bet · G801FiU30 · 1984-12-31 00:00:00 — I samband med behandlingen avproposition 1984/85:40 om den ekonomiska politiken på medellång siktkonstaterade utskottet (FiU 1984/85:6) att det är nödvändigt att pris- ochlönebildningen ändras för att inte den svenska ekonomin skall fastna i endestruktiv devalveringscykel med hög inflation, försämrade reallöner, svagtillväxt och ökande underskott i bytesbalansen och i statsbudgeten.Löneförhandlingarna i har av tradition skötts av arbetsmarknadensparter. Det ligger ett stort värde i detta, anförde utskottet. Parterna arbetarför närvarande med att utveckla en ny lönebildningsmodell, i stil medEFO-modellen. Det är ett viktigt arbete, men del är också nödvändigt att denekonomiska politiken utformas så att den ger goda förutsättningar förlönebildningen. Ansvaret för detta åvilar statsmakterna. Det är viktigthärvidlag alt dämpa inflationsförväntningarna. En antiinfla-tionspolitik måstegenerellt innebära en stram finans- och penningpolitik med syfte alt begränsalikviditeten och undvika ett alltför högt kapacitetsutnyttjande. Statsmakterna kan också styra utvecklingen direkt genomnågon typ av inkomstpolitik. Det kan innebära att pris- och löneutvecklingenkopplas fill olika ekonomisk-politiska åtgärder. Genom att utforma dessa så allde fördelningspolitiska spänningarna minskas underlättas också antiinflationspolitiken.Den ekonomiska politiken måste också utformas så all den bransch- ochyrkesmässiga rörligheten liksom den geografiska rörligheten ökar. börockså ökad flexibilitet eftersträvas i lönesättningen. FiU1984/85:30 45 Det synsätt påavtalsförhandlingarna som kommer till uttryck i motionerna innebär alt deavlalsslutande parterna har ansvaret för sysselsättningen. Statsmakterna skallinte i efterhand gå in och korrigera alla negativa effekter av för höga avtal.Om statsmakterna genom omfattande arbetsmarknads-och industripolitiska åtgärdertar ansvar för sysselsättningen reduceras incitamenten att träffa ansvarsfullaavtal. Utskottet delar inte detta synsätt. All nå fullsysselsättning är ell övergripande mål. Utskottet delar därför inteuppfattningen att samhället skall avsäga sig ansvaret för sysselsättningen.Metoden att med hjälp av arbetslöshet pressa ned inflationen har tillämpats iandra länder. Det är en metod som orsakar stort lidande för enskilda människoroch medför stora samhällsekonomiska kostnader i form av massarbetslöshet ochutslagning av produktionskapacitet. Det är framför allt ungdomar och gruppersom inte är etablerade på arbetsmarknaden som drabbas av en sådan politik.Utskottet tar bestämt avstånd från en sådan politik. Utskottet avstyrker med del anförda den inriktning av denekonomiska politiken som förordas i motionerna 3201 (m) yrkande 1, 3206 (c) yrkande1, 3202 (fp) yrkande 1 samt i motionerna 3239 (m) yrkandena 1 och 6. 3242 (c)yrkandena 1 och 2 samt 3238 (fp) yrkande 1 i berörda delar. Regeringen presenterar iproposition 217 vissa ekonomisk-politiska åtgärder för alt dämpa den kraftigaeflerfrågeökningen och den därav förorsakade imporlökningen som inträffadeunder årets första månader. Omsorgen om valutareserven och strävan altlångsiktigt nå balans i samhällsekonomin motiverar enligt regeringen altåtgärder vidtas. Den mer långsikliga inriktningen av politiken hartidigare slagits fast av . Enligt reoeringens mening ligger denekonomisk-politiska strategin fast som den beskiv,- \ ikompletleringsproposilionen. I motionernix'. ''239 (m). 3242 (c)och 3238 (fp) avvisas regeringens nu framlagda förslag r,in helhet. 1 ställetyrkas alt skatterabatten skall och löntagarfonderna avskaffas. 1 övrigthänvisas till tidigare framförda förslag. Motionärerna motiverar sittställningstagande till regeringens nu framförda förslag med att ommotionärernas respektive förslag genomförts tidigare skulle de nu föreslagnaåtgärderna vara obehövliga. Utskottet vill med anledning häravanföra följande. Den ekonomiska situationen kan snabbt förändras och därmedockså förutsättningarna för den ekonomiska politiken. Orsakerna tillförändringarna i en ekonomi av typ med stort uilandsberoende liggerofta i faktorer som vi inte själva kan påverka. Statsmakterna kan emellertidgenom olika ekonomiskpolitiska beslut mildra de negativa verkningarna av deförändringar som inträffar. När skall ta ställning till vilkaekonomisk-politiska åtgärder som bör vidtas och vilken inriktning denekonomiska politiken bör ha, måste FiU1984/85:30 46 detta ske med utgångspunkt i den ekonomiska situation vibefinner oss i och de konsekvenser åtgärderna kan förväntas få påsamhällsekonomin. Ställningstagandet kan inte baseras på en hypotetisksituation som skulle uppstått om mer eller mindre realistiska förslaggenomförts, ell, två, tre eller . All såsom görs i motionerna3239 (m), 3242 (c) och 3238 (fp) avslå propositionens förslag med motiveringenatt de av motionärerna tidigare framförda förslagen borde ha genomförts innebäratt man frånsä-ger sig ansvaret för att föra enstabiliseringspolilik. De åtgärder som motionärerna tidigare föreslagit -minskade överföringar till kommuner, försäljningar av statliga förelag ochstatlig egendom samt besparingar inom sjukförsäkringssystemet ocharbetslöshetsförsäkringen - är alla av den karaktären alt de får effekt förstpå sikt med början , om de över huvud taget har effekt på den delav efterfrågan som riktas mot utlandet. Detsamma gäller i synnerhet del nu upprepade förslaget attslopa löntagarfonderna. Förslaget att ta tillbaka den beslutade skatterabattentorde ha en myckel liten effekt på valutaulflödet. Motionärernas ställningstagandeär så myckel mer märkligt eftersom man bedömer eflerfrågeökningen ochbytesbalansunderskottel och därmed behovet av åtstramande åtgärder somväsentligt större än vad regeringen anger. Utskottet konstaterar att någotadekvat alternativ till regeringens förslag till åtgärder inte finns imotionerna 3239, 3242 och 3238. Moderata samlingspartiet, ochfolkpartiet har i praktiken valt all avstå från alt ange sina alternativ tillregeringens stabiliseringspolitik. I de nämnda motionerna anförs vidare all regeringen lagtalltför stor del av åtstramningen på penningpolitiken i stället för påfinanspolitiken. 3238 (fp)hävdas t.o.m. att finans- och penningpolitiken verkar i olika riktningar. Utskottet delar inte denna uppfattning. Diskontohöjningenberäknas påverka konsumentpriserna med 0,. Det motsvarar ca 2,5 miljarderkronor för hushållen. Detta kan sägas vara ett mått på den penningpolitiskaåtstramningen. Höjningen av bilaccisen och stämpelskatten innebär ca 1,5miljarder i ökade inkomster. Därtill kominer minskade statliga utgifter påminst en miljard till följd av den aviserade senareläggningen av utgifterna. Deåtstramande finanspolitiska åtgärderna är således minst lika stora. Ulskotlelavstyrker med del anförda motionerna 3238 yrkandena 1 och 2, 3239 yrkandena1 och 2 och 3242 yrkandena 1, 2 i berörd del, 4 och 5. kommunisternaförespråkar i sina ekonomisk-politiska motioner en politik som skaparförutsättningar för en mera nationellt oberoende politik. Delta åsladkommes bl.a. genom skärpningar i valutapolitiken. Vidare krävs särskildautbyggnadsprogram för industrin och den offentliga sektorn för att höjasysselsättningen. Motionärerna förespråkar också en politik som innebär att delönearbetande får en ökad andel av produktionsresultatet. FiU1984/85:30 47 Utskottet och hartidigare tagit ställning till inriktningen av den ekonomiska politiken påmedellång sikt (FiU 1984/85:6). Därvid har kraven för en långsiktigutveckling mot ekonomisk balans. a. har vissa rikttal för den offentligakonsumtionens tillväxt, budgetunderskottets reducering liksom för denlönsamhet inom industrin som krävs för alt åstadkomma den nödvändiga höjningenav investeringsnivån. Om utvecklingen följer dessa rikttal finns det möjlighetatt få ned arbetslösheten till . Motionärernas förslag för att ökasysselsättningen leder till en utveckling mot ökade obalanser . Delskapar ett växande budgetunderskott som får negativa konsekvenser påräntenivån och på priserna. Därigenom försvagas vår konkurrenskraft ochbytesbalans. Motionärernas alternativ för att motverka detta är bl. a. enskärpt valutapolitik. Utskottet bedömer inte detta som realistiskt eftersom enrestriktivare valutapolitik sannolikt snabbt skulle få negativa återverkningar.Vi är mycket beroende av vår utrikeshandel och har således myckel att vinna påen fri och oreglerad handel med utlandet. Utskottet har sympati för motionärernas ambitioner när detgäller sysselsättning och fördelningspolitik men anser alt den föreslagnainriktningen av den ekonomiska politiken leder till ökade obalanser, som påsikt försvårar möjligheten alt nå de uppställda målen. Utskottet avstyrker meddet anförda motionerna 3203 yrkande I och 3241 yrkande 1. Motionärernas förslag om en avgiftpå kapitalexport, centraliserad valutahandel samt skärpt valutareglering ochkontroll av företagens valutahandel är enligt utskottet också exempel pååtgärder som, om de genomfördes, mycket snabbi skulle skapa negativamotreaktioner från våra handelspartners. Vi skulle således inte ha myckel altvinna på sådana åtgärder i del långa loppet. Utskottet anser det ocksåolämpligt att vidta förändringar i valutapolitiken nu när valulakommittén inomkort kommer att redovisa sina förslag. 1 avvaktan härpå har nyligenbeslutat förlänga nuvarande valuta-lagstiftning , t.o.m.utgången av (FiU 1984/85:28), Utskottet avstyrker motionerna 3203yrkande 3 samt 3241 yrkandena 10, II och 12. Sammanfattningsvis anser utskottetatt genom devalveringen av kronan och del omfattande investeringsprogrammetinom transport-, energi- och byggnadssektorn lades den första grunden till enekonomisk-politisk strategi. Budgetpolifiken har successivt stramats upp, ochgenom omfattande arbelsmarknadspolitiska insatser har den snabbi växandearbetslösheten kunnat vändas. Den förda politiken har lett till att; resursanvändningenvridits om i rätt riktning mot ökad export, - bytesbalansenhar genomgått en markant förbättring, - sysselsättningslägethar förbättrats, budgelutvecklingen har vänt; underskottet harminskat ulan all ingrepp har behövt göras i det sociala välfärdssystemet. FiU1984/85:30 48 kommunernas ekonomi har förbättrats väsentligt. Även om återhämtningen av ekonomin gått snabbare än vadman har räknat med är den svenska ekonomins kris ännu inte övervunnen.De goda resultaten av den ekonomiska politiken måste befästas och förstärkas.Den ekonomisk-politiska strategin måste fullföljas. ochanalysen i de s. k. treårskalkylerna visar att det är nödvändigt alt pris- ochkostnadsutvecklingen nu varaktigt nedbringas till högst den nivå som uppnåtts ivåra viktigaste konkurrentländer. För att understödja antiinflationspolitiken måste finans-och penningpolitiken ges en myckel stram inriktning och likviditetslillväxtenmåste bromsas upp. Regeringen har vid samtal med arbetsmarknadens parterdiskuterat betingelserna för löne- och prisbildningen i . Enighet nåddesom att lönestegringen totalt sett måste begränsastill högst . Därigenom skulle prisstegringarna kunna begränsas, konkurrenskraftenbevaras och grunden läggas för en god inkomst- och sysselsättningsutveckling.Därmed har ett viktigt steg tagits mot all bringa nedinflationsförväntningarna. En annan viktig förutsättning för att kunna pressa nedprisnivån är all budgetunderskottets likvidiserande effekt på samhällsekonominminskas. Reduceringen bör emellertid inte ske genom en ensidignedskärningspolitik utan genom en kombination av åtgärder för att ökainkomsterna och hålla tillbaka utgifterna. En ekonomisk politik för ökadproduktion och sysselsättning ger ökade inkomster som utgiftstrycketinom särskilt arbetsmarknads-, industri- och socialpolitiken minskar. Dessutombör åtgärder vidtas för att effektivisera den statliga verksamheten. Av treårskalkylerna framgår också att arbetsmarknadensförmåga till omställning och anpassning måste förbättras. Arbetsmarknadspolitikenmåste hållas i hög beredskap för att möta en eventuell internationellkonjunkturförsämring. Utskottet anser vidare att fördelningspolitiken måsteinriktas på att mildra de spänningar som skapats av den nödvändigavinstuppgången i näringslivet. Även skattepolitiken måste användas som ettviktigt inslag i fördelningspolitiken. Dessutom bör förenklingar avbeskattningsreglerna genomföras. Det är nödvändigt alt den inhemska efterfrågeulvecklingenanpassas till kravet på balans i de utrikes affärerna och till behovet av ökadsysselsättning. Utvecklingen av efierfrågelägel och bytesbalansen visar att vissa ytterligare åtgärder bör vidtas för attåstadkomma denna anpassning. I syfte att hålla tillbaka efterfrågetillväxtenoch begränsa påfrestningarna på handelsbalansen har regeringen därförföreslagit vissa konsumtionsdämpande åtgärder. Dessa har presenterats ochmotiverats närmare för utskottet av finansminister . Regeringenhar återinfört bilkreditförordningen och stramat ål kreditmöjligheterna. 1 proposition217 föreslås höjningar av bilaccis och stämpelskatt. FiU1984/85:30 49 ligger i linje med den av utskottet förordade stramafinans- och penningpolitiken. Ulskotlel tillstyrker med det anförda den inriktning avden ekonomiska politiken som anges i den reviderade finansplanen och dekompletteringar som föreslås i proposition 217. För att förhindra en alltför snabblikvidileistillväxt och början av 1986 föreslås ipropositionerna 150 och 217 att en del av den likviditet som byggts upp inäringslivet och i kommunerna steriliseras genom att tillfälligt dras in tillsärskilda konton i . Företagen och kommunerna åläggs därför att sättain belopp motsvarande resp. av sin lönesumma . Den totalaindragningen till följd härav kan beräknas till ca . I motionertia 3201 (m), 3202 (fp) och 3206 (c) yrkasavslag på förslaget om likviditetsindragningar. Som motiv anförs alt det skulledämpa investeringsutvecklingen. I motion 3201 (m) anförs också alt denna typav åtgärder innebär att kreditmarknaden regleras ytterligare och att de endastverkar under en begränsad lid. När medlen blir fria och de återbetalas skapardetta stora problem för penningpolitiken. Den nödvändiga åtstramningen föreslåsi stället ske genom begränsningar av statens utgifter. 1 motion 3203 (vpk) anförs att likvidiletsindragningarnabör gälla endast företagen och att kommunsektorn bör undantas från kravet attinbetala medel till . Den kommunala sektorn bör, enligt motionärerna,ha medel för att bekosta en utbyggnad av den offentliga sektorn som ur en radolika synpunkter är nödvändig. Utskottet tillstyrker att finans-och penningpolitiken ges en mycket stram inriktning. Däri ligger attlikviditeten i ekonomin bör begränsas. De i proposifionen föreslagna åtgärdernafår mycket snabbt effekt på likviditeten medan alternativet alt minska likviditeteni samhället genom att minska statsutgifterna med motsvarande belopp skulle tabetydligt . Den typen av åtgärder skapar dessutom storafördelningspoliliska spänningar, i varje fall med den utformning de fått i denämnda motionerna. Genom att indragningarna görs tillfälliga kan de betalas utoch komma förelag och kommuner till godo i ett läge när pris- ochinflafionsimpulserna är betydligt svagare. En bidragande orsak till den kraftiga importökningen ibörjan av var den stora importen av insatsvaror och investeringsvaror.Det är i och för sig positivt med en sådan tillväxt av investeringarna. Detkommer att öka vår tillväxt och konkurrenskraft och därmed ocksåförbättra vår handelsbalans. Den kraftiga importuppgången innebär emellertid enså kraftig påfrestning på vår bytesbalans alt vi av hänsyn till den externabalansen måste försöka dämpa imporltillväxlen. 4 1984/85. FiU1984/85:30 50 utskottets mening att inbetalningskravet görs större förföretagen än för kommunerna. Vid ett senare tillfSlle när påfrestningarna påbytesbalansen är mindre bör medlen kunna betalas tillbaka till förelagen. Ulskotlel avstyrker därmed motionerna 3201 (m) yrkande 5b. 3202, (fp) yrkande 6 och 3206 (c) yrkande 3 samt motionerna 3238 yrkande 2,3239 yrkande 4 och 3242 yrkande 2 i berörda delar. 1 utskottets betänkande om denkommunala ekonomin (FiU 1984/85:29) gör utskottet bedömningen att denfinansiella situationen i kommunsektorn åren 1985 och 1986 kommer all bli god.Vidare uttalar utskottet att den kommunala konsumtionen inte bör tillåtas ökamed . En sådan ökningslakt är förenlig med de långsiktigabalansmål, som ställde sig bakom (FiU 1984/85:6). Denhögre ökningstakt för den kommunala konsumtionen som förespråkas i mofion 3203(vpk) och som anförs som motiv för att avslå förslaget omlikviditetsindragningar för den kommunala sektorn skulle således försvåramöjligheterna att nå balans på . Utskottet anser därför alt likviditetsindragningar börvidtas också för den kommunala sektorn och alt de bör utformas så alt denkommunala konsumtionen ges ett expansionsutrymme på för år 1986.Propositionens förslag om likviditetsindragningar på 4,5 miljarder kronorförefaller väl avvägt med hänsyn härtill. Motion 3203 yrkande 4 a avstyrksdärför av utskottet. I motion 3203 (vpk) och 3241 (vpk) yrkas också att de avföretagen inbetalade medlen skall tillföras ochlöntagarfonderna för att användas för investeringar i nya samhällsägda företagoch lönlagarägda förelag. Dessutom föreslås en fördubbling av insättningarnafrån företagen. Utskottet anser, som framgått, att de inbetalade medlen avkonjunklurpoli-tiska skäl bör återbetalas till företagen och kommunerna. Som utskottet anfört beträffande den ekonomiskautvecklingen på bör avkastningen på materiellt kapital överstigaden på finansiellt kapital. Det innebär att industrins räntabilitet under enföljd av år måste bibehållas på nuvarande nivå. Om insättningarna pålikviditetskonlona skulle fördubblas i förhållande till regeringens förslag ochdessutom varaktigt tas ifrån företagen och överföras till AP-fonderna skulledet innebära en skärpt företagsbeskattning som skulle påverka vinster ochlönsamhet mycket negativt. Utskottet kan därför inte tillstyrka motion 3203yrkande 4 b och 3241 yrkande 4. I motion 3207 av m.fl. (s) anförs att redan i samband med tillkomsten av lagen om inbetalningar pålikviditetskonto för /85 påtalades att den inte varkonkurrensneutral, t. ex. inom detaljhandelsområdet. Det är endast företagrned en lönesumma överstigande 20 milj. kr. som berörs av lagen. Det innebärnär det gäller detaljhandeln med livsmedel, som domineras av ett antalkedjeföretag, all när kedjan består av FiU1984/85:30 51 ett eller ett fåtal försäljningsställen berörs den inte avjagen, men när försäljningsställena organiseras i föreningar som tillsammansutgör ett förelag, typ konsumentkooperationen, berörs de av lagen. De senarefår genom lagen en extra kostnadsbelasining som konkurrerande företag med annanorganisationsform slipper ifrån. Motionärerna begär därför en översyn av lagenför att göra den konkurrensneutral på detaljhandelns område. Motionärerna anservidare att de dispensmöjligheter som lagen medger är otillräckliga för alleliminera dessa snedvridande effekter. Dispensgivning innebär också en byråkraliseringmed viss risk för godtycklig behandling av olika sökanden. 1 samband med att samma typ avlikviditelsindragningar beslutades för /85 konstateradeutskottet att det faktum all vissa förelag med lägre lönesumma undantas frånkravet på likviditetsdepositioner innebär att de mindre förelagen fårkonkurrensfördelar jämfört med de större företagen. Skulle detta leda till enpåtaglig konkurrenssnedvridning i detaljhandelsbranschen av det skälet, attföretagen ingår i en viss organisationsform men i övrigt konkurrerar på likavillkor, borde delta enligt utskottet särskilt uppmärksammas. Utskottet anfördevidare att ekonomisk-politiska åtgärder som vidtas i ett konjunklurpolilisktsyfte kan uppfattas som trubbiga och att de för enskilda förelag ellerbranscher kan ge upphov till icke avsedda effekter. Utskottet förutsatte därföratt de generella åtgärdernas effekter i dessa avseenden noga skulle följas avregeringen och all kompletterande åtgärder skulle vidtas för alt för framtidenundvika uppenbara snedvridningseffekter. Utskottet noterade i sammanhanget altdepositionerna är tillfälliga och att de därför inte kan få några varaktigaeffekter på konkurrensvillkoren i branschen. Eftersom dessa indragningar nu upprepas är risken föreventuella snedvridningseffekter större. Utskottet anser därför att det finnsskäl alt anfingen, som motionärerna anför, se över lagen eller vidgadispensmöjlig-helerna så att lagen tillämpas konkurrensneutralt inomdetaljhandeln och inte ensidigt drabbar konsumentkooperationen. Enligt den föreslagna lagen ges regeringen rätt alt medgebefrielse helt eller delvis från skyldighet all betala in medel påIikviditetskonto. För att sådan dispens skall ges krävs synneriiga skäl. Häravföljer att dispensgivning-en skall vara mycket restriktiv. I proposition1983/84:200 nämns följande exempel på tänkbara dispensfall. Dispens bör kunna komma i fråga om arbetsgivarensekonomiska ställning är så svag att en inbetalning på likviditetskonto skulleleda till obestånd eller andra allvarliga ekonomiska svårigheter för honom.Vidare bör dispens kunna ges om en inbetalning skulle äventyra investeringar avstor betydelse för ett företags utveckling och för sysselsättningen där. Ävenföretag som erhåller stöd av samhället i någon form, t. ex. vissatidningsföretag, bör kunna befrias från skyldighet att betala in medel pålikviditetskonto.' FiU1984/85:30 52 bör också, helt eller delvis, kunna medges omarbetsgivaren väsentligt inskränkt sin verksamhet. Enligt utskottets mening bör dessutom dispens kunna gesnär inbetalning skulle leda till en beaktansvärd snedvridning av konkurrenseninom ett område. Vad utskottet anfört om inbetalning på Iikviditetskontomed anledning av motion 3207 bör ges regeringen till känna. I proposition 217 föreslås attregeringen skall bemyndigas att skärpa reglerna för kreditköp. Denna del avpropositionen behandlas av lagutskottet (LU 1984/85:44). Om ger dettabemyndigande ankommer det på regeringen att utforma föreskrifterna föravbetalningsköpen. Regeringen aviserar all reglerna för kontokrediter ochavbetalningsköp skall skärpas så att kontantinsatsen skall vara ochåterstoden skall amorteras . Regeringen har också beslutat att sättabilkreditförordningen i kraft. Kravet på kontantinsats sätts till ochamorteringstiden får vara högst 12 månader. I motion 3241 (vpk) anförs allmindre krediter , . som kan behövas för att möjliggöra vissainköp, bör beviljas med kontantinsats och den längstaamorteringstiden . Vidare yrkas i motion 3241 (vpk) alt billigare bilar,, borde undantas från de hårda regler som föreslås ibilkreditförordningen. I stället bör samma regler gälla som motionärernaföreslår för avbelalningsköp. Vidare föreslås att handikappfordon undantas frånde nya bestämmelserna. och Båtbranschens Riksförbundhar i skrivelser till utskottet anfört alt de korta amorteringstiderna kommeratt försvåra försäljningen av nya och båtar. Det skulle få allvarligakonsekvenser för dessa branscher. Om bifaller förslaget ombemyndigande ankommer det på regeringen att utforma föreskrifter föravbelalningsköp. Reglerna kommer att gälla för nya krediter. Utskottet utgårfrån att regeringen därvid noga överväger de konsekvenser som skärpningen avavbelalningsreglerna får för handikappade och för exempelvis sådana branschersom tillverkar och säljer båtar och . Det är självfallet inte avsiktenatt försvåra anskaffningen av handikappfordon. , som är denmyndighet som skall se till att bilkreditförordningen efterlevs, får medge undanlagfrån bestämmelserna om särskilda skäl föreligger. Enligt vad finansministernredovisat i ett frågesvar i kammaren avser kommerskollegiumatt generöst medge undantag från förordningens bestämmelser för handikappade.Detta överensstämmer i sak med den praxis som tillämpades FiU1984/85:30 53 när den tidigare bilkreditförordningen var i kraft.Motionärernas önskemål om att inte försvåra för de handikappade att skaffa bilär således tillgodosett med den dispensmöjlighet som finns ibilkreditförordningen.