bet · G801LU35 · 1984-12-31 00:00:00 — Hembud skall sålunda inte erfordras omarrendatorn godkänner överlåtelsen. Om staten genom lantbruksstyrelsen elleren lantbruksnämnd är överlätare eller om staten genom en annan myndighet änstatens affärsdrivande verk är förvärvare krävs inte heller hembud. Detsammagäller om en kommun är förvärvare. Hembud skall vidare inte behövas omförvärvaren är gift med överlätaren eller om förvärvaren eller, när makarförvärvar gemensamt, någon av dem är överlåtarens avkomling. En överlåtelse fårockså ske utan hembud om förvärvet sker genom inrop pä exekutiv auktion elleroffentlig auktion enligt lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt. Frågan om någonav de angivna undantagssituationerna föreligger skall prövas av inskrivningsmyndighetennär lagfart söks för ett förvärv. 6 § innehåller bestämmelser om vissa ytterligare undantagfrån hembudsskyldigheten. 1 dessa fall skall frågan prövas av arrendenämndenpå begäran av jordägaren. Hembud skall enligt 6 § inte behövas om arrendet inteär förenat med rätt till förlängning. Vidare erfordras inte hembud om det medhänsyn till förhållandet mellan överlätaren och en annan förvärvare änarrendatorn eller villkoren för eller omständigheterna vid en sådan försäljningskulle vara oskäligt att arrendatorn får utöva sin företrädesrätt. Hembudbehövs inte heller om det är uppenbart att arrendatorn skulle vägrasförvärvstillständ enligt jordförvärvslagen. Som har nämnts i det föregåendeskall hembudsskyldighet vidare i princip inte föreligga om det är uppenbart atterforderlig fastighetsbildning inte kan komma till stånd. a. LRF, ochFideikommissariernas in- LU1984/85:35 27 tresseorganisation tar i sina remissyttranden upp fråganom överlåtelse av andel i fastighet. LRF anser att en överlåtelse bör fä skeutan hembud om en ägare av en andel i en fastighet överlåter andelen till enannan delägare. De båda övriga remissinstanserna menar att det inte bör komma ifråga att införa en företrädesrätt vid överlåtelser av andelar i fastigheter. Utskottet vill framhålla att det inte så sällan förekommeratt en fastighet har fiera ägare. Av remissyttrandena framgår sålunda att detinte torde vara ovanligt att t. ex. syskon gemensamt äger en gård som de kanskeär uppvuxna på. Enligt utskottets uppfattning kan det i många fall då ensamäganderätt skall upplösas eller en delägare lösas ut framstå som stötandeom arrendatorn skulle få rätt att förvärva arrendestället. I viss utsträckningtorde jordägarnas intressen i sådana fall kunna beaktas vid en prövning enligt6 §. Utskottet vill emellertid peka på att den principiella företrädesrättenför arrendatorn vid en andelsöverlåtelse kan motverka att en inte minst frånallmänna utgångspunkter önskvärd upplösning av ett samäganderättsförhållandetill en jordbruksfastighet sker. Utskottet erinrar i sammanhanget 1978 och 1979 (se LU 1978/79:2 och 15) mot bakgrund av de olikaproblem som kan uppkomma vid dödsboägande bl. a. när det gäller jordbruketsrationalisering uttalat att en begränsning av dödsbos innehav avjordbruksmark borde utredas, liksom frågan om en begränsning av sådantsamägande som uppkommer genom att dödsboet upplöses och andelar i fastigheten skiftasut på dödsbodelägarna. Också andra skäl talar enligt utskottets mening för i lagen för in ett uttryckligt undantag från hembudsskyldigheten i de fallen delägare i fastigheten säljer sin andel till en annan delägare. En sådanundantagsbestämmelse föreslogs för övrigt av arrendelagskommittén. Utskottetförordar således att andelsförsäljning till en delägare undantas. Undantaget är av den karaktären att det kan prövas avinskrivningsmyndigheten i samband med lagfartsärendet. Bestämmelsen bör därförtas in i 5 § och dä lämpligen efter punkten 5. Den i propositionenföreslagna punkten 6 bör därmed betecknas med 7. Utskottet vill understrykaatt undantaget inte avser de fall då en andel överlåts till en utomstående.Dessa får prövas av arrendenämnden enligt 6 §. Utskottet övergår härefter tillfrågan om undantag från hembudsskyldigheten vid släktskapsföl värv. Motionärerna i motion 1983/84:2787 (c) pekar pä attförslaget om undantag från hembudsskyldigheten vid makes eller avkomlingsförvärv har sin motsvarighet i jordförvärvslagen enligt vilken endast make ochavkomling har rätt att förvärva jordbruksfastighet utan lantbruksnämndensprövning. Enligt jordförvärvslagen kan förvärvstillständ i vissa fall lämnasutan hinder av bestämmelserna i lagen, om särskilda skäl föreligger. Imotionen erinras om att vid sin behandling av förslaget tilljordförvärvslag avslog motioner om att släktskapsundantaget skulle utvidgastill bl. a. syskon och syskons avkomlingar. LU1984/85:35 28 vad jordbruksutskottet (JoU 1978/79:19) uttalade i sambandhärmed, nämligen att man inte ville utesluta att mera avlägsna släktingarsförvärv i vissa fall skall kunna bli föremål för en positiv behandling. 1betänkandet pekade jordbruksutskottet på att enligt uttalanden i propositionenbör mera avlägsna släktskap varmed närmast avsågs syskon, syskons avkomlingoch makes avkomling liksom sammanboende kunna anses som ett särskilt skäl förbifall till förvärvstillstånd även om andra skäl skulle tala emot förvärvet.Såvitt gällde förvärv bakåt i en släktkedja ansåg utskottet att det kan uppståsituationer där bl. a. starka skäl av personlig karaktär talar för en generösprövning av tillståndsärenden när det gäller överlåtelse till föräldrar. Enligtmotionärerna bör vid behandlingen av den nu aktuella propositionengöra ett motsvarande uttalande när det gäller syskons och deras avkomlingarsrätt att få förvärva en utarrenderad fastighet. 1 motionen framställs ettyrkande (yrkande 2) i enlighet härmed. Motionsyrkandet får stöd i remissyttrandena från Göteborgstingsrätt, LRF, och . De tre sistnämnda instanserna anser dock att undantagetför syskon och syskons avkomling bör föras in i lagen. ochFideikommissariernas intresseorganisation vill dessutom att frikretsen utökasytterligare till att omfatta också föräldrar samt försäljningar till eller frånnågon av jordägaren eller frikretsen ägd juridisk person. iMalmö och pekar på att lagen ger utrymme för erforderligskälighetsprövning. Motionsyrkandet avstyrks av . Enligt utskottets mening är det befogat att ettuttryckligt undantag görs i lagen för dem som är närmast anhöriga, dvs. 1 likhet med departementschefen och motionärerna anser utskottet inte bör vidga denna krets ytterligare genom generella undantag i lagen.Överlåtelse till andra släktingar än make och barn får således prövas inomramen för oskälighetsregeln i 6 §. Som framgår ovan överensstämmer den valdalösningen med den metod som har valts i jordförvärvslagen. Motsvarandebestämmelser finns också ombildningslag. Utskottet delar departementschefens uppfattning att detvid tillämpning av oskälighetsregeln allmänt sett är påkallat med en restriktivbedömning till förmån för arrendatorn. Enbart släktskap eller personliggemenskap bör således i och för sig inte vara tillräckligt för att oskälighetskall anses föreligga. I propositionen framhålls att det bör krävas något mer,såsom att jordägaren redan i sin livstid kan vilja fördela sin egendom blanddem som kan komma i fråga för arv eller testamente eller att jordägaren har ettintresse av att en gård som under generationer innehafts av en viss släktstannar i släkten. I anslutning härtill vill utskottet framhålla att det, ivart fall när det gäller jordbruksfastigheter, inte sällan torde förekomma attöverlåtelser sker till syskon eller syskons avkomling. LU1984/85:35 29 mening kan det vara motiverat med en generössyn på sådana överlåtelser och en mindre restriktiv tillämpning kan därför tesig befogad i dessa fall. I likhet med vad som anfördes vid införandet avjordförvärvslagen anser utskottet att de starka personliga skäl som kanföreligga vid de nämnda släktskapsförvärven bör kunna leda till att det inte äroskäligt om arrendatorn går miste om sin företrädesrätt, och detta även om detfinns skäl som talar för arrendatorns företrädesrätt. Omständigheterna kanalltså vara sådana att arrendatorns intressen bör få vika till förmån försläktskapsförvärvet. Samma bedömning bör kunna göras också i det troligenringa antalet fall av överlåtelser till föräldrar som kan förekomma.Utskottet vill i sammanhanget erinra om att det ovan föreslagna undantagetfrån hembudsskyldigheten vid överlåtelser mellan delägare i en fastighet medföratt andelsförvärv mellan bl. a. släktingar underlättas. Det anförda innebär attyrkande 2 i motion 2787 helt tillgodoses. Överlåtelse mellan personer som sammanbor med varandraunder äkten-skapshknande förhållanden skall också prövas enligt 6 §. Vidprövningen bör enligt propositionen dessa fall kunna jämställas med detuttryckliga undantaget för överlåtelse till make. Utskottet vill peka på att ensträvan inom den familjerättsliga lagstiftningen är att så långt möjligtjämställa samboende med makar. Det finns därför enligt utskottets mening starkaskäl för att i den nu aktuella lagen föra in ett uttryckligt undantag också fördem som bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden. Frågor omsamboendes ekonomiska förhållanden är aktuella med anledning aven lagrådsremiss, grundad på familjelagssakkunnigas betänkande (SOU 1981:85)Äktenskapsbalk. Med hänsyn härtill anser sig utskottet inte nu böra förorda enändring av reglerna. Utskottet förutsätter dock att frågan får en tillfredsställandelösning i samband med det slutliga ställningstagandet till förslagen omsamboendes ekonomiska förhållanden. En fråga om ytterligare undantag från hembudsskyldighetenhar aktualiserats av . I sitt remissyttrande anför Kommunförbundetatt det inte är ovanligt att en kommun i avvaktan på plangenomförande villnyttiggöra förvärvad jord genom att upplåta den på arrende. När genomförandetav kommunens planer senare sker är det, framhåller , mycketvanligt att kommunen säljer marken till någon annan, t. ex. en exploatör, ochdärvid uppdrar åt denne att närmare genomföra den ändrade markanvändningen. Medden föreslagna lagen om arrendators företrädesrätt måste emellertid hembud skeäven i sådant fall. Enligt är en företrädesrätt här knappastberättigad. anser därför att denna rätt inte bör gälla omegendomen ingår i stadsplan eller är avsedd för annat ändamål än jordbruk. Med anledning av vad anfört erinrar utskottetom att enligt 6 § 1 i den föreslagna lagen en förutsättning för hembudsskyldighetär att arrendet är förenat med rätt till förlängning, dvs. LU1984/85:35 30 Enligt 9 kap. 7 § JB är avtal omjordbruksarrende som slutits förenat med rätt till förlängning,utom i särskilt angivna fall. Ett sådant fall är då avtalet avser ettsidoarrende med en arrendetid av högst . Ett annat fall är dåarrenderätten förverkats. Också vid bostadsarrende gäller (10 kap. 4 § JB) atträtten till förlängning är beroende av om arrenderätten förverkats eller inte.Vidare saknas, som tidigare redovisats, vid bostadsarrende rätt tillförlängning om det inte finns ett taxerat bostadshus på arrendetomten. Både vidjordbruks- och bostadsarrende gäller dessutom att ett avtal mellan jordägarenoch arrendatorn om att arrenderätten inte skall vara förenad med rätt tillförlängning är giltigt om arrendenämnden har godkänt det. Även om arrendatorn har besittningsskydd kan jordägarenunder vissa omständigheter bringa avtalet att upphöra vid arrendetidens utgånggenom uppsägning. Närmare bestämmelser om när besittningsskyddet kangenombrytas finns i 9 kap. 8§ och 10 kap. 5§ JB. Ett sådant fall vidjordbruksarrende är då jordägaren gör sannolikt att han skall använda marken ienlighet med gällande plan. Ett annat fall är då jordägaren gör sannolikt attmarken skall användas för annat ändamål än det som avses med upplåtelsen ochdet inte är obilligt mot arrendatorn att arrendeförhållandet upphör. Liknandebestämmelser gäller för bostadsarrende. Vid båda arrendeformerna kanbesittningsskyddet också genombrytas om arrenderätten förverkats ellerarrendatorn i annat fall åsidosatt sina förpliktelser i sådan mån att avtaletinte bör förlängas. Vid jordbruksarrende kan arrendet under vissaförutsättningar bringas att upphöra om jordägaren själv eller en nära anhörigtill honom vill bruka arrendestället, s. k. självinträde. Enligt utskottets mening synes undantagsregeln i 6 § I iden föreslagna lagen enligt sin ordalydelse och såvitt framgår av uttalandena ipropositionen (se s. 102 och 103) vara tillämplig endast i fall då arrendatornenligt 9 kap. 7 § eller 10 kap. 4 § JB saknar besittningsskydd. Att arrendatornsagts upp av jordägaren och med stöd av reglerna i 9 kap. 8 § eller 10 kap. 5 §JB förklarats sakna rätt att få arrendet förlängt skulle således i princip intebefria jordägaren frän hembudsskyldighet. Även om i vissa sådana fall övrigaundantagsregler i 6 § kan bli tillämpliga kan det enligt utskottets meningifrågasättas om det över huvud taget bör finnas någon hembudsskyldighet förjordägaren när arrendet inte förlängts. Avsaknaden av ett uttryckligt undantagfrån hembudsskyldigheten i de angivna fallen kan medföra att en kommun eller enannan jordägare, som har ett så berättigat intresse av att kunna förfoga överutarrenderad mark att arrendatorns besittningsskydd fått vika, ändå inte kansälja marken därför att arrendatorn med stöd av den föreslagnaföreträdesrätten får möjlighet att förvärva arrendestället. En sådan ordning ärinte förenlig med den avvägning mellan jordägarens och arrendatorns intressensom skett vid utformningen av , och det finns en beaktansvärdrisk för att jordägar- LU1984/85:35 31 nas benägenhet att arrendera ut mark påverkas negativt omarrendereglerna sätts ur spel på detta sätt. Enligt utskottets mening talarövervägande skäl för att hembudsskyldighet inte bör föreligga när arrendatorninte har rätt till förlängning av avtalet. Utskottet förordar därför attundantagsregeln i 6 § I ändras i enlighet härmed. Med denna ändring avlagförslaget får en jordägare möjlighet att, sedan frågan om förlängning avarrendeavtalet avgjorts, utan hembud till arrendatorn sälja marken till enutomstående. Ofta torde enligt utskottets mening förlängningsfrågan och fråganom hembud kunna aktualiseras hos arrendenämnden och förfarandetbehöver därför inte bli tidsödande för jordägaren. Något särskilt undantag fören kommuns markförsäljning i enlighet med önskemål är inteerforderligt med hänsyn till vad utskottet sålunda förordat. har tagit upp en fråga om ytterligareett undantag från hembudsskyldigheten bör införas i den föreslagna lagen. Somtidigare nämnts finns i 5 § ett undantag från hembudsskyldighet om förvärvetsker genom inrop på exekutiv auktion eller offentlig auktion enligtsamäganderättslagen. har ifrågasatt om inte bestämmelsen börkompletteras med en regel om undantag också vid försäljning enligt 16 §jordförvärvslagen. 1 16 § jordförvärvslagen föreskrivs att egendom, som harförvärvats genom inrop på exekutiv auktion under sådana förhållanden attförvärvstillstånd skulle ha krävts vid vanligt köp, åter skall avyttras efter det att auktionen har vunnit laga kraft, om inte dessförinnannämnda förhållanden har upphört eller inroparen har fått tillstånd att behållaegendomen. Enligt utskottets uppfattning är det rimligt att arrendatorn, om enförsäljning enligt nämnda bestämmelse blir aktuell, får möjlighet att förvärvaarrendestället i enlighet med den nu föreslagna lagstiftningen. Något undantagbör således inte göras för dessa fall. En fråga om ytterligare ett undantag frånhembudsskyldigheten har aktualiserats genom det förslag till lag om vissabulvanförhällanden som lagts frarh i proposition 1984/85:111. Lagen föreslås gälla när ettbulvan-förhållande används för att kringgå bl. a. reglerna i jordförvärvslagen.Med ett bulvanförhållande avses i lagförslaget att någon (bulvanen) utåtframstår som exempelvis ägare av viss egendom men i verkligheten innehar denför annans (huvudmannens) räkning. Enligt vad som uttalas i propositionen kanett bulvanförhållande bl. a. föreligga när huvudmannen inte fått tillstånd attförvärva en jordbruksfastighet och dä i stället arrenderar fastigheten ochäven i övrigt övertar den praktiska bestämmanderätten över fastigheten.Föreligger ett bulvanförhållande skall tingsrätten på talan av allmän åklagareförordna att egendomen säljs på offentlig auktion genom kronofogdemyndighetensförsorg. Enligt utskottets mening bör självfallet en sådanoffentlig auktion kunna genomföras utan att arrendatorn (huvudmannen) fårmöjlighet att förvår- LU1984/85:35 32 va arrendestället med stöd av den nu föreslagna lagen omarrendators företrädesrätt. Något uttryckligt undantag torde dock inte behövainföras med hänsyn till att arrendatorn uppenbarligen inte kan fåförvärvstillstånd och att arrendenämnden med stöd av reglerna i 6 § därför kanförklara att hembud inte behövs. När det gäller tillämpningen avbestämmelserna i 6 § har några praktiska frågor aktualiserats vidremissbehandlingen. En fråga gäller prövningen av om arrendatorn har rätt tillförlängning av arrendet. Sådan rätt föreligger, som ovan redovisats, inte bl.a. om arrenderätten har förverkats. Att arrenderätten är förverkad bör enligtpropositionen (s. 103) normalt styrkas med ett domstolsavgörande som harvunnit laga kraft. Ett sådant avgörande behövs dock inte om det framgår attarrendatorn kan avhysas med stöd av reglerna i handräckningslagen (1981:847). Uttalandena i propositionen i denna del kan enligtarrendenämnden i ges innebörden att arrendenämndens avgörande i fråganom avtalet är förenat med rätt till förlängning eller ej alltid skall grundaspå något av de två anvisade alternativen. Om en sådan begränsning av rättentill prövning av förverkandefrågan är avsedd, bör den enligt nämnden komma tillklart uttryck i författningstext. Med anledning härav vill utskottet framhållaatt det kan inte komma i fråga att inskränka arrendenämndens behörighet närdet gäller dess prövning av frågan om förverkande. bör såledesvara oförhindrad att pröva frågan på sedvanligt sätt i hela dess vidd. 1 det i propositionen framlagda förslaget till lag omändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder finnsbestämmelser (17 §) om att arrendenämnden i vissa ärenden skall inhämtayttrande från lantbruksnämnden. Sådant yttrande skall inhämtas exempelvis ombeträffande jordbruksarrende frågan uppkommer huruvida det är uppenbart attarrendatorn skulle vägras förvärvstillstånd enligt jordförvärvslagen eller atterforderlig fastighetsbildning inte kan komma till stånd. Arrendenämnderna i och samtlantmäteriverket har framhållit att det kan bli aktuellt att också inhämtayttrande från eller samråda med fastighetsbildningsmyndigheten. Utskottet vill för sin del stryka under att det ärangeläget att arrendenämnden har ett så gott underlag som möjligt för sinaställningstaganden i företrädesfrågorna. torde lantbruksnämndenkunna tillhandahålla erforderligt underlag medan i andra fall kompletterandeuppgifter från t. ex. fastighetsbildningsmyndigheten kan visa sig nödvändiga.Enligt utskottets mening är det mindre lämpligt att i lagen om arrendenämnderoch hyresnämnder föreskriva att arrendenämnden skall vara skyldig att inhämtayttrande även frän fastighetsbildningsmyndigheten. I stället bör arrendenämndenha rätt att från fall till fall få avgöra vilken utredning eller vilkayttranden i övrigt som skall inhämtas. LU1984/85:35 33 I 8 och 9 §§ förslaget till lag omarrendators företrädesrätt finns vissa regler om handläggningen av ärendenrörande hembud. Enligt 8 § sker ett hembud hos arrendenämnden genom enskriftlig anmälan av jordägaren. Jordägaren skall härvid ge in ett av honomundertecknat skriftligt förslag till köpeavtal som skall innehålla uppgift omköpeskillingen för den hembjudna egendomen och övriga villkor för förvärvet.Om det för en överlåtelse krävs makes samtycke enligt 6 kap. 4 §giftermålsbalken, skall makens samtycke ges till avtalsförslaget. Förslaget till köpeavtal skall sedan enligt 9 § genomarrendenämndens försorg delges arrendatorn. Sedan delgivning skett får intehembudet eller samtycket till avtalsförslaget återkallas eller förslagetändras. skall vidare för anteckning i fastighetsbokenunderrätta inskrivningsmyndigheten om hembudet och då hembudetskedde. Hembudet antas genom att arrendatorn frånden dag då hembudet skedde skriftligen anmäler till arrendenämnden att han harbeslutat förvärva den hembjudna egendomen på de villkor som anges iköpeavtalet. Utskottet kommer i påföljande avsnitt att närmare behandla frågorrörande antagande av hembud. Arrendenämnderna i Stockolm och framhåller attdet råder osäkerhet om hur nämnderna skall förfara då fastighetsägarenshandlingar rörande hembudet inte är kompletta eller i övrigt bristfälliga. Iremissyttrandena hänvisas till att bostadsdomstolen prövat frågan om hur hyresnämndbör förfara enligt ombildningslag när makes samtycke inte har bifogatshembudshandlingarna. Bostadsdomstolen uttalade bl. (beslut ,255/1984) att det åligger hyresnämnden att underkasta anmälan om hembud ochdärvid fogade handlingar en formell granskning. Är anmälan i något hänseendeofullständig bör den enligt bostadsdomstolen avvisas. Att låtafastighetsägarna komplettera anmälan är, framhöll bostadsdonistolen, knappastförenligt med lagens konstruktion att sätta den dag då hembud sker dagen dåhandlingarna inkomststämplas hos hyresnämnden som utgångspunkt för den fristsom gäller för att anta hembudet. Utskottet vill först peka på att det inom andrarättsområden är mindre vanligt att en bristfällig handling kan avvisas utan attingivaren först har getts möjlighet till erforderliga kompletteringar. mening kan man inte räkna med att enskilda jordägare, som avser attge in ett hembud till arrendenämnden, alltid skall ha klart för sig vilkahandlingar som krävs och hur de skall vara utformade. Det måste, anserutskottet, ligga i såväl jordägarens som arrendatorns intresse att jordägarentillåts komplettera sina handlingar eller avhjälpa brister i dem. Om jordägarenfår en sådan möjlighet uppnås också att förfarandet hos arrendenämnden framstårsom smidigare och mindre byråkratiskt. Utskottet föreslår således att om ett hembud ärbristfälligt, skall arrendenämnden kunna förelägga jordägaren att avhjälpabristen . 3 1984/85. LU1984/85:35 34 Först om jordägaren inte efterkommer föreläggandet, skallanmälan avvisas. För tydlighetens skull bör bestämmelser härom tas in i 8 §.Enligt propositionen skall, i likhet med vad som gäller enligt ombildningslag,den dag då hembud sker bilda utgångspunkt för den tremåna-dersfrist som gällerför att anta hembudet. För att inte arrendatorns tidsfrist skall kortas avgenom det nu förordade kompletteringsförfarandet bör enligt utskottets meningutgångspunkten för tidsfristen i dessa fall vara den dag dåanmälningshandlingarna blev kompletta. Ett tillägg med denna innebörd bör görastill 8 §. I anslutning till det anförda tar utskottet upp en frågaom avvisning av hembud. Som tidigare berörts får ett hembud avse även annanfast egendom än arrendestället, om inte arrendatorn bestrider det inom den tidsom gäller för antagande av hembud. Om arrendatorn bestrider, skall, enligt vadsom uttalas i propositionen (s. 203), arrendenämnden avvisa hembudet. Av 9 §följer att hembudet då redan kan ha antecknats i fastighetsboken, vilket bl.a.kan ha den rättsverkan att giltighetstiden för intresseanmälan enligt 4 §förlängs. Av propositionen framgår inte klart huruvida en förlängning avgiltighetstiden skall ske också när hembudet avvisas efter arrendatornsbestridande. Eftersom rättsverkningarna av hembudet upphör när det avvisas,skall enligt utskottets mening giltighetstiden emellertid inte förlängas. Föratt undanröja oklarheter och för att det av fastighetsboken klart skall framgåvilken tid som intresseanmälan gäller förordar utskottet att 9 § kompletterasmed en bestämmelse av innebörd att arrendenämnden skall för anteckning ifastighetsboken underrätta inskrivningsmyndigheten om beslut varigenom hembudhar avvisats därför att arrendatorn har kommit in med ett bestridande enligt 5§. Det i utskottets lagrådsremiss framlagda ändringsförslaget bör jämkasredaktionellt.