bet · G801AU3 · 1984-12-31 00:00:00 — Av detta synsätt följer attfredspliktsreglerna bör utmönstras ur medbestämmandelagen. När så sker kommerde regler varigenom fredsplikten sanktioneras för arbetarnas ochfackföreningarnas del, dvs. reglerna om strejkskadestånd, inte längre att fyllanågon funktion. Även dessa regler bör alltså utgå ur medbestämmandelagen. Detfinns ytterligare strejkhinder som måste avlägsnas. Dit hör den regel i 42 §medbestämmandelagen som förbjuder de förtroendevalda i en fackförening attsolidarisera sig med strejkande medlemmar. Inte heller bör det längre varatillåtet att i vissa fall avskeda deltagare i strejk. Begreppet saklig grund ianställningsskyddslagen bör ändras i detta avseende. Utskottettillstyrker vidare kravet i vpk:s partimolion om rätt för fackföreningar attdelta i internationella solidaritetsaktioner utan begränsningar. Detär emellertid inte tillräckligt att på det sätt som beskrivits förstärkaarbetarsidans stridsrätt. Arbetsgivarna har fortfarande i kraft av sitt ägandeen överlägsen position. Denna bekräftas av rätten att tillgripa lockout ochdärmed utestänga de arbetande från möjligheterna till försörjning. Det kaninte hävdas att strejk och lockout är jämförbara vapen. Lockoutvapnet börsålunda förbjudas. AU1984/85:3 49 Vid riksdagsbehandling avmedbestämmandelagen aktualiserades frågan om att införa en lagfäst rätt altbedriva politisk propaganda och politisk verksamhet på arbetsplatserna. Manstannade för att frågan borde lösas genom förhandlingar och avtal. Det utsädesdock uttryckligen att frågan om lagreglering fick tas upp på nytt om den vägsom först borde prövas inte skulle leda till godtagbara resultat. Några sådana resultat har inte uppnåtts. Tvärtom har desenaste årens erfarenheter visat att arbetsgivarna utnyttjat det tillstånd sområder till att på arbetsplatserna bedriva en intensiv politisk propaganda,avsedd att tjäna deras syften. I det läget måste arbetarrörelsen kunna gå tillmotoffensiv ute på arbetsplatserna och göra det med stöd av en i lagfastställd rätt att där bedriva politisk verksamhet. Vad här sagts innebär att utskottet ställer sig bakom deförslag till förändringar i den arbetsrättsliga lagstiftningen som förordas imotion 1958 i de aktuella delarna. Det bör uppdras åt regeringen att utarbeta lagförslagenligt de riktlinjer som utskottet angivit ovan. I en annan motion, 880, kommer vpk in på frågan om vidgademöjligheter till facklig styrning av teknikutvecklingen. Del framstår nämligensom särskilt viktigt att stärka de fackliga organisationernas möjligheter attkontrollera och påverka teknikens användning och utveckling. Detta måste skepå de arbetandes villkor. Som framhålls i mofion 880 är de viktigaste kraven på enteknikutveckling på de arbetandes villkor följande: - Fackligvetorätt, dvs. att ny teknik och arbetsorganisation bara får införas medfackets godkännande. En facklig vetorätt stärker fackföreningensförhandlingsposition i förhållande till motparten. - Övergång frånlöne- till produklionsbeskattning, vilket motverkar att arbetskraft enbart avlönsamhetsskäl ersätts av maskiner och ny teknik. - De vinster somgörs med ny teknik skall komma hela samhället till del, bl. a. för att förkortaarbetsdagen , vilket i sin tur skapar fler arbetstillfällen inomindustrin och den offentliga sektorn. - Facket måste fåmöjligheter att styra teknikutvecklingen, t. ex. genom ett fackligtforskningsinstitut och genom att fackliga forskningskonsulter ges utrymme tillpartsforskning. - Yrkesutbildningskall ge kunskap om de datatekniska tillämpningarna, men detta får inte ske påbekostnad av inlärning av de grundläggande yrkeskunskaperna inom varje bransch. har i sitt slutbetänkande (SOU1984:20) Datorer och arbetslivets förändring behandlat frågan om datoriseringoch medbestämmande. Vid beredningen i bör förslagen ibetänkandet överarbetas med ledning av vad ovan anförts. Regeringen börsålunda utarbeta förslag till en lagstiftning som ger de fackligaorganisationerna vetorätt vid införande av ny teknik i arbetslivet. Organisationernabör 4 1984/85. AU1984/85:3 50 vidare ha rätt att på arbetsgivarnas bekostnad utnyttjaarbetstagarkonsulter och anlita företagens datorer för egna bearbetningar.Lagen bör därtill ge de lokala fackliga organisationerna rätt att få tillgångtill allt underlagsmaterial som ligger till grund för företagens befintligaeller planerade datasystem. Slutligen bör den nya lagstiftningen ävengarantera alla anställda rätt till den vidareutbildning i ny teknik som behövsför att kunna utföra ett meningsfullt arbete. Därutöver föreslås att ger sin anslutning tillvad som anförs och förordas i motionen om inrättande av ett fackligtforskningsinstitut samt om produktionsskatt, sex timmars arbetsdag ochyrkesutbildning. De uttalanden som ovan gjorts om en lagstiftning som gerde anställda vetorätt vid införande av ny teknik tillgodoser i och för sigförslaget i motion 427 av (vpk) och (vpk)om en vetorätt beträffande tekniska system som kan kränka de anställdasintegritet. bör dock med anledning av motionen uttala att den avutskottet förordade lagfästa vetorätten bör utformas så att den även tar hänsyntill de anställdas behov att bemästra de integritetsproblem som kan uppstå iett alltmera datoriserat arbetsliv. dels att utskottets hemställan under 1-3 bort ha följandelydelse: 1. beträffandedemokratiska rättigheter för fackförening attriksdagen med bifall till motion 1983/84: 1958 yrkande I som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört, 2. beträffandefacklig styrning av ny teknik attriksdagen med bifall till motion 1983/84:880 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 3. beträffandedatatekniken och de anståddas integritet attriksdagen med anledning av motion 1983/84:427 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört. Information och förhandlingar i mindre företag (mom. 4) , ,och (alla m) anser dels att den del av utskottetsyttrande som på s. 30 böljar "Liknande motionsyrkanden" och pås. 31slutar "och 2029" bort ha följande lydelse: Som framhålls i motion 2029 representeras de anställda påmånga små arbetsplatser av en facklig ombudsman som inte har anknytning tillföretaget i fråga. Ett sådant ombud har som sägs i motionen ofta begränsademöjligheter att sätta sig in i förhållandena på de skilda arbetsplatserna ochhar ingen skyldighet att i förväg samråda med de anställda. Det förekommer attväsentlig information når de anställda först långt efter det att arbetsgivarenfullgjort sin lagstadgade informations- eller förhandlingsskyldighet gentemotden fackliga organisationen. AU 1984/85:3 51 Det förekommer visserligen att man på mindrearbetsplatser utser fackföreningsombud bland de anställda, men på flera hållär ombudens befogenheter begränsade på olika sätt, och det är de centralafackliga organen som avgör om de anställda på mindre arbetsplatser fårrepresenteras av ombud från den egna arbetsplatsen eller inte. Dennu beskrivna ordningen strider mot lagens syfte att nä ett decentraliserat ochsmidigt beslutsfattande, som ute i företagen är direkt förankrat hos dem somnärmast berörs av besluten. Erfarenheterna av lagens tillämpning visar att detär angeläget att få till stånd en ordning som säkerställer ett direktinflytande och ansvar vid förhandlingar och information åt de anställda ävenvid de företrädesvis mindre företag som saknar fackklubb eller fackligförtroendeman. Regeringen bör få i uppdrag att utforma förslag till ändringar ide aktuella bestämmelserna i i enlighet med vad nu anförts. Detovan sagda kan sägas tillgodose syftet med förslagen i motion 868 beträffandeinformation och förhandlingar i mindre företag. Man bör dock inte pä sätt somgörs i den motionen nu binda sig för en viss lösning, och motionen bör därförinte föranleda någon åtgärd. delsatt utskottets hemställan under 4 bort ha följande lydelse: 4. beträffande information och förhandhngar imindre företag an med bifall till motion 1983/84:2029 yrkande 1 samtmed avslag på motion 1983/84:868 yrkande 4 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört. 3.Information och förhandlingar i mindre företag (mom. 4) () och i (c) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s.30 böljar "Liknande motionsyrkanden" och på s. 31 slutar "och2029" bort ha följande lydelse: Detär en allmän grundsats att tyngdpunkten i medbestämmandet skall ligga på lokalnivå. Denna grundsats framträder i flera av som anger atträttigheter och skyldigheter är tillagda i första hand den lokala fackligaorganisationen, se exempelvis 14, 20, 36 och 43 §§ MBL. Vid de företrädesvismindre företag där de anställda inte bildat en fackklubb kommer dock som enföljd av lagens konstruktion det fackliga inflytandet att utövas avfunktionärer utanför företaget, dvs. av den fackliga avdelningen och dessombudsmän. På grund av centraliseringen av den fackliga rörelsen tillstoravdelningar kan det bli fråga om kontakter med en avdelning som är förlagdtill en helt annan ort än det berörda företaget. Imotion 868 läggs fram ett förslag som syftar till att ge ett lokaltmedbestämmande även till anställda som inte är organiserade i en fackklubb.Förslaget innebär att arbetsgivarna direkt förhandlar med och informerar deanställda, varefter den fackliga avdelningen får en skriftlig rap- AU1984/85:3 52 port härom med möjlighet att inskrida inom en vissrespittid. Därmed bevarar motionärerna anknytningen till lagensgrundkonstruktion, att det är genom de fackliga organisationerna somarbetstagarna utövar sitt medbestämmande. Utskottet biträder motionsförslaget. En lagregel med denangivna innebörden kan göras dispositiv och hindrar därmed inte andralösningar genom avtal som fullföljer vad som överenskommits genom de centralamedbestämmandeavtalen, exempelvis utvecklingsavtalet mellan SAF, LO och TCO. Regeringen bör få i uppdrag att utforma förslag tilländringar av i första hand förhandlings- och informationsreglerna i MBL ienlighet med vad ovan förordats. Vid bifall härtill tillgodoses samtidigtyrkandet i motion 2029 om en översyn av MBL för att stärka inflytandet för delokalt anställda. Den motionen behöver sålunda inte leda till någon åtgärd iden föreliggande delen. dels att utskottets hemställan under 4 bort ha följandelydelse: 4. beträffande information ochförhandlingar i mindre företag att med bifall till motion 1983/84:868 yrkande 4 samt med avslag på motion 1983/84:2029 yrkande 1 som sin meningger regeringen till känna vad utskottet anfört. Entreprenadavtal (mom. 5) , ,och (alla m) anser dels att den del av utskottetsyttrande som på s. 31 börjar "har" och på s. 32 slutar"behandlade delen" bort ha följande lydelse: Som framhålls i moderata samlingspartiets kommittémotion2029 har den praktiska tillämpningen av medbestämmandelagen i fråga om detfackliga inflytandet vid entreprenadavtal medfört allvarliga olägenheter.Avsikten med lagstiftningen var aldrig att bestämmelserna skulle hindra seriösaentreprenörer. Detta sker i många fall eftersom fackliga representanter isyfte att utöka arbetsuppgifterna på den egna arbetsplatsen hindrar företagetatt anlita entreprenörer som skulle kunna utföra uppdraget på ekonomisktgynnsammare villkor. Det kan emellertid inte påvisas att avtalet medfört enmer ansvarsfull användning av vetorätten. Tvärtom finns det tecken på attvetoreglerna i ökande utsträckning tillämpas på eU sätt som allvarligtförsvårar seriösa företags verksamhet och i realiteten innebäretableringskoniroll. Dit kan räknas vissa kommuners krav på att en entreprenörskall ha kollektivavtal eller arbetsmarknadsförsäkringar för attfortsättningsvis komma i fråga som leverantör till kommunen i fråga. Ett annat exempel är de fall då fackliga representanterutnyttjar vetorätten för att utestänga företagare som den fackligaorganisationen betraktar AU 1984/85:3 53 Det förekommer att enmansföretagare regelmässigt åsätts stämpeln"icke seriös". 1 andra fall accepteras enmansföretagare endast påvissa villkor. Härigenom har de fackliga organisationerna i praktiken skaffatsig möjligheter att ålägga företagare näringsförbud. Iallmänhet förringas omfattningen av de fall då vetorätten åberopas av fackligaorganisationer med hänvisning till att endast ett fåtal fall förts upp tillarbetsdomstolen. Detta ger dock enligt utskottets mening ingen rättvisandebild av omfattningen av de fall då vetorätten åberopas. I.allmänhet tordeenbart hotet om att tillämpa vetorätten vara tillräckligt för att en företagareinte skall anlita en tilltänkt entreprenör. Det inträffar också att fackligaorganisationer systematiskt "svartlistar" en viss kategori företagare,t. Den på detta sätt drabbade företagaren får i regelinte veta vad som har hänt och har därför inte heller några möjligheter attföra sin talan. mellan parterna på den privata arbetsmarknaden har dessa frågoruppmärksammats och parterna har ålagt sig att följa utvecklingen. Avsikten medförhandlings- och vetorättsbestämmelserna i var att komma till rätta medoseriösa entreprenörers försök att kringgå den arbetsrättsliga lagstiftningen,kollektivavtal eller skatte- och sociallagstiftningen. Enbart avsaknad avkollektivavtal eller avtalsenliga försäkringar är emellertid intevetorättsgrundande. () har i skrivelse regeringen påpekat att viss tillämpning avmedbestämmandelagens vetorättsregler är och har avsetts varaetableringshindrande. Åtgärder kan emellertid inte vidtas från NO:s sida,eftersom konkurrenslagen endast riktar sig mot näringsidkare, inte fackligaorganisationer. Från konkurrenslagens tillämpning har vidare undantagitsarbetsmarknadsförhållanden. NOhänvisar till att MBL-förfarandet inte bör få användas för att försvåraverksamheten för företag. Om så sker systematiskt - vilket är fallet i det avNO prövade ärendet - eller annars i störte omfattning synes, enligt NO;suppfattning, en lagändring behöva övervägas. Utskottet delar NO:s uppfattningoch tillstyrker därför förslaget i motion 2029 att upphäva reglerna om fackligvetorätt i medbestämmandelagen, dvs. 38-40 §§ i nämnda lag. Härigenom blirmotion 1956 också tillgodosedd. Regeringen bör återkomma till riksdagenmed lagförslag av denna innebörd. dels att utskottets hemställan under 5 bort haföljande lydelse: 5. beträffande entreprenadavtal att med bifalltill motion 1983/84:2029 yrkande 2 samt med anledning av motion 1983/84:1956som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. AU1984/85:3 54 Förhandlingsskyldigheten för statliga arbetsgivare(mom. 7) , ,och (alla m) anser dels att den del av utskottetsyttrande på s. 34 som börjar "Med hänvisning" och slutar"behandlade delarna" bort ha följande lydelse: instämmer i den slutsatskonstitutionsutskottet (KU) har kommit till i det granskningsbetänkande somavgavs , nämligen att omfattningen och inriktningen av förhandlings- ochinformationsverksamheten i fråga om regeringsärendena bör omprövas. Till vad.som anförts av KU vill arbetsmarknadsutskottetför sin del tillägga att det också finns anledning att rent principielltunderstryka, att det i MBL bör göras en bestämd åtskillnad mellan utövningen avden politiska ledningen i landet och de fall, då regeringen framträder i denmer begränsade rollen som arbetsgivare. Oklarhet om gränserna för förhandlingsskyldighetensomfattning medför risker för ineffektivitet och byråkrati. En grundlig översynav medbestämmandelagens tillämpning på den statliga sidan är därför påkallad.Syftet bör vara att åstadkomma en klar gränsdragning i lagstiftningen mellanstatens fullgörande av rollen som arbetsgivare och utövandet av de politiskaledningsfunktionerna. Det kan därför ifrågasättas om det över huvud taget skallförekomma någon tillämpning av MBL inom annat än i de mycketspeciella ärenden som rör regeringens roll som arbetsgivare. Vad utskottet anfört i anslutning till motionerna 868 och2029 bör ges regeringen till känna. dels att utskottets hemställan under 7 bort ha följandelydelse: 7. beträffandeförhandlingsskyldigheten för statliga arbetsgivare att med bifalltill motion 1983/84:2029 yrkande 7 samt med anledning av motion 1983/84:868yrkande 2 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. Förhandlingsskyldigheten för statliga arbetsgivare(mom. 7) (), () och i (c) anser dels att den del av utskottetsyttrande på s. 34 som börjar "Med hänvisning" och slutar"behandlade delarna" bort ha följande lydelse: har i sitt granskningsbetänkande ivåras kommit till slutsatsen att omfattningen och inriktningen av förhandlings-och informationsverksamheten i fråga om regeringsärendena bör omprövas. Tilldetta kan tilläggas följande. AU 1984/85:3 55 Informations- och förhandlingsverksamheten iregeringskansliet har en betydande omfattning, och det kan ifrågasättas om deinsatser i form av tid och resurser som görs står i proportion till de uppnåddaresultaten, detta oavsett om man ser verksamheten från arbetslagar- ellerarbetsgivarsynpunkt. Viktigareär emellertid att den nuvarande ordningen också kan kritiseras från denpolifiska demokrafins synpunkt. För det första innebär denna ordning att ettåläggande att förhandla med personalorganisafioner förts in som ett moment i enpolitisk beslutsprocess där förhandlingarna visserligen förs av statensförhandlingsråd men under direkt medverkan av tjänstemän från regeringenskansli. För det andra sker förhandlingarna på ett så sent stadium avbeslutsprocessen att vad parterna i realiteten förhandlar om är regeringensslutliga ståndpunkt. Det rör sig alltså inte om någon preliminär ståndpunktunder beredningsprocessen. Praktiskamen framför allt principiella skäl talar för att den nuvarande, formaliseradeförhandlings- och informationsverksamheten i fråga om regeringsärendenaavskaffas och att en återgång sker till det äldre system där personalorganisationernafick lägga synpunkter på de beslutsunderlag som arbetades fram inomdepartementen. Skulledet inte visa sig vara möjligt att genomföra ett sådant system bör i varje fallförhandlings- och informationsverksamheten enligt nuvarande ordning starktinskränkas till sin omfattning. Den bör förslagsvis kunna begränsas fillförslag om viktigare förändringar med konsekvenser för de statsanställdasanställningsförhållanden. I motion 868 konkretiseras de ämnesområden somlämpligen bör prioriteras vid urvalet av de frågor som fortfarande bör omfattasav förhandlings- och informafionsrätten. Utskottetföreslår att MBL-verksamheten i omorganiseras efter delinjer som ovan angivits. Vid bifall härtill tillgodoses samfidigt yrkandet i motion2029 om begränsningar av förhandlingsskyldigheten i m. m. Vad utskottet anfört bördelges regeringen. delsatt utskottets hemställan under 7 bort ha följande lydelse: 7. beträffande förhandlingsskyldigheten förstatliga arbetsgivare att med bifall till motion 1983/84:868 yrkande2 och med anledning av mofion 1983/84:2029 yrkande 7 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört. 7.Tillsättning av högre chefer inom statsförvaltningen (mom. 8) (), (), BengtWittbom (m), (), () och iBengtsfors (c) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 35som börjar "Såvitt utskottet" och slutar "motion 868" bortha följande lydelse: AU 1984/85:3 56 Som anförs i motion 868 spelar chefen i offentligverksamhet en annan roll än chefen inom den privata sektorn. Myndighetspersonerhar allmänheten som främsta uppdragsgivare och rollen som chef för anställdablir mindre markerad. Dessutom utses vissa kategorier av befattningshavareenligt särskilda regelsystem där tillsättningen inte kan påverkas genomförhandlingar med de anställda. Redandessa omständigheter talar för att man som föreslås i motionen låtertillsättningen av högre chefer i statsförvaltningen föregås av informationtill de anställda men utan förhandlingsrätt för dem. I betydande omfattning ärdetta redan den ordning som tillämpas antingen för att förhandlingsrätt redansaknas eller för att förhandlingar inte påkallas av de fackligaorganisationerna. Ordningenför de statliga tjänstetillsättningarna är reglerad genom ett särskilt avtal(ATS) men detta gäller endast för vissa tjänster. Vidare kan det göras gällandeendast mot de statsanställdas egna organisationer och således inte mot andraorganisationer mot vilka förhandlingsskyldighet kan föreligga. Över huvud tagetär reglerna om förhandlingar och information i dessa ärenden både kompliceradeoch oklara. Även detta talar för att man slopar de statsanställdasförhandlingsrätt enligt 11 § MBL vid chefstillsättningar. Däremot är detrimligt att de anställdas organisationer som hitfills informeras om föreståendebeslut i sådana ärenden. Regeringen bör utarbeta förslag till anpassning avlagstiftningen i de aktuella delarna med ledning av vad ovan anförts. delsatt utskottets hemställan under 8 bort ha följande lydelse; 8. beträffande tUlsättnlng av högre chefer att med bifall till motion 1983/84:868 yrkande 3som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. 8.MBL i kommuner och landsting (mom. 9) (), (), BengtWittbom (m), (), (), () ochIngvar i (c) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 35som börjar "Skilda ståndpunkter" och slutar "aktuelladelarna" bort ha följande lydelse: Riksdagensfidigare gjorda begäran om utredning av MBL i kommuner och landsting tillkomsedan kommun- och landstingsförbundens styrelser i enhälliga yttrandenframställt önskemål om att en sådan utredning skulle komma till stånd.Utredningsarbetet har därefter fått anstå med hänvisning till att man i förstahand bör pröva möjligheten att avtalsvägen lösa uppkommande problem medgränsdragningen för de anställdas förhandlingsrätt gentemot den politiskademokratin. Det är emellertid principiellt felaktigt att hänskjutagränsdragningsproblem av detta slag till förhandlingslös- AU 1984/85:3 57 ningargenom de berörda avtalsparternas försorg. Behovet av det utredningsarbete dethär gäller kvarstår sålunda. Det bör inledas och fullföljas medutgångspunkt i de riktlinjer utskottet angav i betänkandet AU 1981/82:4. Medhänsyn till att motsvarande problem även framträder på den stafliga sidan börutredningsarbetet vidgas till att omfatta även de statsanställdasförhandlingsrätt vid beslut av betydelse för den politiska demokratin. anfört i anslutning till motionerna 868 och 2029 i motsvarande delarbör delges regeringen. dels att utskottets hemställan under 9 bort haföljande lydelse; 9. beträffande MBL i kommuner och landsting att med bifalltill motionerna 1983/84:868 yrkande 1 och 1983/84:2029 yrkande 8 som sin meningger regeringen till känna vad utskottet anfört. Slopandeav strejkskadestånd m. m. (mom. 10) Lars-OveHagberg (vpk) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 37som böljar "Utskottet tar" och slutar "i strejker" bort haföljande lydelse; Utskottethar i det föregående med anslutning till vpk-motion 1958 tagit ställning förett införande av demokratiska rättigheter för fackföreningarna. Häri ingår attden fackliga förhandlingsrätten förstärks genom att de arbetande kan gripa tillstrejk utan hinder av bestämmelserna om fredsplikt. Dessa bestämmelser börsålunda utmönstras ur lagstiftningen. En konsekvens av detta är attarbetstagare inte längre skall kunna ådömas skadestånd för deltagande i strejk.Regeringen bör få i uppdrag att utforma och för framlägga förslagtill motsvarande ändringar i MBL. föreslås ansluta sig till vad nuanförts och ge regeringen detta till känna. dels att utskottets hemställan under 10 bort haföljande lydelse: 10. beträffande slopande av strejkskadestånd m. m. att med bifalltill motion 1983/84:2836 yrkande 1 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört. 200-kronorsregein(mom. 11) (), (), BengtWittbom (m), (), (), () ochIngvar i (c) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s.38 böljar "Utskottet anser" och på s. 39 slutar "7 §arbetstvistlagen" bort ha följande lydelse: AU 1984/85:3 58 Regeringens argument för att återinföra200-kronorsregeln är att skadeståndsbeloppet inte bör vara störte än sombehövs för att markera den allmänna grundsatsen att ingångna avtal skallrespekteras samt att andra åtgärder än skadestånd är viktigare för att bevaraarbetsfreden.