bet · G801AU2 · 1984-12-31 00:00:00 — Enligt lagen har föräldrar rätt att med bibehållet anställningsskydd varahelt lediga från arbetet eller förkorta sin dagliga arbetstid till trefjärdedelar av normal arbetsfid så länge de vårdar barn under ett och ett halvtårs ålder. Rätten fill förkortad arbetstid, i vanliga fall ,gäller även till dess barnet är eller har avslutat det första skolåret.Rätten till ledighet är fristående från ersättningsreglerna inom föräldraförsäkringen.Föräldrarna har dock alltid rätt till ledighet från sin anställning AU1984/85:2 13 under tid då ersättning utgår från föräldraförsäkringen. Arbetstagare som begär eller tar i anspråk sin rätt tillledighet tillförsäkras enligt lagens 10 och 11 §§ skydd mot uppsägning,avskedande och mot försämring av anställningsförmåner eller arbetsförhållanden.Arbetstagare som förkortar sin arbetsfid är således inte heller skyldig att avdessa skäl vidkännas annan omplacering än sådan som kan ske inom ramen föranställningsavtalet och som är en nödvändig följd av ledigheten. Ledigheten skall förläggas fill den eller de dagar somarbetstagaren begär. Vid förkortning av arbetstiden skall emellerfid ledighetenspridas över arbetsveckans samtliga dagar, om inte särskilda skäl föranlederannat. Arbetsgivaren skall samråda med arbetstagaren om ledighetens förläggning,om inte redan förhandling har ägt rum med arbetstagarens fackliga organisationmed anledning av den begärda arbetstidsförkortningen. Kan överenskommelse intenås, bestämmer arbetsgivaren om hur den förkortade arbetstiden skall läggas ut.Mot arbetstagarens vilja får emellerfid ledigheten inte förläggas till annantid än arbetsdagens början eller slut. Lagen (1979:1184) om rätt till ledighet för vissa föreningsuppdraginom skolan (SIA-ledighetslagen). Lagen ger en arbetstagare rätt att vara ledigfrån sin anställning för att på uppdrag av en förening som han fillhör medverkai . Medverkan skall avse . aktiviteter under skoldagen eller allmänfritidsverksamhet i anslutning fill skoldagen. Ledigheten får uppgå till högst90 timmar . Den som arbetar får sin rätttill ledighet reducerad i motsvarande mån. För att ledighetskraven inte skall bli alltför betungandefår arbetsgivaren vägra ledighet som överstiger under enkalendermånad eller tar i anspråk av den anställdestjänstgöringstid under månaden. Därutöver får arbetsgivaren vägra ledighet sommedför väsentlig olägenhet för arbetsgivarens verksamhet. Utöver i dessa ledighetslagar finns lagregler om ledighetinsprängda i följande lagar; - förtroendemannalagen(1974:358) där det i 6 § stadgas om rätt fill ledighet för fackligt arbete, - medbestämmandelagen(1976:580) som i 17 § innehåller bestämmelser om rätt fill ledighet förförhandling, - arbetsmiljölagen(1977:1160) i vilken det i 6 kap. 5 och 15 §§ stadgas om rätt fill ledighet förskyddsombud och ledamot i skyddskommitté, - anställningsskyddslagen(1982:80) innehåller i 14 § bestämmelser om rätt till ledighet för att den somär uppsagd skall kunna söka nytt arbete. Slutligen finns i regeringsformen(4 kap. 6 §) och i kommunallagen (3 kap. 4 §) regler som innebär rätt fillledighet för politiskt arbete. Utöver lagregler om arbetstagares rätt till ledighet frånen anställning finns förordningar och avtal som tar upp hithörande frågor. nämnas förordningen (1975:439) om rekrytering avbiståndspersonal, m. m. och Svenska arbetsgivareföreningens rekommendation omtjänstledighet för uppdrag inom internationella biståndsverksamhet. Frånvaron från arbetet av andraskäl än sjukdom och semester -företeelser som behandlas i annat sammanhang -redovisas i följande tabell som bygger på bearbetningar av . Andel frånvaro (exkl. sjukdom, semester ochvärnpliktstjänstgöring) i procent av antalet sysselsatta enl. . för vård av barn Ledighet p. g. a. studier Som framgår av tabellen är dedominerande frånvaroanledningarna ledighet för vård av barn och ledighet förstudier. När det gäller föräldraledigheten dominerar den genomföräldraförsäkringen betalda ledigheten. Tabellen visar också att frånvaronökade betydligt då här aktuella ledighetslagarinfördes men att den legat på en i stort sett oförändradnivå. Lagstiftningen om ledighet och effekterna av den var ibörjan av föremål för en omfattande genomlysning. Tre delprojektgenomfördes och resulterade i lika många rapporter: () avgivna rapportFrånvaron i arbetet - omfattning, utveckling och kostnader. I rapporten belyseskostnaderna för frånvaron med utgångspunkt i tre olika ekonomiska perspektiv,nämligen ett samhällsekonomiskt, ett företagsekonomiskt och ett statsfinansiellt. Den av och Samhälle (SNS)likaså avgivna rapporten ökat flexliv, en studie avledighetslagarna och dess konsekvenser för verksamhet i företag ochmyndigheter. Två av undersökningens slutsatser är att regelsystemet behöver förenklasoch att de små företagens situation särskilt bör uppmärksammas. Den av rättssekretariat iapril 1982 avgivna promemorian Ledighetslagarna (Ds A 1982:5). I promemoriangörs en lagteknisk granskning av de aktiiella lagarna. Den mynnar inte ut ikonkreta lagändringsförslag utan är närmast att se som en kartläggning avförekom- AU1984/85:2 15 mande problem till ledning för ett fortsattutredningsarbete. I sammanhanget kan också nämnas att regelsystemet inomföräldraförsäkringen har utretts (SOU 1982:36) och f. n. bereds inomregeringskansliet samt att regeringen, som redovisats i det föregående, nyligenlagt fram förslag om svenskundervisning för vuxna invandrare (prop.1983/84:199). Det senare förslaget är f. n. under behandling iutbildningsutskottet. Arbetstiden förkortades till iprincip fr.o.m. . Genom detta beslut ochpå grund av andra faktorer - som ökad deltid och ökad frånvaro av olika slag -har f. n. det lägsta arbetstidsuttaget per sysselsatt blandOECD-länderna. gällande arbetstidslag antogs av våren 1982och trädde i kraft . Den nya lagens regler i fråga omordinarie arbetstid övertogs från tidigare lagstiftning. Däremot ändradesreglerna för övertidsuttag m. m. Vpk gör i motion 1337 en omfattande genomgång avarbetstidsfrågorna. I motionen argumenteras framför allt för en förkortning avarbetstiden av sysselsättningspolitiska skäl. Utgångspunkt för resonemangen ärberäkningar i en ekonometrisk modell i vilken flera olika alternativ belyses,t. ex. sju timmars arbetsdag med bibehållen lön, sju timmars arbetsdag medlägre lönekompensation och sju timmars arbetsdag utan lönekompensation.Motionärerna drar följande slutsatser av beräkningarna: - En kortarearbetsdag ger flera jobb. Denna slutsats förutsätter att de i modellen antagnasambanden gäller och att arbetstidsförkortningen sker . Annars kommer arbetstidsförkortningen att helt ätas upp av ökadproduktivitet. - Kostnaderna förde nya arbetena ligger enligt motionen främst på konkurrenskraften,bytesbalansen och på den offentliga sektorns budget. Konkurrenskraftförsämringenbeskrivs som margineli eller mycket liten i de alternativ därlönekompensationen är . Vad det gäller bytesbalans kommereffekterna inte att bli så stora som beräknats om arbetstidsförkortningenräknas av i avtalen. För den offentliga sektorn har de möjliga besparingarna påarbetsmarknadsbudgeterna inte räknats med. Därför överskattar modellensresultat kostnaderna för arbetsudsförkort-ningen på den offentliga sektornsbudget. - Beräkningsresultatenpekar enligt motionärerna på att mellan 130 000 och 240 000 fler kommer attsysselsättas om arbetsfiden kortas från 40 till eller från8 till . Det skulle innebära en sysselsättningsökning på mellan3 och . AU1984/85:2 16 - Motionärerna menar vidare attberäkningsresultaten pekar på atl det är möjligt att genomföra en arbetstidsförkortning och i stort bibehålla den reala familjeinkomsten utan att ge formell full lönekom pensation. Genom att kombinera en lönekompensation som enbart delvis ersätter bortfallet i månadslön med transfereringar riktade till de hushåll som har den lägsta standarden kan fördelningspolitiskt acceptabla lösning ar uppnås. Genom arbetstidsförkortningen kommer skillnaden i mäns och kvinnors inkomster att jämnas ut. Denna effekt gör också att slutresultatet av arbetstidsförkortningen på familjeinkomsterna inte alls behöver vara detsamma som för genomsnittsinkomsttagaren. Motion 1337 mynnar avslutningsvis ut i tre krav. - En förkortningav arbetsdagen bör genomföras före utgången av . Somett första steg bör en minskning av arbetsdagen genomföras1985. - Speciellaåtgärder måste vidtas vad gäller arbetstiden för skiftarbetande och arbetandemed tunga och hälsofarliga yrken. Det inkluderar de typiska kvinnoyrkena inomvård och städning, som både är tunga och ofta utförs på obekväm arbetstid,Arbetstiden bör för berörda grupper minskas till eller trettiotimmar . - Uttaget avövertid måste begränsas. Ovan återgivet yrkande om införandeav sex timmars arbetsdag framförs även i vpk:s partimotion1049. Utskottet kan för sin del konstatera att de argument somförs fram för en förkortning av arbetsfiden är förutom desysselsättningspolitiska - som dominerar i motion 1337 - de sociala. Riksdagenhar med anledning av yrkanden av detta slag tidigare uttalat att det i principråder enighet om att 30 fimmars arbetsvecka är det långsiktiga målet men attdet måste ankomma på arbetsmarknadens parter att avgöra vilka prioriteringaravseende arbetstidsförkortningar och andra former av standardhöjningar somskall göras för olika grupper av anställda. Det finns enligt utskottets meninginte anledning att nu inta en annan ståndpunkt. Utskottet vill därutöverfillägga att frågan om arbetstidsförkortning som sysselsättningspolitisktinstrument belyses av DELFA i dess pågående utredningsarbete. När det gälleryrkandena i motionen om reducering av arbetsfiden fr.o.m. den 1 januari 1985vill utskottet framhålla dels att en sådan tidplan av praktiska skäl är heltorealistisk, dels att flera av de arbetstagarekategorier som nämns i motionen genomavtal har en kortare arbetstid än vad som följer av nuvarande lagregler. Meddet anförda avstyrker utskottet motion 1337 och som en följd därav ocksåaktuell del av motion 1049. Utredning av verkningarna av förkortad arbetstid m. m.begärs i motionerna 1918 och 2385. Mofion 1918 av m.fl. (c) tar sinutgångspunkt i en bedömning av den långsiktiga sysselsättningsutvecklingen isamhället. AU1984/85:2 17 erinras om att en ökad produktion av varor och tjänstersom motsvarar behovet av sysselsättning skulle leda till avsättningsproblem.Förutsättningarna att öka sysselsättningen inom den offentliga sektorn är små,bl. a. mot bakgrund av det stora budgetunderskottet. Motionärerna drarslutsatsen att det är svårt att se att någon sektor har möjlighet att suga uppden arbetskraft som frigörs genom den fortsatta tekniska utvecklingen.Samtidigt konstateras att det finns behov av ökade insatser inom sjukvård,åldringsvård, barnomsorg, miljövårdm. En utbyggd offentlig sektor enligthittillsvarande linjer skulle emellertid enligt mofionärerna leda tillytterligare passivering och minska människornas möjligheter tillansvarstagande, initiativ och gemenskap. Alternativet skulle vara att ökamänniskornas möjligheter till ett mera direkt ansvarstagande för sig själva,för varandra och för närmiljön. Detta förutsätter ändringar inom en radsamhällsområden. Det är i det här sammanhanget motionärerna vill se frågan omen minskad arbetstid. Även i motion 2385 av m. fl. (c) ställskrav på utredning om en förkortad arbetstid. Motionärerna framhåller att månganu förutser att den tekniska utvecklingen ger förutsättningar för en starktökad varuproduktion utan att detta ger fler sysselsättningstillfällen. Istället minskas anställningsbehovet. Datorer, robotar och andra avanceradehjälpmedel utför effekfivt de arbetsmoment som fidigare krävde mänskligarbetskraft. Bestående och ökad arbetslöshet skulle således kunna bli ettständigt gissel oavsett svängningarna i den allmänna ekonomiska konjunkturen.Beredskapen att möta problem av det här slaget är enligt motionärerna dålig. Deförordar därför en analys av den på goda grunder kända eller förväntadetekniska utvecklingen, arbetsmarknadens sammansättning och förändring samt debehov som kan förväntas föreligga vad gäller utbildningens innehåll ochinriktning. En mycket central fråga är vidare effekterna av en arbetstidsförkortningför sysselsättningen och ekonomin. Utredningen bör enligt motionärerna görasunder medverkan av parlamentariker och företrädare för arbetsmarknadens parter. Utskottet vill först peka på och som framgår avredovisningen tidigare i betänkandet att utredningsarbetet kringarbeistidsfrågorna f. n. är omfattande och aktivt. Till de frågor som DELFAenligt sina direktiv skall utreda hör arbetstidsförkortning somsysselsättningspolitiskt instrument. DELFA höll ett seminarium iämnet, har under detta år lämnat internationella översikter och har flerapågående projekt kring dessa frågor. När det gäller den i motion 2385 begärdaanalysen av den tekniska utvecklingens inverkan på arbetsmarknaden villutskottet erinra om det mycket omfattande kartläggningsarbete som utförts avdataeffektutredningen vilken avlämnat sitt slutbetänkande (SOU1984:20) Datorer och arbetslivets förändring. Utredningens förslag bereds f. n.i regeringens kansli. Det bör också påpekas att frågan om välfärdsutvecklingenoch arbetstiden som är central i motion 1918 fått en viss belysning genomkartläggningar som DELFA gjorde . Genom tilläggsfrågor till harman bl. AU1984/85:2 18 kartlagt de anställdas intresse för längre eller kortarearbetstid. Utskottet vill vidare framhålla att DELFA har myckel vidadirektiv. Delegationen skall nämligen ur ett brett perspektiv ta fram underlagför och stimulera till debatt och ökade kunskaper om arbetstidens roll försysselsättning, samhälls- och arbetsmiljö, jämställdhet, fördelningsfrågor m.m.Det finns alltså goda förutsättningar atl motionärernas utredningsförslag skallkunna bli tillgodosedda. När det gäller sammansättningen av den i motion 2385föreslagna utredningen kan erinras om att DELFA numera har parlamentariskrepresentation och företrädare för arbetsmarknadens parter, dvs. densammansättning som föreslås i motionen. Utskottets slutsats blir att motionerna1918 och 2385 i allt väsentligt redan är tillgodosedda och därför inte behöverföranleda någon åtgärd från sida. m. fl. (m) tar i motion 2029 uppinriktningen av DELFA:s utredningsverksamhet. I motionen anförs att en ökaddecentralisering av boende och arbetsplatser samt en minskning av antaletarbetsplatser inom den direkta varuproduktionen och en ökning inom tjänste- ochservicesektorn ger förutsättningar för och kräver stor förmåga tillkombination av arbete, familjeliv och fritidsaktiviteter. Betydligt störrehänsyn än nu kan tas till individuella önskemål, som produktionen avsåväl varor som tjänster förutsätter flexibilitet och variationsmöjligheter.Det är därför nödvändigt att regelsystemen på arbetsmarknaden görs så flexiblasom möjligt. Motionärerna påpekar alt ett område som är underkastat,omfattande och ytterligt detaljerad lagstiftning är arbetstiderna. De aktuellalagarna innebär en långtgående låsning och en begränsning av de möjligheter sommåste finnas att anpassa arbetstiderna till individuella önskemål och de kravsom ny teknik ställer. Det framhålls vidare att det inte ter sig lika naturligtsom tidigare att räkna med att generella lagstadgade arbetsudsför-kortningarger arbetslagarna det största utbytet. I sammanhanget erinras att etl nyttmönster börjat utveckla sig på arbetsmarknaden i det många valt att arbeta deltidför att kunna kombinera yrkesarbete med vårdansvar. Arbetstidsförkortning somett medel att minska arbetslösheten avvisas av motionärerna. Mot den angivnabakgrunden föreslås att utredningsarbetet om arbetstidsfrågorna inom DELFAinriktas på att begränsa lagsfiftningen på arbetstidsområdet till vad som ärabsolut nödvändigt med hänsyn till hälso-och skyddsaspekter liksom till deoavvisliga rättigheter till semester och ledighet som arbetstagaren bör ha. Istället bör arbetstagare och arbetsgivare ges vida ramar att träffa avtalindividuellt och kollektivt. Större frihet att sluta Individuella avtal om arbetstidenslängd och förläggning föreslås också i motion 706 av ()och (). Arbetstidslagarna bör enligt motionärerna därförförenklas. De påpekar att ett arbetstidsuttag som är mer individuellt anpassatskulle ge kvinnor och män större och mer likvärdiga möjligheter alt ta ansvarför vård och omsorg om familjen i kombination med ett förvärvsarbete på hel-eller deltid. AU1984/85:2 19 Vad först gäller inriktningen avDELFA:s utredningsarbete kan utskottet konstatera att nuvarande direktiv enligtvilka arbetet i utredningen skall vara brett upplagt och belysa olika aspekter påarbeistidsfrågorna endast gällt . Att redan nu snäva in DELFA:sarbete på det sätt som föreslås i motion 2029 eller på annat sätt finnerutskottel inte motiverat. Delegationen bör fullfölja sin verksamhet enligt deplaner som har gjorts upp för verksamheten. Motion 2029 avstyrks alltså i dennadel. När det sedan gäller kravet på vida ramar för arbetstagare ocharbetsgivare att träffa avtal om arbetstider, individuellt eller kollektivt,som förs fram i motionerna 706 och 2029, vill utskottet erinra om attarbetstidslagen i sin helhet är dispositiv. Genom kollektivavtal som sluts medeller godkänns av central arbetstagarorganisation får undantag göras antingenfrån lagens tillämpning i dess helhet eller i vissa delar. Avsikten härmed är -som närmare redovisas i proposition 1981/82:154 om ny arbetstidslag m. m. - attarbetsmarknadens parter själva skall bestämma den ordinarie arbetstiden, i vadmån deltidsarbete skall anordnas och annat som påverkar arbetstiden. Det finnsdärvid möjlighet att bl. a. undanta vissa verksamheter eller vissa kategorierav arbetstagare från lagens tillämpning. Avvikelser rörande bl. a. övertid fårockså göras genom kollektivavtal som sluts med lokal arbetstagarorganisation,om avvikelsen gäller under högst en månad. Kravet på större möjligheter attsluta individuella avtal motiveras i motion 706 med de förbättradeförutsättningar detta skulle ge att ta ansvar för vård och omsorg av familjen.Utskottet vill här peka påatt det just är detta som föräldraledighetslagen tarsikte på att ge. Den skapar nämligen förutsättningar för individuellt avpassadearbetstider för anställda med vårdnadsansvar för små barn. Med det anfördaavstyrker utskottet motionerna 706 och 2029, den senare i här aktuell del. I sin behandling av arbetstidsfrågorna tar utskottet tillsist upp motion 2507 av m. fl. (fp). Motionärerna framhålleratt sysselsättningen i realiteten hölls uppe genom enomfördelning av jobben till fler personer. Hela ökningen av antalet sysselsattaunder det decenniet utgjordes av deltidsarbetande. Vidare anförs att det måstefinnas en flexibilitet i arbetslivet som ger människor möjlighet alt anpassasin arbetstid till de individuella behoven, som kan växla över livstiden.Beslut om ändrade arbetstider bör också i fortsättningen utgå från dettasynsätt. Den genomgång av arbetstidsformer m. m. på den svenskaarbetsmarknaden som redovisats som inledning till detta betänkande antyderenligt utskottets mening ett stort mått av variation och flexibilitet.Arbetstidslagen kommer med säkerhet att verksamt bidra till upprätthållandet avdenna flexibilitet även . Utskottet kan vidare konstatera att DELFAi sitt utredningsarbete tar upp till belysning flera av de faktorer som ärväsentliga för fullföljandet av en arbetstidspolitik enligt motionensriktlinjer. Mot den angivna bakgrunden bör motion 2507 inte föranleda någonåtgärd i denna del. AU1984/85:2 20 Som har framgått av den inledanderedovisningen tillkom under 197C-talet ett antal lagar om rätt till ledighetför olika ändamål; - lag omrätt för invandrare till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisning, - lag omrätt till ledighet för vissa föreningsuppdrag inom skolan (den s. k. SIA-lagen) Ledighetsbestämmelser finnsdärutöver intagna i förtroendemannalagen, arbetsmiljölagen, medbestämmandelagenoch anställningsskyddslagen. I sammanhanget bör också nämnas att en nysemesterlag antogs . Sistnämnda lagstiftning behandlar utskottet i ettsenare betänkande. Utskottet vill inledningsvis erinra om att lagen ominvandrares rätt till ledighet för svenskundervisning kommer att påverkas omriksdagen antar den proposition (1983/84:199) om svenskundervisning för vuxnainvandrare som regeringen har lagt fram. Regeringen har anmält sin avsikt attsenare återkomma med förslag om i sammanhanget behövlig lagstiftning. m. fl. (m) kräver i motion 2029 ändring avledighetslagarna. Motionärerna framhåller att dessa lagar var för sig varitmotiverade och haft stor betydelse för de anställda. De nya ledighetslagarnahar emellertid fört med sig problem. Särskilt pekas på den storafrånvarofrekvensen, som enligt motionärerna innebär en kraftigt ökad belastningpå såväl samhället som företagen. I sammanhanget erinras om de otryggaanställningsförhållanden som gäller för alla de vikarier som måste anlitas.Större hänsyn måste kunna tas till förutsättningarna på den enskildaarbetsplatsen och särskilt på mindre arbetsplatser. De ledighetsformer somtillkommit med hänsyn till vård av barn bör prioriteras, medan rätten tillledighet för studier föreslås bli begränsad till de fall då studierna haranknytning till arbetsuppgifterna fill vilket även bör räknas inhämtande avgrundskole- och gymnasiekompetens. Motionärerna begär att regeringen skalllägga fram förslag till ändring av ledighetslagarna enligt dessa riktlinjer. Isammanhanget krävs också att den inom arbetsmarknadsdepartementetpåbörjade översynen av ledighetslagarna återupptas och avslutas . Mofion 1901 av m. fl. (m,c,fp) utgår frånledighetslagarnas påverkan på småföretagen. I motionen påpekas att deninformella organisationen i småföretagen leder till att alla anställda blirnyckelpersoner. Även frånvaro som är känd långt i förväg innebär därförbetydande kostnader för dessa företag. Motionärerna föreslår därför dels attregeringen skall lägga fram förslag fill anpassning av ledighetslagarna tillnäringslivets berättigade krav bl. a. för ändringar i studieledighetslagen,dels att en särskild utredning AU1984/85:2 21 tillsätts med uppdrag att undersöka olika möjligheter tillbegränsning av det totala ledighetsuttaget. Utskottet vill för sin del framhålla att även om de lagarsom styr rätten fill ledighet har skilda specifika huvudsyften, t. ex. ökamöjligheterna till utbildning, så ger de sammantaget individen stöd för attunder olika delar av livsarbetstiden kunna variera arbetstidens längd. Det blirmöjligt för den enskilde att efter behov varva t. ex. arbete, barnomsorg ochutbildning. De aktuella lagarna ger på detta sätt arbetstagarna stöd för denflexibilitet i arbetstidsuttaget som man i några av de i det föregåendebehandlade motionerna vill uppnå genom ändringar i arbetstidslagen. Av den redovisning som lämnats inledningsvis framgår attfrånvaron i och för sig har ökat till mer än det dubbla för de ändamål somstadgas i ledighetslagarna sedan deras tillkomst. Det framgår emellertid ocksåatt ledighetsuttaget numera ligger på en stabil nivå och heltdomineras av ledighet för vård av barn och för studier, två former av ledighetsom enligt utskottets mening är mycket angelägna. Utskottet vill också peka påatt den stimulans att söka ledighet som t. ex. föräldraledighetslagen ochstudieledighetslagen ger får positiva effekter på sysselsättningen totalt sett.Ledighet för utbildning bör i normalfallet leda till en kompetenshöjning somkan underlätta rörligheten på arbetsmarknaden. Det senare uppfattar utskottetsom särskilt positivt med hänsyn till den trögröriighet som f. n. råder. Mot bakgrund av det anförda kan utskottet inte godtaförsämringar i arbetstagarnas rätt till ledighet för vård av barn och förstudier och kan heller inte tillstyrka ändringar med samma syfte i andraledighetslagar, som f. ö. inte påverkar den totala frånvaron i någon högre grad.Utskottet avstyrker alltså förslagen i motionerna 2029 och 1901 om ändringar iledighetslagarna.