . Den dömde döms tillsluten psykiatrisk vård eller blirintagen på mentalsjukhus för långvarig vård. I fall där till skyddstillsyndömda eller frigivna blir intagna på mentalsjukhus har det förekommit att övervakningenupphört av denna anledning. Då läkare bedömer vårdbehovet vara av sådan längdatt vederbörande inte blir utskriven före övervakningstidens utgång, är detföga meningsfullt att ha en formell övervakning, då vederbörande är föremål för JuU 1984/85:2 5 vårdinom annat vårdområde. Någon meningsfull övervakning eller kontakt med dendömde kan i allmänhet inte åstadkommas i dylika fall. Dendömde lämnar och återvänder till sitt hemland. I de fall där denövervakade inte är svensk medborgare och efter dom till skyddstillsynåtervänder till sitt hemland eller flyttar till annat land kan man ha behov avatt låta övervakningen upphöra. Möjligheter att flytta övervakningen till annatland har vi när det gäller de nordiska länderna och i begränsad omfattningnågra länder i övriga . Den korta övervakningstid som tillämpashar fått till konsekvens att det blir mindre vanligt att flytta över enövervakning, då den administrativa tiden innebär att när ärendet passerat allainstanser är den tid som återstår så kort att det är föga meningsfullt med enöverflyttning. Om övervakning är erforderlig bör man även i dessafall ha möjligheter att besluta om övervakningens upphörande. Ett dyliktupphörande bör som förut föregås av en utredning av skyddskonsulenten ochinnehålla uppgifter som gör det troligt att vederbörande inte återvänder tillSverige . Denövervakades förhållanden ger anledning till ett beslut om upphörande. Enperson kan vid domstillfället leva under förhållanden som gör att antingenpersonundersökaren eller domstolen funnit det lämpligt att döma tillskyddstillsyn. Förhållandena kan ha förändrats och manfinner vid halva övervakningstidens gång att någon övervakning ärerforderlig. Övervakningen skall för att vara meningsfull fylla ett reelltbehov och om så inte är fallet förfelar den sin verkan. Därför kan det i en delspeciella fall vara pedagogiskt riktigt att kunna avkorta övervaknings-tidentill att pågå än . Dehär relaterade exemplen visar att motionärernas förslag är väl motiverat urfrivårdssynpunkt. Ärenden som inte kan föranleda några konkreta åtgärder ellerbehandlingsinsatser bör inte onödigtvis belasta kriminalvården. Även urstatistisk synpunkt kan det med nuvarande förhållanden bli missvisande omkriminalvården skall redovisa ärenden som antingen innehåller två påföljder medövervakning eller ärenden som i praktiken inte kan fullföljas. Därförtillstyrks förslaget om att övervakning beträffande till skyddstillsyn dömdaskall/må upphöra om det föreligger särskilda skäl eller övervakningen intelängre fyller någon funktion. Besluten om upphörande av övervakning börtillkomma övervakningsnämnden. Upphörandeav övervakning efter förlängning Tvåav remissinstanserna har yttrat sig över motionsspörsmålet om att införa enregel som ger möjlighet att vid behov avsluta en övervakning som pågår efterdet att övervakningstiden har förlängts av övervakningsnämnden. De hartillstyrkt att ändring sker. Kriminalvårdsstyrelsenhar i denna fråga anfört följande. När det gäller möjligheterna att låta övervakningenupphöra när övervakningstiden med stöd av 28 kap 7 § BrB förlängts avövervakningsnämnd får styrelsen anföra följande. Den tid under vilkenövervakning förlängts i sådana fall varierar, främst givetvis beroende på artenoch omfattningen av den misskötsamhet den dömde gjort sig skyldig till. Ipraxis har vissa nämnder ansett sig kunna avkorta den fastställdaförlängningstiden om detta efter hand visat sig lämpligt. Andra nämnder hardäremot ansett sig förhindrade därtill i avsaknad av uttryckligt lagstöd. JuU1984/85:2 6 som enligt styrelsens mening bör gälla i fråga om denettåriga övervakningstiden, anser styrelsen inte att det finns någraprincipiella hinder mot att nämnderna ges befogenhet att avkorta den förlängningstidsom ursprungligen bestämts i sådana fall dä övervakning kan anseserforderiig; vid ny allvarlig misskötsamhet kan ju nämnden besluta att dendömde på nytt skall ställas under övervakning. Styrelsen tillstyrker därförmotionen i denna del. första övervakningsnämnd har anfört följande. De problem som motionärerna pekatpå har av övervakningsnämnden uppmärksammats i det praktiska arbetet.Övervakningsnämnden har visserligen inte uppfattat bestämmelserna så att detskulle vara oförenligt med lagtextens innehåll att låta en övervakning, somförlängts efter ettårstidens utgång, upphöra om beslutet t. ex. visat sig varafattat på felaktiga grunder eller om nya omständigheter tillkommit. Dåemellertid delade meningar i frågan uppenbariigen råder torde det vara lämpligtatt ge en uttrycklig bestämmelse om möjlighet för övervakningsnämnd att låta enövervakning upphöra, när behov inte längre föreligger. Avkortning av övervakningstid efter villkorlig frigivning Reglerna om villkorlig frigivning i26 kap. BrB ändrades i betydande utsträckning (prop.1982/83:85, JuU 26, rskr 241). Den villkorliga frigivningen blev då i huvudsakobligatorisk och skall i normalfallet ske sedan halva strafftiden avtjänats.Speciella bestämmelser om senare villkorlig frigivning - efter två tredjedelarav strafftiden - gäller för dem som dömts för särskilt grova brott. För den som friges villkoriigt gäller en prövotid på ettår eller, om den dömde undergår fängelse , lägst ett ochhögst (10 S). Om det bedöms som påkallat skall skyddskonsulenten meddelaförordnande om övervakning. Övervakningen upphör automatiskt (11S). Vid misskötsamhet från den dömdes sida får dock övervakningsnämnden delsbesluta att övervakningen skall fortsätta dels, om den dömdeinte står under övervakning, besluta om övervakning . Övervakningenkan inte pågå längre än till prövotidens utgång (18 §). Den dömde får hosövervakningsnämnden begära prövning av skyddskonsulentens beslut att förordnaom övervakning. Nämnden får också självmant ta upp ett sådant beslut tillomprövning och i övrigt fatta beslut i sådant ärende. Skyddskonsulenten kanockså hänskjuta ett sådant ärende till om övervakning efter ettårsgränsen får överklagashos kriminalvårdsnämnden (37 kap. 7 §). I föreskrifter angående tillämpningen av bestämmelserna omvillkorlig frigivning i anslutning till 12-16 §§ kungörelsen med vissa föreskrifterrörande tillämpningen av lagen om kriminalvård i anstalt (KvaLK) m. m.,publicerade i kriminalvårdsverkets författningssamling (KVVFS) 1983:5, JuU1984/85:2 7 har gett vissa tillämpningsföreskrifteravseende villkorlig frigivning. Punkt 4.5 i föreskrifterna har följandelydelse. Om den intagnesfrigivningsförhållanden ändras efter skyddskonsulentens beslut i fråga omövervakning, kan den skyddskonsulent som beslutat ompröva beslutet förefrigivningen. Efter frigivningen kan skyddskonsulenten icke upphäva ettförordnande om övervakning. Om skyddskonsulenten efter frigivningen anser attövervakningen kan upphöra, bör frågan hänskju-tas till övervakningsnämnden. -Skyddskonsulenten kan inte ändra ett beslut i fråga om övervakning sommeddelats av en övervakningsnämnd eller kriminalvårdsnämnden. Har skyddskonsulenten beslutat att den intagne inte skallstå under övervakning efter villkorlig frigivning, kan skyddskonsulenten underprövotiden förordna om övervakning om skyddskonsulenten får kännedom om attden intagnes förhållanden ändrats så att övervakning är påkallad. Den ordning som gällde före den 1juli 1983 innebar i fråga om prövotid och övervakning att det i beslut omvillkorlig frigivning skulle bestämmas en prövotid, lägst ett och högst tre åreller, i speciella fall, högst . Som huvudregel gällde att den frigivneskulle stå under övervakning . Om det vid frigivningen ellersenare skulle befinnas att övervakning inte behövdes fick dock beslutas attövervakning inte skulle äga rum. Beslut om övervakning meddelades avövervakningsnämnd. Så länge prövotiden varade kunde beslut om övervakningmeddelas. Två remissinstanser - kriminalvårdsstyrelsenoch -har i sina remissyttranden närmare gått in påfrågor som gäller avkortning av övervakningstid efter villkorlig frigivning. Kriminalvårdsstyrelsenhar anfört följande. Frågan om övervakning vidvillkorlig frigivning avgörs som regel av skyddskonsulent efter prövning av omövervakning är påkallad i det enskilda fallet (26 kap 11 § BrB). Omskyddskonsulenten beslutat att den dömde inte skall stå under övervakning, kanhan enligt samma lagrum senare förordna om övervakning. Däremot finns ingenuttrycklig regel enligt vilken skyddskonsulenten kan upphäva ett beslut omövervakning. Under vissa förutsättningar kan dock övervakningsnämnd ändraskyddskonsulents beslut bl. a. om övervakning (37 kap 7 S BrB). I styrelsenstillämpningsföreskrifter (KVVFS 1983 ;5) har styrelsen hänvisatskyddskonsulenterna till att hänskjuta frågan om fortsatt övervakning tillövervakningsnämnd i de fall övervakningen bedöms kunna upphöra i förtid.Nämndernas praxis i sådana fall varierar; vissa nämnder anser sig kunna upphävaett beslut om övervakning på begäran av skyddskonsulenten, medan andra nämnderinte funnit lagliga möjligheter till det. Styrelsen anser för sin del att detär inkonsekvent att ett beslut om övervakning efter frigivningen inte kanändras, t. ex. för att undvika dubbel övervakning i de fall den dömde ställtsunder övervakning på grund av en ny dom på skyddstillsyn. Styrelsentillstyrker därför motionen på så sätt att uttryckhgt stöd ges för JuU1984/85:2 8 övervakningsnämnd att upphäva ett beslut avskyddskonsulent om övervakning vid villkorlig frigivning före ettårstidensutgång. har anfört följande. Enligt 26 kap 11 § BrB kan isamband med villkorlig frigivning förordnas att den frigivne skall stå underövervakning. Sådant förordnande meddelas av skyddskonsulenten. Övervakningenskall utan något särskilt förordnande upphöra av prövotiden harförflutit såvida inte övervakningsnämnden förordnat om förlängning avövervakningen. Enligt 37 kap 7 § BrB kan den, som dömts till fängelse, hosövervakningsnämnden begära prövning av skyddskonsulents beslut att förordna omövervakning i anledning av villkorlig frigivning. Nämnden får också självmantta upp ett sådant beslut till omprövning och i övrigt fatta beslut i sådantärende. Konsulenten kan även hänskjuta ett sådant ärende för avgörande. angående tillämpningen av bestämmelserna om villkorlig frigivningi anslutning till 12-16 SS kungörelsen med vissa föreskrifter rörandetillämpningen av lagen om kriminalvård i anstalt (KvaLF) m. m. (KWFS 1983:5)har uttalat bl. a. att skyddskonsulenten efterfrigivningen inte kan upphäva ett förordnande om övervakning. Omskyddskonsulenten efter frigivningen anser att övervakningen kan upphöra, börfrågan enligt hänskjutas till övervakningsnämnden. Dettauttalande skall tydligen tolkas så att nämnden med tillämpningen avbestämmelserna i 37 kap 7 § BrB har möjlighet att förordna om attövervakningen skall upphöra innan övervakningstiden gått till ända. Dennatolkning har dock enligt vissa övervakningsnämnder inte ansetts förenlig med 26kap 11 § BrB och förarbetena till nämnda lagrum. Enär rättsläget synes oklartvill tingsrätten föreslå att 26 kap US BrB erhåller en sådan lydelse attövervakningsnämnd får möjlighet att förordna om upphörande av övervakning vidvillkorlig frigivning före den nu föreskrivna övervakningstidens utgång, omövervakning inte längre anses erforderlig. Övervakningstid vid fortsatt skyddstillsyn Om någon som har dömts tillskyddstillsyn befinns ha begått annat brott före domen eller nytt brott efterdomen men innan påföljden till fullo verkställts eller eljest upphört fårdomstolen enligt 34 kap. 1 S 1 p BrB förordna att den tidigare ådömdaskyddstillsynen skall avse även det nya brottet. Enligt 34 kap. 6 § andrastycket BrB får rätten då bl. a. förordna om förlängd övervakning ellerförlängd prövotid till högst . 1983 anförde departementschefeni propositionen bl. a. följande (prop. 1982/83:85 s. 102). Det grundläggande innehållet ipåföljden skyddstillsyn är ju att den dömde står under övervakning. Omövervakningen med anledning av den tidigare skyddstillsynsdomen har upphört vidtiden för den nya lagföringen och dom på fortsatt skyddstillsyn meddelas, tordedet ofta finnas anledning att förordna om övervakningens återupptagande. Ifråga om övervakningstidens längd i sådana fall blir den av mig tidigareföreslagna regeln om en ettårig övervakningstid för normalfall inte direkttillämplig. Jag föreslår att domstolen för dessa fall i domen får ange hurlänge den återupptagna övervakningen skall fortgå. I princip torde det härvidsaknas anledning att göra andra JuU 1984/85:2 9 bedömningarbeträffande övervakningstidens längd än när fråga är om ny dom påskyddstillsyn. Av praktiska skäl kan det emellertid ofta vara lämpligt attdomstolen i det läge som är aktuellt förordnar att övervakningen skall pågåtill prövotidens slut.