bet · G801UU12 · 1984-12-31 00:00:00 — Den enda långsikliga lösningen på livsmedelskrisen är attländerna får hjälp att bygga upp sin egen kapacitet för livsmedelsproduktion.Regelbundet återkommande bistånd i form av spannmålssändningar kan leda tillall den lokala marknaden för småböndernas avsaluproduktion upphör all fungeraoch att inkomster till investeringar i produktionskapacitet elimineras. Inuvarande krissituation måste dock livsmedelsbiståndet öka. Det måste lämnas isådana former att inte ansträngningarna att öka livsmedelsproduktionen imottagarländerna motverkas. Om livsmedelsbistånd ges till utblottade människoreller i form av lön för arbete kan sådana negativa effekter undvikas. Regeringen anser att ett utökat bistånd till u-ländernasjordbruk är motiverat. Stödet måste vara väl avvägt och samordnat medekonomiska reformer i landet i syfte all bryta strukturella obalanser ochnegativa produktionstrender inom jordbruket. De försök som görs av regeringar ivissa länder i södra att genom en ändrad jordbrukspolitik stimulera tillökad produktion bör stödjas. Den dialog om politikens och stödets utformningsom inletts bör fortsätta. Betydelsen av sådana faktorer som UU1984/85:12 11 pris- och växelkurspolitiken, utbudet av insats- ochkonsumtionsvaror, stöd till småindustri och förbättrad infrastruktur pålandsbygden bör betonas från svensk sida. FN anordnade i augusti 1984enbefolkningskonferens i som en uppföljning av den befolkningskonferenssom ägde rum i . Konferensen i hölls mot bakgrund av att världensbefolkning alltjämt ökar snabbi trots en mindre nedgång i den genomsnittliga ökningstakten.För många är ökningstakten i stort sett oförändrad. Detta gör attvärldens befolkning i absoluta tal ökar snabbi med 78miljoner människor och omkring med 89 miljoner människor per år.Världens befolkning kan komma att öka med 1,3 miljarder personer från 4,8miljarder till 6,1 miljarder varav kommer att bo i . En befolkningstillväxt av den storleken får allvarligaföljder för livskvaliteten i många länder, som redan har svåra ekonomiska ochsociala utvecklingsproblem. Den försatt höga befolkningstillväxten leder tillstora svårigheter beträffande bl. a. livsmedelsförsörjning, utbildning,hälsovård och sysselsättning. Dessutom påskyndar befolkningstillväxten ökenutbredning,avskogning, jordförstöring och andra ekologiska förändringar som försämrar dennaturliga miljön och förutsättningarna för livsmedelsproduktionen. Dessutommedför befolkningstillväxten en snabb tillväxt av städerna. Vid konferensen i , som hölls på u-ländernasförslag, rådde stor enighet om befolkningsfrågornas vikt och om angelägenhetenav att genom olika direkta åtgärder inkl. familjeplanering ochhälsovårdsinsatser minska befolkningstillväxten för att kunna förbättralivskvaliteten. Konferensens huvudresultal blev dels ett stort antalrekommendationer om ytterligare åtgärder på befolkningsområdet som komplementtill Bukarestplanen , dels en deklaration i vilka vissa viktigarebefolkningsfrågor betonats. Dessa dokument spänner över ett mycket brett områdeoch behandlar bl. a. på ett framskjutet sätt sambandet mellan befolkning,resurser, miljö och utveckling, kvinnans ställning, vikten av att minskabarnadödligheten, familjeplanering och forskning. verkade aktivt förrekommendationerna på dessa områden. Den breda enighet som rådde vidkonferensen och innehållet i rekommendationerna och deklarationen innebär attett väsentligt framsteg gjorts i förhållande till och attkonferensen kan betecknas som en framgång. Regeringen finner del särskilt värdefullt att konferensenslog fast befolkningstillväxtens betydelse för många länder och underströk attbefolkningsproblemen måste lösas både genom ekonomisk och social utvecklingoch genom åtgärder som direkt påverkar olika befolkningsfaktorer. UU 1984/85:12 12 rigebör därför bidra till att de rekommendationer som antogs vid Mexi-cokonferensengenomförs. Ävenökade insatser på det bilaterala området är nödvändiga eftersombefolkningsutvecklingen, som SIDA anför i sin anslagsframställning, är grundenför all samhällsplanering och därför viktig såväl för allmännautveckling som för biståndet. Det är också uppenbart att befolkningsproblemenmåste angripas på bred front och att en lång rad olika samverkande åtgärdermåste vidtas, vilket understryks i de rekommendationer som antogs vidMexicokonferensen. I mänga länder är en förbättrad tillgång påfämiljeplaneringstjänster en förutsättning för att befolkningstillväxten skallkunna dämpas. Också i det bilaterala biståndet bör därför ökad uppmärksamhetägnas ät befolkningsfrågorna, och stöd bör lämnas för åtgärder som både främjarefterfrågan på familjeplaneringstjänster och utbyggnaden av dessa. Regeringen anserdet därför vara värdefullt att SIDA , kort efter ,antog riktlinjer för SIDA:s insatser på befolkningsområdet som har detta mål. Måloch medel i biståndet Det svenska biståndet skall bidra tillresurstillväxt, ekonomisk och social utjämning, ekonomisk och politisksjälvständighet samt demokratisk utveckling i mottagarländerna. Somflera gånger framhållits i vår biständsdebatt är målen också medel iutvecklingen. Så är tillväxt ett väsentligt medel för ekonomisk och social utjämning,och en tillväxt vars frukter fördelas rättvist blir ett medel för fortsatttillväxt. Utjämningen är i sin tur ett rnedel i demokratiseringen. Biståndetsfyra huvudmål är vägledande för val av samarbetsländer och organisationer somförmedlar svenskt bistånd liksom för utformningen av bilaterala insatser. Målenbör ses som en enhet. Inget av dem bör ställas framför de övriga. Attde fyra målen är lika viktiga betyder inte att det saknar betydelse, vilket avdem som i ett landprogram eller ett sektorstöd främst bör vara vägledande.Detta val måste träffas utifrån en helhetsbedömning av alla de omständighetersom påverkar resultatet av mottagarlandets utvecklings-ansträngningar. Detdominerande problemet i flera av de afrikanska programländerna utgörs avbristen på livsmedel, men detta innebär inte att del är likgiltigt vem somproducerar livsmedlen eller vilka som-kan tillgodogöra sig förtjänsterna av enökad livsmedelsproduktion. Om stödet till landsbygdsutvecklingen inriktas pä enliten grupp lantbrukare med särskilt god tillgång till marknader ochinsatsvaror, kan resultatet bli en utarmning av små och mer avlägset belägnajordbruk. Följden kan bli att alltför få människor får råd att köpa demarknadsförda livsmedlen och att produktionsökningen snart kommer att avstanna.Både med hänsyn till tillväxt- och utjämningsmålen är det nödvändigt attsärskild uppmärksam- UU 1984/85:12 13 hetägnas åt grupper som inte med lätthet kan tillgodogöra sig den teknik och definansiella resurser som ställs till förfogande genom biståndet. Vilken viktsom i varje särskilt fall skall tillmätas tillväxt- och utjämningsmålen måstebedömas i ett sammanhang och med hänsyn till utvecklingsmönstret i desshelhet. Ifråga om demokratimålet betonas de demokratiska strävandenas betydelse som ensjälvständig kraft till ekonomisk och social utveckling. Öppen debatt ochkritisk granskning av regeringsmakten förstärker denna kraft och befordrarviljan och förmågan till gemensamma ansträngningar för att lösasamhällsproblem. Biståndetbör förenas med medvetna ansträngningar i demokratisk riktning. Ett viktigtled i dessa ansträngningar är att stärka respekten för de mänskligarättigheterna och att befordra det fria ordet genom självständiga massmediaoch förenings- och församlingsfrihet. Det innebär att biståndet bör gynnautvecklingen av folkrörelser och ett rikt organisationsväsende i u-ländernaoch en offentlig maktutövning som ger utrymme för kritik och avvikande meningarutan risk för repressalier. Desenaste åren har gett flerfaldiga exempel från på de demokratiskasträvandenas livskraft även under förtryck och fattigdom. Vårt eget landsutveckling under detta århundrande är grundläggande för vår uppfattning omdemokratins utvecklingskraft, och vi bör anstränga oss för att möjliggöra föru-länder, som söker nya vägar bort från stagnation och tillbakagång, att prövametoder som vi varit med om att utveckla i vårt eget land. Detsvenska biståndets demokratimål är formulerat som en rörelseriktning snarareän som ett idealtillstånd, vilket innebär att biståndet kan verka fördemokratisering även i samhällen som saknar institutioner och rättsligagarantier som vi vanligen förknippar med begreppet demokrati. Även i sådanafall bör regeringen och biståndsmyndigheterna noga följa utvecklingen för attmed sina insatser stödja tendenser, organisationer och institutioner som kanbidra till att öka medborgarnas frihet, initiativkraft och deras infiytande isamhället. Oberoendemålethar särskild betydelse för länderna i södra . Biståndet främjar dessaländers ansträngningar att stärka sin ekonomi och sin politiska sammanhållning,så att de lättare kan hävda sin ställning som självständiga stater gentemotSydafrika. Den senaste tidens utveckling i regionen som bl. a. lett till planerpå ett utvidgat samarbete mellan några av frontstaterna och kan påsikt ändra förutsättningarna för strävandena alt tillgodose oberoendemålet ibiståndet. Oberoendemålets innebörd har också kommit att diskuteras medutgångspunkt i globala tendenser som skuldkrisen och de fattigaste ländernasstarkt ökade biståndsberoende. Ökad uppmärksamhet på dessa tendenser ochsamband är påkallad. Biståndets huvudmål bör ivarje särskilt fall preciseras i landprogram- UU1984/85:12 14 Av dessa bör framgå vilka utvecklingstendenser ochvilka sektorer som bör stödjas genom biståndet. Mot bakgrund av en analys avsamar-betslandets utvecklingsbehov och möjligheter att tillgodosedessa bör särskilda mål för projekt eller samarbetssektorer kunna uppställas.Målen bör bygga på en realistisk bedömning av tillgängliga resurser hos givareoch mottagare och ett rimligt tidsperspektiv. Genom en sådan precisering kankonfiikter mellan allmänt forrnulerade biståndsmål undvikas och fastareriktlinjer för biståndsinsatsernas utformning och genomförande erhållas. Ettlandsbygdsutvecklingsprogram kan exempelvis innehålla fiera delprojekt avvilka några tillgodoser tillväxtmålel och oberoendemålet genom ökadjordbruksproduktioui andra utjämningsmålel genom stöd ät eftersatta grupper ochytterligare några demokratimålet genom insatser för jordbrukskooperationen. Del ankommer på regeringen att godkänna målen för landprogrammen.. Detta kan ske bl. a. när regeringen utfärdar instruktioner för förhandlingarmed programländerna och i budgetpropositioner lämnar förslag till riktlinjerför utvecklingssamarbetet. Genom en mer utförlig behandling av avvägningarnamellan mål och medel inom landprogrammen kan bättre överensstämmelse uppnåsmellan programmålen och de resurser i form av förvaltningspersonal, expertisoch tid som står till SIDA:s förfogande. I avtal med programländerna ombiståndsinsatser bör målen för dessa presenteras. Realistiska och väldefinierade mål bidrar till effektiviteten i biståndet. Anvisade medel utgör enram för biståndet och får inte ses som ett utbetalningsmål. De svenskaadministrativa resurserna måste också påverka valet mellan projeklbisländ och mindrearbetskrävande biståndsformer som u-krediter, vissa slag av importstöd ellerbistånd genom internationella organisationer. Beträffande landprogrammeringen beslöt vid detsenaste att regeringen bemyndigas att i vissa fall göra utfästelserom sjunkande bidrag och landramar. efterlystes överväganden om huren sådan procedur, men även andra metoder, kan bidra till en bättre samordnadmedelsanvändning och medelsförbrukning. utredde enarbetsgrupp inom SIDA, med deltagande av , frågor medanknytning lill landprogrammeringssystemet. Denna utredning har av SIDA:sstyrelse tillställts departementet. Regeringen delar utredningens slutsats att ettlandorienteral planeringssystem erbjuder betydande fördelar framför andrasystem. Det viktigaste skälet är att man genom landprogrammering åstadkommerstörre jämställdhet mellan parterna i utvecklingssamarbetet.Landprogrammeringssystemet har det varit i kraft modifierats ivissa viktiga avseenden. De problem som uppmärksammats i bl. a. riksdagensbiståndsdebatt har redan i stor utsträckning beaktats inom systemels ram.SIDA:s utredning utmynnar i förslag om vissa ytterligare ändringar inom planeringssystemet.Ett av dessa förslag berör inrättandet av en särskild anslags- UU1984/85:12 15 post för stora projekt. Ett annat förslag innebär attmedelsramarna beräknas mer strikt efter medelsbehov och att rambeloppen skallkunna sänkas tillfälligt sä att reservationsmedel förbrukas. Regeringen finneratt sådana möjligheter föreligger inom ramen för nuvarande landprogrammeringssystem.Vidare pekar utredningen på möjligheten att avstår från att görauttalanden om belopp eller planeringsramar för perioder efter gällandesamarbetsavtals giltighetstid. Regeringen förordar att denna möjlighetutnyttjas efter prövning i varje särskilt fall. Denna förändring skulle innebäraalt regering och riksdag skulle vara mindre bundna om man finner skäl all sänkarambeloppet efter utgången av del normalt tvååriga samar-belsavtalel. I delta sammanhang erinrar regeringen om att även omhöjningar av medelsramar i det förgångna varit vanligast har även sänkningargjorts, t. ex. av rambeloppen för , , , , Tunisienoch . Den nexibilitet i landprogrammeringstekniken som förslagetom en ny anslagspost för särskilda projekt syftar till är tillgodosedd genomalt större möjligheter har införts att sänka medelsramar. Regeringen finnerdärför inte skäl att bifalla SIDA:s förslag om att inrätta en sådananslagspost. Den verksamhet som denna post är avsedd för kan inrymmas ibefintliga anslagsposter, främst medelsramarna för programländerna och anslagspostenKatastrofer m. m. Ett landprograms omfattning kan ses som en funktion avlandels behov, landets förmåga att uppfylla de biståndspolifiska målen,utvecklingssamarbetets inriktning och möjligheterna att effektivt genomförabiståndet. Anvisade medel utgör en ram för biståndet och inte ettutbetalningsmål. I det långsikfiga utvecklingssamarbetet är det enligtregeringens mening ofta ofrånkomligt att medel kvarstår oförbrukade vidbudgetårels slut. Särskilt kan reservationer uppkomma, när inriktningen avenskilda landprogram förändras. Det ligger i såväl givarens som mottagarensintresse all hellre acceptera reservationer än att försämra biståndets kvalitetgenom att öka utbetalningstaklen. Förseningar i utbetalningarna uppgår förlandprogrammens del sällan till ett belopp som överstiger medelsramen för enfyramånadersperiod. I motion 1984/85:343 av och () hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om att vid ingående eller förlängning av bislåndsavtalmed förbehåller sig rätt till omprövning av avtalet om mottagarlandetdeltar i krigsoperationer eller undertrycker grundläggande mänskliga fri- ochrättigheter eller om förutsättningarna för biståndet av andra anledningaravsevärt förändrats. UU1984/85:12 16 I motion 1984/85:494 av () hemställsatt hos regeringen begär en omedelbar ändring av reglerna föru-landsbistånd så att det ej utgår till krigförande länder. I motion 1984/85:593 av BengtWesterberg m. fi. (fp), yrkande 1, hemställs I. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts som riktlinjer för den svenskau-landspolitiken. I motion 1984/85:845 av () hemställs 1. att riksdagenbegär att regeringen i FN-sammanhang tar initiativ till ett ökatinternationellt stöd till hotade naturmiljöer av stort värde förvärldssamfundet, 2. att riksdagenuttalar att inom ramen för biståndsanslaget resurser bör avsättas för ettmultilateralt och/eller bilateralt stöd till hotade naturmiljöer. 1 motion 1984/85:980 av . (vpk), yrkandena 3 5, hemställs 3. att riksdagenhos regeringen hemställer om ett initiativ för att genom Förenta nationernatillsätta en internationell kommission med uppgift att granska detransnationella kemi- och läkemedelsföretagens verksamhet i tredje världen samtatt verka för en samordnad lagstiftning som kan skydda människor och miljö itredje världen, 4. att riksdagenuttalar sig för att myndigheter och sjukvårdsförvaltningar bör verka för attbojkottaktioner, initierade av läkare, veterinärer, konsumentgrupper m. fl.riktade mot de transnationella bolagens cyniska hantering, understöds, 5. att riksdagenhos regeringen hemställer om att ett samarbete med inleds i avsikt attbistå tredje världen med en skyddsorgansation för ländernas industri- ochlantarbetare. I motion 1984/85:1260 av () hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförtsbeträffande åtgärder i syfte att utveckla handikappinsatserna inom det svenskau-landsbiständet. I motion 1984/85:1261 av PerPetersson m. fi. (m), yrkandena 1 och 4, hemställs 1. att godkänner de riktlinjer förutvecklingssamarbetet som förordas i denna mofion under rubrikerna Riktlinjerför ett effektivare bistånd. Ett effektivare bistånd. Demokrati och mänskligarättigheter. Enskilda organisafioner, Katastrofer, Världslivsmedelsprogrammet,Ett ämnes- och projektinriktat bistånd, Miljö, markvård och energi, Samverkanmed näringslivet, och , UU1984/85:12 17 4. att beslutar allbefattningen som bislåndsinspeklör ånyo inrättas, samt i övrigt godkänner vadsom anförs under rubriken . I motion 1984/85:1678 av ThorbjörnFälldin m. fl, (c), yrkandena 3, 8 och 13, hemställs 3. alt som sin mening ger regeringen till kännaatt del bör tillsättas en parlamentarisk utredning för en översyn av detsvenska bistån-del i huvudsaklig överensstämmelse med i motionen angivnariktlinjer, 8. att som sin mening ger regeringen till kännaall bindande uttalanden om bistånd till programländer utöver avtalstidennormalt inte bör göras; sådana bör endast kunna komma i fråga beträffandebelopp som redan avtalals eller på annat sätt bindande lovats eller förutsattsför att påbörjade projekt eller program skall kunna fullföljas, 13. all som sin mening ger regeringen till kännaatt del nödvändiga långsiktiga arbetet på att skydda människorsförsörjningsmöjligheter och förebygga katastrofer bör vara ett element i alltutvecklingsarbete och främst belasta landramarna och det särskilda anslaget förMiljö, markvärd och energi. I motion 1984/85:1684 av m. fi. (c)hemställs att hos regeringen begär all utvecklingsbiståndet ävenskall svara mot kvinnors behov och att kvinnor görs delaktiga i biståndsprojektenbåde i givar- och mottagarlandet. I motion 1984/85:1689 av (), yrkandena 1, 3 och 4, hemställs 1. att beslutar inrätta en professur ibiståndsforskning med en enligt motionen angiven inriktning och förslag omanvisning av medel, 3. att riksdagensom sin mening ullalar att en samordnad biståndsverksamhet bör vara inordnad iett långsiktigt utvecklingsprogram, 4. att riksdagenanhåller all regeringen utreder möjligheterna till klarare gränsdragning mellanlån och kontantstöd till . I motion 1984/85:2415 av ()hemställs att hos regeringen begär att SIDA får i uppdrag att verkaför att åtgärder för att förebygga s. k. naturkatastrofer blir obligatoriskakomponenter i de av SlDA:s mottagarländer som uppvisar stor katastrofbenägenhet. I motion 1984/85:2419 av LarsWerner m. fl. (vpk), yrkandena I och 4, hemställs 1. att ullalar att det är de av riksdagenformulerade bistånds-politiska målen som skall ligga till grund för Sverigesbiståndspolitik, 4. att av regeringen begär förslag om att den avSIDA administrerade delen av biståndet skall öka till . 2 1984/85. UU1984/85:12 18 I motion 1984/85:2421 av m. fi. (m) hemställsall som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionenanförts om nödvändigheten all livsmedels- och katastrofbistånd kombineras medlångsiktiga satsningar på framför allt miljöområdet för att ge ettframtida oberoende, när det gäller vital försörjning. Sammanfattning av motionernas innehåll beträffanderiktlinjer för biståndet Liksom föregående år innehåller detre partimotionerna från moderata samlingspartiet, ochfolkpartiet delvis sammanfallande synpunkter pä de riktlinjer som styr detsvenska utvecklingssamarbetet. I det följande sammanfattas dessa tre partiersoch kommunisternas partimotioner i vad avser riktlinjerna förbiståndet och därmed sammanhängande yrkanden. Av de fyra fastställda målen för Sverigesutvecklingssamarbete berörs särskilt demokratimålet och frågan om respekten förmänskliga rättigheter i fp-motion 593 och m-motion 1261. Biståndet måste ihögre grad än vad som är fallet inriktas på länder med ett samhällssystemsom ger reella möjligheter till en demokratisk samhällsutveckling, heter det imotion 593.1 motion 1261 ges exempel på länder som enligt motionärernasuppfattning utvecklats till enpartistater bedrivitbiståndssamarbete med dem. Demokratimålel måste innebära att respekten fördemokrati och mänskliga rättigheter skall växa i de länder som vill la emotsvenskt bistånd, anser motionärerna. Om respekten för demokratiska ochmänskliga fri- och rättigheter successivt avtar i ett mottagarland bör Sverigepå diplomatisk väg och genom utformningen av våra biståndsinsatser sökamedverka till en förbättring. Om våra insatser inte ger avsett resultat börbiståndet trappas ned. I fråga om länder som bedriver anfallskrig eller hartrupper på främmande territorier bör biståndet i sista hand avbrytas, heter delvidare i motion 1261 (m). Stöd till enskilda organisationer anges i bådamotionerna som en möjlighet att främja en demokratisk samhällsutveckling. I ytterligare två motioner, nämligen 343 och 494, föreslåsatt utvecklingssamarbetet med krigförande länder avbryts. De grundläggande målen för utvecklingssamarbetet tas ävenupp i yrkande 1 i vpk-motion 2419, men ur annan synvinkel. Motionärerna menaratt de nya biståndsformer och nya biståndsorgan som tillkommit under senare årmedfört att en allt mindre del av utvecklingssamarbetet ligger strikt i linjemed av fastställda biståndspolitiska mål. I yrkande 2 isamma motion hemställs i detta syfte att det landprogrammerade biståndetsandel ökar till . I c-motion 1678 förs ingen utförlig diskussion om debiståndspolitiska målen. I stället hänvisas till det av ,moderata samlingspartiet och i en gemensam reservation förra åretframförda VD1984/85:12 - 19 kravet på en biståndspolitisk utredning som bl. a. skulleberöra demokra-lifrågorna (UU 1983/84:15). (Beträffande utredningskravet sevidare nedan.) Bland områden som bör prioriteras i det svenska biståndetnämns i partimotionerna bl. a. landsbygdsutveckling, miljö och markvård. Torkkatastrofeni nämns som exempel på vad som kan bli följden av miljöförstörelsen ochöverutnyttjande av naturresurserna. Den särskilda anslagsposten för miljö ochmarkvård samt energi bör återinföras. Miljöfrågor berörs också i motionerna 845 och 980. Imotion 845 anförs att internationellt stöd bör lämnas till hotade naturmiljöerav stort värde för världssamfundet och att särskilda medel bör avsättas härförinom biståndsanslagen. I motionen nämns bl. a. att fiera värdefulla nationalparkerär hotade. I motion 980 behandlas särskilt del hot mot miljön sombestår i de stora internationella bolagens tillverkning och försäljning avmiljögifter av olika slag. I mofionens yrkanden 3 5 föreslås att enFN-kommission tillsätts med uppgift att granska de transnationella kemi- ochläkemedelsföretagens verksamhet i tredje världen, att svenska myndigheter ochsjukvårdsförvaltningar bör verka för bojkottaktioner riktade mot dessa bolagoch att ett samarbete med inleds för att bistå på detta område,1 motionen beskrivs utförligt, med exempel från bl. a. , Bhopal i Indienoch andra länder, den mer eller mindre medvetna miljöförstöring som kan bliföljden av'industriell exploatering och intensiv odling av exportgrödor. Ett samband med miljöbislånd har bistånd till förebyggandeav katastrofer, som bl. a. behandlas i motionerna 593 (fp), 1678 (c), 2415 och2421. Särskilt i motion 2415 ges en utförlig beskrivning av människans ochnaturens roll bakom orsakerna till katastroferna. Motionerna utmynnar i krav pålångsiktiga åtgärder inom ramen för utvecklingssamarbetet för att förebyggakatastrofer.