bet · G801LU39 · 1984-12-31 00:00:00 — a. ett tvåårigtutbildningsprojekt inom län för vilket den tidigare hemkonsulenten ilänet har engagerats på konsultbasis. Ansvaret för den direkta rådgivningentill konsumenterna har lagts över på kommunerna. Som en ren följd avavvecklingen av hemkonsulentverksamheten har ett 20-tal kommuner, däriblandfiera större kommuner, såsom och , beslutat att inrätta kommunalkonsumentverksamhet. I några fall har man beslutat gå över kommungränserna ochordna en konsumentrådgivning gemensamt för fiera kommuner. Det är nu endast ett50-tal kommuner som saknar konsumentrådgivningsverksamhet. Av dessa är det baraett 20-tal som inte har några planer på att inrättakonsumentverksamhet. I nästan samtliga fall rör det sig om små kommuner.Enligt gjorda beräkningar har av befolkningen tillgäng till kommunalkonsumentrådgivning. Av de tidigare hemkonsulenterna har två anställts somkommunala konsumentvägledare, en har anställts av och en ärtjänstledig från för upprätthållande av lärartjänst. Övrigahemkonsulenter kvarstår i tjänst vid länsstyrelserna. Vid omplaceringarna harlänsstyrelserna sökt ta vara på den konsumentpolitiska erfarenheten, och drygt50 % av hemkonsulenterna är knutna till verksamheter med konsumentpolitiskainslag, såsom varuförsörjningsfrågor och. glesbygdsstöd till dagligvaruhandeln. I motionerna 834 (c) och 837 (c, fp) beklagas atthemkonsulentverksamheten avvecklats, och motionärerna framhåller att fierakommuner saknar en tillfredsställande konsumentrådgivning. Man påpekar vidareatt avsaknaden av möjlighet att få konsumentrådgivning lett till att LU1984/85:39 11 hushållningssällskapens hemkonsulenter fått. Särskilt kraftig har ökningen varit efter det atthemkonsulentverksamheten vid länsstyrelserna upphörde. I motion 837 understryksatt hushållningssällskapens konsumentpolitiska verksamhet är beroende avde medel sällskapen själva kan bidra med. Verksamheten har från att vara enhjälp för medlemmarna utvecklats vidare och efterfrågas av en bred allmänhet.Motionärerna anser att den resurs som således finns vid hushållningssällskapenbör tas till vara i allmänhetens tjänst. Det är följaktligen befogat,framhåller motionärerna, med ett statligt stöd för hushållningssällskapenskonsumentverksamhet. Motionärerna yrkar med stöd av det anförda att riksdagenskall begära att förhandlingar tas upp med hushållningssällskapen omekonomiskt stöd till deras hemkonsulentverksamhet. Även motionärerna i motion834 anser det rimligt att staten går in och bidrar till hushållningssällskapenskonsumentpolitiska verksamhet. Enligt motionärernas mening bör staten betalastatsbidrag med ett belopp motsvarande minst en halv årslön per län. Medel fördenna utgift bör kunna tas av anslag. Motionärerna yrkar attriksdagen hos regeringen begär att ett statsbidragssystem införs förhushållningssällskapens hemkonsulentverksamhet. Enligt utskottets mening är den verksamhet somhushållningssällskapens hemkonsulenter bedriver i många hänseenden värdefull.Särskilt viktiga är de insatser som görs på kostområdet. Enligt vad utskottetinhämtat har , som också ser mycket positivt på hushållningssällskapensverksamhet, etablerat kontakter med sällskapen för att ta reda på hur verketskall kunna stödja verksamheten. Det har därvid framkommit atthushållningssällskapen har ett stort intresse av att få informations-ochutbildningsmaterial. Problemet är att hushållningssällskapen i första handefterfrågar material om kostinformation, något som i dagsaknar. Man arbetar dock inom verket med att söka fä fram kursmaterial tillskolor när det gäller kostinformation. Hur problemet med kostnaderna förinformationsmaterialet skall lösas är ännu inte klart. Utskottet anser det angeläget att samarbetet mellankonsumentverket och hushållningssällskapen kan fortsätta och breddas. Ikonsumentpolitiska kommitténs uppdrag ingår bl. a. att pröva det allmännasstöd av folkrörelsernas och andra frivilliga organisationers insatser ikonsumentpolitiken. Utskottet förutsätter att och regeringen iavvaktan på resultaten av kommitténs arbete tar de initiativ som kan varaerforderliga för att lösa de akuta ekonomiska problem som finns när det gällerdistribution av informations- och utbildningsmaterial till hushållningssällskapen.Ett införande av ett statsbidragssystem av det slag som förordas i motion 834kan utskottet däremot inte finna påkallat eller lämpligt. Inte heller anserutskottet att det finns något behov av att i enlighet med förslaget i motion837 hos regeringen begära förhandlingar med hushållningssällskapen. Utskottetavstyrker följaktligen bifall till motionerna 834 och 837. LU1984/85:39 12 En allt större del avvarusortimentet i handeln märks med den s. k. EAN-koden. Varumärkningen sker dåmed en sifferkod och en optiskt läsbar strecksymbol. I butikskassan avläsesEAN-symbolen med en optisk läsare ansluten till en dator. Butiksdatorn identifierarvaran, anger pris och övriga uppgifter. Uppgifterna noteras på kassakvittot ochger butiken information om varufiödet genom butiken. har efter förhandlingar med representanterför handeln utfärdat riktlinjer för prisinformation till konsumenter vidmarknadsföring av varor i detaljhandeln. Riktlinjerna trädde i kraft den 1januari 1983. Om prisinformation i allmänhet gäller enligt riktlinjerna att denskall vara tydlig och lättläst och presenteras på ett sådant sätt att det inteuppstår någon tvekan om vilken vara den avser. I förebyggande syfte träffadekonsumentverket en överenskommelse med näringslivet om att vidinförandet av butiksdator den individuella prismärkningen skulle behällas tilldess att en för konsumenterna tillfredsställande prisinformation och kontrollsäkerställts. har beslutat att dennaöverenskommelse skall stå fast. I motion 970 (s) anförs att det framstår som alltmeruppenbart att de parter som diskuterat denna fråga inte kan lösauppgiften. De rekommendationer som finns på området kan enligt motionärernasuppfattning knappast anses som tillräckligt bindande. Motionärerna anser attdet finns en uppenbar risk för att man genom ensidiga beslut tar bortprisinformationen på varje enskild vara. För att säkerställa konsumenternasrätt till god prisinformation, vilket innebär en individuell prisinformation,finner motionärerna det nödvändigt att frågan blir föremål förutredning. I ett sådant utredningsarbete bör enligt motionärernas meninglagstiftningsalternativet inte uteslutas. Motionärerna yrkar att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om hurprisinformationen skall utformas vid införande av datakassor. Även i motion 2398 (fp) diskuteras prismärkningen.Motionärerna framhåller att med ökande livsmedelspriser blir tillförlitligasystem för prismärkning och jämförpriser av stor vikt för konsumenterna.Enligt motionärernas uppfattning är det därför nödvändigt att kunder ävenefter införandet av datakassor med klartextkvitton kan få en godprisinformation med hjälp av en prisangivelse på varan sä länge inte andrahjälpmedel för prisinformation finns i butiken. Motionärerna yrkar att vad sålundaanförts ges regeringen till känna. Företrädarna för har uppgivit att detefter överenskommelsen dröjde innan datakassor började kommai bruk. föll överenskommelsen i glömska inom dagligvaruhandeln.Konsumentverkets styrelse har därför genom det ovan redovisade beslutet idecember 1984 velat aktualisera överenskommelsen. LU1984/85:39 13 viktigaste näringslivsblocken, såsom kooperationen ochICA, har förklarat sig dela uppfattning att överenskommelsenfrån skall stå fast. SPK har fått i uppdrag att göraen undersökning hos konsumenterna i sådana butiker som gått över till datakassorför att utröna konsumenternas inställning till prismärkningsfrågan.Konsumentombudsmannen har tillagt att det torde vara mycket svårt att med stödav marknadsföringslagen driva kravet på individuell prismärkning. Enligt utskottets mening är det en viktig fråga som tasupp i motionerna. Utskottet kan för sin del helt ansluta sig till denuppfattning som avspeglas i ställningstagande och imotionerna, nämligen att den individuella prismärkningen på varor måstebibehållas till dess att en för konsumenterna tillfredsställandeprisinformation kan säkerställas på annat sätt. Utskottet vill erinra om attkonsumentpolitiska kommittén enligt sina direktiv bl. a. skall uppmärksamma densnabbt ökade användningen av datateknik och datakommunikation i handeln. Medhänsyn härtill är det inte erforderligt med någon ytterligare utredning avfrågan. Enligt utskottets mening bör i avvaktan på resultatet avkonsumentverkets beslut , konsumentpolitiska kommitténs arbeteoch den i SPK:s regi pågående undersökningen om konsumenternas inställning tillprisfrågan inte heller i övrigt några åtgärder vidtas från statsmakternassida. Utskottet vill emellertid tillägga att, skulle det visa sig att det integår att på frivillighetens väg få en tillfredsställande ordning till stånd, ärdet nödvändigt att regeringen tar upp frågan till behandling och därvid ävenprövar möjligheten till lagstiftning på området. På anförda skäl avstyrker utskottet bifall till motion 970och motion 2398 i denna del. 1 motion 2827 (fp) yrkas attriksdagen hos regeringen skall begära att ges i uppdrag attöverväga hur videotex kan användas för kvalificerad varuinformation.Motiveringen till yrkandet återfinns i fp:s datamotion 1493. Motionärerna anföri den motionen att rådgivning om marknadens olika utbud blir allt viktigare.Med videotex (teledata) samt text-TV kan viktig information om varor ochtjänster ställas till många konsumenters disposition. Enligt motionärernasmening bör därför varu- och tjänsteförteckningar med produktinformationsammanställas i videotex. Hur detta närmare skall ske bör få iuppdrag att överväga. Frågan om användandet av datakommunikation inomkonsumentinformationen har blivit allt aktuellare. Utomlands har man redanbörjat använda sig av teledata o. d. i anslutning till text-TV, något somutskottet kunde konstatera vid ett studiebesök i . LU1984/85:39 14 inhämtat arbetar också målmedvetet medfrågan. kommer några försöksprojekt att bedrivas i samarbete medvissa större kommuner. a. kommer man att pröva marknadsöversikter påteledata och hushållsteknisk information via persondator. Även information omkonsumentverkets riktlinjer och om avgöranden skall läggasin på data. När det gäller teledata behövs det enligt verkets uppfattning ensystemutveckling för att kunna få till stånd en god konsumentinformation. Med hänsyn till att ett utvecklingsarbete på områdetsålunda redan bedrivs av behöver något sådant uppdrag sommotionärerna begärt inte ges åt verket. Utskottet avstyrker därför bifall tillmotion 2827. Innehållsmärkning på kosmetiska produkter I fem motioner tas upp frågan om enförbättrad konsumentinformation beträffande kosmetiska och hygieniska medel,såvitt avser uppgifter om att produkten eller i denna ingående ingrediensertestats på djur. I motion 1083 (c) anförs att inom kosmetikaindustrin skertester på djur i stor utsträckning i olika länder. Testerna, som ofta är mycketplågsamma, är av tre slag, nämligen ögonirritationstester, giftighetstester ochhudirritationstester. Enligt motionärens uppfattning måste strävandena varaatt ersätta djurförsöken med alternativa försöksmetoder inom de olika områdendär djurförsök förekommer. Motionären påpekar vidare att forskning för att fåfram alternativ till djurtester sker i fiera länder och att det redanförekommer att företag inte djurtestar sina produkter. Motionären hänvisarockså till att uttalade sig mot djurförsök för tester avkosmetika samt att vid fiera tillfällen uttalat sig för attregeringen borde i internationella sammanhang arbeta för begränsning avdjurtester inom kosmetikaområdet. Motionären anser att det borde bli enobligatorisk skyldighet att på varje kosmetikaförpackning ange om den färdigaprodukten eller i den ingående ingredienser testats på djur före produktensframställande. Enligt rnotionären bör lämpligen bestämmelser om sådanobligatorisk uppgiftsskyldighet införas som annan lagstiftning ominnehållsdeklaration för kosmetiska preparat m. m. Införandet av enuppgiftsskyldighet om djurtester bör ses som ett betydelsefullt steg mot förbudmot marknadsföring i av kosmetiska preparat som testats på djur.Motionären hemställer att som sin mening ger regeringen till kännavad som sålunda anförts i motionen. I motion 2035 (c) yrkas (yrkande 7) attriksdagen hos regeringen hemställer om införande av regler om märkning avkosmetiska och hygieniska produkter som testats vid plågsamrna djurförsök.Motionärerna anför till stöd för sitt yrkande bl. a. att många människor taravstånd från plågsamma djurförsök och därför skulle föredra att användaprodukter som inte är testade på djur. LU1984/85:39 15 Motionärerna hänvisar vidare till att det redan finnssådana produkter tillgängliga på marknaden. Enligt motionärerna är det angelägetatt ge konsumenterna en reell valfrihet på detta område. Det bör därför införasen lagstadgad skyldighet om märkning av kosmetiska produkter med uppgift om attprodukten testats vid plågsamma djurförsök. Även i motion 2243 (fp, c) begärsförslag till lag om märkning av kosmetiska produkter med uppgift om de ärtestade på djur eller ej. Motiveringen till yrkandet återfinns i motion 2006.Däri anförs bl. a. att alla försäljare och tillverkare av kosmetika i Sverigebör lämna uppgifter om deras varor testats vid djurförsök. Enligt motionärernaskulle en innehållsmärkning verksamt bidra till att plågsamma djurtester skulleförsvinna. Motionärerna menar att så snart tillverkarna ser sig tvungna att tafram icke plågsamma tester kommer de också att göra det. Motionärerna i motion2320 (c) yrkar att ger regeringen till känna som sin mening vad deanför i huvudmotion 2015 om att märkning av kosmetika skall innehållauppgifter om varan testats på djur eller ej. Motionärerna anser det upprörandeatt plågsamma djurförsök ofta i mycket stor skala används för att ta framprodukter som inte har något som helst medicinskt intresse. Motionärernaunderstryker att det naturligtvis är viktigt att kosmetiska produkter somsaluförs inte ger skador. Finns det grundade misstankar om sådana skador börman avstå från att producera eller saluföra dessa produkter. I motion 2686 (s)slutligen yrkas att ger regeringen till känna vad de i huvudmotion2685 anfört om märkning av kosmétikaprodukter. Motionärerna framhåller att iSverige finns åtminstone ett fyrtiotal märken av kosmetika- och hygienproduktersom inte är testade på djur. Enligt motionärerna frågar allt fier efter sådanapreparat, som dock kan vara svåra att hitta, eftersom preparaten inte har någoninnehållsdeklaration. Motionärerna anser att en märkning av produkterna börkomma till stånd och menar att en lämplig lösning skulle vara att gekonsumentpolitiska kommittén tilläggsdirektiv i frågan. Utskottet erinrar om att frågor om förbud mot tester pådjur av kosmetika och om obligatoriska uppgifter på kosmetiska produkter omdjurtester har med anledning av motioner behandlats av vid ettfiertal tillfällen efter beredning i jordbruksutskottet ellernäringsutskottet, senast efter beredning av näringsutskottet.För den tidigare riksdagsbehandlingen av frågorna hänvisas till den i näringsutskottetsbetänkande NU 1984/85:7 intagna redogörelsen. hänvisade inämnda betänkande till att hade tagit fram ett förslag tillbestämmelser om innehåll och märkning av kosmetiska och hygieniska produktermen att styrelsen ännu inte hade tagit slutlig ställning till förslaget. väntades förslaget komma att leda till att bestämmelser införsom obligatorisk märkning av medlen. pekade också på attnäringsidkare med stöd av marknadsföringslagen kan åläggas att vidmarknadsföringen av en vara lämna LU1984/85:39 16 information av särskild betydelse från konsumentsynpunkt.Gällande lagstiftning öppnade alltså möjligheter för prövning av önskemål omkonsumentinformation av olika slag. Av vad sålunda anförts framgick enligtnäringsutskottet att motionärernas önskemål kunde komma att tillgodoses i andrasammanhang. Med hänsyn härtill ansåg näringsutskottet inte att det då fannsanledning till något initiativ från sida. Näringsutskottetavstyrkte därförbifall till motionerna vilket godkände. Sedan näringsutskottet behandlade frågan har arbetet mednya märkningsbestämmelser vilat. Anledningen härtill har varit att ävenkemikommissionen tagit upp frågor om märkning och registrering av kosmetikaoch att man velat avvakta statsmakternas ställningstaganden i anledning härav.I proposition 1984/85:118 om kemikaliekontroll föreslås att socialstyrelsenfår myndighetsansvaret för kosmetiska och hygieniska preparat.Departementschefen hänvisar i propositionen (s. 81) till socialstyrelsensuppdrag beträffande nya märkningsbestämmelser för sådana produkter. Enligt utskottets mening är det en angelägen och viktigfråga som tas upp i motionerna. Frågans betydelse belyses också av att denunder senare år varit föremål för upprepade motionsyrkanden och att det nuföreligger fem motioner av företrädare för olika partier. Utskottet vill strykaunder att det självfallet är viktigt att kosmetiska preparat inte gerallergireaktioner eller andra skador. Preparaten behöver därför givetvistestas innan de börjar saluföras. Den vanligaste testmetoden synes varaolika former av djurtest. Uppenbart går det inte att undvika att sådana testerär plågsamma. Utskottet hänvisar till den beskrivning av testerna som finns imotionerna. Mot bakgrund av det anförda och med beaktande av att dethär inte är fråga om produkter som har ett viktigt medicinskt intresse anserutskottet att det är angeläget att man söker få till stånd en begränsning avdjurtesterna och en övergång till andra testmetoder. Ett verksamt medelhärvidlag skulle enligt utskottets mening kunna vara införandet avobligatoriska uppgifter på varuförpackningarna om använda djurtester. Produktersom försetts med uppgifter om verkställda djurtester skulle kunna drabbas avett köpmotstånd vilket i sin tur skulle kunna påverka producenterna att användaalternativa testmetoder. Sådana metoder finns också redan tillgängliga påmarknaden. Frågan om utformande av en innehållsdeklaration av önskatslag på kosmetika är emellertid komplicerad. Som företrädareframhåller kan en sådan information lätt bli missvisande och ge konsumentenett intryck av att ett användande av varan är helt riskfritt frånallergisynpunkt, även om så inte skulle vara fallet. Enligt utskottets meningkan man inte heller bortse från att det ofta kan vara mycket svårt attkonstatera huruvida en i produkten ingående ingrediens tidigare i någotsammanhang testats på djur. Det är därför en uppenbar risk för att en på envaruförpackning angiven uppgift om att djurtest inte förekommit i LU 1984/85:39 17 självaverket inte är riktig. De nu angivna svårigheterna bör emellertid inte få ledatill att man avstår från att söka få till stånd en information påkosmetikaförpackningar. Utskottet anser det därför angeläget att nugör ett klart uttalande om vikten av att en sådan varudeklaration kommer tillstånd. Påanförda skäl förordar utskottet att med anledning av motionerna gerregeringen till känna behovet av kraftfulla insatser från statsmakternas sida isyfte att få till stånd en ordning som innebär att på kosmetiska och hygieniskapreparat anges om preparatet eller dess olika beståndsdelar testats på djur. I motion 838 (m) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad motionären anfört om normregler mellanförsäkringsbolagen och försäkringstagarna. Motionären framhåller bl. a. attförsäkringsbolagens information om försäkringsvillkor ofta ärotillfredsställande. I många fall är det svårt för försäkringstagarna att kunnafå en klar bild av vad försäkringen omfattar. Motionären påpekar att vidtecknande av en försäkring måste bolaget ta reda på vad försäkringstagarenvill ha försäkrat så att framtida tvister undviks. Motionären erinrar vidare omatt försäkringsbolagen i samband med konsumentförsäkringslagens ikraftträdandeden sammanställde normvillkor för hem-, villla- och fritidshusförsäkringar.Enligt motionären upphörde detta samarbete mellan försäkringsbolagen redan år1982 och därefter har försäkringsbolagen inte samarbetat vid utformandet avförsäkringsvillkoren, vilket måste upplevas som negativt. Konsumentverketsföreträdare har upplyst att normvillkoren kom att innebära en negativbegränsning av utvecklingen av nya försäkringsprodukter. Sedan samarbetet omnormvillkor upplösts har förhållandena enligt verket förbättrats. Det anfördavisar enligt utskottets mening att det är viktigt med en konkurrens mellanförsäkringsgivarna även på detta område, om man skall få till stånd ett riktutbud av olika försäkringslösningar. För den presumtive försäkringstagaren ärdet en fördel om han har fiera olika försäkringslösningar att välja mellan. Hanfår då möjlighet att välja en lösning som passar Just hans förhållanden. Det ärsåledes inte för försäkringsbranschen gemensamma försäljningsvillkor vid olikaslag av försäkringsobjekt som behöver tillskapas. Vad som i stället är viktigtär att försäkringsbolagen talar samma språk, dvs. att ett försäkringsvillkorhos en försäkringsgivare betyder samma sak som ett motsvarande försäkringsvillkorhos en annan försäkringsgivare. Det finns således ett stort behov avstandardiserade termer och villkor. Vidare är det angeläget att försäkringsvillkorenpresenteras på ett lättfattligt och informativt sätt. Ett uppfyllande av nuangivna krav är nödvändigt för att försäkringstagaren skall ha en LU1984/85:39 18 reell möjlighet att välja mellan olika försäkringslösningar.Enligt vad utskottet inhämtat har och försäkringsinspektionenfortlöpande överläggningar med försäkringsbranschen i frågor som rör utformandetav olika försäkringsvillkor. Utskottet vill också hänvisa till den verksamhetsom bedrivs av den av staten och försäkringsgivarna gemensamt inrättadeKonsumenternas försäkringsbyrå. Byrån har till uppgift att gratis ge råd ochhjälp i olika försäkringsärenden bl. a. när det gäller information omförsäkringsvillkor. Med hänsyn till den verksamhet som sålunda bedrivs när detgäller utformandet av försäkringsvillkor och information om dessa synes syftetmed motionen redan vara tillgodosett. Utskottet avstyrker därför bifall tillmotion 838. 1 motion 555 (c) yrkas attriksdagen ger som sin mening regeringen till känna vad i motion 554 anförts omåtgärder mot mindre seriös bilhandel. I sistnämnda motion lämnas en närmareredogörelse för ett köp av en begagnad personbil efter en annons i dagspressen.Köpet har inte skett hos en etablerad bilhandlare. Omgående efter köpetdrabbades bilen av omfattande fel och det har sedan inte gått att få tillstånd en ekonomisk uppgörelse med säljaren. Mot bakgrund av detta fall ansermotionäreft bl. a. att konsumentnämnderna i kommunerna har en stor uppgift attfylla när det gäller vägledning till bilkonsumenterna. En viktig åtgärd skulleenligt motionären kunna vara att införa obligatorisk konditionstest vidägarbyte. Till den i motionen lämnade beskrivningen av fallet medden begagnade bilen vill utskottet foga att ()nu avlämnat yttrande i ärendet till tingsrätten och att i yttrandet slårfast att säljaren är att anse som näringsidkare: Utskottet konstaterar att ett huvudmotiv för att vidtakonsumentpolitiska åtgärder på bilområdet självfallet är att bilen är en tungpost i hushållens ekonomi. Inom ramen för uppgifter har ocksåväsentliga insatser gjorts för att stärka konsumentskyddet. a. har konsumentverketuppmärksammat och vidtagit åtgärder på områden som nya bilarsbränsleförbrukning, konsumentinformation om bilekonomi/bilunderhåll,avtalsvillkor i köpekontrakt och garantiformulär, bilbranschensmarknadsföringsmetoder m. m. har intresset koncentrerats på tvåproblemområden, nämligen köp av begagnad bil och bilreparationer. På det förraoch i motionen aktualiserade problemområdet har tagitfram riktlinjer för information om begagnade personbilar, vilka träder i kraftden (KOVFS 1985:3). Riktlinjerna gäller när näringsidkarensaluhåller begagnad personbil till enskild konsument till ett prisöverstigande .