bet · G801JuU28 · 1984-12-31 00:00:00 — Efter det nu anförda tillstyrker utskottet att riksdagengodkänner den aktuella riktlinjen. Utskottet avstyrker bifall fill motion 96 imotsvarande del. Rättsväsendets insatser mot den ekonomiska brottsligheten måste effektiviseras.Resurserna bör byggas ut, grövre brottslighet prioriteras. 'Riktlinjerna 7-12 avser det straffrättsliga förfarandet. JuU1984/85:28 19 Vid denna rikfiinje anförjusfilieministern att den viktigaste uppgiften när det gäller straffsystemetoch den ekonomiska brottsligheten inte är alt genomföra nykriminaliseringarutan att se till att de straffbestämmelser som finns också kan fillämpas närbrott är begångna. Justitieministern anför vidare att del för ett effektivtstraffrättsligt förfarande krävs att nödvändiga resurser finns tillgängliga.Det är här inte frågan bara om de totala resurserna inom rättsväsendet utanockså om hur dessa resurser fördelas. Även om samhället har en förpliktelse attbekämpa all brottslighet måste enligt jusfifieministern prioriteringar göras. Isammanhanget betonar justifieministern vikten av att upptäcktsrisken ökasbeträffande den ekonomiska brottsligheten, i synnerhet när det gäller grövre,kalkylerad brottslighet. Spanings- och utredningsarbetet bör därför i förstahand inriktas på gärningar av detta slag. I fråga om mer bagatellartadeöverträdelser bör enligt justitieministerns mening strävan vara att utvecklaförenklade förfaranden . I motion 93 anförs att även den brottslighet som kankarakteriseras som "småfiffel" måste beivras. Liknande synpunkterframförs också i motion 1534 där det särskilt framhålls att det inte ärförenligt med grundvalarna i vårt rättssamhälle att staten prioriterar attbeivra brott begånget mot den själv på bekostnad av dess ansvar att beivrabrott mot medborgarna. I motion 96 anförs alt ansträngningarna att effekfiviserarättsväsendets insatser måste omfatta samtliga brottskategorier. Även om dettorde vara möjligt att under vissa perioder genomföra smärre omprioriteringarinom rättsväsendet får det dock enligt mofionärerna inte ske någon fortlöpandeöverflyttning av resurse:' från traditionell brottsbekämpning fill bekämpningav ekonomisk brottslighet. Under en följd av år har detfortlöpande skett en förstärkning av rättsväsendets resurser för att bekämpabl. a. den ekonomiska brottsligheten. Förstärkningarna har skett ömsom genomresursökningar, ömsom genom omfördelningar av befintliga resurser. Enligt utskottetsmening är det nödvändigt att även öka rättsväsendets insatser mot denekonomiska brottsligheten; detta måste ske bl. a. genom att resurserna byggsut ytterligare och genom olika beslut om prioriteringar. Hithörande frågorbehandlas mer ingående i samband med utskottets beredning av anslagen fill bl.a. polisväsendet. Utskottet hänvisar därför här fill sitt denna dag beslutadebetänkande härom (JuU 1984/85:29). Med anledning av vad som anförs i motionerna nödgasutskottet konstatera att prioriteringar av vissa verksamhetsgrenar när detgäller brottsbekämpning kan leda till att viss annan verksamhet på området fårägnas mindre uppmärksamhet. Såsom anförs i årets budgetproposition (prop.1984/85:100 bil. 4, s. 18) får de aktuella prioriteringarna -som tar sikte också på narkofikabrottsligheten och våldsbrottsligheten - dockinte leda till att man eftersätter kampen mot annan mer traditionellbrottslighet som ofta drabbar den enskilde hårt, t. ex. villa- ochlägenhetsinbrott. JuU1984/85:28 20 Mot bakgrund av det nu anfördaanser utskottel alt den föreslagna riktlinjen bör godkännas av . Någonriksdagens åtgärd med anledning av motionerna 93, 96 och 1534 i här behandladedelar är inte påkallad. Effektivasamarbetsformer mellan de myndigheter som kommer i kontakt med ekonomisk brottslighet bör utvecklas. Ett vidgat internationellt samar bete bör eftersträvas. I anslutning till denna riktlinjevill utskottet framhålla värdet av ett vidgat internationellt samarbete när detgäller den ekonomiska brottsligheten. I det perspektivet framstår enligtutskottets mening det nordiska samarbetet som inte minst angeläget. Utskottetnoterar därför med tillfredsställelse alt uttalat sigför att konkreta samarbelsprojekl igångsätts (se juridiska utskottetsbetänkande över C 1/1985, Nordiska ministerrådets berättelse rörande delnordiska samarbetet). Åtgärderbör vidtas för att förbättra utbildningen och kompetensen hos de befattningshavare inom rättsväsendel som handlägger frågor om ekonomisk brottslighet. I anslutning till denna riktlinjeanför jusfilieministern bl. a. all strävan att förbättra utbildningen ochkompetensen hos de befattningshavare inom rättsväsendet som handhar frågor omekonomisk brottslighet underlättas om handläggningen koncentreras till vissabefattningshavare. Enligt justitieministern blir det härigenom möjligt medriktade utbildningsinsatser som handläggarna får möjlighet attutveckla sin förmåga genom praktiska erfarenheter. En sådan koncentration har,fortsätter justilieministern, redan ägt rum inom polis- och åklagarväsendet;det gällande regelsystemet medger att en viss ökning av koncentrationen kan skeäven på domslolsplanet. I moiion 95 förespråkas att rekryteringen avpolisaspiranter inriktas på bl. a. personer med ekonomisk utbildning eller medsärskilt intresse för spaning och utredning av ekonomiska brott. Motionärernaanser också att man bör kunna pröva möjligheten att anlita konsulter för vissautredningsuppgifter. Vidare förespråkas i motionen en satsning påvidareutbildning av polis, åklagare och domare. Även i moiion 96 förordas attkonsulter, såsom advokater och revisorer, i högre grad ån för närvarandeanlitas i samhällets utredningsverksamhet beträffande ekonomiska brott. Enfortsalt utbildning av poliser och åklagare förespråkas också i moiion 1534. I motion 96 tas också upp justitieministerns uttalande ianslutning till denna riktlinje om att myndigheterna utanför rättsväsendetmåste ha JuU1984/85:28 21 möjlighet att handlägga mer bagatellartade överträdelserutan att behöva underrätta polisen. Motionärerna drar av uttalandet denslutsatsen all i övrigt varje konstaterad eller misstänkt överträdelse skallrapporteras av myndigheterna till polisen. Motionärerna motsätter sig någotsådant. Med anledning av riktlinjen villutskottet framhålla att den ekonomiska brottsligheten ofta gäller förfarandensom är mycket svåra att utreda. Utredningsarbetet ställer därför stora krav påkunnande bl. a. i ekonomiska och rättsliga frågor. Utredningar av kompliceradetransaktioner av olika slag kan i många fall kräva medverkan av kvalificeradekonomisk experfis. För all tillgodose behovet på området har under senare årsåväl polisen som åklagarväsendet tillförts ett antal tjänster förkvalificerade ekonomer. Även för nästa budgetår föreslås att ytterligare sådanatjänster tillförs polis- och åklagarmyndigheterna (se prop. 1984/85:100 bil. 45 och 78). Del har också aktualiserats att domstolarna skall tillförassärskild expertis på området. En proposition i ämnet har förelagtsriksdagen (prop. 1984/85:178). Även på utbildningssidan har fortlöpande skett en satsningpå att ge de befattningshavare inom rättsväsendet som handlägger frågor omekonomisk brottslighet en särskild utbildning på området. Så sker även förnästa budgetår (se prop. 1984/85:100 bil. 4 s. 39, 78 och 80). Beträffande förslaget i motionerna 95 och 96 om att manbör anlita konsulter för vissa utredningsuppgifter skall här sägas altmöjligheter härtill redan finns. I anslaget fill polisen beräknas varje årmedel, under anslagsposten Vissa kostnader för förundersökning m. m., som kantas i anspråk för bl. a. anlitande av utomstående experter från t. ex.revisionsbyråer. Utskottet utgår från att dessa medel används på ett sått sombäst tjänar polisens verksamhet, och i detta hänseende bör utskottet inte medanledning av motionsönskemålen göra några uttalanden. När det sedan gäller önskemålet i moiion 95 om alt förpolisutbildningen finna nya rekryteringsvägar - vid sidan av de nuvarande -till tjänst inom polisväsendet vill utskottet peka på att för korttid sedan - som ett andra steg i en reform av polisväsendet - lagt fast vissaprinciper om innehållet i polisutbildningen och rekryteringen tillpolisväsendet (prop. 1984/85:81, JuU 18, rskr. Villkoren för antagningtill polisyrkel har fidigare behandlats i samband med principbeslutår om polisreformen (prop. 1980/81:13, JuU 24). Enligt beslutet ankommerdet nu hksom fidigare på all lägga fast intaghingskraven.Enligt utskottets uppfattning bör det nu inte med anledning av mofionen komma ifråga att rubba de av fastlagda principerna på området. Vad nu sagtshindrar emellerfid inte att man i linje med mofionsönskemålet vid rekryteringenav polisaspiranter också fäster vederbörligt avseende vid sådana meriter hos desökande som anges i motionen. vill utskottet här framhålla att det uttalandeav jusfifieministern angående myndighets underrättelse till polisen som berörsi motion 96 enligt JuU 1984/85:28 22 utskottetsmening inte kan ges den innebörd som motionärerna anser. anfört i det föregående innebär att utskottet tillstyrker att denaktuella riktlinjen godkänns och att utskottet anser att motionerna 95,96 och1534 i nu behandlade delar inte påkallar någon åtgärd. Särskild uppmärksamhet bör ägnas frågan omåtgärder i syfte att främja ett snabbare förfarande. För att främja ett snabbare förfarande vad gällerutredning och lagföring av ekonomiska brott behövs enligt jusfilieministernåtgärder bl. a. i fråga om själva förfarandets uppläggning och tillgängligaresurser. Han framhåller också betydelsen av straffbestämmelsernas utformning;det är dessa som styr vilken utredning och vilken bevisning som krävs i detenskilda fallet. Ävenom de flesta straffvärda gärningar i och för sig också är straffbelagda, anserjustitieministern emellertid att detta inte utesluter att det finns behov avatt se över "formerna för kriminaUsering" av olika gärningar.Svåröverskådliga och oklara regler medför osäkerhet och onödigatillämpningsproblem som utgör hinder för en effektiv handläggning. Gränsernaför det straffbara området kan enligt justitieministern behöva preciseras ochanpassas fill förändringar som inträtt i det ekonomiska livet ; datateknikenhar t. ex. inneburit möjlighet fill starkt straffvärda förfaranden som är svåraatt passa in på ett naturligt sätt inom ramen för gällande rått. Imoiion 96 anförs att meningen med denna riktlinje av allt att döma år attminska kraven på den bevisning som krävs för att någon skall fällas fill ansvarför ett ekonomiskt brott. Utskottet kan för sin del instämma i uppfattningenatt - såsom anges i riktlinjen - sårskild uppmärksamhet bör ägnas frågor omåtgärder som syftar fill att främja ett snabbare förfarande. Enligt utskottetsuppfattning tar utredning och lagföring av ekonomiska brott många gångeralltför lång fid. Det sagda gäller särskilt vid skattebrott, men också i andrafall kan berättigad kritik riktas mot de långa tider som går mellan misstankeoch dom. Föratt få till stånd en förbättring i detta avseende behövs giyetvis ett flertalåtgärder. Till dessa hör enligt utskottets mening också att se över straffbestämmelsernaom olika gärningar i de avseenden som jusfifieministern anger. Utskottet villemellertid i linje med vad som anförs i motionen framhålla att en översyn isådan riktning måste ske med varsamhet och med beaktande av att berättigaderättssäkerhetskrav inte träds för när. Meddetta uttalande tillstyrker utskottet att riktlinjen godtas somutskottet avstyrker bifall fill motion 96 i behandlad del. JuU 1984/85:28 23 Straffbestämmelserna mot ekonomisk brottslighetbör samordnas och förenklas varvid mer straffvärda förfaranden på imöjlig mån bör regleras i en samlad lagstiftning. I motion 96 förs fram kritik mot denna riktlinje såfill vida att mofionärerna anser att en samlad lagstiftning på området kanmedföra risk för att regler och praxis rörande bevisvärdering, straffmätning m.m. utvecklas på annat sätt än vad som gäller för brottsbalksbrott. Liknanderesonemang förs i motion 1534 där man i texten vänder sig mot en särskildrättsordning för ekonomiska brott. De olika straffbestämmelser som kan aktualiseras isamband med ekonomisk brottslighet finns, fömtom i , spridda i ettstort antal specialstraffrättsliga författningar. Förhållandet mellan de olikastraffbestämmelserna är ofta oklart. Samma förfarande kan falla under flerabestämmelser, som kan ha helt olika straffskalor. Förutomde rent juridiskt-tekniska problem som en splittrad reglering av detta slag kanmedföra innebär den att systemet blir svåröverskådligt och komplicerat. Dettamedför inte endast att regleringen blir svårtillgänglig och svårbegriplig förallmänheten utan också att problem uppkommer i rättsfill-lämpningen. Vadnu sagts innebär att utskottet kan ställa sig bakom den aktuella riktlinjen.Med anledning av motionen vill utskottet framhålla att många av destraffrättsliga bestämmelser det här rör sig om gäller brott av sådansvårhetsgrad och av så stor allmän betydelse att de naturligen hör hemma ibrottsbalken. Och utskottet anser att strävan fill samordning bör ske i dennariktning. Det är här givetvis inte fråga om att avlägsna sig från sedvanligastraffrättsliga bedömningsgrunder eller att bygga upp en särskild rättsordningför ekonomiska brott. Meddetta uttalande tillstyrker utskottet att rikfiinjen godtas. Mofion 96 i dennadel påkallar inte någon vidare åtgärd. Hävdvunna rättssäkerhetsanspråk gör sig gällandemed samma styrka och har samma krav på att bli fillgodosedda i samband medekonomisk brottslighet som i samband med annan brottslighet. Med utgångspunkt i denna riktlinje erinrarjustitieministern fill att börja med om att kravet på rättssäkerhet självfalletgäller också utanför straffrättens område, även om kravet gör sig gällande medsärskild styrka i straffrättsUga sammanhang. Justitieministern lämnar vidare enkort sammanfattning av huvuddragen av de rättssäkerhetsgarantier som brukaruppställas i vår rättskultur. Av dessa nämner han särskilt den straffrättsUga JuU1984/85:28 24 legalitetsprincipen som anges innebära krav på stöd avklar och tydlig lagstiftning vid utdömande av straff. Justifieministern fastslår att kravet på legalilet gör siggällande med samma styrka i samband med ekonomisk brottslighet som vid annanbrottslighet. Enligt jusfifieministern är det samfidigt viktigt alt hålla iminnet all någon fullständig iegalitet aldrig är möjlig att uppnå; varjelagstiftning är i behov av tolkning. Och, fortsätter justitieministern, vidlagstiftning är det ofrånkomligt att man gör en avvägning mellanlegalitetshänsyn och andra beaktansvärda intressen. - Jusfitieministernsresonemang kring frågorna rörande legali-teten mynnar bl. a. ut i att vid nyeller ändrad strafflagstiftning ambitionen bör vara att det straffbara områdetom möjligt skall avgränsas på ett klarare sätt än vad som ärfallet vid vissa brott i . En annan fråga som hänger samman med utformningen avlagsfiftning och som berörs av justitieministern gäller de särskilda bevisproblemsom vissa straffbestämmelser ger upphov till. Justitieministern anför attbevisproblem i många fall beror på att straffbestämmelserna har en sådanutformning att åklagaren måste förebringa bevisning i sådana avseenden somknappast kan anses vara av avgörande betydelse för en gärnings straffvärde. Enallmän ambifion bör enligt justitieministerns mening vara att det straffbaraområdet inte skall avgränsas genom faktorer som saknar betydelse för om engärning framstår som klandervärd. Särskild uppmärksamhet bör vid ny ellerändrad lagstiftning ägnas åt att söka avgränsa det straffbara området så attbevisproblem undviks. I vissa fall kan det, anför justitieministern, varalättare att åstadkomma en rimlig avgränsning av det straffbara området med en kombinationav sedvanliga brottsrekvisit och särskilda ansvarsfrihets-grunder än genom attredan i de grundläggande brottsrekvisiten söka fånga in alla faktorer sompåverkar kriminaliseringens omfattning. I anslutning till förevarande rikthnje berörs även denstraffrättsliga proportionalitetsprincipen, som går ut på att det bör rådaproportionalitet mellan straffets och brottets svårhet. Justitieministernunderstryker att vid reformarbetet mot den ekonomiska brottslighetenproporfionalitetsprinci-pen bör beaktas på samma sätt som vid annanstrafflagstiftning. I motion 93 erinras om att rättssäkerhet också innebär attden enskilde skyddas från övergrepp och trakasserier från myndigheterna;samhällets ansträngningar att beivra ekonomisk brottslighet får aldrig ledatill att personer mot vilka inte kan riktas några misstankar för oegentligheterskall bli föremål för särskilda mot vederbörande riktade kontrollåtgärder. Omfattningenav och föränderligheten i lagsfiftningen är enligt motionärerna i sig enrättssäkerhetsfråga. I motion 95 förespråkas en skärpning av straffen för dengrova, planmässigt genomförda ekonomiska brottsligheten. I motion 96 riktas invändningar mot uttalandet ipropositionen all legalitetsprincipen får vägas mot andra beaktansvärdaintressen. Motionärerna ställer sig också kritiska till de resonemang som ipropositionen förs om JuU1984/85:28 25 att bevisproblem skall undanröjas genom annorlundabrottsbeskrivningar. I moiion 454 anförs bl. a. att konsekvenserna för denenskildes rättssäkerhet och integritet noga måste prövas när ny lagstiftningskall beslutas. Vidare pekar motionärerna på att förhållandet mellan denenskilde och samhället inte får regleras genom allmänt hållna lagar ochgeneralklausuler. Utskottet noterar att ämneträttssäkerhet behandlas på flera skilda ställen i propositionen. De uttalandenom rättssäkerheten som görs annorstädes än i anslutning till förevaranderiktlinje berörs i det följande endast om det påkallas. I anslutning till denna riktlinje förs i propositionen ettresonemang om rättssäkerheten och om begreppsbildningen på området som liggervid sidan av rikfiinjens konkreta innehåll. Beträffande begreppet rättssäkerhetvill utskottet för sin del säga att delta i och för sig inte har någon alldelesklar och entydig innebörd. Utskottet anser dock att det ligger ett värde i attbegreppet inte ges ett alltför skiftande innehåll. För att undvika onödigoklarhet är det enligt utskottets mening att föredra att för rättssäkerhetsbegreppetsmateriella sidor använda uttryck som rättsskydd, rättstrygghet ellereffektivitet. Rättssäkerhetsbegreppet kan därmed användas i den bemärkelse sombegreppet traditionellt har (se 8 kap. 18 § regeringsformen). villutskottet framhålla att vad nu sagts givetvis inte förringar behovet avrättsskydd och effektivitet när det gäller att bekämpa den ekonomiskabrottsligheten liksom när del gäller all annan brottslighet. När det sedan gäller den aktuella riktlinjen villutskottet först säga att utskottet inte finner anledning fill någon erinran motsjälva riktlinjen som sådan. Vad som uttrycks i den är ju egentligen ensjälvklarhet. Med anledning av den debatt som förekommit kringrällssäkerhetsfrågorna anser utskottet det ändå värdefullt att fårfillfälle att slå fast innehållet i denna riktlinje. Som utskottet varit inne på ärrättssäkerhet inte något absolut begrepp. De tradifionellaråttssäkerhelsgrantierna syftar lill att bereda den enskilde medborgaren skyddmot staten för övergrepp och godtycke. Vad som sägs härom i motion 93 gersåledes i och för sig inte anledning till någon invändning. Detsamma gäller iprincip uttalandet i samma motion i fråga om ingripanden mot personer gentemotvilka det inte kan riktas några misstankar för oegentligheter. Generelltgäller nämligen att ett visst mått av misstanke om brott måste föreligga innandet straffprocessuella systemets åtgärder med spaning och efterforskning fårsättas in. (Se för övrigt JuU 1983/84:27 s. 21 ff.) Utskottet ser således inte någon motsättning mellanuttalandena i proposifionen och motionen. Motion 93 i här behandlad delpåkallar därför inte någon åtgärd. En hörnsten i garantierna förrättssäkerhet utgörs av den s. k. legalitetsprincipen, som innefattar bl. a.krav på förutsebarhet och förbud mot JuU1984/85:28 26 retroaktiv kriminalisering eller, såsom det ullrycks ipropositionen, krav på stöd av klar och tydlig lagstiftning vid utdömande avstraff. Mot bakgrund av legalitetsprincipen ställer sig utskottel intefrämmande för den i motion 93 framförda uppfattningen alt omfattningen av ochföränderlighelen i lagstiftningen kan vara en rättssäkerhelsfråga. Från dennautgångspunkt finns det emellertid enligt utskottets mening inte anledning tillnågon kritik mot den svenska strafflagstiftningen eller den nu ifrågavaranderiktlinjen. Utskottet anser vidare att aktuella rätlssäkerhetsgarantier påstraffrättens område väl tillgodoser de önskemål om lagstiftningens innehålloch utformning som förs fram i mofion 454. - Motion 93 och motion 454 påkallarsåledes i här behandlade delar inte någon åtgärd från sida. Även om kravet på legalilet alllidgör sig gällande med särskild styrka vill utskottet, i likhet medjustitieministern, dock framhålla all del knappast är möjligt att uppnå någonfullständig legalilet. Varje lagstiftning är i behov av tolkning. Med anledningav vad som sägs i mofion 96 vill utskottet också framhålla att det kan finnassituationer då del måste ske en avvägning mellan kravet på legahtet och andrabeaktansvärda intressen rörande bl. a. rättsskydd eller effektivitet. Detta äremellertid inte något som är speciellt för lagstiftningen mot den ekonomiskabrottsligheten utan gäller slrafflagsfifl-ningen över lag. Hur en sådanavvägning som nämnts skall göras år det knappast ändamålsenligt att ställaupp några riktlinjer för; del kan dock slås fast att effekfiviteten aldrig fåröverordnas rättssäkerheten. Övervägandet härvidlag får i stället göras noga ivarje konkret lagstiftningsärende. I delta sammanhang vill utskottet anslutasig fill justitieministerns uttalande i propositionen om angelägenheten av attstraffbestämmelserna utformas med en så klar avgränsning av det straffbaraområdet som möjligt. I delta arbete kan givetvis tänkas olika metoder. Vilkenman än väljer bör dock tillses att man undviker del av justitieministernkritiserade resultatet att knappast eller inte alls straffvärda förfarandenförs inom det kriminaliserade området. - Med dessa uttalanden avstyrkerutskottet bifall lill moiion 96 i här behandlad del. När det gäller den i motion 95förespråkade straffskärpningen för den grövsta ekonomiska brottsligheten villutskottet erinra om all proportionalitetsprincipen givetvis måste beaktas isamband med reformarbetet mot den ekonomiska brottsligheten på samma sätt somvid annan lagstiftning. Mellan straffets och brottets svårhet måste alltså rådaproportionalitet. Vid en bedömning av saken måste olika former av ekonomiskabrott värderas inte bara i förhållande lill varandra utan också i förhållandelill annan brottslighet. Och självfallet måste det lika väl vid ekonomiskbrottslighet som vid annan brottslighet skapas garantier för att sanktionernainte kommer att framstå som oproportionerligt stränga i förhållande till dekonkreta överträdelserna. Efterdessa uttalanden vill utskottet med anledning av mofionsönskemålet JuU 1984/85:28 27 ocksåpeka på det arbete på en allmän översyn av straffskalorna somfängelsestraffkommiitén (Ju 1979:04) bedriver. Översynen skall enligtdirektiven ta sikte på om straffskalorna är anpassade lill de värderingar sområder i dagens samhälle. I direktiven framhålls i sammanhanget att insatserna ikampen mot bl. a. den ekonomiska brottsligheten kan behöva stödjas av ändringari de straffvärden som kommer till uttryck i och andraförfattningar. - Kommitténs arbete på detta område beräknas vara avslutat underhösten 1985. mening finns det i förevarande sammanhang inte någon anledning förriksdagen att föregripa fängelsestraffkommitténs arbete. Önskemålet i motion 95om straffskärpningar bör således inte föranleda någon åtgärd. I detta avsnitt tar utskottet upp fill behandlingdels av regeringen aviserade reformplaner som berörs i mofionerna, dels vissaåtgärdsförslag som läggs fram motionsvägen.