bet · G801SoU27 · 1984-12-31 00:00:00 — Bestämmelsen i 56 § i nuvarandeomsorgslag, som återfinns oförändrad i 13 § i den föreslagna lagen, och sominnebär att psykiskt utvecklingsstörda personer som är berättigade tillfolkpension inte har någon kostnad för sitt boende, riskerar dock att motverkapropositionens i övrigt långtgående ambitioner mot en normalisering av villkorenför psykiskt utvecklingsstörda personer. Praxis är nämligen attflertalet utvecklingsstörda som bor på inackorderingshem/grupphem själva uppbärsin pension och eriägger hyra för bostaden. Detta är i enlighet med en önskvärdsträvan att bryta passivisering och i stället utveckla självkänsla ochegenvärde. Motionärerna begär att bestämmelsen enligt 13 § den föreslagna lagenges en lydelse som överensstämmer med den praxis som tillämpas inomomsorgsverksamheten (yrkande 2). Liknande tankegångar förs fram i motion 1984/85:3134 avUlla Tilländer m.fl. (c) (yrkande 4) och i motion 1984/85:3136 av IngemarEliasson m.fl. (fp) (yrkande 4). Motionärerna anför att det harblivit allt vanligare att huvudmännen i stället för att utnyttja sin rätt attuppbära pensionen låter den handikappade själv disponera över den och betalaavgift för kost och logi. Erfarenheterna av detta system är enligt motionärernagoda, då den handikappade genom detta tillvägagångssätt får en bostad som hansjälv ansvarar och betalar hyra för. Den nya omsorgslagen bör enligtmotionärerna ge uttrycklig möjlighet för den handikappade att få sin pensionoch betala för mat och logi. I motion 1984/85:3135 av m.fl. (vpk) tas upprätten till kommunalt bostadstillägg (KBT) vid boende i grupphem (yrkande 1).Motionärerna anför bl. a. att de som bor i grupphem så långt förutsättningarför detta finns bör sköta sin egen ekonomi. Grupphemsboende bör vara så likteget boende som möjligt. I propositionen föreslås som ovannämnts att gruppbostäder skall ersätta såväl de nuvarande inackorderingshemmensom vårdhemmen och specialsjukhusen. Gruppbostäderna skall inte drivas sommycket små institutioner eller vårdhem utan fungera som den utvecklingsstördeshem där han dock kan få det stöd och den hjälp han i det enskilda fallet kan habehov av. Gruppbostaden skall vara den alternativa boendeformen för vuxnautvecklingsstörda som inte kan bo i en egen bostad. Bestämmelsen om avgifter för de särskilda omsorgerna finnsi 13 § första stycket i den föreslagna lagen. Bestämmelsen överensstämmer i sakmed 56 § omsorgslag. Huvudregeln är att de särskilda omsorgerna äravgiftsfria. Liksom får dock huvudmannen ta ut skäliga avgifter förkost och logi av dem som har stadigvarande bostad på huvudmannens bekostnad, omde inte har rätt till hel förtidspension, helt sjukbidrag eller helålderspension samt har inkom:it av eget arbete. I propositionen framhålls attliksom avsikten har varit med nuvarande bestämmelse bör regeringen vid behovkunna meddela föreskrifter om avgifternas storlek på det sättet att de SoU1984/85:27 11 boende garanteras att få behålla medel till sinapersonliga behov. Dessa bestämmelser bör enligt socialministern motsvarareglerna om förbehållsbelopp i 47 § socialtjänstförordningen (1981:750), vilkagäller vid helinackordering i för äldre. I 13 § andra stycketerinras om landstingskommunernas rätt att enligt 10 kap. 3 § lagen (1962:381)om allmän försäkring i vissa fall uppbära folkpension som ersättning för vårdenenligt regeringens bestämmande. Regeringen har i 2 § kungörelsen (1962:393) omrätt i vissa fall för kommun eller annan att uppbära folkpension föreskrivitatt landstingskommunen får uppbära pension för någon som åtnjuter omsorgerenligt nuvarande omsorgslag om den pensionsberättigade under hel månad borkostnadsfritt i elevhem, vårdhem, specialsjukhus eller inackorderingshem elleri enskilt hem på bekostnad av landstingskommunen. 1 kungörelsen föreskrivsvidare (4 §) bl. a. att den som uppbär folkpension i annan form ån barnpensionskall för den pensionsberättigades personliga behov tillhandahålla denna ettbelopp som motsvarar förbehållsbeloppet vid helinackordering i . De två frågor som aktualiserasgenom motionerna är dels huvudmannens rätt att alls ta ut avgifter avpensionsberättigade utvecklingsstörda, dels rätten för den pensionsberättigadeatt själv uppbära sin pension och därefter betala de bestämda avgifterna tillhuvudmannen. Enligt utskottets mening är det i de allra flesta falltill gagn för de handikappolitiska strävandena mot normalisering ochintegrering att där så är möjligt låta den utvecklingsstörde själv uppbära sinpension och därefter betala fastställda avgifter till huvudmannen. Redan nu ärdet som anförts bl. a. i propositionen vanligt att utvecklingsstörda påinackorderingshem själva uppbär sin pension och därefter betalar den avgift förmat och husrum som fastställts för sådana handikappade som enligt 56 §nuvarande omsorgslag kan åläggas att betala för den delen av omsorgerna. Ipropositionen diskuteras huruvida det beskrivna förfarandet överensstämmer medomsorgslagens regler. Socialministern anför (s. 71) att "det endast kanframhållas att så länge huvudmannen håller sig inom ramen för det tillåtnabelopp som denne har rätt att tillgodogöra sig ur pensionen, kan ett sådantförfaringssätt inte anses stå i strid med första stycket." Utskottet anserdet emellertid önskvärt att lagligheten av ett sådant tillvägagångssätt inteskall kunna sättas i fråga. Enligt utskottets mening bör dessutom lagtexten geuttryck åt synen att den utvecklingsstörde så långt det är praktiskt möjligtoch rimligt skall uppmuntras att själv ta ansvar för sin ekonomi och betalautgifter som inte framstår som alltför komplicerade. Av den nya lagen börsålunda klart framgå att skäliga avgifter för kost och logi får tas ut av densom bor i gruppbostad för vuxna. Det kan diskuteras om en sådan regel endast bör avsegruppbostäder för vuxna eller ha generell räckvidd. a. finns anledning attberöra frågan om motsvarande regler bör gälla för elevhemsboende. Elevhemskall, enligt vad som framhålls i propositionen, vara ett alternativ för främstbarn i tonåren. SoU1984/85:27 12 som behöver bo utanför föräldrahemmet. Elevhemmen skallvara de boendes hem på vardagar under skoltid, medan barnen på lov och underhelger normalt skall vistas i föräldrahemmet. Elevhemmen fyller således iallmänhet inte den funktion som definitiv och enda bostad som gruppbostadengör för den vuxne utvecklingsstörde. Utskottet anser emellertid inte att detfinns tillräckliga skäl att ha olika regler i detta hänseende, särskilt somungdomarna i många fall kommer att vara . Träning i att sköta egnautgifter är ett viktigt led i utvecklingen mot större självständighet. En annan fråga i detta sammanhang är huruvida en ny regelom avgift för kost och logi även skall avse boende vid vårdhem för vuxna ochspecialsjukhus. Den successiva avvecklingen av dessa institutioner innebärenligt utskottets uppfattning att de boende som har förutsättningar att klaraav att bo i gruppbostad kommer att flyttas till sådana. För den återståendegruppen, som troligen tillbringat en stor del av sitt liv i den avskilda miljöinstitutionerna utgjort, torde en förändring i dessa avseende inte vara tillgagn. Utskottet anser därför inte att det tills vidare finns skäl att utsträckaden nya regeln om avgifter till utvecklingsstörda som vistas på vårdhem förvuxna eller specialsjukhus. Om landstingskommunen sålunda ges rätt att ta ut avgifterför kost och logi av utvecklingsstörda som är pensionärer uppkommer frågan ominte häremot bör svara en rätt för de pensionsberättigade att själva uppbärasin pension. Enligt förslaget till ny omsorgslag skall verksamhetenvara grundad på respekt för den enskildes självbestämmanderätt och integritet(3 § andra stycket). Ett sådant synsätt är enligt utskottet mening principielltoförenligt med en allmän rätt för landstingen att inskränka samtligautvecklingsstördas rätt att uppbära sin pension. Landstingskommunens nuvaranderätt att uppbära de utvecklingsstördas pensioner har sin grund i ett numeraövergivet synsätt då det gäller omsorger om psykiskt utvecklingsstörda. 1sammanhanget kan erinras om att rätten för kommun att uppbära folkpension somtillkommer äldre människor som bor i ålderdomshem, avskaffades såsom otidsenligoch oförenlig med målen för äldreomsorgen då socialtjänstlagen antogs (jft SoU1979/80:44 s. 119). Utskottet anser sålunda att landstingskommunens nuvarandemöjlighet att uppbära pensionen för utvecklingsstörda som får vård ellerförsörjning på bekostnad bör upphöra. Den ersätts av den angivnarätten för att i motsvarande fall ta ut skälig avgift för kost ochlogi. Avgiften bör inte få bestämmas högre än vad som svarar mot nuvaranderegler om uppbärande av pensionen med avdrag för s. k. förbehållsbelopp. Då det gäller de boende på vårdhem för vuxna samt påspecialsjukhus bör som ovan anförts avgifter inte få tas ut.Landstingskommunernas rätt att uppbära pensionen för dessa utvecklingsstördabör därför bibehållas under den övergångsperiod som institutionerna finns kvar. Utskottet år självfallet medvetet om att inte allapsykiskt utvecklingsstörda är i stånd att själva uppbära sin pension och svaraens för mycket enkla SoU1984/85:27 13 Denna omständighet bör dock inte föranleda attalla utvecklingsstörda som får bostad på bekostnad berövas denprincipiella rätten till sin egen pension. De fall där den utvecklingsstörde ärur stånd att själv förvalta pensionen bör enligt utskottets mening lösasantingen genom att lämnar hjälp på frivillig basis eller genom attpensionen utbetalas till en ställföreträdare för den utvecklingsstörde, dvs.god man eller förmyndare. Ett sådant system stärker också den enskildesrättssäkerhet. Regeringen bör i samband med annan följdlagstiftning tillomsorgslagen utarbeta förslag till författningsreglering i fråga omutbetalningen av pension så att en lagändring kan träda i kraft medomsorgslagen. Detta bör med anledning av motionerna 1984/85:3134 (c) yrkande 4i motsvarande del och 3136 (fp) yrkande 4 i motsvarande del ges regeringen tillkänna. Utskottet vill tillägga att utskottets ställningstagandesjälvfallet inte får tas till intäkt för att inskränka på landstingskommunernasservice till de utvecklingsstörda beträffande t. ex. hjälp från huvudmannenssida med att lyfta pensionen och bestrida vissa kostnader. Detta bör emellertidbygga på frivilliga överenskommelser mellan den pensionsberättigade och huvudmannen. Utskottets ställningstagande innebär, som tidigare framgått,att 13 § i lagförslaget föreslås ändrad så att bestämmelsen tillåterlandstingskommunen att ta ut skälig avgift för kost och logi även avutvecklingsstörda som har pension. Härigenom undanröjs ett formellt hinder förKBT till utvecklingsstörda som bor i gruppbostad (jfr nedan). Utskottetförutsätter som ovan nämnts att de pensionsberättigade själva skall uppbära sinpension, antingen personligen eller, genom någon ställföreträdare. Upplysningeni andra stycket i paragrafen fyller då inte längre någon större praktiskfunktion och föreslås utgå. Det kan i det sammanhanget erinras om att utskottettidigare enhälligt uttalat sig för att regeringen skyndsamt skall övervägagällande regler för barnbidrag till handikappade barn i specialskola med siktepå ett avskaffande av nuvarande system (SoU 1984/85:18 s. 14). Med anledning av motionerna 1984/85:3133 (s) yrkande 2,3134 (c) yrkande 4 i motsvarande del, 3135 (vpk) yrkande 1 och 3136 (fp)yrkande 4 i motsvarande del föreslår utskottet sålunda att 13 § i lagförslagetfår den lydelse som anges i bilaga 2. Som ovan anförts bör de nu angivna reglerna inte gälla förutvecklingsstörda som bor på vårdhem för vuxna eller specialsjukhus. För attde hittillsvarande reglerna skall kunna tillämpas under avvecklingsperiodenföreslår utskottet att 4 § i förslaget till promulgationslag får den lydelsesom anges i bilaga 3. Som ovan nämnts tas i motion 1984/85:3135 av . (vpk) upp rätten till KBT för utvecklingsstörda som bor i gruppbostad. Enligt lagen (1962:392) om hustrutillägg och kommunaltbostadstillägg till folkpension skall kommunall bostadstillägg, KBT, där kommunså beslutat, utgå till den som åtnjuter folkpension i form av bl. V* 1984/85. SoU1984/85:27 14 förtidspension och är mantalsskriven inom kommunen samt iövrigt enligt de grunder kommunen bestämmer. 1 Svenska kommunförbundetsnormalgrunder för KBT sägs bl. a. att KBT utgår inte till pensionär somstadigvarande vårdas på offentlig eller privat vårdinrättning. Frågan omhuruvida de hittillsvarande inackorderingshemmen skall betraktas somvårdinrättningar och inte berättiga lill KBT eller om KBT skall utgå förboendekostnader för pensionärer som bor i inackorderingshem har enligt vadutskottet inhämtat lösts olika i landets kommuner. - Gruppbostad enligt 4 §första stycket 5. är enligt vad utskottet tidigare anfört inte att anse som enform av vårdinstitution. Enligt vad utskottet ovan förordat kommer vidareskälig avgift att kunna tas ut för kost och logi i här aktuella fall. De hindersom tidigare förelegat för att låta KBT utgå torde därmed vara undanröjda.Utskottet vill för sin del understryka att utvecklingsstörda som bor igruppbostad bör jämställas med andra boende i kommunen vad beträffar rättentill KBT. Det ankommer dock enligt 2 § andra stycket lagen (1962:392) omhustrutillägg och kommunalt bostadstillägg till folkpension på vederbörandekommun alt fastställa de närmare grunderna för när KBT skall utgå. Motion 1984/85:3135 (vpk) yrkande 1 får alltså enligtutskottets mening anses tillgodosedd genom de ändringar i lagförslaget somutskottet ovan förordat. Avveckling av vårdhe/n och 'specialsjukhus I propositionen föreslås attspecialsjukhusen och vårdhemmen avvecklas. Socialministern framhåller atiavvecklingsperiodens längd kommer att bestämmas av flera faktorer, såsommöjligheterna att genom olika åtgärder förhindra nyintagningar och påskyndautskrivningar genom att bygga bostäder, ordna service och daglig verksamhet. Dådet gäller barn och ungdom kan enligt propositionen ett vårdhem inle vara enlämplig uppväxtmiljö. Nyintagningar av barn och ungdom för varaktigt boende ivårdhem skall därför enligt förslaget inte få äga rum varför avvecklingen tordekunna ske relativt snabbt. Även vårdhem för vuxna bör avvecklas, men det ansesinte praktiskt möjligt alt genomföra en total avveckling av dessa förrän pålängre sikt. Socialministern framhåller att många psykiskt utvecklingsstördaunder mycket har bott på vårdhem, som är det enda hem de känner till.Det är därför väsentligt att en utflyttning från vårdhemmen sker med varsamhetoch med hänsynstagande till och efter samråd med varje enskild individ.Avvecklingen måste även ske med beaktande av de personella, ekonomiska ochandra resurser som kan avdelas för detta ändamål. Enligtsocialministerns bedömning går det inte att helt undvika nyintagningar underavvecklin|;sperioden. men som förutsättning för detta skall gälla att detföreligger synnerliga skäl. Socialministern föreslår slutligen alt ävenspecialsjukhusen skall avskaffas som vårdform inom omsorgerna. Mot bakgrund avde förberedi;lser som redan vidtagits eller är planerade SoU1984/85:27 15 torde avvecklingsperioden kunna bli ganska kort.Nyintagningar på specialsjukhusen bör kunna skeendast om det föreligger synnerliga skäl. Bestämmelserna om vårdhemmen ochspecialsjukhusen föreslås tas in genomövergångsbestämmelser i promulgationslagen till omsorgslagen. I motion 1984/85:3137 av /n.fl. (/n)framhålls att det inte är välbetänkt att planera för en total avveckling avvårdhemmen för vuxna utvecklingsstörda, då det alltid kommer att finnas behovav mindre vårdhem med kvalificerade resurser för vissa gravt störda.Motionärerna framhåller också att det alltid kommer att finnas behov avföreskrifter om vård utan samtycke av personer som är så gravt störda att deinte är i stånd att lämna samtycke. Enligt motionärernas mening måste detfinnas institutioner där den nödvändiga vården kan ges om inte dessautvecklingsstörda skall bli helt hänvisade till mentalsjukhusen. I dettasammanhang anför motionärerna även att de finner den föreslagna regeln ipromulgationslagen om att nyintagning av vuxna utvecklingsstörda ispecialsjukhus eller vårdhem skall få ske endast om det finns synnerliga skälalltför restriktiv. Motionärerna förordaratt nyintagning skall få ske omsärskilda skäl föreligger (yrkande 2). Målet för omsorgsverksamheten ärnormalisering och integrering. Att bo på ett vårdhem är som framhålls ipropositionen ofta att leva helt utanför det vanliga samhället. Vårdhemmenvarken ser ut eller fungerar som ett hem och de intagna har svårt att delta isamhällets gemenskap. Utskottet delar därför socialministerns uppfattning attvårdhem och specialsjukhus efter hand bör avvecklas. Då det gäller vårdhem förbarn bör detta kunna ske skyndsamt. Då det gäller vårdhemmen för vuxna villutskottet understryka socialministerns ord att utflyttning från vårdhemmenmåste ske med varsamhet och med hänsynstagande till och efter samråd med varjeenskild individ. Det får inte bli så att utvecklingsstörda mol sin viljatvingas flytta från sin invanda miljö till en ny och kanske skrämmandeomgivning. Utskottet avstyrker sålunda bifall till motion 1984/85:3137 (m)yrkande 2 i vad rör avvecklingen av vårdhem för vuxna utvecklingsstörda (dvs.reglerna i den föreslagna 3 § promulgationslagen). Mot bakgrund av utskottets principiella ställningstagandeatt specialsjukhus och vårdhem bör avvecklas anser utskottet det rimligt attdet utnyttjande av befintliga institutioner som övergångsvis måste ske,begränsas så mycket som möjligt. Man bör försöka undvika att ytterligaremänniskor tas in och vänjer sig vid miljön för att senare kanske fåomställningssvårigheter i samband med en utflyttning från institutionen.Utskottet tillstyrker därför propositionens förslag om att nyintagning ispecialsjukhus eller i vårdhem för vuxna får ske endast om det finns synnerligaskäl (5 § promulgationslagen) och avstyrker motion 1984/85:3137 (m) yrkande 2 imotsvarande del. SoU1984/85:27 16 Huvudmannaskapet för särförskolan /ti. Förskola utgör enligt 1967 årsomsorgslag en del av särskolan för psykiskt utvecklingsstörda. föreslås tittförskolan skall upphöra att vara en del av särskolan, varför psykisktutvecklingsstörda förskolebarn skall beredas plats i kommunernas förskolor påsamma sätt som andra barn. Socialministern framhåller att tidiga pedagogiskainsatser har särskilt stor betydelse för psykiskt utvecklingsstörda barn.Sådana insatser kan ges i hemmet för barn i de lägsta åldrarna och därefterlämpligen i förskola. Den kommunala barnomsorgens ökande insatser för dessabarn är helt i linje med den moderna synen på människor medfunktionsnedsättning. Barnens förutsättningar att som vuxna delta isamhällslivet är enligt socialministerns övertygelse beroende av attintegreringen börjar . Genom den utveckling som sålunda har skett har kommunernai praktiken ansvar för att även utvecklingsstörda barn bereds plats i denkommunala barnomsorgen. Enligt socialministern är tiden därför mogen attbekräfta den utveckling som ägt rum och skapa en gemensam förskola. Detframhålls dock i propositionen att en förutsättning för den föreslagnaförändringen är att psykiskt utvecklingsstörda barn även i fortsättningen fårdel särskilda pedagogiska stöd som de behöver. De specialpedagogiska ochrådgivande insatser som landstingen förmedlar bör enligtpropositionen även fortsättningsvis utgöra ett landstingskommunalt ansvar.Socialministern framhåller att sådana specialutbildade förskollärare, lärare1, som arbetar inom omsorgerna om psykiskt utvecklingsstördaäven efter huvudmannaskapsförändri ngen utgör ett nödvändigt komplement sområdgivare åt den kommunala förskolepersonalen och som stöd till det enskildabarnet och dess familj. Särskilda förskolekonsulenter för rådgivning ipedagogiska frågor och för annal stöd bör enligt propositionen ingå i denlandstingskommunala omsorgsverksamheten. De bör arbeta med bl. a. tidigapedagogiska insatser för barnet i hemmet och även stå till förfogande för denkommunala förskolan i dess arbete med de psykiskt utvecklingsstörda barnen. Deinsatser för förskolebarnen från psykolog, sjukgymnast och arbetsterapeut, somnu ställs lill förfogande av landstingskommunerna, förutsätter socialministernskall fortsätta. Personliga assistenter för att tillgodose barnens tillsyns-och omvårdnadsbehov vid kommunernas förskolor är emellertid kommunens egetansvarsområde. I motion 1984/85:3134 av m.fl. (c)framhålls att förslaget att förskolan skall brytas ur ramen tor särskolaninnebär att kontinuiteten bryts för de barn och ungdomar som omfattas avomsorgslagen. Enligt motionärernas uppfattning är det viktigt med en gemensamundervisningsideologi för hela särskolan. De förskolebarn det här gällergaranteras en pedagogik och metodik som arbetats fram i envälutbyggd organisation. Samverkan med den övriga särskolan är dessutom välutvecklad, organisatoriskt ochpersonalmässigl. Landslingen bör enligt motionärernasuppfattning SoU1984/85:27 17 tills vidare behålla det totala ansvaret för de barn ochungdomar som omfattas av omsorgslagen (yrka/ide 2). Motionärerna framhåller vidare att integrering redan fränförskolan är en angelägen strävan som dock alltid måste vägas mot de berördabarnens och ungdomarnas möjligheter att över huvud taget få en så gynnsamutveckling som möjligt. Vad som är bäst måste enligt motionärerna prövas ivarje enskilt fall. Detta bör enligt motionärernas mening geregeringen till känna (yrkande 3). 1 /notion 1984/85:3135 av m.fl. (vpk)hemställs att förslaget om att särförskolan inordnas i den kommunalabarnomsorgen skall avvisas (yrkande 2). Motionärerna anför att integrering kanske utifrån den handikappades egna villkor eller utifrån de villkor som råderbland icke handikappade i samhället. Om en integrering i undervisningen avförskolebarn skall genomföras på den handikappades villkor skulle allaförskollärare vara specialutbildade, då det finns ett eller flera psykisktutvecklingsstörda barn i gruppen. Intill dess att den kommunala barnomsorgenkan garantera att det finns anställda förskollärare med specialutbildning förde grupper där ett eller flera psykiskt utvecklingsstörda barn är inskrivna börenligt motionärernas mening särförskolan bibehållas. Utskottet har tidigare understrukitatt målen för handikappolitiken kan sammanfattas i begreppen normalisering ochintegrering. Då det gäller utvecklingsstörda barn tar detta sig kanske framförallt uttryck i en strävan att barnen i möjligaste mån skall få växa upp i sinafamiljer. För att barnen som vuxna skall ha förutsättningar att delta isamhällslivet är det som framhålls i propositionen dessutom värdefullt att integreringenbörjar . Som anges i propositionen går så gott som alla psykisktutvecklingsstörda föreskolebarn, som har barnomsorg, i kommunens förskolor.Utskottet ser därför inga större fördelar med att behålla ett i huvudsakformellt landstingskommunalt huvudmannaskap för förskoleverksamheten. Däremotbör landstingen, som anförs i propositionen, fortfarande svara för vissaspecialistinsatser som kan vara svåra att vidmakthålla inom ramen för denkommunala barnomsorgen. Utskottet vill understryka att den pedagogiskaverksamheten för förskolebarnen inte får försämras genom att förskolan upphöratt vara en del av särskolan. Omsorgsstadgan (1968:146) innehåller behörighetsvillkorför tjänst som lärare för förskoleundervisning i särskolan. Några behörighetsvillkorför tjänster i kommunen kan inte anges i den nu föreslagna lagen. Inte hellerfinns någon direkt reglering av vilka resurser landstingen skall ställa tillförskolans förfogande. Den övergripande regeln om de särskilda omsorgerna i 4 §första stycket 1. som innebär att den utvecklingsstörde har rätt tillrådgivning, annat personligt stöd samt stöd av en kontaktperson måste dockenligt utskottets mening innebära att ett utvecklingsstört barns föräldrareller annan företrädare kan kräva att tillhandahåller erforderligtexpertstöd för barnet (jfr prop. s. 60). Utskottet avstyrker således motioner- SoU1984/85:27 18