bet · G801KU8 · 1984-12-31 00:00:00 — om vissa fri- ochrättighetsfrågor, m. m. I detta betänkande behandlas ett antal under denallmänna motionstiden väckta motioner rörande följande grundlagsfrågor: närings- och yrkesfrihet, offentliga förvaltningarssakHghet och opartiskhet, sambandet mellan medborgerligarätfigheter och skyldigheter. Beträffandeen motion rörande skyddet för bandupptagning av telefonsamtal m.m. hänvisarutskottet till att hithörande frågor i första hand bör prövas inom ramen fördet pågående arbetet med tvångsmedelslagstiftningen. Ifråga om grundlagsskyddet för egendomsrätten samt närings- och yrkesfrihetenhar lämnats en gemensam reservation från de borgerliga ledamöterna. Särskiltyttrande (vpk) har lämnats beträffande frågan om sambandet mellan medborgerligarättigheter och skyldigheter. I detta betänkande behandlar utskottet de underallmänna motionstiden väckta motionerna 1983/84: 736 av m.fl. (m) Imotionen yrkas att hos regeringen anhåller om förslag tillgrundlagsskyddad egendomsrätt samt närings- och yrkesfrihet i enlighet med vadsom i motionen anförts, 924av m.fl. (m) (motiv i motion 923) I motionen yrkas att riksdagenhos regeringen anhåller om förslag till grundlagsskyddad egendomsrätt ienlighet med vad i motionen anförts, Imotionen yrkas att hos regeringen begär förslag till grundlagsfästskydd för den enskilde mot upptagning av samtal på band från det allmännas sida, 1390av m. fl. (fp, m, c) Imotionen yrkas att hos regeringen anhåller om förslag till 1 1984/85. KU1984/85:8 2 grundlagsskyddad närings- och yrkesfrihet i enlighet medvad som i motionen anförts, 1396 av () I motionen yrkas att som sin mening gerregeringen till känna att regeringsformens tillämpning skall vara entydig ochinte ge utrymme för olika tolkningar,, 1406 av m.fl. (s) I motionen yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförts om utredning beträffandesambandet mellan medborgerliga rättigheter och skyldigheter. Grundlagsskyddadegendomsrätt, näringsfrihet och yrkesfrihet Frågan om ett förstärkt skydd igrundlag för egendomsrätten tas upp i två motioner från moderatasamlingspartiet. I partimotion 1983/84:924 förordas med hänvisning till vadmoderaterna anfört rörande vissa expropriationsfrågor i motion 1983/84:923 attdet i grundlagen bör införas ett positivt erkännande av egendomsrätten, på sättsom det enligt motionen finns motsvarigheter till i de flesta västerländskaförfattningar. Motionärerna herriställer att skall hos regeringenanhålla om ett förslag i frågan. I motion 1983/84:736 av m. fl. (m) framhållsatt den regel i regeringsformen som skall utgöra ett skydd för egendomsrättenär ett minimistadgande men inget positivt erkännande av egendomsrätten. Behovetav ett förstärkt grundlagsskydd för egendomsrätten liksom ett grundlagsskyddför närings- och yrkesfriheten har enligt motionen blivit allt större i taktmed de senaste decenniernas tillväxt i regelsystemet, som kraftigt beskurit denenskildes rörelsefrihet. Mofionärerna hemställer att hos regeringenanhåller om förslag till grundlagsskyddad egendomsrätt samt närings- ochyrkesfrihet i enlighet med vad som anförts i motionen. Behovet av ett grundlagsskydd för närings- ochyrkesfriheten tas upp också i motion 1983/84:1390 av m. fl. (fp,m, c). Enligt motionen bör anhålla hos regeringen om närmare förslagtill grundlagsreglering. Gällande rätt, m. m. I fråga om egendomsskyddetinnehåller regeringsformen (RF) en bestämmelse som innebär att varjemedborgare vilkens egendom tas i anspråk genom expropriation eller annat sådantförfogande skall vara tillförsäkrad KU1984/85:8 3 ersättning för förlusten enligt grunder som bestäms i lag(2 kap. 18 § RF). Beträffande frågans bakgrund kan erinras om den s. k.Tingstenska utredningen (SOU 1941:20), som föreslog att regeringsformskulle tillföras ett stadgande om att "svensk medborgares egendom ärtryggad". Vidare skulle föreskrivas att staten endast mot skäligersättning fick förfoga över och expropriera egendom. föreslogförfattningsutredningen en regel med följande innebörd: "Svenskmedborgares egendom är tryggad. Expropriation och annat dylikt förfogande överegendom må ske allenast under förutsättningar som angivas i lag." Tillskillnad från den Tingstenska utredningen ville författningsutredningen inteskriva in någon uttrycklig ersättningsnorm i grundlagstexten. En sådan normavsågs i stället komma till uttryck genom den föreslagna grundlagsregeln omegendomens trygghet. Varken den Tingstenska utredningen ellerförfattningsutredningens förslag ledde till lagstiftning. I stället infördesvid tillkomsten av den nuvararande regeringsformen en bestämmelse enligt vilkenenskild skulle vara tillförsäkrad ersättning enligt grunder som bestäms i lagför det fall hans egendom togs i anspråk genom expropriation eller annat sådantförfogande (KU 1973:26). Bestämmelsen fick sin nuvarande lydelse i samband meden partiell reform av RF . Genom sistnämnda ändring skrevs enersättningsnorm in i stadgandet, så att det blev klarlagt att den vilkensegendom tas i anspråk skall få ersättning för förlusten på grund avexpropriationen (KU 1978/79:39). Vad gäller närings- och yrkesfrihet framhöllkonstitutionsutskottet i betänkandet (KU 1978/79:39) angående reformmed förstärkningar i skyddet för fri- och rättigheter bl. a. att frågan ominförande av ett skydd för näringsfriheten hade diskuterats i olika sammanhang.Omfattningen av de inskränkningar i skyddet som i så fall måste göras hadeenligt utskottet i allmänhet ansetts utgöra ett hinder för grundlagsregleringav frågan. Utskottet uttalade att svensk rätt ändå utgår frånprincipen att varje medborgare har full frihet att driva näring och utöva yrke.Friheten var dock begränsad i olika hänseenden, t. ex. på grund av säkerhets-,hälsovårds-, arbetarskydds- och andra ordningsintressen. Motioner med samma yrkanden som denu förevarande behandlades av utskottet vid 1983/. Utskottet (KU 1983/84:8) anförde att frågan om den närmareutformningen av egendomsskyddet hade varit föremål för intresse såväl underdet arbete som lett fram till vår nuvarande regeringsform som i samband med dereformer på fri- och rättighetsområdet som därefter ägt rum. Den gällanderegleringen hade genomförts i stor enighet inom . Beträffande närings-och yrkesfriheten framhöll utskottet att en enhällig riksdag senast vid 1982/83års hade avstyrkt motioner om en grundlagsreglering. hadedärvid ställt sig bakom uttalande att r 1984/85. KU1984/85:8 4 ytterligare erfarenheter av reformerna på fri- ochrättighetsområdet borde avvaktas innan initiativ togs till förändringar. Utskottet uttalade att det inte förelåg skälatt med anledning av motionerna frångå tidigare ställningstaganden i fråga omutbyggnad av med avseende på egendomsskydd samt närings-och yrkesfrihet. Utskottet har vid ett förnyat övervägande av fråganinte funnit anledning att ändra sin ståndpunkt beträffande de berörda frågorna.Utskottet avstyrker motionerna. Bandupptagning av telefonsamtal, m. m. I motion 1983/84:1384 av AllanEkström (m) tas upp fråga om viss utvidgning av skyddet för förtroligameddelanden i 2 kap. 6§ RF. Enligt motionen ger bestämmelsen inte något skydd mot atten offentlig tjänsteman efter eget bedömande tar upp på band telefonsamtalmellan myndigheten och en enskild person utan att den enskilde har kännedom omatt samtalet blir bandat och kan komma att användas mot honom som bevis. Det ärenligt motionen angeläget att tar ställning till huruvida sådanbandupptagning över huvud taget skall vara tillåten. Huvuddragen av gällande rätt, m. m. Enligt 2 kap. 6 § RF är varjemedborgare gentemot det allmänna skyddad mot hemlig avlyssning eller upptagningpå band av telefonsamtal eller annat förtroligt meddelande. Av 2 kap. 12 § RF framgår att skyddet i viss utsträckningkan begränsas genom lagstiftning. Sådan begränsning får göras endast för atttillgodose ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle. Begränsningenfår aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål somföranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot motden fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. Begränsningfår inte göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annansådan åskådning. Bestämmelser om bl. a.telefonavlyssning som tvångsmedel vid beivran av brott finns - vid sidan av degrundläggande reglerna i 27 kap. (RB) - i lagen (1952:98) medsärskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål och i lagen (1957:132)med särskilda bestämmelser angående domstolarna och rättegången vid krig ellerkrigsfara m.m. Också lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder i spaningssyfte ivissa fall (spaningslagen) innehåller särskilda bestämmelser om telefonavlyssning.En närmare redo- KU1984/85:8 5 visning av gällande bestämmelser m. m. finns ijustitieutskottets betänkanden JuU 1981/82:35 och 54. Frågor rörande hemlig telefonavlyssning har på senare årbehandlats vid flera fillfällen i , som efter ett initiativfrån justitieutskottet regelbundet får redogörelser från regeringen rörandetillämpningen av gällande regler (se JuU 1981/82:54 och 1983/84:30). Bestämmelser rörande inspelning och avlyssning avtelefonsamtal finns också i lagen (1981:1104) om verksamheten hos vissaregionala alarmerings-centraler. Lagen förutsätter tillstånd av regeringen förrätten att spela in, avlyssna eller avbryta telefonsamtal, Lagen innehåller entystnadspliktsregel för personal som är eller har varit anställd vid enalarmeringscentral. Tillstånd enligt lagen har meddelats SOS Alarmering AB.Detta bolag, som ägs gemensamt av . och ,bedriver verksamhet vid ett antal länsalarmeringscentraler. Regeringenstillståndsbeslut är förenat med ett flertal villkor, bl. a. får samtal inteavlyssnas eller spelas in med mindre de samtalande upplysts om detta. Skullenågon av de samtalande motsätta sig avlyssning eller inspelning får sådanaåtgärder ske endast om det bedöms vara av avgörande betydelse för att snabbaoch effekfiva hjälpinsatser skall kunna utföras. har uppmärksammat vissa frågorrörande lagens fillämpning i ett tidigare betänkande (KU 1982/83:20). Regler som kriminaliserar olovlig avlyssning ochupptagning på band eller registrering på annat sätt av telefonsamtal finns ibrottsbalken. Bestämmelserna innebär ett förbud mot att utan lagstöd ismyg avlyssna och banda eller på annat sätt registrera andras telefonsamtal.Reglerna hindrar dock inte i och för sig att den som själv deltar i etttelefonsamtal utan samtalspartnerns vetskap tar upp detta på band. Detsammagäller också beträffande samtal som förs vid ett personligt sammanträffande. I samband med att de nu gällande bestämmelserna infördes ibrottsbalken, framhöll justitieutskottet (JuU 1975:12, s. 11) bl. a. att sådanupptagning av samtal som i och för sig faller utanför det straffbara områdetkan framstå som i hög grad illojal och klandervärd. Utskottet ansåg emellertidi likhet med departementschefen att det ytterst var en fråga om det förtroendeman hyser för den eller de personer med vilka samtalet förs. En utvidgning avdet straffbara området till att omfatta även gärningar som begåtts avsamtalsdeltagare skulle enligt justitieutskottet medföra betydande praktiskasvårigheter och gränsdragningsproblem. () har behandlat frågan angåendeinspelning av telefonförhör (JO:s ämbetsberättelse 1960 s. 22 ff.). JO anförde därvid att hade den ordningengällt, att polisens telefonsamtal med någon inte får spelas irj utan att denneförst upplysts härom. Grunden härtill var inte att svensk lag förbjöd hemligbandning. Vad det i stället var fråga om var att man, utom i de fall dåsärskilda skäl gjorde det nödvändigt, genom att en person ovetande spela in ettsamtal med honom på KU1984/85:8 6 band förfor ohederligt och moraliskt förkastligt samtkränkte hans personliga integritet. Ett sådant förfarande anstod enligt JO inteen handläggare hos en myndighet. JO ansåg sig därför böra uttala att enhandläggare måste meddela den han samtalar med att samtalet kommer att spelasin. I ett senare fall som granskades av JO gällde frågananvändningen av en talregistreringsapparat vid ett kommunkontor. JO hänvisadetill sitt 1960 gjorda uttalande och anförde att det också efter ändringarna ibrottsbalken 1975 skulle vara lika otillbörligt för en offentlig funktionär attolovligen eller eljest i hemlighet inspela telefonsamtal (JO:s ämbetsberättelse1975/76 s. 333). Det problem som tas upp i motionen har ocksåuppmärksammats i en frågedebatt i i början av innevarande år. (protokoll 1983/84:63, 16 och 18§§.) Justitieministern anförde i debatten bl. a. att det varlämpligt att ta ställning till frågan om eventuella lagändringar närtvångsmedelskommittén hade lämnat sitt betänkande. har sedermera avlämnat sittslutbetänkande (SOU 1984:54) Tvångsmedel-Anonymitet-Integritet. Betänkandetremiss-behandlas f. n. Som framgår av utskottetsredovisning har det problem som tas upp i motionen uppmärksammats i tidigaresammanhang. Vad gäller lagstiftningen på området har det ansetts vara förenatmed praktiska svårigheter och gränsdragningsproblem att utvidga det straffbaraområdet till att gälla också sådan bandupptagning som en person själv ihemlighet gör av ett telefonsamtal med en annan person. Enligt utskottetsbestämda uppfattning är ett sådant förfarande från myndighets sida klartolämpligt. Frågan torde enligt utskottets mening i första hand fåprövas i samband med beredningen av tvångsmedelskommitténs tidigare nämndabetänkande. Med hänsyn till vad justitieministern anfört utgår utskottet frånatt så också kommer att ske. Motionen får enligt utskottets mening anses varadelvis tillgodosedd genom vad utskottet anfört. Offentliga förvaltningars saklighet och opartiskhet Enligt motion 1983/84:1396 av SvenMunke (m) är det angeläget att bestämmelsen i 1 kap. 9§ regeringsformen om bl.a. myndigheternas skyldighet att iaktta saklighet och opartiskhet är såutformad att den inte medger utrymme för skilda tolkningar. Den skall enligtmotionären kunna tillämpas på samma sätt hos olika myndigheter. KU 1984/85:8 7 riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att regeringsformens tillämpning skallvara entydig och inte ge utrymme för olika tolkningar. Detifrågavarande grundlagsstadgandet i 1 kap. 9§ RF ålägger domstolar samtförvaltningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den offentligaförvaltningen att i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt attiaktta saklighet och opartiskhet. Bestämmelsenär ett uttryck för principen om normmässighet i all myndighetsutövning. Flerabestämmelser i 11 kap. RF kan ses som uttryck församma princip. I detta kapitelfinns bl. a. bestämmelserom domstolarnas och andra myndigheters oberoendeställning samt grundläggande regler om i vilka former rättstvister skallhandläggas och om domstolarnas organisation. Närmare bestämmelser omhandläggningen av mål och ärenden och om domstolsorganisationen finns i annanlagsfiftning, såsom , lagen om allmänna förvaltningsdomstolar,förvaltningsprocess- och förvaltningslag m. fl. Dessa regelsystem utgörtillsammans ett omfattande skydd för den enskildes rättssäkerhet och skapar engaranti för att domstolar och andra myndigheter i sin verksamhet skall iakttasaklighet och opartiskhet. Medhänvisning till det anförda anser utskottet inte påkallat att ta någotinitiativ fill ändringar beträffande utformningen av 1 kap. 9§ regeringsformen.Utskottet avstyrker följaktligen motionsyrkandet. Sambandetmellan medborgerliga rättigheter och skyldigheter I mofion 1983/84:1406 av m. (s) väcks fråga om hur personer som undandragit sig centrala medborgerligaskyldigheter skall . behandlas när det gäller medborgerliga rättigheter.Motionärerna nämner som exempel att personer som flyttar ur riket ochefterlämnar stora skatteskulder ändå kan tillbringa i Sverigeoch därvid anHta våra sjukvårdsresurser. De kan vidare uppbära pension ochgenom sin rösträtt delta i landets styrande. Sartibandet mellan medborgerligarättigheter och skyldigheter bör enligt motionen bli föremål för en särskildav regeringen filisatt utredning. Derättigheter som nämns i motionen representerar i grundlag eller i annanförfattning gjorda åtaganden från det allmännas sida gentemot medborgarna.Något samband finns inte mellan förmånen att få åtnjuta sådana rättigheter ocht. ex. en persons skuldbörda till det allmänna. KU1984/85:8 8 1. beträffandeegendomsrätt, närings- och yrkesfrihet attriksdagen avslår mofionerna 1983/84:736, 924 och 1390, 2. beträffande bandupptagning avtelefonsamtal, m. m. att avslår motion 1983/84:1384, 3. beträffande offentligaförvaltningars saklighet och opartiskhet att avslår motion1983/84:1396, 4. beträffande sambandet mellanmedborgerliga rättigheter och skyldigheter attriksdagen avslår motion 1983/84:1406. Närvarande: (), Berfil Fiskesjö (c), HansNyhage (m), (), i (m), (), (), (vpk), (), (), i (s), (), () och LarsErnestam (fp). beträffande egendomsrätt, närings- och yrkesfrihet (mom.1) (), Hans Nyhage(m), i (m), (), () och LarsErnestam (fp) anser dels att den del av utskottetsyttrande som på s. 3 börjar med "Motioner med" och på s. 4 slutar med"avstyrker mofionerna" bort ha följande lydelse: De skäl för en förstärkning av egendomsrättens ställningsom förs fram i motionerna är enligt iitskottets mening välgrundade. Utskottetanser således att skyddet för egendomsrätten bör förstärkas. I vilka formerdetta skall ske bör utredas närmare. Beträffande frågan om en grundlagsreglerad närings- ochyrkesfrihet är dessa friheter delvis kringskurna av t. ex. monopol,bidragsbestämmelser, långtgående reglerings- och styrningsåtgärder,auktorisationskrav och liknande företeelser. Det är mot denna bakgrundangeläget att söka fastställa de gränser som skall gälla för närings- ochyrkesfriheten. En utredning bör därför ske i syfte att klarlägga i vilkaavseenden en förstärkning av närings- KU 1984/85:8 9 ochyrkesfrihet kan ske i grundlag och annan lag. Det anförda bör ges regeringentill känna. delsatt utskottet under 1. bort hemställa 1. beträffande egendomsrätt, närings- ochyrkesfrihet att med anledning av motionerna 1983/84:736, 924 och 1390som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört om särskildutredning. beträffandesambandet mellan medborgerliga rättigheter och skyldigheter NilsBerndtson (vpk) anför: Dethar, som sägs i motionen, blivit allt vanligare att personer som bygger uppansenliga förmögenheter här i landet drar på sig stora skatteskulder och sedanflyttar utomlands. Trots ansträngningar från statsmakternas sida föreliggersvårigheter att komma till rätta med detta problem såväl vad gäller indrivningav obetalda skatter som att kunna utdöma straff i de fall brottslig verksamhetligger bakom. Fråganhuruvida det bör finnas en koppling mellan vissa typer av förmåner och enpersons skyldigheter gentemot samhället kan bli aktuell om andra åtgärder visarsig verkningslösa.