bet · G801JoU11 · 1984-12-31 00:00:00 — Efterautomatiseringen av fyrplatserna på de båda öarna har överenskommelserträffats mellan berörda intressenter såsom , sjöfartsverket.SMHI, och domänverket om att lösa bemanningsfrågorna. Detär ur skilda synpunkter viktigt att denna bemanning även i fortsättningenupprätthålls. Tillsynspersonalenhar en rad viktiga uppgifter att utföra, bl. a. att rapportera kontinuerligaväderobservationer utifrån den position ytterst i havet som båda öarna har. Debevakar oljeutsläpp och fågelkolonier, ser till att skogsbrand ej uppstår,utövar tillsyn över fyrplatsanläggningarna och ser till att allmänhetensfriluftsliv sker efter de skyddsområdesbestämmelser som är föreskrivna. Isjöräddningssammanhang har värdet av mänskliga ögon som ser vadsom händer på havet från dessa utsjöplatser bekräftats. De senaste årensuppmärksammade gränskränkningar understryker värdet av att ha människor ochinte enbart maskiner längs våra kuster. JoU 1984/85:11 20 Det vitt kända faktum att öarna verkligen ärbemannade har ett värde i sig, och motionärerna vill därför fästa riksdagensoch regeringens uppmärksamhet på nödvändigheten av att de särskilda medel somtidigare avsatts för dessa ändamål även fortsättningsvis kommer att utgå. Regeringen häri utfärdaten förordning(1982:136) om handläggning av vissa personalfrågor i statlig verksamhet utmedrikets kuster. Förordningen innehåller regler om personalinskränkningar iverksamhet som bedrivs utmed kusterna och inom skärgårdsområdena av sammanlagt11 statliga myndigheter, däribland . Enligt förordningenskall den myndighet som planerar en inskränkning av personal som har direktbetydelse för tillsyn och övervakning av kusterna inhämta länsstyrelsensyttrande över den planerade åtgärden. Om finner det angeläget medfortsatt bemanning skall den lämna förslag om organisation, huvudmannaskap samtfinansiering och kostnadsfördelning. Fråganom fortsatt åretruntbemanning av utsjöplatserna och Stora Karlsöhar handlagts i enlighet med den ovan redovisade förordningen. iGotlands län har i ett yttrande till anfört atthelårsbemannirgen oundgängligen måste vidmakthållas och att särskilda medelbör tillskjutas av staten för att garantera fortsatt fillsyn av båda öarna medhittillsvarande omfattning. Naturvårdsverkethar hos regeringen () hemställt om extramedel för täckande av merkostnader för åretruntbemanning på de båda öarna.Merkostnaderna beräknas av verket uppgå till ca 1 milj. kr. Isvar på fråga av () har jordbruksministern den 23 oktober 1984anfört att bemanningsfrågan f. n. övervägs i regeringen. Av det redovisadematerialet framgår att det finns behov av en fortsatt åretruntbemanning päöarna. Enligt jordbruksministern sker den fortsatta beredningen av ärendet medutgångspunkt i att det skall vara en åretruntbemanning på ochStora Karlsö. översynav naturvårdslagen, m. m. Enligt motion 1983/84:902 (yrkande 15) ärnaturvårdslagen i vissa avseenden otillräcklig. Det är därför tid för enallmän översyn av lagen, varvid man bör eftersträva att i en ny lag inarbetabestämmelser från annan lagstiftning som berör naturvården. En annanutgångspunkt bör vara att regler om hänsyn fill naturvården införs i sådanlagstiftning som reglerar verksamhet med inverkan på naturen. Ett mera konkretkommunalt ansvar JoU1984/85:11 21 för naturvården bör vidare slås fast. I avvaktan på enallmän översyn föreslår motionärerna en ändring av naturvårdslagen som skullege möjlighet att direkt hos regeringen ta initiativ till attskydda värdefulla naturområden. Det finns enligt motionen en rad exempel på attvederbörande länsstyrelse trots påpekanden från underlåtitatt ta upp skyddsfrågan för ett visst område, varigenom värdefull naturförstörts. Ett liknande motionsyrkande behandlades avjordbruksutskottet i betänkandet JoU 1983/84:18. Utskottet anförde bl. Utskottet får erinra om att detunder gjorts en rad vikfiga ändringar i naturvårdslagen,bl. a. efter förslag års naturvårdskommitté. Som exempel på meraomfattande och betydelsefulla reformer kan nämnas riksdagsbeslutangående bl. a. strandskyddet, allemansrätten och den nya skyddsformennaturvårdsområde (prop. 1974:166, JoU 1974:52). I mofionen går ej att klartufiäsa i vilka hänseenden lagen skulle vara otillräcklig eller på vilkagrunder i övrigt en allmän översyn skulle vara motiverad. Utskottet är för sindel inte berett att förorda en allmän översyn av naturvårdslagen. mening finns ej heller anledning att ändra lagen så attnaturvårdsverket får möjlighet att, oberoende av vederbörande länsstyrelsesställningstagande, initiera skyddsåtgärder för värdefulla naturområden. Detbör f. ö. påpekas att den i motionen åsyftade prövningen kan åstadkommas redanmed stöd av nu gällande regler. är nämligen oförhindrat att ien framställning till vederbörande länsstyrelse aktualisera skyddsåtgärder förett visst naturområde. Om beslut går i annan riktning kan verketgenom besvär enligt 40 § NVL bringa ärendet under regeringens prövning. Landskapsvård m. m. Motion 1983/84:322 Enligt motion 1983/84:322 av JohnAndersson och (båda vpk) är det många tusental hektar mark somberörs av kraftledningar. Dessa marker, framför allt s. k. kraftledningsgator,skulle kunna användas för skogsvårdande, naturvårdande och viltvårdandesyften. Såvitt känt finns emellertid inga av myndighet utfärdadeskötselanvisningar för sådan mark. Mofionärerna föreslår att regeringen uppdraråt att utarbeta råd och anvisningar för röjning och annanskötsel av kraftledningsgator. Gällande bestämmelser m. m. Regler om elektriska starkströmsledningar finns bl. a. ilagen (1902:71 s. 1) innefattande vissa bestämmelser om elektriskaanläggningar. JoU1984/85:11 22 ningar får inte dras fram eller begagnas utan tillstånd(koncession) av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Till enlednings framdragande räknas inte bara själva byggandet av ledningen utan ocksåschaktning, skogsavverkning eller därmed jämförliga åtgärder för att beredaplats åt ledningen. Vidare finns vissa säkerhetsbestämmelser i lagen(1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m. m(ändrad senast 1983:651, omtryckt 1978:163). Enligt elförordningen (1982:548) åligger det statensenergiverk att pröva frågor om koncession enligt lag. När en kraftledning skall byggas kan det ofta bli aktuelltatt fillämpa reglerna om samråd enligt 20 § naturvårdslagen. kandärvid förelägga företagaren att vidta de åtgärder som behövs för att begränsaeller motverka skada på naturmiljön. har i en rapport behandlat fråganom kraftledningar i fysisk planering. Rapporten har upprättats i samråd medstatens industriverk, och statens vattenfallsverk.Rapporten revideras f. n. I den reviderade rapporten kommer bl. a.kraftledningsgatornas skötsel i skogsmark att behandlas. Utgångspunkten förnaturvårdsverkets prövning är att kraftledningsgatorna är en produktionsresurssom bör tillvaratas och utnyttjas. Deras skötsel i skogsmark måste dock iförsta hand fillgodose kraven i starkströmsföreskrifterna, såvitt gäller bl. a.säkerhetskraven och framkomlighet för inspektion av ledningarna. kan ledningsgator utnyttjas för virkesproduktion i denutsträckning markägare finner det ekonomiskt möjligt och så långt de elektriskasäkerhetsföreskrifterna medger. Vissa märker används bl. a. för julgransodling.Ett ökande intresse finns också för att utnyttja ledningsgator förviltvårdande åtgärder. Motion 1983/84:2119 I mofion 1983/84:2119 av PerStenmarck m.fl. (m), yrkande 4, föreslås åtgärder för att främjalandskapsvården i . Motiveringen återfinns i motion 1983/84:2116,där motionärerna under rubriken möjligheter och problemanför synpunkter på bl. a. det moderna jordbrukets inverkan på slättlandskapet.Mekaniseringen av jordbruket har inneburit krav på större fält utan hinder avpilevallar, enstaka träd, märgelgravar och öppna diken. Dessa förändringar kandock leda till en utarmning av landskapet en biologisk monotoni. I mofionenges exempel på olika aktiviteter i både offentlig och privat regi vilka haftsom tema slätten och landskapsvården. Därvid har bl. a. konstaterats attplantering av lähäckar kan ge positiva effekter för jordbruket och som skyddmot storm och kyla i bebyggelse. Andra projekt som aktualiserats är restaureringenav småvatten m. m. för viltvård, fiske och vattenbruk. Motionärerna anser detangeläget att denna typ av verksamhet, som ofta JoU1984/85:11 23 initieras av organisationer och enskilda markägare, erhållerstöd av staten genom t. ex. skogsvårdsstyrelserna, genomsysselsättningspolitiken och som stöd till forskningen. Gällande bestämmelser, tidigare riksdagsbehandling m. m. Genom en lagändring som trätt ikraft har i lagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmarkinförts regler om jordbrukets hänsyn fill naturvårdens intressen (prop.1983/84:96, JoU 1983/84:24). I propositionen och betänkandet görs bl. a.följande uttalanden om hänsynsreglernas praktiska tillämpning. I jordbruket måste, framhålls det,hänsyn främst tas till intresset att bevara vissa inslag i naturmiljön,inbegripet odlings- och kulturlandskapet. Frågor om hänsynstagande tillnaturvården kan uppkomma bl. a. i samband med strukturförändringar vidnedläggning av jordbruksmark eller nyodling, vid införande av annanbrukningsteknik eller vid genomförande av markavvattningsåtgärder.Bestämmelserna skall kunna användas för att skona t. ex. åkerholmar, mindrevåtmarker, öppna diken, od-lingsrösen, stenmurar och mindre trädbestånd.Föreskrifter i de hänseenden som har berörts kan användas för atttillgodose kulturminnesvården. Föreskrifter kan också i vissa fall erfordrasför att skydda växt- och djurlivet. Innehållet i föreskrifterna måstesjälvfallet anpassas till de skilda förhållanden som råder inom olika delar avlandet. Tillämpningsområdet för de nu föreslagnahänsynsbestämmelserna omfattar även sådan mark som inte är att beteckna somjordbruksmark i skötsellagens mening, t. ex. hagmarker, skogsbryn, åkerholmareller dikesrenar. Något hinder föreligger således inte att meddelaföreskrifter för att skydda fauna och flora i t. ex. hagmarker, skogsbryn,åkerholmar eller dikesrenar i anslutning till jordbruksmark. Där.vid kan ävenfrågor som rör användningen av kemiska bekämpningsmedel samt växtnäring bliaktuella. På motsvarande sätt anges i föreskrifter till 21 §skogsvårdslagen att kemisk bekämpning samt gödsling skall undvikas i vissafall. Frågan omlandskapsvårdande/viltvårdande insatser i har uppmärksammats i olikasammanhang. I jordbruksutskottets betänkande JoU 1979/80:27 behandlades enmofion om skyddsplanteringar i det öppna skånska landskapet. Utskottethänvisade därvid bl. a. till vissa undersökningar vid Sverigeslantbruksuniversitet rörande effekterna för jordbruket och virkesproduktionenav lä- och alléplanteringar. Utskottet underströk emellertid att den dåaktuella mofionen berörde uppgifter som i första hand ålåg vederbörandelänsstyrelse. Enligt uppgift från naturvårdsenheten vid iMalmöhus län bedrivs i samarbete med länsarbetsnämnden en omfattande verksamhetinom landskapsvården i länet, totalt budgeterad till 7 8 milj. kr. Huvuddelen av dessa kostnader bestrids med beredskapsmedel från arbetsmarknadsstyrelsen.Länsstyrelsen har bildat en särskild arbetsgrupp för hithörande frågor.Verksamheten omfattar bl. a. skötsel av pilevallar, rensning av märgelgravaroch läplanteringar. JoU 1984/85:11 24 teringav länets märgelgravar, vilka framför allt har stor betydelse för viltvärden,har genomförts. Verksamheten med läplanteringar har mött ett mycket stortintresse från bl. a. jordbruksnäringens sida. Kostnaderna för läplanteringarfördelas på så sätt att låter utföra arbetet medan markägarenstår för plantkostnaden. Ettexempel på sådana initiativ som nämns ovan och även i motionen är enöverenskommelse mellan i . , domänverket och hushållningssällskapet om vissförsöksverksamhet i Borgeby med olika typer av läplanteringar. Avsikten är bl.a. att studera planteringarnas effekter på jordbruket, fältviltet m. m. Fleraliknande projekt bedrivs f. n. i länet. Utskottet behandlar i detta betänkande ett tiotalmotioner från föregående rörande olika naturvårdsfrågor m. m.Motionerna berör bl. a. allemansrätten, olika typer av skyddsåtgärder enligtnaturvårdslagen, strandskyddet, våtmarkerna och samspelet mellan skogsbruk ochnaturvård. Vidare behandlas förslag om vissa landskapsvårdande insatser och ombemanningen av utsjöplatserna och m. m. I motion 1983/84:675 av och (båda fp) anförs att den svenska allemansrätten, som bl. a. innefattarrätten att plocka vilda bär, gäller till förmån för alla som vistas i naturen,oberoende av nationalitet. Normalt borde inte detta förhållande förorsakaproblem i våra bärmarker. Enligt motionen har dock anstormningen av hjortronplockarefrån framför allt och vållat irritation hos den svenskalokalbefolkningen. För många innevånare i och andra gränslän ärvarje tillfälle till sysselsättning och extrainkomster välkommet. Enligtmotionärerna är det angeläget att likvärdiga bestämmelser skapas inom denordiska länderna angående rätten till bärplockning. I finns ingenmöjlighet att begränsa denna rätt eller ge någon form av företräde förlokalbefolkningen. I såväl som finns däremot legala möjligheteratt i vissa fall begränsa hjortronplockningen till förmån för bl. a.innevånarna i kommuner där hjortronplockning har stor ekonomisk betydelse.Olovlig plockning kan därvid bestraffas med böter. Motionen utmynnar i förslagatt i lämplig form, t. ex. , tar initiativ till enhetligabestämmelser om rätten till hjortronplockning i de nordiska länderna. Som utskottet redovisat i det föregående företerrättsläget i , och stora likheter i sådanaallemansrättsliga frågor som JoU 1984/85:11 25 ex. rätten att färdas och vistas i skog och mark. När det gäller rätten attta naturalster, såsom hjortron, gäller i och vissa inskränkningarsom saknar motsvarighet i . Rättslägeti (se närmare ovan s. 4 f.) kan sammanfattas på följande sätt. I de trenordligaste fylkena Finnmark, och Nordland är det straffbart att motägarens uttryckliga förbud plocka hjortron på s. k. moltebaerland, varmedavses bärmarker som har någon ekonomisk betydelse för markägaren. Även omsådant förbud ej föreligger får bären endast plockas för att förtäras påplatsen. Detta följer av § 400 i den norska straffloven. Vidare finns ensärskild lag om förbud mot plockning av omogna hjortron(moltekart), vilken gäller i hela landet. När det gäller statsägd mark iFinnmarks fylke är rätten att plocka hjortron i regel förbehållen fylkets egenbefolkning enligt en "lov om statens umatrikulerte grunn i Finnmarksfylke". På statsägd mark i Nordlands och fylken har däremot rättentill hjortronplockning ansetts fri för envar. IFinland finns en lag om begränsning av insamlingen av skogsprodukter ivissa fall. Enligt denna lag får jord- och skogsbruksministeriet besluta atträtten att plocka skogsbär och jämförliga naturprodukter på statsägd mark inomvissa områden av skall förbehållas Ortsbefolkningen. I övrigtgäller i stort sett samma regler som i beträffande rätten att tanaturalster. Vidnordiska rådets 23:e session i behandlades ett medlemsförslagom enhetliga nordiska regler om allemansrätten. Förslaget bereddes i juridiskautskottet, som efter en omfattande remissbehandling uttalade bl. a. att manfunnit det vara "en närmast olöslig uppgift" att åstadkomma enhetligabestämmelser i ämnet. I enlighet med juridiska utskottets ställningstagandeföranledde förslaget ingen åtgärd från sida. anser det i och för sig önskvärtatt allemansrätten så långt möjligt får en likformig innebörd i de nordiskaländerna. Den grundprincipen är viktig inte minst när det gäller att främjaturism och friluftsliv inom . De inskränkningar i allemansrätten sommotionärerna åsyftar har tillkommit främst för att tillgodoseortsbefolkningens intressen i vissa sysselsättningssvaga regioner. Den typ avintresseavvägningar som ligger bakom dessa beslut liksom önskemålen omenhetliga bestämmelser över gränserna bör i första hand behandlas inom ramenför det nordiska samarbetet. Utskottet är för sin del inte berett att förordanågot initiativ från sida i anslutning till motion 1983/84:675. Skyddsåtgärderenligt naturvårdslagen, m. m. I motion 1983/84:849 av m. fl. (vpk)återkommer motionärerna med ett yrkande om utredning syftande till ettgrundlagsskydd för JoU 1984/85:11 26 nationalparkerna.Vidare förordas att domänreservaten och vissa s. k. privata reservat får ettlagligt skydd, t. ex. genom att avsättas till naturreservat eller i något falltill nationalpark. För att lösa finansieringsfrågan kan det enligt motionenövervägas att en del domänreservat överförs till naturvårdsfonden utanersättning. Vidare hemställs om omedelbara åtgärder till skydd för urskogarna. Imofion 1983/84:902 av m. fl. (fp) föreslås olika åtgärder föratt åstadkomma ett bättre och mera varaktigt skydd mot exploatering avfjällområdena. Motionen innehåller i denna del (yrkandena 1 4 och 6) förslagom inrättande av nya nationalparker i , Taavavuoma och Rogenområdet.Stora Sjöfallets nationalpark bör upphöra som självständig nationalpark. Deskyddsvärda delarna, främst söder om sjön , bör införlivas med Sareksnationalpark. Andra områden kan enligt motionen införlivas med en nynationalpark i . I yrkande 11 föreslås åtgärder till skydd föråterstående delar av den s. k. gammelskogen eller urskogen. Utskottet har, som framgår av den föregåenderedovisningen, behandlat frågor som tas upp i debåda motionerna. Vad beträffar skyddet för nationalparkerna har utskotteterinrat om att beslut om att avsätta mark till nationalpark enligt nu gällandeordning meddelas av regeringen efter medgivande. Beslutet innebäi;att staten såsom markägare inte får utan samtycke nyttja mark ellervatten inom på ett sätt som strider mot dess ändamål (jfr 9 kap.9 § regeringsformen). För att ytterligare trygga nationalparkerna har maninfört särskilda förbehåll, förutom i naturvårdslagen även i vissa andraförfattningar, bl. a. gruvlagen och minerallagen. Vadgäller ingrepp i nationalparker får utskottet erinra om att år 1980på utskottets förslag i betänkande 1979/80:39 fastslog vissa principer sominnebär att den allra största restriktivitet måste iakttas när sädana ingreppaktualiseras. Utskottet anser att kraven på samtycke till exploateringsåtgärderm. m. som berör en nationalpark i förening med det kraftfulla principuttalandesom här hänvisats till måste anses fillgodose berättigade önskemål i fråga omskyddet av nationalparkerna. Med det anförda avstyrker utskottet motion1983/84:849, y.rkande 1. Vad beträffar förslagen i motion 1983/84:902 omolika åtgärder avseende naturvårdsobjekt i fjällregionen får utskottet hänvisafill fjällutredning, vilken enligt uppgift kommer att ta uppsamtliga de frågor som avses i delyrkandena 1 4 och 6 i nämnda motion. Det kantilläggas att fjällutredningen redan framlagt en översiktlig naturvårdsplanbeträffande läns fjälltrakter, vari bl. a. föreslagits att en nynationalpark inrättas i Rogenområdet. Utredningen kommer att slutföras under år1985. I anslutning till yrkandet om inrättande av nationalpark i villutskottet nämna att ifrågavarande område f. n. endast är JoU 1984/85:11 27 klassatsom fågelskyddsområde, vilket ej innebär något skydd mot skogsavverkning ellerannan exploatering. I urskog.sinvente-ring (SNV PM 1511) harSjaunjaområdet, som ägs av domänverket, betecknats som ett av landets mestvärdefulla våtmarks- och faunaomräden. Det innehåller också en mycket storurskogsareal. Med hänsyn till områdets storlek, variation av natur- ochskogstyper, orördhet m. m. har det hänförts till högsta bevarandeklass iinventeringen. Det ligger i sin helhet innanför gränsen för svårföryngrad skogoch omfattas således av tillståndsplikt för avverkning enligt 19 §skogsvårdslagen. Totalarealen är 68 000 ha, varav 31 000 ha barrskog.Naturvårdsverket och i har tillsammans utarbetatett förslag om att större delen av fågelskyddsområdet avsätts somnaturreservat. Överläggningar i reservatsfrågan pågår med bl. a. berördkommun. Enligtvad utskottet erfarit har domänverket anlagt skogsbilvägar för avverkning inomett område i södra delen av fågelskyddsområde, den s. k. Appojaurehalvön.Området, som omfattar ca 800 ha, ligger utanför gränsen till det planeradenaturreservatet. i har lämnatförhandstillstånd till avverkningen. Samråd mellan domänverket,och naturvårdsenhet har ägt rum. Någraplaner på avverkning innanför den tilltänkta reservatsgränsen föreliggernumera inte från domänverkets sida. Utskottethar i andra sammanhang uttalat sig för restriktivitet när det gällerskogsbruksåtgärder inom de områden som omfattas av urskogsinventeringen m. (se bl. a. JoU 1982/83:2 y). Vad beträffar den fortsatta handläggningen avfrågan om skyddsåtgärder för Sjaunjaområdet utgår utskottet frän att dennahandläggs på ett sätt som bl. a. tillgodoser naturvårdens intressen. Motbakgrund av de uppgifter som framkommit rörande reservatsbildning och planeradavverkning m. m. har utskottet inte funnit anledning att nu förorda någotinitiativ från sida i detta ärende. Utskottetföreslår sammanfattningsvis att motion 1983/84:902 i nu aktuella delar inteföranleder någon särskild åtgärd från sida. Ianslutning till förslagen i de båda motionerna rörande skydd för urskogarnavill utskottet hänvisa till urskogsinventering, som närmareredovisats på s. 9 f. ovan. Resursbehoven i samband med denna inventering tasupp i verkets anslagsframställning för /86. Vidare pågårdiskussioner angående finansieringen av nya naturvårdsobjekt mellan berördamyndigheter, bl. a. och domänverket. Utskottet anser medhänsyn till det anförda att motion 1983/84:849 yrkande 2 i nu berörd del ochmofion 1983/84:902 yrkande 11 inte f. n. påkallar någon åtgärd. Fråganom överförande av domänreservat till naturreservat har senast behandlats iutskottets betänkande JoU 1982/83:34, till vilket här hänvisas. I anslutningtill urskogsinventering m. m. och till JoU 1984/85:11 28 verketsanslagsframställning kommer, som utskottet anfört, frågan omfinansieringen av nya naturvårdsobjekt att diskuteras i ett vidare sammanhang.Bl. a. med hänsyn härtill anser utskottet ej att motion 1983/ 84:849, yrkande2, i motsvarande del, påkallar någon vidare åtgärd. I mofion 1983/84:1303 av m. fl. (c, m)anförs att statens ekonomiska resurser för att lösa in produktiv skogsmark isamband med reservatsbildning är starkt begränsade. Innan beslut omnaturreservat fattas har det oftast föregåtts av ett s. k. interimistisktförordnande, som kan gälla . Efter reservatsbeslutet kan länsstyrelsenmed stöd av naturvårdslagen förlänga gällande ettårsfrist för förhandlingar omersättning till . Det kan således förflyta en orimligt från detett naturreservat aktualiserats till dess ersättningsfrågan är löst. Enligtmotionen måste man göra en noggrann prioritering av naturreservaten så attdessa ryms inom tillgängliga ekonomiska ramar. Övriga områden bör"omprövas och utgå". Vidare bör den i 33 § naturvårdslagen angivnatidsfristen för förhandlingar med markägaren ej kunna förlängas. Tillden del mofionen berör resurserna för att inrätta nya naturvårdsobjekt fårutskottet hänvisa till vad som ovan anförts rörande bedömningari hithörande frågor. Utskottet utgår från att synpunkter av det slag sommotionärerna för fram kommer att prövas bl. a. i samband med budgetberedningeni regering och riksdag. Vad beträffar den i 33 § NVL angivna tidsfristen förförhandlingar om ersättning i samband med reservatsbildning m. m. får utskotteterinra om att denna bestämmelse ej är bindande för markägaren. Denne kan iprincip när som helst efter det att beslutet om reservatsbildning e. d. vunnitlaga kraft få ersättningsfrågan prövad genom att väcka talan ifastighetsdomstol. I förarbetena till 33 § NVL har understrukits vikten av attersättningsfrågor i största möjliga utsträckning löses förhandlingsvägen ochatt möjligheten till förlängning av tidsfristen i fråga utnyttjas med restriktivitet.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motion 1983/84:1303. Enligt motion 1983/84:1300 av Per m. (vpk) kräver syftet med de naturskyddade områdena att allmänhetens tillträdetill dessa områden regleras.