bet · G801AU3 · 1984-12-31 00:00:00 — Det begärs imotionen att regeringen skall låta göra en sådan analys och lägga fram förslagtill åtgärder i linje med motionens syfte. det väsentliga samma motivering föreslår m. fl. (m, c) i motion1909 en utredning om eventuellt missbruk av den arbetsrättsliga lagstiftningensmöjligheter till s.k. informella skadestånd. AU 1984/85:3 21 En motion med liknande inriktning behandlades avutskottet förta året i AU 1983/84:5 (s. 16). Utskottet konstaterade attregeringen hade avslagit en framställning i samma ämne frånFöretagareförbundet. Med hänsyn härtill och till vad utskottet i övrigtanförde avstyrktes den då föreliggande motionen. Reservation (nr II) av m. m.fl. (m) yrkar i motion skall begära förslag till lagstiftning som innebär förbud mot blockadav enmansföretag och begränsning i övrigt av rätten att tillgripa blockader motföretag. De fackliga organisationerna bör inte få utnyttja blockader på ettsätt som uppfattas som stridande mot näringsfriheten eller den enskildes fri- ochrättigheter, inte heller så att de uppfattas som stötande för rättsmedvetandet.Det förekommer att blockad tillgrips mot enmansföretagare som inte vill slutakollektivavtal därför att de inte har några anställda men också mot företagvars anställda inte vill ansluta sig till en facklig organisation. Medparternas frihet att välja stridsåtgärder följer ett ansvar för att dessaåtgärder står i rimlig proportion till det förväntade resultatet. Motionärernakonstaterar att de fackliga organisationerna pä senare år inte förmått motsvaradetta ansvar. De tillägger att blockader i vissa fall kan vara både rimliga ochmotiverade. Blockader mot enmansföretag bör dock över huvud taget inte fåförekomma och även i övrigt bör rätten till företagsblockader begränsas utanatt man därmed kränker parternas grundlags-skyddade rätt att vidta fackligastridsåtgärder. Såsomredovisats i det föregående anser m.fl. (c) i mofion 868 attarbetstagare som tillhör arbetsgivarens familj inte bör omfattas av bestämmelsernai MBL, vilket enligt motionen innebär att i realiteten alla egenföretagareundantas från lagen. Från den utgångspunkten föreslås vidare i motionen attförbud införs mot stridsåtgärder som riktar sig mot enmans- och familjeföretag.Dessutom framhålls även i denna motion att en så ingripande åtgärd som blockadmåste stå i rimlig proportion tilLdet resultat man vill uppnå, och mot denbakgrunden framstår blockader av enmansföretag som en omotiverad stridsåtgärd. huvudsak liknande mofiveringar begärs i motion 1916 av . (m, c, fp) förbud mot blockader av företag utan fackligt anslutna blandde anställda och i motion 1934 av m. fl. (c, m, fp) förbudmot blockader av enmansföretag. I motion 1916 tilläggs bl. a. attföretagsblockader också används för att hindra uppkomsten av kompanjonsföretagoch i motion 1934 att sådana åtgärder tillgrips för att tvinga enmansföretagaretill avtalsvillkor som måste betraktas som oskäliga. AU 1984/85:3 22 Motioner om företagsblockader har behandlats avutskottet i AU 1979/ 80:6, 1981/82:4, 1982/83:6 och 1983/84:5. Till detsistnämnda betänkandet fogades två reservationer, nr 8 av m och nr 9 av m ochc. Särskilt yttrande avgavs av fp. pekar i MBL i utveckling (s. 195) på att debatt uppståttom företagsblockader men går därutöver inte in på frågan. m. fl. (m) erinrar i mofion 2029 omatt rätten att ansluta sig till och tillhöra en förening finns inskriven både igrundlagen och i MBL. Därmed borde rätten att stå utanför en förening vara ensjälvklarhet. Så är emellertid inte fallet i . Detta används av defackliga organisationerna till att genom långtgående åtgärder försöka tvingain arbetstagare i organisationerna. Organisationsklausuler i kollektivavtal kanbetraktas som en form av yrkesförbud och innebär ett otillbörligt ingrepp i denenskildes integritet och ett brott mot medborgerliga fri- och rättigheter. Denenskildes frihet att själv välja eller avstå från fackligt medlemskap börgaranteras, och motionärerna föreslår att det sker genom att den negativaföreningsrätten skrivs in i MBL. Lagstiftningom en negativ föreningsrätt begärs vidare i motionerna 366 av (), 1917 av m.fl. (m, c, fp) och 2393 av . (m). I mofionerna 366 och 1917 påtalas att det i LO:s normalstadgaruttalas att fackföreningsrörelsens principiella inställning till utträdesrättför fackförbundsmedlem är att sådan utträdesrätt saknas. I motion 2393åberopas kollektivanslutningen av fackföreningsmedlemmar till detsocialdemokratiska partiet. Det hävdas också att den fackliga verksamheten harbörjat syssla med den enskilde medlemmens privatliv och personligaförhållanden. AllanÅkerlind m. fl. (m) vänder sig i motion 1964 mot att löneavdrag förfackföreningsavgifter kan ske direkt med stöd av kollektivavtal. Motionärernaanser att i första hand bör medlemmarna betala sina avgifter själva. Men ombetalningen erläggs genom löneavdrag bör detta endast ske efter skriftligtmedgivande av arbetstagarna. Systemet med avdrag enligt kollektivavtal kanleda till problem för den som inte vill vara medlem i en facklig organisationeller som vill gå över till en annan organisation. Med hänvisning härtillyrkas i motionen att löneavdrag för fackliga avgifter skall få ske endast omden enskilde arbetstagaren skriftligen begärt eller medgivit detta. AU1984/85:3 23 I betänkandet MBL i utvecklingingår ett avsnitt (s. 278-289) om den negativa föreningsrätten och omföreningsrättsskydd för arbetssökande. Framställningen sammanfattas avkommittén på detta sätt: De föreningsrättsliga reglerna i1936 års lag om förenings- och förhandlingsrätt (FEL) fördes i principoförändrade över till 7-9 §§ MBL. Under förberedandet av MBL väcktes emellertidfrågorna om skydd för den s. k. negativa föreningsrätten och omföreningsrättsskydd för arbetssökande, bl. a. i form av riksdagsmotioner. Ämnethar ingående behandlats i den förta arbetsrättskommitténs betänkande. Riksdagenuttalade sig för att frågorna borde ytterligare övervägas, varpå regeringenuppdrog åt nya arbetsrättskommittén att ånyo ta upp dem till behandling.Resultatet av kommitténs överväganden redovisas i kap. 8. Kommittén belyser pånytt problemen på detta område bl. a. mot bakgrunden av en förnyad enkätundersökningom bruket av s. k. organisationsklausuler i kollektivavtal. Kommittén finner ilikhet med den förra arbetsrättskommittén att det inte finns anledning attföreslå lagregler som tar sikte på den negativa föreningsrätten ochföreningsrättsskyddet för arbetssökande. Vad gäller användningen av s.k.organisationsklausuler i kollektivavtal understryker kommittén betydelsen avatt facklig anslutning skall vara frivillig och bero av den enskildesbestämmanderätt. Detta ställningstagande innebär emellertid inte att kommitténvill förorda ett lagfäst förbud mot organisationsklausuler. I kap. 8 berörsvidare frågan om bevisbördan i föreningsrättsmål. I en reservation avkommittéledamoten () anförs att kommittén borde ha lagt framförslag till lagfäst skydd av den negativa föreningsrätten. Motionsförslag om den negativaföreningsrätten har tidigare behandlats av utskottet i AU 1982/83:6 och1983/84:5. Till betänkandena fogades båda åren reservationer av moderatasamlingspartiets företrädare i utskottet. Frågan om medlems rätt till utträdeur en facklig organisation har aktualiserats i tre mål hos arbetsdomstolenåren 1966, 1971 resp. 1980. Domen det sistnämnda året nr 25 gällde enkvinnlig medlem som begärde att få lämna med anledning av atthon anslutit sig till arbetares centralorganisation. I målet prövadesbl. a. om utträdesrätt förelåg och om utträdet kunde ske med omedelbar verkan. Arbetsdomstolen ansåg att medlemmar av det aktuellaförbundet måste anses ha rätt att säga upp sitt medlemskap utan hinder av attförbundets stadgar saknar bestämmelser härom. En uppsägningstid måste dock iakttas.Dess längd fick bestämmas av vad som efter en mer fri bedömning var skäligt. Idetta fall fastställdes uppsägningstiden . AU 1984/85:3 24 I målet prövades även om arbetsgivaren enligtkollektivavtalet med kunde fortsätta att göra löneavdrag förmedlemsavgift till det förbundet. Arbetsdomstolen fastslog att löneavdrag intefick göras sedan den nyssnämnda uppsägningstiden hade löpt ut. 1målet NJA 1982:130 har högsta domstolen tagit ställning till om någrafackförbundsmedlemmar som fått sin utträdesansökan avslagen av sitt förbundkunde få sin sak prövad av allmän domstol utan hinder av den skiljemannaklausulsom fanns i förbundsstadgarna. Tingsrätten och hovrätten avvisade talan imålet med hänvisning till denna klausul, men högsta domstolen ansåg attklausulen med den utformning den hade skulle lämnas utan avseende och atttingsrätten alltså var behörig att pröva tvisten. I motionerna 2029 av m.fl. (m) och1963 av m.fl. (m) hänvisas till att den arbetsrättsligalagstiftningen innebär att arbetsdomstolen handlägger mål som gäller enskildaarbetstagares förhållanden. Motionärerna erinrar om att arbetsdomstolen ärpartssammansatt och anser att betänkligheter måste uttryckas mot att en pådetta sätt sammansatt domstol skall avgöra mål mellan en enskild och någon aveller båda de parter som är representerade i domstolen. Problemet är så mycketstörre som det inte går att överklaga arbetsdomstolens avgöranden. Målsom rör oorganiserade arbetstagare eller fackföreningsmedlemmar som inte stödsav sin organisation handläggs redan nu av de allmänna domstolarna. Motionärernaföreslår atl det görs en utredning om möjligheterna att överföra alla mål omenskildas förhållanden på arbetsplatserna till de allmänna domstolarna med deöverklagningsmöjligheter som skulle följa härav. Syftet härmed skall vara attstärka den enskildes arbetsrättsliga ställning. Komminén har i MBL i utveckling i eU kapitel (s.295-299) berört rättstillämpningen i arbetsdomstolen. Det sker emellertid frånandra utgångspunkter än dem som ligger till grund för de ovan redovisade motionerna.Vad kommittén närmast gått in på är rättsbildningen på medbestäm-mandeomrädetgenom arbetsdomstolens avgöranden. Vidare berör kommittén några spörsmål ompraxis i tvister om tolkning av kollektivavtal. Utskottet behandlade i AU 1981/82:4 (s. 47-49) enmotion, vari bl. a. yrkades att möjlighet skulle införas att överklagaarbetsdomstolens domar hos högsta domstolen. Utskottet avstyrkte yrkandet medföljande motivering: AU 1984/85:3 25 Utskottet övergår härefter till frågan om den imofionen förordade möjligheten att överklaga arbetsdomstolens domar. Utskottetavvisar detta förslag. Erfarenheterna av den nuvarande konstruktionen avprocessen i arbetstvister är goda. Den nuvarande ordningen innebär attarbetsdomstolen är andra instans i vissa mål på anställningsskyddslagensområde. 1 övrigt fungerar arbetsdomstolen liksom - somenda instans. Denna ordning har betydande fördelar. Det är möjligt att få ensnabb och säker process bl. a. med hänsyn till att parterna på arbetsmarknadengenom sin representation tillför domstolen en betydelsefull sakkunskap. Fören domstol av arbetsdomstolens karaktär är det också av största vikt att den ärväl förankrad hos arbetsmarknadens parter. Om det förtroendet brister tappardomstolen sin auktoritet. Även från denna utgångspunkt är parternasrepresentation i domstolen viktig. Genom sin medverkan i de slutligaavgörandena får de ett direkt ansvar för rättsbildningen inom området. Detförslag motionärerna för fram med högsta domstolen som slutlig instans innebärbl. a. att man går miste om den speciella sakkunskap partsrepresentanternabesitter och att parternas ansvar för ett fungerande rättsligt system minskar. Därefter har utskottet i AU 1982/83; I y yttrat sigtill lagutskottet över en motion som kritiserade systemet med partssammansattaspecialdomstolar, däribland arbetsdomstolen. Utskottet anförde avslutningsvis iyttrandet att de motiv som ligger bakom arbetsdomstolens nuvarande partssammansättningalltjämt får anses vara bärande. Vidare tog utskottet avstånd från en kritiksom framförts mot domstolen och som innebar att domstolen i sin dömandeverksamhet skulle påverkas av obehöriga intressen. MBL är tillämplig på förhållandet mellanarbetsgivare och arbetstagare. Båda begreppen blir därmed av grundläggandebetydelse för lagens tillämpning, men ingetdera är definierat i lagen i annanmån än att av I § framgår att uppdragstagare som har sådan ställning som kanjämställas med anställda i lagens mening skall räknas som arbetstagare. Medarbetstagare och arbetsgivare åsyftar MBL dem som i civilrättslig mening är attanse som arbetstagare resp. arbetsgivare förutom de nyssnämndauppdragstagarna. För att ett civilrättsligt arbetstagarförhållande skallföreligga brukar uppställas vissa grundläggande förutsättningar; förhållandetmellan parterna skall vara grundat på avtal, detta skall gå ut på att den enaparten skall prestera arbete åt den andra parten. Den som åtar sig arbetetskall själv delta i det. Också andra kriterier kan ställas upp. Detcivilrättsliga arbetstagarbegreppets innehåll bestäms närmare genom rättstillämpningen.Det brukar hävdas att denna tillämpning går mot en mer vidsträckt tillämpningav begreppet. I MBL-propositionen uttalades att , denna utveckling bör fortgåoch att avgörandena i tveksamma fall bör AU 1984/85:3 26 utfallatill förmån för bedömningen att det är fråga om ett arbetstagarförhållande.Liknande uttalanden till förmån för ett vidsträckt arbetstagarbe-grepp gjordesäven proposition med förslag till anställningsskyddslag. m. fl. (m),anför i motion 2029att-arbetstagarbegreppet är av central betydelse för den arbetsrättsligalagstiftningen och för den fackliga verksamheten men också utanför dettaområde, t. ex. inom skatterätten. Det är därför väsentligt att det finnsentydiga regler för bedömningen av om en person är att anse som anställd ellerspm företagare. Motionärerna förespråkar mot den bakgrunden att det görs ensamlad översyn av arbetstagarbegreppet. Somexempel på aktuella problem anger motionärerna att det förekommer att fackligaorganisationer begär att i ett företag som drivs av två kompanjoner den eneskall betraktas som anställd. Skilda uppfattningar råder om vissahandelsagenter och konsulter skall räknas som arbetstagare eller företagare.Föräldrar som medverkar på sina barns daghem och prakfiserande skoleleverbetraktas som anställda. Frivilligt arbete inom' ideella organisationer förhindrasdärför att fackliga organisationer betraktar det som reguljärt arbete. Frånarbetstagarbegreppet bör undantas elever i och i gymnasieskolansom arbetar i företag och institutioner som led i sin utbildning liksompraktikanter. () och () föreslår i motion 2123 att ökatutrymme skall ges för ideella insatser i offentlig verksamhet såsom inom skolanoch vårdsektorn. Motionärerna pekar på att det för medlemmarna i ideellaorganisationer och kristna samfund är naturligt att stödja verksamheten genomatt för ringa eller ingen ersättning utföra arbete åt organisationen. Detta harkritiserats av fackliga organisationer. Motsvarande problem kan uppstå inomskolan när önskemål framkommer om att eleverna själva skall ta hand om enklaresysslor för att därmed ge dem ansvar för den egna arbetsmiljön. Motionärernamenar att riktlinjer bör utformas som ger vägledning för hur de angivnaproblemen bör lösas. Dessa riktlinjer bör utgå från att det är positivt om medborgarnasjälva tar ansvar för uppgifter inom den offentliga sektorn. Någrauppgifter om arbetstagarbegreppets utveckling Behovet att precisera arbetstagarbegreppet uppkomtidigt bl. a. genom den förmånsrätt i konkurser som enligt dåvarande 17 kap. 4§ i handelsbal-ken tillerkänns arbetstagares lönefordringar eller, som det dåhette "betjänters och tjänstehjons lön" samt "annan arbetaresdagspenning eller avlöning". tillkom den förstaarbetsskadelagen som gav ersättningsrätt "arbetare". Den lagenersattes av lag om försäkring för olycksfall i arbete och samtidigtinrättades försäkringsrädet AU 1984/85:3 27 somsista instans i försäkringsfrägorna. Därmed började en utveckling som kom attspela en stor roll i debatten om arbetstagarbegreppet. Genom högsta domstolenspraxis i mål om förmånsrätt för lönefordringar började utformas detcivilrättsliga arbetstagarbegrepp som berörts i det föregående. praxis utvecklades parallellt härmed ett so-cialrättsligt -och vidare arbetstagarbegrepp. Med1928 års lagar om kollektivavtal och om arbetsdomstolen tillkom nya aspekter påarbetstagarbegreppet. Vilka grupper kunde uppträda som parter i kollektivavtaleller påkalla medverkan av en statlig förlikningsman för att lösa uppkomnatvister? Arbetsdomstolen följde fill att böija med ett snävt civilrättsligtarbetstagarbegrepp. gjordes därför ändringar i lagstiftningen omkollektivavtal, föreningsrätt och medling i arbetstvister, varigenom s.k.beroende uppdragstagare (handelsresande, skogskörare m. likställdes i deaktuella lagarna med arbetstagare. Av stor betydelse för det civilrättsligaarbetstagarbegreppets utformning fick den antagna semesterlagen. Arbetstagarbegreppethar alltså kommit att utformas i rättstillämpningen genomutslag i högsta domstolen, arbetsdomstolen och försäkringsrådet -försäkringsöverdomstolen. Den sistnämnda instansens prejudikatsbildande roll ide avseenden det här gäller har övertagits av regeringsrätten. juridiska doktrinen har arbetstagarbegreppet uppmärksammats bl. a. genomAxel Adlercreutz omfattande doktorsavhandling i detta ämne. Närdet gäller det statliga utredningsväsendet så skall här erinras om attarbetsrättskommittén i sitt betänkande SOU 1975:1 gav en utförlig redovisningför rättsläget. väntas avsluta sitt arbetemed ett delbetänkande om gränsdragningen mellan arbetstagare och självständigaföretagare inom avgifts- och källskattesystemet. Utskottet behandlade i AU 1983/84:5 enmotion med begäran om precisering av arbetstagarbegreppet (s. 8-9 samt res. 2av m). I anslutning därtill behandlades även en motion om ideella insatser inomoffentlig sektor. Utskottet tar i detta betänkande upp olika frågorom medbestämmande i arbetslivet som aktualiserats vid föregående delsgenom proposition 165 och till denna anslutande moUoner, dels i friståendemotioner väckta under allmänna motionstiden. AU1984/85:3 28 Den följande framställningen inledsmed motionsförslag som spänner över medbestämmandeområdet i stort eller gällerden mer allmänna frågan om de anställdas medinflytande på datorisering ochannan teknisk utveckling. Därefter följer framställningen i grova dragdispositionen av medbestämmandelagen. UtskoUet behandlar sålunda olika frågorom förhandlingsrätt och information, särskilt på den offentliga sektorn, ochgår därpå över fill förslag som hänger samman med de ekonomiskastridsåtgärderna. Regeringens förslag i proposition 165 redovisas i detsammanhanget. Framställningen avslutas med ställningstaganden till motioner omnegativ föreningsrätt, arbetsdomstolen och arbetstagarbegreppet. Regeringsförslagen gäller den s. k. 200-kronorsregeln,innehållande av intjänad lön vid konflikt saml avdragsrätten för s. k. allmännaskadestånd. Som ett led i beredningen av dessa frågor anordnade utskoUet den 25september en hearing med företrädare för de offentliga och privata arbetsgivarna,de anställdas huvudorganisationer och arbetsdomstolen. Från skatteutskottet har inhämtats yttrande beträffandeavdragsrätten (SkU 1983/84; 14 y). föreslås frånvpk:s sida ingripande förändringar i medbestämmandelagstiftningen. Denna börenligt motion 1958 tillföras demokratiska rättigheter för fackförening. Dessaskall innebära att man slopar de inskränkningar som finns i den fackligaförhandlings- och informationsrätten. Den fackliga vetorätten bör utvidgas ibetydande utsträckning, och rätten att Ullgripa strejk skall inte längrehindras av fredsplikts-bestämmelser. En konsekvens av detta är att ingastrejkskadestånd skall kunna utdömas. Inte heller skall någon kunna avskedasför deltagande i strejk. Motionärerna föreslår att de fackligaorganisationernas rätt att stödja eller själva tillgripa stridsåtgärder utvidgasäven i andra avseenden. Å andra sidan bör arbetsgivarnas rätt att tillgripalockout förbjudas på grund av den överlägsna maktposition som kapitalägarnasägs ha i förhållande till löntagarna. Förslagen har sin utgångspunkt i att vpk inte anser sigkunna acceptera själva begreppet medbestämmande. Det sägs uttryckligen i motion1958 att kapitalister och löntagare har oförenliga klassintressen och att desålunda inte kan bestämma gemensamt liksom att om de anställda skall kunnahävda sina intressen så förutsätts andra begrepp än medbestämmande ochmedansvar. Såvitt framgår av motionen tänker sig vpk att påverkan avarbetsgivarnas beslut skall ske i en ständigt pågående kamp, där denna påverkanuppnås genom att de fackliga organisationerna steg för steg tvingar frameftergifter från arbetsgivarna. Det är medbestämmandelagstiftningens uppgiftatt stödja en sådan kamplinje, varvid arbetstagarnas främsta vapen skall varaen obegränsad strejkrätt. AU 1984/85:3 29 Det ligger i själva benämningen medbestämmandelagenatt det är begrepp såsom samverkan och medinflytande som förutsätts styra denutveckling mot den utvidgade demokrati på arbetsplatsen lagen vill främja.Utskottet anser lika litet nu att de grundläggande synsätt sompräglar medbestämmandelagens utformning skall överges till förmån för den linjevpk förespråkar. Med den helhetssyn som bär upp vpk-programmet föromgestaltning av medbestämmandelagen saknas anledning att här gå in påenskildheterna i detta program. Ett av programinslagen, skadestånden vidolovliga strejker, återkommer f. ö. i den följande framställningen. Med dessapåpekanden avstyrker utskottet motion 1958. annan motion, 880, kommer vpk in på frågan om vidgade möjligheter tiW fackligstyrning av teknikutvecklingen, så att denna kommer att ske på de arbetandesvillkor. I det syftet föreslås att de fackliga organisationerna får vetorättvid införande av ny teknik i arbetslivet samt att de får rätt att päarbetsgivarens bekostnad utnyttja arbetstagarkonsulter och anlita företagetsdator för egna bearbetningar. Den lokala fackliga organisationen bör också fåtillgång till allt underiagsmaterial som ligger till grund för företagensbefintliga eller planerade datasystem. Dessutom föreslås att skallansluta sig till vad som anförs i motionen om behovet av ett fackligtforskningsinstitut, om produktionsskatt, om sex timmars arbetsdag samtyrkesutbildning. UtskoUetanser att utnyttjandet av datatekniken och annan ny teknik är ett aktuellt ochsamtidigt mycket angeläget område för de anställdas medinflytande. En utvidgadvetorätt är inte den bästa vägen att öka detta inflytande. Den tekniskautvecklingen har uppmärksammats i utvecklingsavtalet SAF-LO-PTK liksom itidigare slutna medbestämmandeavtal. har i sittslutbetänkande (SOU 1984:20) Datorer och arbetslivets förändring behandlatfrågan om datorisering och medbestämmande. Utredningen har lagt fram ettprogram som syftar till att stödja de anställdas medbestämmande vid planering,utveckling och införande av datateknik. Några förändringar i lagstiftningenanser utredningen inte vara behövliga, utan de förbättringar av de anställdasmöjligheter till inflytande utredningen pekar på sägs kunna ske avtalsvägen.Utredningens betänkande och däröver avgivna remissyttranden bereds f. n. iregeringskansliet. I avvaktan på resultatet av detta beredningsarbete börinitiativ av den typ som förordas i motionen anstå. Inte heller bör idetta sammanhang göra uttalanden av i motionen begärt slag om så skilda tingsom forskningsinstitut, produktionsskatt, sex timmars arbetsdag och yrkesutbildningensinriktning. Frågan om sex timmars arbetsdag behandlas f ö. i det av utskottetnyligen avgivna betänkandet AU 1984/85:2 med anledning av två andrapartimotioner från vpk, 1983/84:1049 och 1983/84:1337. Dataeffektutredningensbetänkande berör även de problem som kan uppkomma med datatekniken och deanställdas integritet genom att de nya styr- och kontrollsystemen kan utnyttjaspå ett sätt som hotar de AU 1984/85:3 30 Utredningen förordar i det syftet en viss skärpning avdatalagen.