bet · G801KU35 · 1984-12-31 00:00:00 — Regeringens kontroll avförvaltningen är inte grundlagsreglerad och regeringen har stor frihet när detgäller att välja inriktning, utformning och omfattning av kontrollen. a. av de regeringen underställda gransknings- och tillsynsorganen JKoch (). Vidare sker en regelbunden uppföljning frånregeringens sida av myndigheternas KU1984/85:35 419 verksamhet i samband med den årliga budgetprocessen. Somen del av kontrollen av förvaltningen kan även ses möjligheterna att anförabesvär till regeringen samt regeringens utnämningsmakt. Vissa generella krav på myndigheterna finns intagna iallmänna verksstadgan (1965:600). Enligt 2 § i stadgan skall myndigheten vidtaeller hos regeringen föreslå de författningsförändringar eller andra åtgärdersom är påkallade eller i övrigt lämpliga. I 3 § föreskrivs att myndighetenvarje år skall 1) före den 1 marslämna JK en förteckning över de ärenden som kommit in till myndigheten före den1 juli föregående år men inte blivit slutligt handlagda vid årets utgång, ominte JK befriar myndigheten från uppgiftsskyldigheten eller medger att dennafullgörs på annan fid eller i annan ordning, 2) före den 1september lämna regeringen förslag till anslagsframställningar och andra framställningarsom skall göras hos , 3) lämnaräkenskaps- och redovisningshandlingar till . Som framgått av den tidigarepromemorian i ärendet har JK bl. a. till uppgift att utöva tillsyn över att desom utövar offentlig verksamhet efteriever lagar och andra författningar samt iövrigt fullgör sina åligganden. NO, KO och JämO står således under JK:s tillsyn(det kan anmärkas att JK inte står under JO:s fillsyn. Av instruktionen för RRV (1973:444) framgår att verket bl.a. har till uppgift att bedriva förvaltningsrevision och därvid särskilt attgranska den statliga verksamheten och tillse att den bedrivs effektivt (3 §). Enligt 1 § i förordningen omföreskrifter för anslagsframställningar och regleringsbrev skall de civilastatliga myndigheterna följa de föreskrifter och anvisningar föranslagsframställningar och regleringsbrev som framgår av den budgethandbok somär bilagd förordningen. I budgethandboken anges att anställningsframställningarnai första hand skall ge den information om myndigheternas syn påverksamhetsinriktning och resursbehov som krävs för regeringens och riksdagensbudgetarbete. Härmed avses inte enbart sådan information som krävs förberäkningen av anslag. Myndigheten skall också ge sådan informafion omverksamheten som krävs för statsmakternas långsiktiga ställningstaganden. Vidare anges beträffande budgetförslaget ianslagsframställningarna att detta har till syfte att belysa de ekonomiskasambanden mellan den verksamhet som myndigheten avser att genomföra och deresurskrav som framställs. Viktigare ändringar i verksamhetens inriktning,omfattning och finansiering skall redovisas och motiveras. De ändringar som börvidtas och KU1984/85:35 420 de prioriteringar förslagen bygger på skall utvecklasnärmare i myndighetens långtidsbedömning. I budgetpropositionen redovisas ifrågavarande ombudsmänsanslagsframställningar under anslagen till resp. fackdepartement. Av instruktionerna förifrågavarande ombudsmän framgår att allmänna verksstadgan med vissa undantag ärtillämplig. Enligt 18 § i allmänna verksstadgan förs talan motmyndighetens beslut genom besvär hos regeringen, om inte annat framgår av andrastycket av lagen (1971:309) om behörighet för allmän förvaltningsdomstol attpröva vissa mål, av förordningen (1983:341) om överklagande av beslut i ärendenom tjänstledighet m. m. eller av annan särskild föreskrift. För JK:s, NO:s och JämO:s del gäller dock att bestämmelsernai ovannämnda paragraf endast skall tillämpas i administrativa ärenden som angårtjänstemän hos ombudsmännen. Något sådant undantag gäller dock inte förkonsumentverkets del. Mot KO:s beslut i ärenden enligt marknadsföringslageneller lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden får talan föras endast iden utsträckning som anges i dessa lagar. Enligt 11:9 RF tillsätts tjänst vidförvaltningsmyndighet som lyder under regeringen av regeringen eller avmyndighet som regeringen bestämmer. 1 praktiken är utnämningsmakten i stor utsträckningdelegerad. I huvudsak har regeringen förbehållit sig rätten att tillsättatjänster med ledningsfunktioner. För de här aktuella ombudsmännen gällerföljande. JK utnämns av regeringen. Förordnandet är enligtinstruktionen inte tidsbegränsat. Tjänst som byråchef hos JK tillsätts avregeringen efter anmälan av JK. NO förordnas av regeringen för högst . Tjänster hosNO i lägst lönegrad F 25-28 tillsätts av regeringen efter anmälan av NO. KO som tillika är generaldirektör för konsumentverketförordnas av regeringen för högst . Tjänst som avdelningschef, , laboratoriechef eller byråchef tillsätts av regeringen efteranmälan av generaldirektören. JämO och ombudsmannens ställföreträdare förordnas avregeringen för av högst . Andra tjänster i lägst F 23/F 25tillsätts av regeringen efter anmälan av ombudsmannen. KU1984/85:35 421 PM angående utredningen om direkta val av styrelser iallmänna pensionsfonden I propositionen om löntagarfonderaviserades en utredning av frågan om ledamöterna i styrelser borde iframtiden utses genom direkta val (prop. 1983/84:50 s. 53). Sedan ett utkast till direktiv för en utredningfärdigställts behandlades frågan på regeringssammanträdet . Iett av utfärdat pressmeddelande angavs attregeringen beslutat utreda hur löntagarfondsstyrelserna bör utsessamt att huvuduppgiften blir att överväga om ett system bör införas meddirektval av fondstyrelserna, inkl. de fyra hittillsvarande pensionsfondernasstyrelser. I pressmeddelandet berördes vidare några av de principiella frågorsom borde utredas. Slutligen angavs att kommittén skulle vara parlamentarisktsammansatt. Vid de kontakter som regeringen därefter tog med andraparfier visade det sig att tanken att få till stånd en utredningskommitté, somvar parlamentariskt sammansatt med företrädare för olika politiska partier,måste överges. Med anledning härav fick i stället den lösningen väljas attutredningsuppdraget anförtroddes åt en särskild utredare. Den 11 septemberförordnades docenten som särskild utredare och i anslutning härtilloffentliggjordes utredningsdirektiven (dir. 1984:26). Den omständigheten att förflyter från att ettregeringsbeslut formellt tas till dess att beslutet i sitt slutgiltiga skickkan offentliggöras är inget ovanligt. , som i det aktuella fallet,föranleder omständigheterna att en förflyter innanoffentliggörandet kan ske. Som ett exempel på då just slutjusteringen avutredningsdirekfiv fördröjts kan nämnas den dåvarande regeringens beslut den 10november 1977 om nya direktiv för utredningen rörande förhållandet mellanbankgiro och postgiro. På grund av att förhandlingarna mellan förhandlingsrådetoch arbetstagarorganisationerna drog ut kunde offentliggörandet avdirektiven ske först . KU1984/85:35 422 PM angående regeringens handläggning av besvär överpostverkets beslut i vissa tjänstetilisättningsärenden Anmälaren har ifrågasatt om vissatjänstetillsättningar som postverket beslutat om varit förenliga medgällande författningsbestämmelser. Genom att regeringen avslagit besvär somanförts i ett av tjänstetillsättningsärendena anser han att regeringen godkäntpostverkets åtgärder. Han gör gällande att posten träffat ett avtalmed personalorganisationerna om att tillämpa vissa nya regler vidtjänstetillsättningar, trots att dessa formellt inte trädde i kraft förrän den1 . Med anledning av en omorganisationtillsatte postverket ett större antal högre tjänster vid nyaregionalförvaltningar. En del av dem som fick dessa tjänster var externsökande.Vanligtvis täcker postverket sitt behov av personal till högre tjänster genomutbildning av redan anställda. Praktiskt taget alla chefstjänsterna i den nyaorganisationen utannonserades både internt och externt. Urval och tillsättningav tjänsterna har därefter skett efter aktiv medverkan av de fackligaorganisationerna. Beslutet om själva urvals- och tillsättningsproceduren togsvid och innebar bl. a. att man använde sig av s.k.intresseannonsering. brukade postverket beträffande tjänster av dettaslag kungöra dem lediga. Även vissa andra ändringar i dettjänstefillsättningsförfarande som verket fidigare brukat tillämpa gjordes. Enligt vad postverket uppgett i en skrivelse tillregeringen gäller det nya avtal som tidigare omnämnts tillsättning avledigförklarade tjänster. De nu aktuella tjänsterna var inte ledigförklarade,utan postverket använde sig i stället av intresseannonsering. Därvidtillämpades dock samma förfarande som enligt det nämnda avtalet. Beslutet omtillsättningsförfarandet togs av postverket efterförhandlingar med personalorganisafionema. Vid förhandlingarna nåddes enighetsåväl om att använda intresseannonsering som om urvalssystemet. En avpersonalorganisafioner-na reserverade sig dock beträffande frågan om externutannonsering av tjänsterna. Det kan vidare nämnas att 30 personer anmälde sittintresse för den tjänst som berörs i regeringsbeslutet, varav sex stycken togsut till intervjuer. Bland dessa sex fanns klaganden. Enighet har rått mellanpostverket och personalorganisationerna om vem som skulle få tjänsten (enexternsökande). KU1984/85:35 423 Enligt 4 kap. 4 § lagen (1976:600)om offentlig anställning () gäller att tjänst, som tillsätts av annanmyndighet än regeringen, skall kungöras ledig till ansökan, om regeringen ejbestämmer annat. I anställningsförordningen (1965:601) föreskrivs i 9 § attovannämnda bestämmelse i inte gäller tjänst som omfattas avintresseannonsering enligt 10 a § andra stycket i förordningen. Enligt 10 a § gäller förfarandet med intresseannonseringnär en myndighet skall filisätta en tjänst som byråchef eller en därmedjämställd eller högre tjänst vid en statlig myndighet. I förordningen (1969:736) med instruktion för postverketföreskrivs i 36 § att bestämmelsen i 4 kap. 4 § första stycket omkungörande av ledig tjänst för postverkets del endast gäller ordinarie tjänst ilönegraderna F 1-F 17 eller extra ordinarie tjänst i någon av lönegraderna F9-F 17. har med hänsyn fill att samtliga här aktuellatjänster legat i lönefält F 20-F 30 eller högre kunnat begagna sig avintresseannonsering. KU 1984/85:35 424 PMangående regeringens beslut i visst ärende enligt kreditupplysningslagen Regeringen upphävde genom ett beslut den 13december 1984 i ett ärende rörande kreditupplysningslagen vissa föreskriftersom datainspektionen (DI) utfärdat rörande den kreditupplysningsverksamhet somUpplysningscentralen (i det följande kallat UC) bedrev. Ianmälan fill KU har begärts prövning av frågan huruvida de särskildalagreglerna om personupplysningar i kreditupplysningslagen i praktiken bhvitupphävda genom regeringsbeslutet och om detta i så fall är godtagbart. Kreditupplysningslagen(1973:1173) skiljer mellan företagsupplysningar och personupplysningar. Medpersonupplysningar avses kreditupplysning om annan enskild person än den som ärnäringsidkare eller annars har så väsentligt inflytande över vissnäringsverksamhet att uppgifter om hans egna förhållanden behövs för att belysaverksamhetens ekonomiska ställning. För personupplysningar gäller särskildaregler som är avsedda främst att skydda den enskildes personliga integritet. UCfick genom ett beslut av DI tillstånd enligtkreditupplysningslagen att bedrivas, k. extern kreditupplysningsverksamhet samttillstånd enligt datalagen (1973:289) att inrätta och föra ett personregisterkallat "" och vissa till detta hörandedelregister. I skälen för beslutet uppgavs att en särskild kod skulle komma attåsättas de personer för vilka kreditupplysningslagens bestämmelser ompersonupplysningar inte behöver tillämpas. Denhelt dominerande delen av UC:s kreditupplysningar levereras via direktkoppladedataterminaler till beställaren. Genomett beslut har DI meddelat UC föreskrifter med stöd av 17 §kreditupplysningslagen och 18 § datalagen av följande lydelse. Upplysningscentralen UCAktiebolag skall i sitt personregister för kreditupplysningsverksamhet (UPR)särskilt markera de personposter som avser sådana enskilda personer för vilkakreditupplysningslagens bestämmelser om personupplysning inte behövertillämpas. Erforderliga åtgärder, medanledning av föreskrifterna, skall ha vidtagits möjligt, dock senastden . a. följande. Den restriktivitet från integritetssynpunkt somgäller vid ufiämnande och utformning av personupplysningar innebär att lagenförutsätter att registerposter som gäller personupplysning kan särskiljas fråndem som gäller företagsupplysning. Detta bör lämpligen ske genom särskildmarkering i registret. DI har vid utvärdering av kreditupplysningslagen, ipromemoria , pekat på de av kreditupplysningsföretagenframförda synpunkterna på praktiska svårigheter vid särskiljandet. KU1984/85:35 425 översyn av bl. a. kreditupplysningslagen (Ds Ju 1979:8)föreslogs därför att alla fysiska personer, således även företagare, skulle omfattasav personupp-lysningsbegreppet. Remissinstansernas motstånd i denna del leddeemellertid till att något förslag till lagändring beträffandepersonupplysningsbegrep-pet ej framlades i propositionen 1980/81:10.Nödvändigheten att skilja mellan privatpersoner och företagare kvarstår såledesefter ändringar av kreditupplysningslagen. UC införde - i enlighetmed vad som angavs i ansökan - från början en markering som innebar att man iregistret kunde skilja mellan personposter som gällde privatpersoner och demsom gällde företagare. Sedermera har UC slopat denna markering i sittkreditupplysningsregister. Detta har i realiteten inneburit att abonnenter vidbeställning av upplysning om fysisk person själva avgjort om UC skulle utlämnaen personupplysning eller en företagsupplysning. Det av UC tillämpade förfarandetstrider enligt Dl inte bara mot en väsentlig förutsättning för korrekttillämpning av kreditupplysningslagen och mot de uppgifter UC lämnat i sinursprungliga fillståndsansökan utan innebär även risk för otillbörligt intrångi personlig integritet. Dl, som inte ifrågasatte UC:s uppgifter om svårigheternaatt genomföra den påkallade åtgärden, fann att markering måste ske i enlighetmed DI:s skrivelse, trots de kvalitativa brister som kan uppkomma genomofullständigheter i källmaterialet samt gränsdragnings- ochuppdateringsproblem. Därvid borde även beaktas uttalandet i proposition1973:155 s. 140: "Om det av fillgängliga uppgifter inte framgår att enperson är näringsidkare bör han betraktas som privatperson." Mednäringsidkare avses även den "som på annat sätt står ett företag ellerannan näringsverksamhet nära. Avgörande bör vara om personen ifråga har ettväsentligt inflytande i verksamheten." UC anfördebesvär hos regeringen över DI:s föreskrifter. I ettyttrande till regeringen anförde justitiekanslern bl. a. följande. Av utredningen i ärendet får ansesframgå att UC tillämpar bestämmelserna i 7 § och 8 § kreditupplysningslagenjämväl beträffande företagsupplysningar. Härvidlag synes det därför intemedföra några egentliga problem att UC i sitt register inte har någon markeringsom skiljer mellan privatpersoner och företagare. Denna avsaknad av särmarkering för företagare synes dockvålla större problem när det gäller tillämpningen av bestämmelser i 9 §kreditupplysningslagen. Såvitt framgår tycks det i princip ankomma påvederbörande abonnent att vid beställningen själv avgöra om en personupplysningeller en företagsupplysning skall lämnas. Detta har ostridigt medfört vissamisstag i så måtto att företagsupplysning i ett antal fall har lämnatsbeträffande privatpersoner. Ett system som medger sådana misstag är enligt minbedömning inte godtagbart ur integritetssynpunkt. Ett sätt att komma fill rätta med detta problem är att UCi enlighet med datainspektionens beslut inför en markering i sitt registerbeträffande sådana personer om vilka s. k. företagsupplysning får lämnas. UChar dock hävdat att ett sådant system skulle möta avsevärda praktiskasvårigheter och också innebära en risk för kvalitetsförsämring beträffande helakreditupplysningsverksamheten. Något konkret alternativ till datainspekfionensbeslut har dock inte presenterats. Såvitt jag kan förstå är det alternativ somstår till buds KU1984/85:35 426 att helt slopa gränsdragningen mellan företagare ochprivatpersoner och således tillämpa 9 § kreditupplysningslagen även beträffandeföretagare. Mot en sådan ordning har jag i och för sig ingen erinran därest UCskulle föredra denna lösning. I annat fall bör besvären lämnas utan bifall. Regeringen anförde följande i sitt beslut. Kreditupplysningslagen skiljermellan företagsupplysningar och personupplysningar. Med personupplysningaravses kreditupplysning om annan enskild person än den som är näringsidkareeller annars har så väsentligt inflytande över viss näringsverksamhet attuppgifter om hans egna förhållanden behövs för att belysa verksamhetensekonomiska ställning. För personupplysningar gäller särskilda regler som äravsedda främst att skydda den enskildes personliga integritet (se 7-9, 11 och19 §§). Den omständigheten att särskilda regler gäller för personupplysningarförutsätter naturligtvis att kreditupplysningsföretagen beträffande varje efterfrågadperson gör någon slags prövning av huruvida det är personupplysningar sombegärs eller inte. Den nuvarande ordningen med företagsupplysningar ochpersonupplysningar har varit föremål för översyn. Ijustitiedepartementets promemoria (Ds Ju 1979:8) Kreditupplysning och inkassoföreslogs att kreditupplysningar om alla enskilda personer, även näringsidkarem.fl., skulle omfattas av de särskilda skyddsreglerna för personupplysningar.Förslaget medförde dock ingen lagändring. Departementschefen uttalade i prop.1980/81:10 att enbart gränsdragningsproblemen inte kunde anses utgöratillräcklig anledning att ändra den nuvarande bestämningen avpersonupplysningsbegreppet. har avslagit en motion som rördefrågan huruvida kreditupplysningsföretagen bör vara skyldiga att lämna uppgiftom vem som har beställt en kreditupplysning även när denna avser en person somär näringsidkare. Den helt dominerande delen av UC:s kreditupplysningarlevereras via direktkopplade dataterminaler till beställaren. 1 dessafall synes UC:s prövning av huruvida det är personupplysningar som begärs ellerinte närmast ske genom beställaren. Beställarna har påtagit sig ett ansvar föratt man särskilt skall ange när det är personupplysningar som man vill ha. I övrigafall tycks UC:s prövning ske med hjälp av de uppgifter som finns samlade hos UCoch som inhämtas i samband med beställningen. De fel i hanteringen som harförekommit lär ha uppgått till något under 100 av 100 000kreditupplysningar. Det kan inte anses utrett i ärendet huruvida UC till följdav datainspektionens beslut har skyldighet attsärskilt markera de personer för vilka kreditupplysningslagens bestämmelser ompersonupplysningar inte behöver tillämpas. Regeringen utgår därför från attnågon sådan skyldighet inte föreligger på grund av nämnda beslut. När det gäller det nu överklagade beslutet vill regeringenerinra om vad som sades, nämligen att lagstiftningen förutsätter att ettkreditupplysningsföretag vid beställningar gör någon slags prövning avhuruvida det är personupplysningar som efterfrågas eller inte. Det spelardärvid i princip ingen roll hur beställningen görs. En prövning förutsätts ske,oavsett om det är fråga om större eller enstaka beställningar. Denna prövningskall göras även om en markering av det slag som datainspektionen harföreskrivit finns med. Frågan blir då om datainspektionens föreskrifter medförnågon förbättring från integritetssynpunkt. KU1984/85:35_ 427 De erfarenheter som finnsredovisade av UC:s hittillsvarande handläggning av beställningar visar attmycket få fel begås. Behovet av föreskrifter av det slag som datainspektionenhar meddelat framstår mot den bakgrunden inte som särskilt påtagligt. Därtillkommer att datainspektionens föreskrifter rimligtvis måste förutsätta atttillförlitliga markeringar verkligen är möjliga att göra. Utredningen i ärendetvisar att detta knappast är möjligt . Regeringen finner med hänsyn tilldet nu sagda att omständigheterna f. n. inte är sådana att en föreskrift av detslag som datainspektionen har meddelat påkallas. Regeringen upphäver datainspektionens beslut. Dl har tolkat regeringsbeslutet såatt det fortfarande skall göras en prövning av vilken typ av kreditupplysningsom begärs och att de särskilda bestämmelserna rörande personupplysningarfortfarande skall tillämpas. DI har ansett att regeringsbeslutet inte hindrarDI att besluta om annan åtgärd än den som föreskrevs i det upphävda beslutet.DI har därför börjat förhandla med UC om nya föreskrifter. 1 ett brev till UChar DI anfört bl. a. följande. Ett med har hanterat förevarande problem med utgångspunktfrån detta uttalande. Detta kreditupplysningsföretag har tagitkontakt med datainspektionen i anledning av regeringsbeslutet och underåberopande av de konkurrensfördelar som UC får av att tillåtas överlämna åtbeställaren att avgöra vilken upplysningstyp som skall lämnas, hemställt ombesked om datainspektionen är beredd att tillåta samma rutin för detta företag.Inspektionen har underhand meddelat att sådana lättnader inte kommer att medgesmen framställer nedan visst förslag, som, om det tekniskt kan lösas, synesuppfylla kreditupplysningsföretagens, kreditgivares och lagstiftarens anspråk. Datainspektionen, som således tar fasta påregeringsbeslutets formuleringar att lagstiftningen förutsätter attkreditupplysningsföretaget (och således inte någon annan) gör en prövning(innan upplysning utlämnas) oavsett hur upplysningen rent tekniskt avsesutlämnas, om vilken typ av upplysning som lagligen kan utlämnas öm denomfrågade, finner därför skäl att inhämta yttrande från UC hur sådan prövningavses ske vid utlämning av upplysningar via direktuppkopplade terminaler(således annorledes än' genom kategorisering av personposterna). anmodas således att inkomma medyttrande innefattande beskrivning av rutin för prövning av vilkenupplysningstyp som lagligen kan utlämnas. Därvid bör observeras att ombeställaren angivit upplysningen vara företagareupplysning men UC inte funnitgrund för detta bör beställaren upplysas om att endast personupplysning kanutlämnas om den omfrågade och då under förutsättning att beställaren beaktatbehovsregeln i 9 och 19 §§ kreditupplysningslagen. Skriftligt yttrande bör vara datainspekfionen till bandasnarast och . I ett svar till DI den 6 mars 1985har UC föreslagit vissa ändringar i sina rufiner för att tillmötesgå DI:s krav. Enligt underhandskontakter med DI har man en positivinställning till UC:s förslag. KU 1984/85:35 428 Sammanfattningav granskningsarbetets inriktning och resultat 1 Utvecklingen av antaletregeringsärenden m.m... 4 organisationoch arbetsformer ...... 5 Beredningen av regeringsförslag...................... ...... 8 Remisser till lagrådet m. m.............................. .... 10 Propositionsavlämnandet fillriksdagen.............. .... 12 Utgivningen av SFS ...................................... 13 Handhavandet av viss hemlighandling.............. .... 14 Diarieföringen inomfinansdepartementet av visst brev 15 Utlänningsärenden........................................ .... 15 Regeringens åtgärder beträffandejämställdhetsfrågor 19 Regeringens behandling avriksdagens skrivelser a) Allmänt......................................................... .... 22 b) Beslut angående radiologiskonkologi.................. .... 24 c) Forskarutbildningens meritvärde......................... .... 24 d) Trygghetsförsäkringför skogsbrukare............ 25 Vissa frågor med utrikespolitiskanknytning a) Regeringens handläggning avfråga om kränkning av svenskt luftrum 27 b) rutinervid kontakter med massmedierna 29 c) Visst uttalande avstatsrådsberedningen ............ 30 d) Beslut beträffandeledamotskap i ... 31 Vissa handelspolifiskafrågor m. m. a) Åtgärder för att stödja svenskexport allmänt och insatser i 33 b)Viss kreditutfästelse m. m.avseende ...... .... 38 c) Vissa krediter fill .............................. .... 42