bet · G801LU10 · 1984-12-31 00:00:00 — Vidare yrkas i denna motion att uttalar sigför att det inte alltid skall vara nödvändigt att hela patientundersökningeninför en givarinsemination och uppföljningen efter en sådan sker vid den klinikdär själva inseminationen utförs. Motionärerna framhåller att det skulle ställatill köproblem och onödiga geografiska bekymmer, framför allt i glesbygd, omhela processen måste skötas vid större sjukhus. I motion 1984/85:17 (fp) yrkas att det iregeringsförslaget intagna kravet på att givarinsemination skall få utförasendast "vid allmänna sjukhus" skall utgå, liksom kravet på attläkaren skall företa sin lämplighetsprövning "med hänsyn till makarnas ellerde samboendes medicinska, psykologiska och sociala förhållanden". Vidareyrkas att regeringsförslaget kompletteras med en bestämmelse som innebär att enförutsättning för att givarinsemination skall få utföras är att ansvarig läkarekan visa att de journaler som upprättas i samband med behandlingen förvaras påett sätt som garanterar integriteten för spermagivare, föräldrar och barn.Socialstyrelsen skall svara för denna prövning. Motionärerna framhåller attfrågan om förvaringen av journalerna är så viktig att endast de läkare ellerkliniker, som har en journalförvaring som garanterar sekretessen för deinblandade, bör ges tillstånd att utföra givarinsemination. Om dessa villkorför journalförvaring uppfylls anser motionärerna att även privatpraktiserandegynekologer bör få möjlighet att utföra givarinsemination. Motionärerna sägersig vidare kunna acceptera att den för inseminationen ansvarige läkaren genomsamtal eller på annat sätt skapar sig en bild av parets förmåga att fungera somgoda föräldrar till ett inseminationsbarn, men inte att dessa samtal skalldrivas så långt att det blir fråga om en "psykosocial utredning". 1normalfallet anser motionärerna att de blivande föräldrarna själva måste tahuvudansvaret för bedömningen av sin förmåga att klara föräldraskapet. Vad gäller hanteringen av de särskilda journaler som skallupprättas vid givarinsemination - där uppgifter om givaren skall antecknas -delar utskottet motionärernas uppfattning om vikten av att dessa journaler försoch förvaras på ett sådant sätt att integriteten för de inblandade kangaranteras. Den i propositionen föreslagna ordningen innebär att dessajournaler kommer att vara sekretesskyddade i förhållande till alla utominseminationsbarnet självt (när det uppnått tillräcklig mognad). Ansvaret föratt journalerna förvaras så att uppgifterna inte kan åtkommas av obehörigaåvilar sjukhuset. Det ankommer på att meddela allmänna råd omde närmare rutiner som erfordras för att uppnå fullständig säkerhet ijournalhanteringen. Beträffande den av motionärerna ifrågasatta begränsningentill allmänna sjukhus gör utskottet följande överväganden. LU1984/85:10 59 chefen omfattar verksamheten med givarinsemination såvälmedicinska som etiska, psykologiska och sociala frågor. Verksamheten bör därförfå utövas endast vid sädana inrättningar som, förutom erfarna gynekologer,också har tillgång till psykologer, kuratorer eller motsvarande personal somvid behov kan biträda läkaren. Sjukhusen måste vidare kunna erbjuda godrådgivning och service i övrigt, inte minst för det fall att ettinseminationsbarn begär uppgift om sitt biologiska ursprung. Utskottet anslutersig därför till departementschefens uppfattning att givarinsemination bör fåutföras endast vid allmänna sjukhus och förutsätter därvid att verksamheten ipraktiken kommer att begränsas till vissa större och resursstarkare sjukhus.Först om verksamheten koncentreras blir det möjligt att få en sådan överblicköver verksamheten som är en förutsättning för den forskning och uppföljning somutskottet anser önskvärd (se vidare nedan). För samma ståndpunkt talar även desärskilda kraven på att journalerna förs och förvaras på betryggande sätt, upptill efter resp. behandling. En koncentration gör det dessutom lättareför de inseminationsbarn som vill söka uppgifter om sitt biologiska ursprung. Av det som sagts i det föregående framgår indirekt ocksåatt utskottet inte delar uppfattningen i motion 1984/85:17 (fp) att kravet påpsykosocial utredning bör slopas. Även för de mest insiktsfulla personer kandet vara svårt att överblicka alla konsekvenser som en givarinsemination kanföra med sig. Det är vidare angeläget att det barnlösa paret får hjälp attbearbeta problemen med barnlöshet. Det kan leda till att de kan se merarealistiskt på sin situation och sina möjligheter att klara av de svårighetersom en insemination eventuellt kan föra med sig. Det är också viktigt attklargöra barnets behov i sammanhanget. Vad som här krävs i fråga om utredning,rådgivning eller annat stöd får bedömas från fall till fall. Som departementschefenhar framhållit torde det i många fall räcka med att utredaren samtalar medmakarna eller de samboende vid ett eller ett par tillfällen. Det får ankomma påsocialstyrelsen att överväga vilka allmänna råd som kan behövas förutredningsverksamheten. Vad gäller de i motion 1984/85:15 (m) framfördasynpunkterna på samarbete mellan den klinik där själva inseminationen utförsoch andra läkarmottagningar vill utskottet framhålla att det slutliga ansvaretför såväl rådgivning som utredning och prövning av det lämpliga i attinsemination äger rum under alla omständigheter måste åvila den ansvarige läkarenvid det allmänna sjukhuset. Detta utesluter inte att vissa uppgifter kananförtros den remitterande läkaren. bör överväga de praktiskasamarbetsfrågorna inom ramen för arbetet med allmänna råd förinseminationsverksamheten. Med hänvisning till vad som ovan anförts avstyrkerutskottet motion 1984/85:15 (m) och motion 1984/85:17 (fp) yrkandena 1-3. 1 motion 1984/85:22 (vpk) yrkas att 3 § i lagförslagetändras så att den psykosociala prövningen, i enlighet medinseminationsutredningens förslag, LU1984/85:10 60 skall göras av socialnämnden och inte av läkaren. Vidareföreslås i motionen att det i lagtexten skall skrivas in dels att sperma frånen och samme givare får användas för högst fyra fall av insemination därinseminationen leder till att ett barn föds, dels att givaren bör underrättasnär ett barn fötts till följd av insemination med sperma från honom.Motionärerna anser att spermagivaren bör få veta hur många barn han har gettupphov till för att han skall kunna bedöma om han vill fortsätta som donatoroch hur många barn som han kan tänkas få kontakt med. förslag att lägga denpsykosociala prövningen på socialnämnden har utsatts för ganska stark kritikunder remissbehandlingen. En klar majoritet av remissinstanserna har förordatatt den uppgiften skall skötas vid det sjukhus där inseminationen skall ägarum. Departementschefen, som har stannat för det sist nämnda alternativet,framhåller bl. a. att inte minst det nära samband som råder mellan demedicinska och de psykosociala faktorerna talar för att bedömningen bör göraspå samma ställe. Som redan har framgått av det föregående ansluter sigutskottet till departementschefens ståndpunkt i denna fråga. Härutöver kantilläggas att även det tidigare berörda intresset av betryggande sekretess iverksamheten talar för att de känsliga uppgifter det är fråga om inte spridstill flera myndigheter. När det gäller frågan om i vad mån antalet barn per givarebör begränsas får utskottet hänvisa till att det i specialmotiveringen till 3 §i lagförslaget framhålls att en gräns på 4-6 barn per givare kan vara enlämplig utgångspunkt och att det kan vara lämpligt att meddelarallmänna råd i frågan. Utskottet delar departementschefens uppfattning att detinte är erforderligt att reglera denna fråga direkt i lagtexten. Någon rätt förspermagivaren att få upplysning om födda barn anser utskottet inte böra komma ifråga. Utskottet avstyrker således motion 1984/85:22 (vpk) i här aktuelladelar. Frågan om uppföljning ochutvärdering av inseminationsverksamheten tas också upp i motion 1984/85:22(vpk). Motionärerna hemställer att uttalar dels att en parlamentariskkommitté bör tillsättas för att följa verksamheten med insemination i dessolika aspekter, dels att frågan om insemination på nytt bör bli föremål förriksdagens prövning och att ett betänkande från nämnda kommitté dåbör föreligga. har redan i det föregående uttalat sig föratt det är önskvärt med forskning och uppföljning av inseminationsverksamheten.Detta arbete bör givetvis också mynna ut i en utvärdering av verksamheten,särskilt med avseende på inseminationsbarnens situation men också föräldrarnasoch spermagivarnas. Det behövs också mer forskning i frågan om orsakerna tillofrivillig barnlöshet. Utskottet har i sitt betänkande SoU 1984/85:4 om vissamedicinsk-etiska frågor enhälligt uttalat att det behövs ett permanentmedicinsk-etiskt organ, gärna med tvärvetenskaplig inriktning, där bl. LU1984/85:10 61 parlamentariker, sjukvårdsansvariga, forskare och teologerkan samråda i medicinsk-etiska frågor och där grundläggande, gemensammavärderingar kan formuleras. föreslås ge regeringen till känna vadutskottet anfört i denna del. Den nödvändiga uppföljningen och utvärderingen avinseminationsverksamheten torde lämpligen kunna anförtros detta organ. Attriksdagen på förhand binder sig för en omprövning avinseminationsverksamheten kan däremot inte anses lämpligt. Utskottet avstyrkermed hänvisning till det anförda motion 1983/84:22 (vpk) i här aktuell del. Lagförslaget i propositioneninnehåller inte några regler angående användning av fryst sperma förinsemination. I specialmotiveringen till 6 § i lagförslaget uttalas emellertidatt vid makeinsemination i princip endast färsk sperma bör användas, medan detvid givarinsemination kan finnas skäl att använda fryst sperma för att underlättaoch förenkla verksamheten. Med hänsyn till att behandlingsperioden för enkvinna normalt är och sperma från samme givare bör användas underhela perioden, förordas att sperman inte förvaras fryst än ettår. Det sägs dock i specialmotiveringen att läkaren bör kunna bestämma enlängre förvaringstid om det är motiverat i ett enskilt fall. Enligt utskottets uppfattning bör fryst sperma användasbara om ett sådant förfarande påtagligt underlättar och förenklar verksamheten.Vid makeinsemination föreligger i regel inte skäl för att använda frystsperma, eftersom maken eller den samboende mannen normalt kan förväntas följamed kvinnan till behandlingen. Vid givarinsemination kan det däremot ofta varamotiverat att använda fryst sperma, eftersom spermagivningen och behandlingenav kvinnan då kan göras tidsmässigt oberoende av varandra. Ju somfår förflyta mellan spermagivningen och inseminationen, desto större är riskenatt förutsättningarna hinner ändras. Givaren kan t. ex. ha avlidit. Han kanockså ha ändrat inställning till sin verksamhet, även om den ansvarige läkarenav något skäl inte fått meddelande om detta. I förlängningen skymtar etiskaproblem som kan uppkomma vid befruktning med nedfryst sperma. Utskottetanser därför att sperma inte bör få förvaras fryst . Införsel av fryst sperma frånutlandet får enligt lagförslaget i propositionen (6 §) göras av dels allmännasjukhus, dels efter tillstånd av även av annan. I propositionenframhålls bl. a. att det kan finnas barnlösa par som tillhör en etniskminoritetsgrupp bland invandrare och för vilka lämplig givare inte finns atttillgå här i landet. I motionerna 1984/85:21 (m) (andrahandsyrkandet) och1984/85:22 (vpk) yrkas att skall förbjuda införsel av fryst spermafrån utlandet. Motionärerna framhåller bl. a. att de barn som föds efterinsemination med fryst sperma från utlandet inte kommer att ha någon möjlighetatt få reda på sitt biologiska ursprung. I motion 1984/85:21 (m) påtalas ocksåatt förfaran- 6 1984/85. LU1984/85:10 62 det med import av fryst sperma utesluter en medicinskkontroll av givaren. Utskottet anser för sin del att det med tanke på etniskaminoritetsgrupper finns ett visst intresse av att kunna införa fryst spermafrån utlandet. 1 andra fall ter det sig emellertid mycket tveksamt med införselav fryst sperma. Under alla förhållanden bör en omfattande handel med frystsperma förhindras. Detta talar för att det även beträffande allmänna sjukhusbör krävas att efter prövning finner skäl att tillåta införsel.Tillstånd bör meddelas främst för de fall det är svårt att här i landet finnaen lämplig donator med hänsyn till önskemålet om att barnet inte bör avvika förmycket utseendemässigt från den som avses bli barnets sociale far. Utskottet föreslår med hänvisning till det anförda att 6 §i lagförslaget ges följande lydelse: "Frystsperma får inte utan tillstånd föras in hit i landet." Motionerna 1984/85:21 (m) och 1984/85:22 (vpk) i häraktuella delar får härigenom anses i huvudsak tillgodosedda. Sammanfattningsvis tillstyrkersocialutskottet förslaget till lag om insemination med den ändring av 6 § somnyss nämnts och avstyrker samtliga motioner i här behandlade delar. Vad som i övrigt anförs i propositionen och motionernaföranleder inte något uttalande från socialutskottets sida. Närvarande: (), (),(), (). (), (),(), (), (), IngvarEriksson (m), (vpk), (), (), () och (). 1. av () och ()som anser att utskottets yttrande bort ha följande lydelse: I propositionen framhålls att s. k. makéin.semination -insemination med sperma från kvinnans make eller annan man som bor tillsammansmed kvinnan under äktenskapsliknande förhållanden - inte ger upphov till någrasärskilda etiska eller psykosociala problem. Utskottet delar denna uppfattning. Vid s. k.givarinsemination - insemination med sperma från en anonym LU1984/85:10 63 givare - uppstår dock medicinska, etiska och psykosocialaproblem. Utskottet finner propositionens lösning av dessa frågorolycklig och kan inte godta förslaget såvitt avser givarinsemination. mening talar ett flertal skäl mot att givarinsemination skall avlagstiftaren accepteras som en metod att alstra barn. Utskottet anser att det inte kan betraktas som någon allmänmänsklig rättighet att få tillgång till givarinsemination. Avsaknaden avforskning om situtionen såväl för barn som tillkommit genom givarinseminationsom de familjer de växer upp i gör att stor försiktighet måste iakttas vidlagstiftning gällande ifrågavarande område. I propositionen framhålls att makarna eller de samboendeskall få råd och upplysningar om "de särskilda problem som möter vid engivarinsemination" och att de måste ges tid att tänka igenom situationen.Detta är i och för sig en lovvärd ambition. Utskottet måste emellertid uttryckastor tveksamhet till om det alls är möjligt för människor att till fulloföreställa sig vilka svårbemästrade problem som i sinom tid kan aktualiseras.Det är uppenbart att väldiga - sannolikt ofta olösliga - konflikter kan uppståinom en familj på grund av att givarinsemination ägt rum Även beträffande spermagivaren måste enligt propositionenomfattande utredning företas. Medicinska undersökningar gällande givarenskroppsliga och själsliga tillstånd måste ske och hans lämplighet frånpsykosocial synpunkt beaktas. Det understryks att givaren skall bli informeradom att barnet kan komma att kontakta honom. Även i detta sammanhangär utskottet mycket tveksamt vad gäller en människas möjlighet att rätt sättasig in i de konsekvenser som handlandet kan medföra flera tiotal år . Departementschefen framhåller att han anser att det frånprincipiell synpunkt är viktigt att ett barn som kommit till genomgivarinsemination får reda på detta genom sina föräldrar. Barnet skall även hamöjlighet att få veta vem som har varit givare, 1 propositionen betonas vidareatt barnet kan behöva hjälp med att bearbeta känslomässiga problem som gör siggällande i sammanhanget. Departementschefen förklarar att han inte tror attdetta skall inverka menligt på barnets familjerelation. Denna uppfattning kanutskottet inte dela. Utskottet menar tvärtom att såväl barnet och dess familjsom givaren och hans familj kan komma att utsättas för stora påfrestningar.Risken är enligt utskottets mening påtaglig att barnet kan fara illa av att fåkännedom om att det tillkommit genom givarinsemination och att den biologiskefadern är en främling. Att barnet sedan kan få reda på vem den biologiskefadern är ger inte några garantier för att barnet skall slippa beståendeskadeverkningar av psykisk och psykosocial karaktär. De synpunkter utskottet ovan framfört belyser vilkaallvarliga problem -etiska, psykologiska och sociala - som givarinseminationkan ge upphov till för berörda personer. Utskottet finner därför övertygandeskäl föreligga för att förbjuda denna verksamhet. LU1984/85:10 64 Mot denna inställning kan anförasatt om givarinsemination likviil sker kominer barnet att vara faderlöst, såvidamodern inte är gift. Till detta kan sägas att en sådan situation kan uppståredan i dag, exempelvis om en faderskapstalan vid domstol lämnas utan bifall.Även om rätten till givarinsemination lagfästs skulle samma läge kunnainträffa. Detta blev följden om människor ordnade givarinsemination på annatsätt än lagtexten föreskriver. Det är fullt tänkbart med en sådan utvecklingexempelvis beträffande personer som inte erhållit tillstånd tillgivarinsemination eller av någon orsak - kanske önskemål om viss givare - intevill att inseminationen skall komma till myndigheternas kännedom. Det önskemål om barn som ligger bakom att somliga ärberedda att nyttja givarinsemination skulle kunna tillgodoses pa annat sätt, 1dag krävs ett tidsödande, komplicerat och för adoptivföräldrarna dyrbartförfarande vid adoption. Om möjligheterna till adoption underlättas skulle detsäkert medföra att givarinsemination blev mindre efterfrågad. Utskottet är medvetet om att den av regeringen nuföreslagna lagstiftningen, om den genomförs, kanske leder till attgivarinsemination praktiskt taget upphör. Även om detta skulle vara en avseddeffekt innebär propositionen att statsmakterna skall sanktionera en enligtutskottets mening tveksam verksamhet. En sådan sanktion strider mot den förutskottet självklara strävan att låta lagstiftningen styras av etiska normersom vilar pä västerländsk, grund. Utskottet föreslår således att givarinsemination i lagförbjuds. Förbudet skall vara förenat med en straffbestämmelse som torde kunnaha samma innehåll som 7 § i lagförslaget i den nu föreliggande propositionenoch rikta sig mot dem som vanemässigt, eller för att bereda sig , utförinsemination i strid mot lagen. Förbudet skall inte omfatta s, k, makeinsemination. Föreliggande proposition bör alltså avsias och regeringenlägga fram ett nytt förslag i enlighet med de i motion 1984/85:21 (m) anfördariktlinjerna. Skulle majoritet ändå godkänna propositionenbör enligt utskottets mening undantag göras i fråga om införsel i landet avfryst sperma. Det bör under alla omständigheter vara förbjudet. Utskottet tillstyrker således motion 1984/85:21 (m).Övriga motionsyrkanden påkallar inte något uttalande från utskottets sida, 2. av () som anser att det avsnitt iutskottets yttrande som böljar på s. 53 med "När det" och slutar pås. 62 med "sida" bort ha följande lydelse: Grundläggande värderingsskillnader borde i utredningen ochpropositionen om artificiell insemination fått en vidare belysning, allrahelst som en ny lag om insemination kan komma att påverka framtida lagar på detmedicinska fältet. Den av regeringen valda utredningsmodellen med en LU1984/85:10 65 särskild utredare endast biträdd av sakkunniga gerbegränsad belysning av frågeställningar, som gäller grundläggande moraliska,etiska och religiösa värderingar. Meningarna om givarinseminationernas berättigande ärdelade. Uppfattningen att givarinseminationer helt skall förbjudas motiverasmed att en tredje part dras in i ett förhållande, som skall vara exklusivt förman och hustru (eller för motsvarande förhållande fastän äktenskap ejföreligger). Ett sådant "trepartsförhållande" anses i grundenmoraliskt felaktigt, vilka motiven än varit. En annan motivering för förbud eller mycket restriktivhållning till insemination är att man ser inseminationen som ett hot motrelationerna i äktenskapet. Barnet blir biologiskt moderns och givarens, vilketkan -hävdas det -skapa svårartade samlevnadsproblem. Detta anses sedan kunnastöra barnets utveckling. Mot detta kan anföras att ett barn som kommit till genomgivarinsemination är ett mycket efterlängtat barn. Ofta har man och hustruunder gjort allt för att få ett barn. En graviditet även om den kommittill genom insemination kommer därför att upplevas som en lycklig tilldragelse.Det faktum att paret delar erfarenhet av havandeskap på samma sätt som allaandra par stärker deras förhållande som föräldrar, 1 propositionen föreslås att givarens anonymitet skallhävas, om barnet, när det nått tillräcklig mognad, så begär. Att barnet skallha rätt att få grundläggande uppgifter om givarens etniska ursprung ochgenetiska hälsa kan eventuellt ges lagstöd, men att häva givarens anonymitetanser utskottet vara felaktigt. Anonymiteten ger dels legalt skydd förspermagivaren, dels minimeras effekterna av att en tredje part kommer in ifamiljen. Utan anonymitet kommer det dessutom att bli betydligt svårare attfinna lämpliga spermagivare på grund av att deras anonymitet kan röjas och dekanske subjektivt kan uppleva sig tvungna att ikläda sig faderskapetsförpliktelser. Utskottet vill därför understryka att det ur flera aspektermåste anses felaktigt att genom lagstiftning urholka det anonymitetsskydd somen spermagivare f. n. har enligt medicinsk praxis. Lagförslaget tilldelar också läkaren en myndighetsroll,som är oförenlig med läkarens roll som patientens förtrogna och förtroendeman.Alltför många små steg har redan tagits i svensk lagstiftning på den väg somförvandlar läkaren till representant för myndigheter med myndighetsutövningsom viktig uppgift. Detta är en mycket betänklig utveckling. Det diskuterade lagförslaget berör principielltutomordentligt väsentliga frågor, nämligen om samhället (staten) skall ha rättatt kontrollera förhållanden som berör människors allra mest privata sfär. Dethar hävdats att frågan om insemination inte kan betraktas som den enskildesangelägenhet därför att åtgärden berör en tredje part, barnet, vars intressestaten anser sig i dessa fall behöva skydda. Till detta kan sägas att ingetbarn någonsin kan välja sina föräldrar. Att vid insemination stadga om visskontroll av de blivande LU1984/85:10 66 föräldrarnas lämplighet kan däremot leda till atttoleransen för människors rätt att fritt grunda familj uppluckras. Iförlängningen kan alltså den allra yttersta konsekvensen komma att bli attbarnalstrande steg för steg ställs under statlig kontroll. Till detta kommeratt lagförslaget ytterligare uppluckrar läkarens från staten sälvständigaställning till förmån för rollen som företrädare för staten. Detta kommer inteminst till synes i förslaget om förbud för privatpraktiserande att företainsemination. Den vetenskapliga utvecklingen på fertilitetsområdetkommer att erbjuda nya metoder för att häva infertilitet. En del av dessakommer givetvis att kunna användas så att de skapar allvarliga etiska problem.Enskilda människor brukar dock mycket klart reagera mot oetiska beteenden.Konventioner som fördömer missbruk brukar dessutom vara betydligt effektivarenär det gäller att hindra en sådan utveckling än lagar som stiftas utanursprung i konventioner. Till detta kommer att missbruk av medicinsk kunskapsnarare har satts i system av företrädare för statsmakter än av enskilda. Det är uppenbart att nya tekniker för att hävainfertilitet skapar förhållanden, som kräver förändringar i den familje- ocharvsrättsliga lagstiftningen. Att i detalj fastslå vilka förändringar som börgenomföras i denna typ av lagstiftning är inte möjligt. Därför bör riksdagenuppdra ät regeringen att se över denna typ av lagstiftning och inför riksdagenframlägga erforderliga förslag. Med hänsyn till vad som anförts anser utskottet attövervägande skäl talar emot en särskild lagreglering avinseminationsverksamheten. Med tillstyrkande av motion 1984/85:26 (m) i häraktuell del avstyrker således utskottet förslaget till lag om insemination idess helhet.