bet · G801JoU30 · 1984-12-31 00:00:00 — informationsservicetill övriga myndigheter pä kemikalieområdet, stöd tillregionala och lokala tillsynsorgan, a. företag och allmänhet, internationelltsamarbete pä kemikaliekontrollens område. När det gäller ansvarsfördelningenmellan myndigheterna anför jordbruksministern att naturvärdsvei"ket,arbetarskyddsstyrelsen och liksom får viktigauppgifter inom kemikaliekontrollen. övertar ansvaret förde frågor av särskildbetydelse för den yttre miljön som ålegat produktkontrollnämnden.Naturvårdsverkets bibliotek blir ansvarsbibliotek inom miljövårdsområdet. får också enligt lagen om kemiskaprodukter myndighetsansvaret för kosmetiska och hygieniska preparat. Föreskrifter meddelas om regelbundet samråd mellan berördamyndigheter. Ett rådgivande organ för toxikologiska frågor, med , knyts till kemikalieinspektionen. Rådet skall bl. a.verka för en hög vetenskaplig standard i myndigheternas riskanalyser och ensamordning av dessa. Vad beträffar kemikalieinspektionens organisation ochuppbyggnad m. m. innebär förslaget att huvuddelen av resurserna vidnaturvårdsverkets produktkontrollbyrå och vid enheten för toxikologiskjnformations-service vid förs över tillkemikalieinspektionen, vilket motsvarar 40 resp. 10 årsarbetskrafter.Myndigheten tillförs därutöver nu nya resurser motsvarande 15 årsarbetskrafter. En särskild organisationskomimitté tillsätts för attnärmare överväga kemikalieinspektionens organisation och lokalisering m. m. Som inledningsvis angetts har imotion 3063 (m) yrkats avslag pä förslaget om inrättande av en nykemikaliemyndighet. 1 följdmotioner från s, c, fp och vpk anförs synpunkteroch krav på den nya myndighetsorganisationen. Enligt motion 3057 (vpk) börminst en fördubbling ske av kemikalieinspektionens resurser. Vidare anförs attdet är olämpligt att samla både kontroll- och tillständsfunktioner hos en ochsamma myndighet.Utredning föreslås om att kontrollorganen befrias frånföretagsekonomiska hänsynstaganden m. m. Den toxikologiska informationsservicen(Tox-lnfo) bör bibehållas vid . Yrkanden om oförändrad organisation för Tox-lnfo framförsäven i motionerna 3058 (fp), 3059 (s) och 3061 (c). 1centerpartiets motion 3061 yrkas vidare att den nya myndigheten får JoU1984/85:30 31 större resurser och kompletteras med kvalificeradehandläggare på regional nivå (kemikalieinspektörer). Styrelsen förkemikalieinspektionen bör enligt motionen ges politisk sammansättning ochrepresentera riksdag, landsting och kommuner. Myndigheten bör lokaliseras tillÖrebro, där en viss koncentration av miljöstörande industri förekommer.Myndighetens verksamhet bör utvärderas efter fem är. Ett toxikologiskt råd börinrättas med mera precisa och konkreta arbetsuppgifter än vad som föreslagits ipropositionen. Särskilda krav bör enligt motionen ställas på forskning ochutveckling inom toxikologin. Det är angeläget att den toxikologiska bedömningengörs av forsknings- och utvecklingsenheter som är fristående fränkemikaliemyndigheterna. Utskottet anser i likhet medjordbruksministern att det är viktigt att myndighetsorganisationen är uppbyggdsä att samhället får en samlad överblick över skaderiskerna i samband medkemikaliehanteringen och så att en samordnad kontroll av kemikalieanvändningenuppnås. Genom att en fristående kemikaliemyndighet inrättas skapasförutsättningar för en effektivisering och samordning av kemikaliekontrollen.Utskottet tillstyrker förslaget om inrättande av en ny myndighet, benämndkemikalieinspektionen, med det ansvarsområde som anges i propositionen. Ienlighet härmed avstyrks motion 3063 yrkande 1 i motsvarande del. Vad beträffar resursbehovet är det enligt utskottetsmening nödvändigt att samhällets resurser för kemikaliekontroll koncentrerastill de områden och de frågor där de kan användas på ett så effektivt sätt sommöjligt. Som framgår av propositionen har det i samband med övervägandena omkemikalieinspektionens resursbehov förutsatts att vissa administrativa tjänsterkan köpas in utifrån. Utskottet avstyrker yrkande 5 i motion 3057 om ökaderesurser till kemikalieinspektionen. Det är angeläget att den nya myndigheten bl. a. fårtillgång till den toxikologiska kompetens som representeras av dentoxikologiska informationsservicen vid . Regeringen harutförligt angett skälen till den föreslagna överflyttningen av Tox-lnfo (prop.s. 85 88) och utskottet ansluter sig till regeringens överväganden härvidlag.Det bör påpekas att ett bifall till motionsyrkandena om oförändrad organisationvad beträffar Tox-lnfo skulle innebära att den nya myndigheten gick miste omtio årsarbetskrafter. De motionärer som anser att kemikalieinspektionensresurser bör ökas har inte närmare gått in på vare sig finansieringen av dessaökade resurser eller hur myndigheten i övrigt skall få tillgång till nödvändigtoxikologisk kompetens. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 3057yrkande 10, 3058 yrkande 3, 3059 samt 3061 yrkande 8. Yrkande 3 i motion 3061 om en utvärdering avkemikalieinspektionens verksamhet avstyrks av utskottet med hänvisning tilljordbruksministerns uttalande (prop. s. 88) att de nya arbetsformerna inomkemikaliekontrollen bör prövas efter en tvåårsperiod. JoU1984/85:30 32 När det gäller myndighetenslokalisering, styrelsens organisation m. m. kommer hithörande frågor, som ovananförts, att närmare övervägas av en särskild organisationskommitté. Medhänvisning härtill avstyrker utskottet även yrkande I i motsvarande del ochyrkande 4 i- motion 3061. Förslagen i c-motionen om ett toxikologiskt råd ochom forskning och utveckling inom toxikologin är enligt utskottets mening i storutsträckning tillgodosedda genom de uttalanden i propositionen som redovisatsovan. Det skall enligt jordbruksministern ha till uppgiftatt verka för en hög vetenskaplig standard i myndigheternas riskanalyser ochför en samordning av dessa. De arbetsuppgifter som enligt motion 3061 skulleprioriteras bl. a. undersökning av existerande kemiska ämnen ellerämnesgrupper torde enligt utskottets mening i första hand få anses sommyndighetsuppgifter och bör därmed åvila kemikalieinspektionen snarare . Det kan tilläggas att jordbruksministern i ett inledandeavsnitt i propositionen (s. 13) anfört att det är av stor betydelse förkemikaliekontrollen att en hög forskningskompetens upprätthålls och att enkvalificerad toxikologisk och epidemiologisk forskning, bl. a. vad gällermetodutveckling, bedrivs inom landet. Med det anförda föreslår utskottet attyrkandena 5 och 9 i motion 3061 lämnas utan vidare åtgärd. Frågan om kemikaliekontrollen i ett regionalt och lokaltperspektiv behandlas i propositionen på s. 82. a. anförs att de centralamyndigheterna bör ha kompetens och resurser för att kunna ge regionala ochlokala myndigheter tillräckligt sakstöd. För yrkesinspektionen ochlänsstyrelserna bör även fortsättningsvis det arbete som är knutet tillarbetarskyddsstyrelsens och arbetsområden våra de centralauppgifterna. angivna regionala organ förutsätts också varatillsynsmyndigheter enligt den nya lagen inom sina resp. ansvarsområden. Miljö-och hälsoskyddsnämnderna bör liksom svara för den omedelbaratillsynen inom kommunen. Stöd till berörda regionala och lokala tillsynsmyndigheter,t. ex. genom allmänna råd och information, är en naturlig uppgift förkemikalieinspektionen och övriga berörda centrala myndigheter, var och en inomsitt ansvarsområde. Jordbruksministern erinrar om att de yrkesmedicinska klinikernahar en viktig roll beträffande information och rådgivning till dem som är verksammai det lokala arbetsmiljöarbetet i företagen samt inom företagshälsovården.Detta gäller både hanteringsinriktade frågor och frågor om ämnens inneboendeegenskaper. Klinikerna förenar hög kompetens med en decentraliserad verksamhet.Det är angeläget att klinikerna fortsätteratt utveckla sin informations- ochrådgivningsverksamhet. Utskottet föreslår med hänvisning till dessa uttalandenatt yrkande 2 i motion 3061 om en decentraliserad organisation lämnas utanvidare åtgärd. Ivpk-motionen 3057 (yrkandena 6 och 8) förs fram vissa principiella JoU1984/85:30 33 synpunkter pä kemikaliekontrollen. Utskottet vill ianslutning härtill erinra om att det inte är någon nyhet påförvaltningsrättens område att sådana funktioner som tillsyn, kontroll ochtillståndsgivning ombesörjs av en och samma myndighet. En motsatt ordning förkemikaliekontrollens del skulle bl. a. innebära att befintliga resurser förtoxikologiska bedömningar och utredningar splittrades på flera myndigheter. Detmåste för övrigt påpekas att vid sidan av kemikalieinspektionen flera andramyndigheter liksom får viktiga uppgifter inom kemikaliekontrollen.Till dessa hör t. ex. , arbetarskyddsstyrelsen ochsocialstyrelsen. Utskottet avstyrker med det anförda yrkande 6 i motion 3057. Utskottet är inte heller berett att biträda yrkande 8 isamma motion om ytterligare utredning med inriktning på att kontrollorganenbefrias från företagsekonomiska hänsyn i sin verksamhet. Liksom börkemikaliekontrollen göras med utgångspunkt i en intresseavvägning där bl. a.nyttan av en kemisk produkt vägs mot dess risker för miljö och hälsa. En närliggande organisationsfråga tas upp i flera motioneri form av förslag om inrättande av ett departement för miljöfrågor. Yrkandenhärom framförs i vpk-motionerna 3057 och 2054 samt i fp-motionerna 3058 och370. Vid behandlingen av liknande motioner har utskottet,, erinrat om att departementsindelningen är enpraktisk-organisato-risk fråga som det ankommer på regeringen att ta ställningtill (JoU 1984/85:8). uppgift är att styra politikens innehåll meninte att besluta om regeringsarbetets organisation. Utskottet finner inteanledning till ändrat ställningstagande i denna fråga och avstyrker såledesmotionerna 3057 yrkande 7, 3050 yrkande 1, 370 yrkande 2 och 2054 yrkande 1. I motion 3062 av och (bådac) anförs att det vid i finns hög kompetens främst inomkemiområdet men även inom biokemi, ekologi, miljö- och yrkesmedicin m. m.Dessa resurser bör enligt motionen kompletteras med toxikologisk expertis.Härigenom kan ett underlag skapas för att inrätta ett miljöforskningscentrumvid i . Motionen utmynnar i ett yrkande att regeringen gerUHÄ och i uppdrag att forma ett sådant miljöforskningscentrum.Vidare yrkas, utan närmare precisering, att "ställererforderliga medel till förfogande" sä att kvalificerad toxikologiskkompetens kan tillföras detta centrum. Utskottet vill framhålla att uppbyggnaden av kunskaper ochforskarkompetens inom ett visst ämnesområde är en långsiktig process som bl.a. styrs av sådana faktorer som forskarrekrytering, ämnesinriktning och tillgångtill kompetenta handledare. Härav följer bl. a. att på forskningensområde bör svara för mera övergripande bedömningar, grundade på utredning ochförslag som tillkommit genom t. ex. högskolans och forskningsrådens medverkan.Utskottet har i överensstämmelse härmed inte ansett sig böra ställa sig bakomförslag som innebär att bör 3 1984/85. JoU1984/85:30 34 direkt styra resurser till en viss högskola eller en vissort. Med det anförda avstyrker utskottet motion 3062. Enligt jordbruksministern börkemikalieinspektionens verksamhet finansieras genom avgifter. Avgiften avses iprincip motsvara den faktiska kostnaden för myndighetens verksamhet. Genombestämmelsen i 18 § LKP bemyndigas regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer att lämna föreskrifter om sädana avgifter. I propositionen (s. 9091)redovisas hur avgiftssystemet kommer att utformas. En allmän produktavgift tasut för varje produkt som är anmäld till produktregistret. Avgiften bör tas utårligen för att täcka kostnaderna för den löpande verksamheten varvid en rörligkredit bör kunna disponeras för att klara eventuella likviditetsproblem. Medutgångspunkt i en preliminärt beräknad årlig kostnad för kemikalieinspektionensverksamhet exkl. bekämpningsmedelskontrollen och i antalet produkter som förnärvarande är anmälda till registret, nämligen ca 80 000 stycken, harjordbruksministern beräknat att den ärliga avgiften skulle behöva uppgå till ca400 kr. för varje anmäld produkt upp till ett antal av 200 och därefter till ca50 kr. Enligt yrkande 7 i motion 3061 börvarje anmäld produkt beläggas med en hög avgift som senare kan reduceras expeditionsavgift, när företaget lämnat fullständig information om produkteni fråga. Själva myndighetsutövningen i kemikalieinspektionen bör enligt motionenfinansieras med statliga medel. Utskottet anser för sin del att det i propositionenförordade avgiftssystemet har stora fördelar bl. a. från administrativsynpunkt. Genom att avgiften differentieras i förhållande till antaletprodukter torde den inte bli oskäligt betungande för de berörda företagen.Utskottet ansluter sig till regeringens överväganden i denna fråga ochavstyrker motion 3061 yrkande 7. Utskottet finner inte tillräckliga skäl föreligga förbifall till yrkande 4 i motion 3058 om en samlad utvärdering av miljöavgifternam. Spridning av bekämpningsmedel motlövsly regleras genom lagen (1983:428) om spridning avbekämpningsmedel över skogsmark. I övrigt finns generella bestämmelser omspridning av bekämpningsmedel i KHMV. Föreskrifterna har meddelats avregeringen med stöd av de allmänna bestämmelserna i om försiktighetsmåttm. Med stöd av bemyndigande i KHMV har också produktkontrollnämnden JoU1984/85:30 35 i kungörelse om spridning av bekämpningsmedel (SNFS1984:2, PK:I9) utfärdat ytterligare föreskrifter för spridning avbekämpningsmedel. Enligt propositionen bör lagen om kemiska produkter vara tillämpligför spridning av bekämpningsmedel. Undantag bör liksom nu göras endast i frågaom bekämpning av lövsly. 1 fråga om sådan bekämpning bör således gällande lagom spridning av bekämpningsmedel över skogsmark behållas. Utskottet delar uppfattningen att gällande lag omspridning av bekämpningsmedel över skogsmark bör bibehållas och avstyrkeryrkande 2 i motion 3063 (m) om upphävande av denna lag. Jordbruksministern anför under detta avsnitt vidare bl. a.att kravet på att minska hälso- och miljöriskerna med bekämpningsmedel gör detangeläget att förhindra sådan användning av bekämpningsmedel som kan avvarasutan betydande ekonomisk olägenhet. Det bör ytterligare utredas hur detta påett effektivt sätt kan åstadkommas. Jordbruksministern avser därför att föreslåregeringen att ge i uppdrag att i samarbete med bl. a.lantbruksstyrelsen utarbeta förslag till åtgärder för att förhindra onödiganvändning av bekämpningsmedel. I första hand torde därvid rådgivning ochinformation komma i fråga. 1 den mån särskilda föreskrifter också kan behövasbör de meddelas med stöd av de bemyndiganden som den nya lagen om kemiskaprodukter föreslås innehålla. Vid spridning av bekämpningsmedel över frånluften kan avdrift av preparat medföra oavsiktlig spridning till bebyggelse,friluftsområden, sjöar och vattendrag m. m. Risken för att omgivningenofrivilligt kommer i kontakt med bekämpningsmedel torde vara betydligt störrevid spridning över jordbruksmark än över skogsmark, eftersom spridningen överskogsmark som regel sker långt från bebyggda områden. Erfarenheten har visatatt skyddszoner inte alltid är tillräckliga för att undvika de olägenheter somflygspridningen av bekämpningsmedel över jordbruksmark kan medföra. Spridningav bekämpningsmedel från luften över annan mark än skogsmark bör därför enligtjordbruksministern i princip förbjudas. Han avser därför att föreslå regeringenatt som villkor för spridning av bekämpningsmedel skall gälla att spridningeninte sker frän luften. Vissa undantag från förbudet bör kunna medges, t. ex.för vissa epidemiartade angrepp av skadegörare som inte kan bekämpas på annatsätt och då bekämpning frän marken på grund av markförhållandena är omöjlig. Med hänsyn till den roll utrustningen spelar då det gälleratt minska riskerna vid spridning av bekämpningsmedel anser jordbruksministernatt det finns skäl att också med stöd av lagen om kemiska produkter som ettvillkor kräva att sprututrustningen eller delar av den skall vara godkänd. I mofion 3061 yrkande 11 (c) föreslås ettriksdagsuttalande av innebörd att flygbesprutning av i princip börförbjudas. Motionen är i denna del tillgodosedd genom de ovan redovisadeövervägandena om JoU 1984/85:30 36 spridning av bekämpningsmedel från luften, till vilka ävenutskottet anslii-ter sig. Motionsyrkandet påkallar således ingen vidare åtgärdfrän sida. Vissa avfallsfrågor, m. m. För kännedom tarjordbruksministern i detta sammanhang upp några frågor som rör behandlingen avdet miljöfarliga avfallet, nämligen kommunalt renhållningsmonopol och åtgärdermot de miljöfarliga batterierna. Utskottet behandlar i samband härmed, utöverhithörande följdmotioner, ett antal fristående motioner om behandlingen avmiljöfarliga batterier. Kommunall renhållningsmonopol m. m. 1 pi;oposition 1975:32 omåtervinning och omhändertagande av avfall förordades att kommunaltrenhållningsmonopol successivt skulle införas för miljöfarligt avfall eftersamråd med berörda kommuner. Efter åtagande av kommunerna har regeringen nuenligt 4 § renhållningsförordningen (1979:904) föreskrivit om monopol förmiljöfarligt avfall i ea 120 av landets 284 kommuner. Det är enligt jordbruksministern angeläget attavfallshanteringen i sin helhet blir föremål för samhällets insyn oth kontroll.Eftersom numera tar emot allt miljöfarligt avfall, kan det inte finnasnågot hinder för kommunerna att tillämpa det kommunala renhållningsmonopoletockså för miljöfarligt avfall. Jordbruksministern biträder därför kommissionensförslag att kommunalt renhållningsmonopol för miljöfarligt avfall införs isamtliga kommuner från . Utskottethar ingen erinran mot regeringens överväganden i denna del. Enligt motion 3058 yrkande 6 (fp) bör i ettuttalande slå fast att regeringen har det övergripande ansvaret för åtgärdersom hör samman med omhändertagande och återvinning av miljöfarligt avfall. Utskottet erinrar om att riksdagsbeslut omavfallsbehandlingen m. m. innebar att samhället tog över det organisatoriskaansvaret för det slutliga omhändertagandet av miljöfarligt avfall. I sambandhärmed bemyndigades regeringen att meddela föreskrifter om kommunalt renhållningsmonopolför sådant avfall. Det faktum att kommunalt renhållningsmonopol nu föreslåsgälla i de kommuner som ännu inte åtagit sig denna uppgift innebär självfalletinte någon ändring av den grundläggande ansvarsfördelningen på hithörandeområde. Regeringen har liksom möjlighet att med stöd av givnabemyndiganden lämna närmare föreskrifter om avfallshanteringen. Bemyndigandetförutsätter givetvis att regeringen har en övergripande kontroll överhithörande frågor. JoU1984/85:30 37 motion 3058 påkallar således enligt utskottets meningingen särskild åtgärd från sida. Åtgärder mot miljöfarliga batterier På s. 35 38 i propositionenredovisas regeringens överväganden angående åtgärder mot miljöfarligabatterier. Jordbruksministern redogör härvid för frågans tidigare behandling iriksdagen och för ett av upprättat förslag tillhandlingsprogram, vilket remissbehandlats. Sammanfattningsvis innebärregeringens överväganden i detta avsnitt att batteribranschen bör ges möjlighetatt välja de lämpligaste lösningarna för att så långt möjligt minska utsläppentill miljön från hanteringen av miljöfarliga batterier. I sammanhanget angesvissa målsättningar i fråga om minskade utsläpp av tungmetaller m. m. Detförutsätts att branschen hos närmare redovisar hur de angivnamålen skall uppfyllas. Det bör därefter ankomma på verket att överväga vilkaåtgärder frän samhällets sida som kan behövas för att säkerställa att deneftersträvade utsläppsminskningen skall kunna genomföras. I det fall målen inteuppnås med nu redovisade åtgärder får enligt jordbruksministern frågan omytterligare regleringar tas upp till ny behandling. I motionerna 3060 (s) och 3061 yrkande 13 (c) framförsförslag som syftar till att ett pantsystem införs för miljöfarliga batterier.Enligt motion 3058 yrkande 5 (fp) bör regeringen redovisa förslag om insamlingoch återvinning av batterier i enlighet med tidigare riksdagsbeslut. Även i en rad fristående motioner framställs yrkanden somsyftar till ett pantsystem eller andra åtgärder för bättre omhändertagande avmiljöfarliga batterier. Dessa är motionerna 328 (c), 359 (fp), 1082 (s), 2034yrkande 2 (c), 2053 yrkande 7 (vpk), 2591yrkande 3 delvis (fp) och 2602 yrkande 3 (c). Utskottet delar jordbruksministerns bedömning attspridningen av kvicksilver, kadmium och andra tungmetaller till miljön är ettsynnerligen allvarligt hälso- och miljöproblem. Från miljösynpunkt är det nödvändigtatt effektiva åtgärder vidtas också för att minska spridningen av tungmetallerfrån avfall. Batterierna utgör den dominerande källan till kvicksilveroch kadmium i avfallet. Utsläppen av kvicksilver från batterier står för cahälften av samtliga kvicksilverutsläpp. Även om utsläppen av kvicksilver ochkadmium från batterier endast utgör en mindre del av den samlade depositionenav dessa tungmetaller i miljön är utsläppen allvarliga till följd avmetallernas stabila natur och de hälso- och miljöeffekter de ger. Somjordbruksministern anfört bör utgångspunkten från samhällets sida i fråga omåtgärder mot de miljöfarliga batterierna vara att utsläppen av kvicksilver,kadmium och liknande miljöfarliga ämnen i batterier skall upphöra.Detta bör ske genom att de miljöfarliga batterierna möjligt ersätts medbatterier utan miljöfarliga ämnen. JoU1984/85:30 38 hanteras i slutna återtagningssystem eller på annat sättblir föremål för långtgående återvinning. Utskottet anser det naturligt att i första hand de berördaföretagen får svara för att de miljöfarliga utsläppen från batterier minskar. Ienlighet härmed bör branschen också ges möjlighet att välja de medel ochmetoder som kan leda till att de uppställda målen infrias. Utskottet utgår frånatt branschen allvarligt överväger bl. a. i vad mån ett pantsystem kan vara enlämplig metod att lösa problemen med miljöfarliga batterier enligt deriktlinjer som angetts i propositionen. Enligt utskottets mening bör riksdageninte ensidigt förorda ett pantsystem i enlighet med de nuaktuella motionerna. Som i propositionen anförs kan frågan om ytterligareregleringar tas upp till ny behandling om det skulle visa sig nödvändigt. Detkan i sammanhanget påpekas att bemyndigandet i 11 § LKP gör det möjligt attskärpa kraven såvitt gäller företagens hantering genom att den som överlåtervissa kemiska produkter också blir skyldig att återta produkten som ett led iavfallshanteringen. 1 propositionen anförs (s. 49) att sådana föreskrifter kankomma i fråga som ett villkor för försäljningen av batterier med innehåll avkvicksilver och kadmium. Med det anförda föreslär utskottet att samtliga ovanredovisade motionsyrkanden inte föranleder någon ytterligareåtgärd frän sida. I motion 3061 yrkande 12 (c)förordas en utredning om ett system med obligatorisk ansvarsförsäkring förkemikalier. Härigenom skulle man enligt motionen åstadkomma en minskning avmängden farliga eller osäkra kemikalier, en bättre kontroll av de produkter somsäljs och används samt bättre ersättningsmöjligheter för dem som drabbas avprodukternas negativa effekter. Utskottet erinrar om att lagutskottet behandlatmotioner om obligatorisk kemikalieförsäkring i sitt betänkande LU 1984/85:27.Lagutskottet hänvisar (s. 1516) till vissa överväganden ijustitiedepartementet i anslutning till produktansvarskommitténs betänkande ochtill pågående arbete med en miljöskadelag. 1 det av sedermeragodkända betänkandet (rskr. 201) fann lagutskottet att motionerna med hänsynbl. a. till den verksamhet som redovisats inte påkallade någon vidare åtgärd. finner inte anledning att i anslutningtill det nu aktuella motionsyrkandet föreslå något ändrat ställningstagandefrån sida. Yrkande 12 i motion 3061 bör således, i avvaktan påresultatet av den verksamhet som pågår, inte föranleda någon vidare åtgärd. I motion 2054 yrkande 2 (vpk) berörs det latenta miljöhotsom lagren av miljöfarliga ämnen m. m. På flera platser i landetfinns enligt motionen lager av sådana ämnen som vid en olycka skulle kunna JoU1984/85:30 39 vålla allvarliga skador och olägenheter, bl. a. förintilliggande bostadsområden.