bet · G801SkU37 · 1984-12-31 00:00:00 — omextra avdrag m. m. I detta betänkande behandlarutskottet motioner som innehåller yrkanden med anknytning till reglerna omextra avdrag för nedsatt skatteförmåga. De motioner som behandlas tar uppfrågor som rör det extra avdraget på grund av kostnader för sjukdom, det extraavdraget för folkpensionärer med skattefria livräntor och reglerna förexistensminimum. Utskottet avstyrker motionsyrkandena. 1984/85:414 av () och iBengtsfors (c) I motionen yrkas att beslutar upphävasamtaxeringsregeln för äkta makar när det gäller rätten till extra avdrag. 1984/85:573 av () Imotionen yrkas 1. att beslutar att som sinmening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffandepsoriatikers levnadsomkostnader, 2. att beslutar att avdragmedgives i självdeklarationen för psoriatikers faktiska kostnader. 1984/85:953 av tredje vice talmännen m.fl. (fp) I motionen yrkas att som sin mening gerregeringen till känna att frågan om skattereduktion för diabeteskost samt tarm-och magsjukas merkostnad bör bli föremål för utredning. 1984/85:958 av () i motionen yrkas att hos regeringen begärförslag till ändrad lagstiftning innebärande att skattefria livräntor ochliknande skattefria inkomster inte beaktas vid beräkning av det extra avdragetför pensionärer. 1984/85:2355 av () och () I motionen yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad som anförts angående en reformering av skattesystemeti syfte att skapa större rättvisa och förstärka bärkraftsprincipen inombeskattningen. 1984/85:2690 (jfr 2689) av UlfAdelsohn m.fl. (m) såvitt avser yrkande 3. att hos regeringen begär skyndsamöversyn av existensmini mireglerna i enlighet med vad i motionen anförts. 1 1984/85. SkU1984/85:37 2 Gällande rätt m. m. En huvudprincip vidinkomstbeskattningen är att skatt skall utgå efter förmåga. Till grund för beräkningenav en persons skatteförmåga ligger hans inkomst av olika förvärvsverksamheter.Avdrag medges i princip inte för personliga levnadskostnader. Bestämmelserna i50 § 2 mom. kommunalskattelagen (1928:370 KL) om avdrag på grund av nedsattskatteförmåga är i viss mån att se som en korrigering då dessa beräkningar integår att förena med kravet på en beskattning efter förmåga. Extra avdrag för nedsattskatteförmåga kan medges enligt tre olika grunder nämligen - om skatteförmågan varit väsentligen nedsatt tillföljd av långvarig sjukdom, olyckshändelse, ålderdom, underhållsskyldighet eller annan där med jämförlig omständighet. Avdraget får inte överstiga . (50 § 2 mom. andra stycket KL). utfärdar anvisningar om avdrag för väsentligen nedsatt skatteförmåga på grund av sjukdom m.m. Anvisning arna taxering finns i RSV Dt 1984:11. - om inkomsten, efter avdrag förskatt, understigit vad den skattskyldige kan anses ha behövt till underhåll försig själv och sin familj (existensminimum). För rätt till avdrag krävs attskatteförmågan varit nedsatt till följd av nedsatt arbetsförmåga, långvarigoförvållad arbetslöshet, stor försörjningsbörda eller annan därmed jämförligomständighet (50 § 2 mom. tredje stycket KL). Grunderna för beräkning avexistensminimum finns i punkt 1 av anvisningarna till 50 § KL. Riksskatteverkethar utfärdat föreskrifter och anvisningar m. m. om existensminimum ochförbehållsbelopp för preliminär och kvarstående skatt, senast i RSV Du 1983:22.Normalbelopp för existensminimum för har fastställts iriksskatteverkets föreskrifter RSV Du 1984:13. - om inkomsten till icke obetydligdel utgjorts av folkpension, om inte särskilda omständigheter föranleder annat(50 § 2 mom. fjärde stycket KL). Grunderna för beräkning av avdraget anges ipunkt 2 i anvisningarna till 50 § KL. har utfärdatföreskrifter m. m. om avdrag för nedsatt skatteförmåga ochdeklarationspliktsgränser för folkpénsionärer, senast i RSV Dt 1984:10 aUtillämpas vid taxering. För makar gäller enligt 52 § 1 mom. fjärde stycket KL attdet extra avdraget på högst . för sjukdomskostnader m. m. liksom avdragpå grund av existensminimum skall beräknas för vardera maken för sig men att varderamakens skatteförmåga skall bedömas med hänsyn till makarnas sammanlagdainkomst och förmögenhet. Avdraget för sjukdomskostnader m.m. får ej överstiga10000 kr. för makarna tillsammans. Avdrag för nedsatt skatteför- SkU1984/85:37 3 måga för folkpensionärer skall enligt 52 § 1 mom. femtestycket KL beräknas för vardera maken utan hänsyn till andra makens inkomst.Vid jämkning av avdraget för folkpensionärer på grund av förmögenhet skallvardera maken anses inneha hälften av makarnas gemensamma förmögenhet. Kostnader på grund av sjukdom har sedan år 1976utfärdat anvisningar rörande det extra avdraget för väsentligen nedsattskatteförmåga på grund av sjukdom m.m. Anvisningarna innebär i sin senastelydelse (RSV Dt 1984:11) i korthet följande: Skatteförmågan skall vara väsentligen nedsatt. Dettainnebär att avdrag bör medges endast om den skattskyldige haft storamerkostnader för sjukdom m. m. som medfört att den ekonomiska situationen, dvs.skatteförmågan, på grund av nedsatta fysiska eller psykiska funktioneravsevärt avvikit från vad som normalt skulle ha varit förhållandet. Avdrag kanalltså inte medges endast för att inkomsten varit låg. Att skatteförmågan skall bestämmas med utgångspunkt i denskattskyldiges ekonomiska förhållanden innebär bl. a. att hänsyn bör tas tillbåde inkomst och förmögenhet, såväl skattepliktig som inte skattepliktig.Hänsyn skall bl. a. tas till socialhjälp, kommunalt bostadstillägg,underhållsbidrag, livränta liksom sådan inkomst som genom särskilt avtal ärundantagen från beskattning här i landet. För makar och andra sambeskattadepersoner sker bedömningen med hänsyn till deras gemensamma inkomst ochförmögenhet. Avdraget skall beräknas på makarnas sammanlagda sjukdomskostnaderoch, om inte annat yrkas, tillgodoföras den make som har den högsta inkomsten. Den personkrets som omfattas av föreskrifterna ärföreträdesvis handikappade och personer med kroniska sjukdomar. Schablon förmerutgifternas storlek anges endast för specialkost vid vissa sjukdomar.Utgifterna varierar såväl mellan som inom olika sjukdomsgrupper. Avdragsrättenblir alltså beroende av en bedömning i varje enskilt fall. Hänsyn skall tas till om en persons.nödvändiga kostnaderför livsuppehållet m. m. på grund av nedsatta fysiska eller psykiskafunktioner betydligt överstiger vad som annars är normalt. Det kan till exempelvara fråga om merutgifter på grund av att hjälp måste anlitas för den dagligalivsföringen, exempelvis för skötsel av hemmet eller attdet finns behov av särskild tillsyn. Stora utgifter kan också föranledas avkostnader för speciell föda, medicinering, salvor, omläggning av bandage,särskild bostadsutrustning eller extra slitage av kläder samt för resor m.m.Avdrag bör däremot inte medges för ipkomstrelaterade vårdavgifter. Utgifter medräknas endast till den del de inte ersätts avförsäkringskassa eller på annat sätt, dvs. endast nettokostnaden får beaktas. Avdrag börendast medges om utgifterna överstiger vad som kan betraktas SkU1984/85:37 4 som normala utgifter för läkarvård, medicin o. d. Utgiftersom understiger . bör därför inte beaktas i detta sammanhang. Som merutgift får även medräknas utgifter försjukdomskostnader för omyndiga hemmavarande barn. Sådana utgifter för myndigthemmavarande barn får beaktas i den mån barnet inte uppbär folkpension ellerliknande ersättning. För merutgifter på grund av specialkost tar anvisningarnaupp schablonbelopp som uppgår till . för diabetiker och som i övrigtvarierar . beroende på vilken typ av kost denskattskyldige behöver. Schablonbeloppen gäller inte om handikappersättningeller annan skattefri ersättning utgått för att täcka merutgifterna. Det extra avdraget bör normalt kunna beräknas med ledningav följande tabell: Om den taxerade inkomsten efter ev. Extra avdrag medgesnormalt med be- justering uppgår till lopp motsvarnde hälften av den del av beräknademerut- gifter somöverstiger 1/20 av inkomsten Om makarnas sammanlagda taxerade in- Extra avdrag medgesnormalt med be- komster efter ev. justering uppgår till loppmotsvarande hälften av den del av beräknademerut- gifter somöverstiger 1/20 av inkomsten För att undvika alltför storatröskeleffekter bör viss jämkning ske för de fall inkomsten ligger i närhetenav angivna inkomstgränser. Som gifta räknas också sammanboende, som varitgifta med varandra samt sammanboende som har eller har haft gemensamma barn. Om den skattskyldige haft hemmavarande barn under 16 årbör ovan angivna inkomstgränser i resp. tabell ökas med . för varjesådant barn. När avdrag medges för merutgifter som överstiger 1/20 av inkomstenfår avdraget beräknas efter inkomsten minskad med . för varje barn. Förmögenhet bör beaktas på samma sätt som anges i RSV:s föreskrifterm.m. om avdrag för nedsatt skatteförmåga för folkpensionärer. Detta innebär bl.a. att avdraget reduceras om förmögenheten överstiger . för makar gemensamt. Överstiger förmögenheten150000 kr. för ensamstående resp. . för makar, medges inte extraavdrag. Värdet på egen bostadsfastighet skall tas upp med reducerat belopp. SkU1984/85:37 5 Extra avdrag för folkpensionärer med skattefria livräntorm. Skattskyldig, vars inkomst tillinte obetydlig del utgjorts av folkpension, är - om särskilda omständigheterinte föranleder annat - berättigad till avdrag för nedsatt skatteförmåga (50 §2 mom. fjärde stycket KL). Systemet med extra avdrag för folkpensionärer innebär ikorthet att den som endast har en statligt taxerad inkomst som motsvararbeloppen för grundpension och pensionstillskott till ålderspensionär (minskatmed ett schablonavdrag på ) skall medges så stort extra avdrag att denstatligt beskattningsbara inkomsten blir , dvs. att någon skatt ejskall uttas. Har pensionären en högre taxerad inkomst och/eller förmögenhetöver viss nivå skall det extra avdraget reduceras. Grunderna för avdragsberäkningen anges i punkt 2 avanvisningarna till 50 § KL. Dessa grunder får frångås när särskildaomständigheter föranleder det. utfärdar föreskrifter ochanvisningar om avdraget för nedsatt skatteförmåga. taxeringåterfinns dessa i RSV Dt 1984:10.1 föreskrifterna m. m. anges i vilka fallavdraget får jämkas på grund av särskilda omständigheter. Beträffande vissainte skattepliktiga inkomster sägs i anvisningsform följande. Har folkpensionär uppburit inkomstsom genom särskilt skatteavtal är undantagen från beskattning här i landet ochsom annars skulle ha utgjort skattepliktig inkomst (t. ex. Social Securityeller utbetalning enligt punkt 3 av anvisningarna till artikel 18 i detnordiska skatteavtalet), bör avdraget beräknas på den statligt taxeradeinkomsten med tillägg för sådan inkomst. Pension på grund av pensionsförsäkringsom är tecknad i utländsk försäkringsrörelse och som därigenom är undantagenfrån beskattning här bör även beaktas vid avdragsberäkningen. Livränta som inte är skattepliktig eller skattepliktigendast till viss del bör vid avdragsberäkningen tas upp med hela beloppet.Skattefri ersättning på grund av fri gruppsjukförsäkring (AGS) som fastställtsi kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer bör också tas uppmed hela beloppet vid avdragsberäkningen. Däremot bör sådana inkomster som undantagits frånbeskattning genom särskild lag eller förordning inte beaktas vidavdragsberäkningen. Detta gäller t. ex. ränta m. m. på sparande enligt lagen(1983:890) om allemansspa-rande som undantagits från beskattning genom lag(1983:891) om skattelättnader för allemanssparande. Skyldighet att lämnakontrolluppgift för vissa icke-skattepliktiga eller delvis skattepliktigalivräntor liksom för icke skattepliktiga ersättningar på grund av kollektivasjukförsäkringar regleras i 37 § taxeringslagen. Principerna för de nuvarandereglerna fastställdes (prop. 1975/ 76:91, SkU 1975/76:32). De nyhetersom då genomfördes innebar ett större SkU1984/85:37 6 hänsynstagande till sociala synpunkter genom attnormalbeloppen närmare anpassades till socialhjälpsnormerna. Existensminimum bestäms med ledning av normalbelopp.Normalbeloppen är fastlagda i lagen men uppräknas av riksskatteverketefter förändringarna i konsumentprisindex. gäller för ensamstående21400 kr./år, för sammanlevande makar och jämställda /år. För den somförsörjer hemmavarande barn tillkommer /år och barn (RSV Du 1984:13). Normalbeloppen omfattar alla vanliga levnadskostnader utombostadskostnad. Bostadskostnaden beräknas särskilt och läggs tillnormalbeloppen när existensminimum räknas fram. Normalbeloppen tillämpas vid beskattning och uppbörd menäven vid införsel. Samma regler för avdrag på grund av existensminimum gäller iprincip vid preliminärskatteuppbörden (41 § 2 mom. UBL) som vidinkomst-laxeringen. För uppskov med erläggande av kvarskatt gäller däremotdelvis andra regler. I det följande redogörs kortfattat för gällande lagregleroch RSV:s föreskrifter m. m. (RSV Du 1983:22) om avdrag på preliminärskatt ochvid inkomsttaxeringen på grund av existensminimum. Det åligger i princip taxeringsnämnden att ex officiobeakta existensminimireglerna vid taxeringen. Någon framställning från denskattskyldige är i princip infe nödvändig. Om lokal skattemyndighet intemeddelat beslut under inkomståret och den skattskyldige inte ansökt om extraavdrag i sin självdeklaration kan dock taxeringsnämnden normalt betrakta detsom ett uttryck för att behov av sådant avdrag inte föreligger. Om denskattskyldige under inkomståret kunnat försörja sig och sin familj på sina medskatten minskade inkomster, kan taxeringsnämnden också i många fall utgå frånatt nedsatt skatteförmåga inte förelegat, även om extra avdrag på grund avexistensminimum skulle yrkas i deklarationen. Om den lokala skattemyndighetendäremot beslutat om befrielse från eller nedsättning av skatteavdrag förpreliminär skatt, bör taxeringsnämnden utgå från samma existensminimibelopp,om inte nya omständigheter framkommit. Den som inte haft högre inkomst än det för honom beräknadeexistensmi-nibeloppet kan medges extra avdrag med så stort belopp att någonskatt inte uppkommer. Om inkomsten är högre än existensminimum men inte så storatt den efter skatt uppgår till existensminimum, avpassas det extra avdragetså, att inkomsten efter skatt uppgår till existensminimum. För att undvika alltförstora marginaleffekter vid stigande inkomst kan den lokala skattemyndighetenförordna att skatteavdrag skall göras högst med belopp som motsvarar en visskvotdel (normalt högst ) av inkomstökningen. Användningen av regeln kange upphov till kvarstående skatt, varför den enligt RSV bör användas medförsiktighet. Vid beräkning av den skattskyldiges inkomster bör blandinkomsterna även räknas in ersättningar som inte är skattepliktiga, t. ex. ickeskattepliktig livränta till följd av personskada, handikappersättning,underhållsbidrag för SkU1984/85:37 7 barn, bidragsförskott och andra liknande inkomster. Hiträknas också sjukförsäkringsersättning på grund av avtalsgruppsjukförsäkring(AGS). Socialbidrag medräknas i de fall bidraget inte är tillfälligt ellerförenat med återbetalningsskyldighet. Barnbidrag och flerbarnstillägg skalldäremot inte medräknas. Från bruttoinkomsten får avdrag ske endast förnödvändiga utgifter för inkomstens förvärvande, t. ex. för resor till och frånarbetet. Avvikelser från normalbeloppen kan i det enskilda falletske både nedåt och uppåt. Avser normalbeloppet flera personer än denskattskyldige (familj) beaktas frågan om sänkning eller höjning med hänsyn tillfamiljens levnadsförhållanden. Familjens totala inkomst bör beaktas. Harhemmavarande barn inkomst reduceras normalbeloppet med skäligt belopp. Tilläggtill normalbeloppen får göras om den skattskyldige har högre levnadskostnaderän normalt, t. ex. till följd av sjukdom hos den skattskyldige, hans make ellerhemmavarande barn. En förutsättning för extra avdrag på grund avexistensminimum är att den nedsatta skatteförmågan beror på nedsattarbetsförmåga, långvarig oförvållad arbetslöshet, stor försörjningsbörda ellerannan därmed jämförbar omständighet. Avdrag kan inte medges enbart av denanledningen att inkomsten är låg. Stor försörjningsbörda anses normalt föreligga om enskattskyldig har att försörja tre eller flera barn. 1 fråga om ensamståenderäcker det i allmänhet med två eller i vissa fall ett barn. Beslut omexistensminimum bör inte meddelas om den skattskyldige medvetet begränsar sinarbetsinsats. Detta kan enligt RSV exempelvis vara fallet om bara en av makarnai en familj förvärvsarbetar utan att det finns något hinder för den andra makenatt också förvärvsarbeta. Hinder kan vara t. ex. att det finns minderåriga barnsom behöver tillsyn och barnpassning inte kan ordnas eller att det inte går attfå lämpligt förvärvsarbete. Vid beräkning av existensminimum skall som redan nämntsden faktiska bostadskostnaden läggas till normalbeloppet. Detta gäller dock ipraktiken bara de fall då den skattskyldige hyr bostad eller innehar mindrebostadsfastighet av enklaste beskaffenhet. Extra avdrag på grund av existensminimum medges nämligeninte om den skattskyldige ägt tillgångar. Med tillgångar avses i principutmätningsbara ägodelar. I fråga om fastigheter skall man dock bortse från"mindre bostadsfastighet av enklaste beskaffenhet". Enligt RSV tordedetta, enligt uttalande i förarbetena, gälla egnahemsfastigheter om 2-3 rum ochkök och med enklast möjliga beskaffenhet. I dagens läge bör motsvarande enligtRSV normalt gälla för små och omoderna permanentbostäder som vid 1981 årsallmänna fastighetstaxering åsatts högst 10 standardpoäng. Undantagsvis kanexistensminimum medges även om en fastighet inte är fullt så enkel, nämligenvid mycket ömmande omständigheter och där möjlighet till en alternativboendeform saknas eller skulle ställa sig avsevärt dyrare. Hänsyn till fastighetsinnehavskall tas oavsett om fastigheterna är belånade eller ej. SkU1984/85:37 8 Även bostadsrätt anses enligt RSV som sådan tillgång sominte bör berättiga tUl skatteavdrag på grund av existensminimum. Kostnader på grund av sjukdom Vid sin ofta återkommandebehandling av frågor om avdrag för merkostnader på grund av sjukdom och omextra avdrag för gifta har utskottet framhållit (senast SkU 1983/84:30) attkostnader för sjukdom i princip inte är avdragsgilla vid beskattningen men attden som har låg inkomst och icke oväsentliga kostnader för sjukdom ärberättigad till extra avdrag som fortlöpande räknas upp av riksskatteverket.Utskottet erinrade då också om att frågan om det extra avdraget tagits upp avskatteförenklingskommittén. Vidare har utskottet uttalat (bl. SkU 1979/80:41) atten förbättring för dem som drabbas av kostnader för sjukdom och handikappenligt utskottets mening bättre och enklare tillgodoses genom åtgärder på detsociala området än genom en svårbedömbar avdragsrätt vid beskattningen. Utskottet har avstyrkt motioner i ämnet och harbifallit utskottets hemställan. har i sitt betänkande Förenkladsjälvdeklaration (SOU 1984:21) sagt sig vara tveksam till att stöd till sjukaoch handikappade ges via inkomstbeskattningssystemet. Det extra avdraget försjukdomskostnader är också enligt kommittén svårt att förena med ett förenklatdeklarationsförfarande. Kommittén föreslår därför att bestämmelserna om extraavdrag för nedsatt skatteförmåga på grund av sjukdomskostnader slopas och attsamhällets stöd till sjuka och handikappade ges i andra former, t. ex. inomramen för den allmänna försäkringen. Extra avdrag för folkpensionärer med skattefria livräntor års taxering togs vidberäkning av det extra avdraget för folkpensionärer endast hänsyn tUl sådanalivräntor som beskattades efter en reducerad skala. Livräntans totala beloppskulle dock beaktas vid bestämmande av det extra avdraget enligtriksskatteverkets anvisningar. Genom beslut vid 1976/(prop.1976/77:50, SkU 1976/77:19) ändrades beskattningsreglerna för vissapersonskadelivräntor så att de kom att bli skattefria. ansågs dock att hänsyn vid avdrag för nedsattskatteförmåga borde tas till sådana livräntor. Enligt propositionen kundepersonskadelivräntor avse bl. a. ersättning för sådana vårdkostnader, som harbetydelse för frågan om avdrag för nedsatt skatteförmåga. Skyldighet att lämnakontrolluppgift för ersättningar . i form av skattefripersonskadelivränta infördes . SkU1984/85:37 9 Fr. o. m. taxering har iriksskatteverkets anvisningar också angetts att skattefria ersättningar pågrund av vissa kollektiva gruppsjukförsäkringar skall beaktas vid beräkning avdet extra avdraget. Bakgrunden till detta är att vid 1978/79 årsriksmöte (prop. 1978/79:44, SkU 1978/79:21) i samband med att lantbruketstrygghetsförsäkringar reglerades skattemässigt beslöt att kontrolluppgiftskulle lämnas för ersättningar som utgått på grund av kollektivasjukförsäkringar. Syftet var att sådana ersättningar skulle beaktas vid extraavdrag för nedsatt skatteförmåga. Vissa förtydliganden m.m. av bestämmelsernaom skyldighet att lämna kontrolluppgift har därefter vidtagits, senast genombeslut vid 1983/(prop. 1983/84:82, SkU 1983/84:24). Vid föregående års (SkU1983/84:50) behandlade utskottet en motion med liknande innehåll som nuifrågavarande yrkande i motion 2690. Utskottet sade sig inte vilja bestrida attreglerna om existensminimum delvis var föråldrade och att de därför borde bliföremål för en översyn. Utskottet erinrade också om att riksskatteverketförordat en allsidig utredning av reglerna. Utskottet förutsatte att en sådanutredning skulle komma till stånd och beslöt att vad utskottet anfört skulleges regeringen till känna. Regeringen har ännu inte tillsatt någon utredning omexistensminimireglerna. Sedan behandling av frågan hardock det hänt att skatteförenklingskommittén (SOU 1984:21) också förordat enöversyn av reglerna. Vidare har () i en skrivelse tillregeringen med överlämnande av en revisionsrapport (RRV dnr 1982:1008) framfört att starkaskäl enligt RRV:s bedömning talar för att systemet med existensminimum förpreliminärskatt bör avskaffas. och har inovember 1984 yttrat sig över RRV;s skrivelse. har i nämnda rapport undersöktsamspelet mellan de två stödformerna socialbidrag och avdrag förexistensminimum inom systemet för ekonomisk minimistandard. I rapportenkonstateras att socialbidrag är den helt dominerande stödformen. Är 1981beviljades enligt rapporten ca 183 000 hushåll socialbidrag, medan endast ca800 hushåll erhöll existensminimistöd. Enligt RRV har bl. a. socialtjänstlagensinförande och höjningarna av socialbidragsnormerna gjort attexistensminimistödet förlorat sin tidigare självständiga roll. Systemet medexistensminimum för preliminär skatt fungerar heller inte på etttillfredsställande sätt. Den främsta orsaken till detta är de storaavvikelserna mellan preliminär och slutlig skatt som systemet ger upphov till.Analysen i rapporten visar enligt RRV att det inte gårr.att pä ett påtagligtsätt min.ska dessa avvikelser och att problemet dessutom skulle öka ytterligareom man utvidgade gruppen berättigade. SkU1984/85:37 10 Kostnader på grund av sjukdom I motionerna 414 av i (båda c), 573 av () och 953 avtredje vice talmannen m.fl. (fp) aktualiseras frågor omskattelättnader vid sjukdom. I förstnämnda motion begärs att skallbesluta upphäva samtaxeringsregeln för äkta makar vid beviljande av extraavdrag för sjukdomskostnader. framhåller i sin motion att enpsoriatiker bör erhålla avdrag för vissa faktiska merkostnader till följd avsjukdom. Genomsnittligt sett uppgår de enligt motionären till ca . omåret i faktiska kostnader. I motionen av tredje vice talmannen m. fl. anser motionärerna att frågan om införande av skattereduktion istället för extra avdrag bör utredas vad gäller kostnader för diabeteskost samttarm- och magsjukas merkostnader. Utskottet, som liksom tidigare, förutsätter att RSV:sanvisningar fortlöpande ses över, har förståelse för att den som drabbas avmerkostnader på grund av sjukdom eller handikapp anser sig böra få visskompensation för dessa kostnader. Som utskottet vid behandling av likartademotionsyrkanden framhållit torde dock detta syfte bättre kunna tillgodosesgeiiom åtgärder på det sociala området än med en svårbedömd avdragsrätt vidbeskattningen.