bet · G801AU2 · 1984-12-31 00:00:00 — I betänkandet behandlas tolv motioner medanknytning till lagarna om arbetstid och ledighet. Mofionerna väcktes under detförra allmänna motionsfid. Utskottet avstyrker en motion som föreslår enförkortning av arbetstiden som en sysselsättningspolitisk åtgärd främst medhänvisning fill pågående utredningsarbete inom Delegationen förarbetstidsfrågor (DELFA). Vpk har reserverat sig till förmån för sina förslagom bl. a. sex fimmars arbetsdag. Ävenförslag i två motioner om utredning av verkningarna av förkortad arbetstid m.m. avstyrks av utskottet, varvid erinras om att frågor av det slag sommotionärerna vill ha belysta redan behandlas i pågående utredningsarbete. Ocksåen mofion som vill ändra på inriktningen av DELFA;s arbete avstyrks avutskottet med hänsyn till att de direktiv som gäller för verksamheten fillkomså sent som . Moderata samlingspartiet har reserverat sig på denna punktliksom när det gäller motionskrav om ökad flexibilitet i arbetstidsuttaget. Ettförslag som utskottet också avstyrkt. Två motioner som föreslår begränsning iledighetsuttaget avstyrks av utskottet, som inte vill godta försämringar förlöntagarna i detta hänseende. Moderata samlingspartiet har reserverat sig ochdärvid bl. pekat på att de nuvarande reglerna förorsakar problem i mindreföretag. Översynav ledighetslagarna föreslås i tre motioner vilka avstyrks av utskottet medhänvisning fill bl. a. den översyn på det arbetsrättsliga området som pågårinom . Centerparfiets och företrädarekräver i en gemensam reservation att en översyn av de nämnda lagarna görs. Slutligenavstyrker utskottet också en motion som yrkar ändringar iföräldraledighetslagen. AU 1984/85:2 2 1983/84:706av () och () Imofionen yrkas att hos regeringen anhåller om förslag till förenklingav arbetsfidslagarna i syfte att åstadkomma större frihet att slutaindividuella avtal om arbetstidens längd och-förläggning. 1983/84:868av m.fl. (c) 6.att hos regeringen begär en översyn av ledighetslagstiftningen ienlighet med det anförda. Yrkandena 1-5 behandlas ibetänkandet AU 1984/85:3. 1983/84:1049av m.fl. (vpk) 3.att beslutar att uttala att en förkortning av arbetsdagen till sexfimmar bör genomföras före utgången av . Yrkandena 1-2 och 4-6 harbehandlats i betänkande 1983/84:21. 1983/84:1085av m.fl. (fp) 3.att beslutar om en översyn av de s. k. ledighetslagarna inomarbetsrätten, varvid bör beaktas vad som i mofioneri sägs om samordning ochprioritering. Mofiveringen till yrkandetåterfinns i mofion 1983/84:1079. Yrkandena 1 och 2 harbehandlats i betänkandet AU 1983/84:19. 1983/84:1337 av m. fl. (vpk) I mofionenyrkas 1. att uttalar att en förkortning avarbetsdagen bör genomföras före utgången av , 2. att som ett första led i en förkortningtill sex timmars arbetsdag hemställer hos regeringen om förslag om minskning avarbetsdagen fill sju fimmar fr. o. m. , 3. att hos regeringen hemställer om förslagom förkortning av arbetsdagen ull eller tretfio timmar per veckafr.o.m. för skiftarbetare och grupper med tunga ochhälsofarliga yrken enligt vad i mofionen anförs, 4. att hos regeringen hemställer om förslagtill begränsning av övertid enligt vad i motionen anförs. 1983184:1339av m. fl. Imotionen yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om föräldraledighetslagen. 1983/84:1901 av m. fl. (m, c, fp) Imotionen yrkas AU1984/85:2 3 1. att beslutar att hosregeringen begära att denna lägger fram förslag till ändringar av ledighetslagarna i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att beslutar att hos regeringen begära ensamlad utredning av ledighetslagstiftningen syftande till att begränsa ledighetsuttaget. Yrkande 3i mofionen behandlas i AU 1984/85:5. 1983/84:1918 av m. fl. I motionen yrkas att beslutar att hos regeringenhemställa om utredning av sambandet mellan en förkortad arbetsfid och behovetav ett mer decentraliserat beslutsfattande och ansvarstagande i samhället. 1983/84:1946 av m.fl. (c, m, fp) I mofionen yrkas att som sin mening gerregeringen fill känna vad som i motionen anförts angående behovet av en översynav ledighetslagarna. 1983/84:2029 av m.fl. (m) I motionen yrkas 17. att riksdagenbeslutar att som sin mening ge regeringen fill känna vad som i motionen anförsangående reglering av lag om arbetstider, 18. att riksdagenbeslutar att hos regeringen begära förslag till ändring av ledighetslagarna ienlighet med vad som anförs i motionen. Yrkandena1-16 kommer att behandlas i senare betänkanden. i9S5/M-25S5 av m.fl. (c) I motionen yrkas att beslutar att hos regeringenbegära en parlamentarisk utredning med uppgift att på grundval av en bedömningav den tekniska utvecklingens långsiktiga effekter på sysselsättning och arbetsmarknadskyndsamt utreda frågan om en förkortad arbetstid, i enlighet med vad somangetts i motionen. 1983/84:2507a\ m.fl. (fp) 2. att som sm mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförs om vikten av flexibilitet i arbetstider. Yrkandena 1 samt 3-8 behandlas i betänkandet AU1983/84:21, yrkande 9 i betänkandet AU 1983/84:18 samt yrkande 10 i betänkandetAU 1983/84:19. Den första arbetstidslagen, somursprungligen fillkom men som fick sin mera definitiva utformning år1930, reglerade arbetstiden huvudsakligen inom industriell verksamhet. Under1930- och 1940-talen fillkom därefter speciallagar för ytterligare delar avnäringslivet. AU1984/85:2 4 dessa lagar innebar bl. a. att arbetsveckan allmänt settomfattade . Genom lagändringar framför allt ochbörjan av förkortades veckoarbetstiden gradvis fr. o.m. gällande arbetstidslag (1982:673) som antogs avriksdagen (prop. 1981/82:154, SoU 1981/82:55) och som trädde i kraftden omfattar i princip alla arbetstagare. Vissa undantag finnsdock. Det gäller t. ex. personal i företagsledande ställning eller som harförtroendet att själva disponera sin arbetstid. Det gäller även närarbetstagare utför arbetsuppgifter i sitt hem. Om arbetsfiden för minderårigafinns dessutom regler i arbetsmiljölagen (1977:1160). Arbetstidslagen är dispositiv. Genom kollekfivavtal somsluts eller godkänns av central arbetstagarorganisation fär undantag görasantingen från lagens tillämpning i dess helhet eller i vissa delar. Den ordinarie arbetstiden uppgår enligt huvudregeln tillhögst . Jourtid - dvs. tid under vilken arbetstagaren stårtill arbetsgivares förfogande för att vid behov utföra arbete - får tas ut medhögst . Med övertid avses sådan arbetstid som överstiger ordinariearbetstid eller jourtid enligt lagen eller kollekfivavtal. Lagen skiljer på tvåhuvudtyper av övertid, allmän övertid och nödfallsövertid. Allmän övertid fårtas ut med högst 48 fimmar av eller under enkalendermånad, dock högst 200 fimmar . Nödfallsövertid får tillgripas omen olyckshändelse eller liknande omständighet vållar avbrott i verksamheteneller medför överhängande fara för sådant avbrott. Mertid är enhgt lagen den arbetstid som vid deltidsarbeteöverstiger arbetstagarens normala arbetstid och jourtid enligtanställningsavtalet. Även mertiden är begränsad under ettkalenderår. Mertid får också tas ut med fillämpning av de regler som gäller förnödfallsövertid. Reglerna om arbetstidens förläggning innebär attarbetstagarna skall ha behövlig ledighet för nattvila. I ledigheten skall ingåtiden . Avvikelse härifrån får göras om arbetetmed hänsyn fill dess art m. m. måste fortgå även . Vidare skallarbetstagare ha minst trettiosex timmars veckovila, vilken såvitt möjligt skallförläggas till veckoslut. Raster skall anordnas så att arbetstagare inte utförarbete mer än fem fimmar i följd. Rast får under vissa omständigheter bytas utmot måltidsuppehåll vid arbetsplatsen. Sådant målfidsuppehåll räknas in iarbetstiden. Arbetet skall också ordnas så att arbetstagarna kan ta de arbetspausersom behövs utöver rasterna. Pauser räknas in i arbetstiden. Lagstiftningen öppnar möjligheter till specialbestämmelserom arbetstidens förläggning vid vägtransport och luftfart. En mer långtgåendereglering av arbetstidens förläggning än enligt de allmänna arbetstidsreglernafinns i sjöarbetstidslagen (1970:105) samt i kungörelsen (1972:602) omarbetstid vid vägtransport och i förordningen (1975:883) om arbetsförhållandenvid vissa vägtransporter. AU 1984/85:2 5 Arbetarskyddsstyrelsen ochyrkesinspektionen är tillsynsmyndigheter. De får medge undantag frånbestämmelserna om kollektivavtal inte kan träffas och om det föreliggersärskilda skäl. Överträdelser av arbetsfidslagen kan medföra bötesstraffför arbetsgivare. Enligt den nya arbetstidslagen kan vidare övertidsavgiftpåföras den som bryter mot lagens bestämmelser om överfid. Som framhållits ovan kanarbetstidslagstifthingen helt eller delvis ersättas med kollektivavtal. I det följandelämnas exempel på sådana ingångna avtal. Bestämmelser om kortare arbetstid än vad som stadgas iarbetstidslagen finns för skiftarbete och jämställda arbetstidsformer. PåLO-SAF-området är den genomsnittliga arbetstiden för treskiftsarbete enligt avtal35 eller 36 fimmar . Avtal om kortare arbetstid än lagens finns ocksåpå det offentliga området för t. ex. lokförare, poliser, sjukvårdspersonal ochandra kategorier med oregelbunden och obekväm arbetsfid. En sjuksköterska somtjänstgör även på sön- och helgdagar har enligt avtal en veckoarbetstid på igenomsnitt . Även vissa kategorier med ordinärt dagtidsarbete undervardagar har genom avtal fått kortare veckoarbetsfid, t. ex. bank- ochförsäkringsanställda. Avtal om längre arbetstid än vad lagen angerfinns för läkare. Arbetstidslagen maximerar övertidsuttaget ellerår men innehåller inga regler om i vilken omfattning arbetsgivaren har rätt attbeordra övertid. I kollektivavtalen på LO-SAF-området stadgas ofta attarbetsgivaren i vissa särskilt angivna fall, t. ex. vid arbetsanhopning, harrätt att beordra övertid i den omfattning som följer av lagen. Inom delegationens för arbetsfidstrågor (DELFA)sekretariat pågår f. n. förberedelser för en mera fullständig karfläggning avarbetstidsbestämmelser i skilda avtal på arbetsmarknaden. Arbetstidsmönstret på den svenskaarbetsmarknaden har genomgått stora förändringar ,större än vad som kanske kunde väntas som en följd av förändringen iarbetstidslagstiftningen. Detta kan illustreras med följande uppgifter somhämtats ur rapporten ny arbetstidspolitik från () och som bygger på arbetskraftsundersökningarna (). År1962 uppgick antalet arbetade fimmar och sysselsatta till 38,3 Ummar.Detta värde sjönk fram eller med 8,5 fimmar.Denna förändring innehåller enhgt rapporten följande definierbara komponenter: AU 1984/85:2 6 - kortare arbetsfid för heltidsarbetande -3,5timmar - längre arbetstid för deltidsarbetande +0, - ökad andel deltidsarbetande - - ökad sjukfrånvaro - 0,1 fimmar - förlängd semester - - ökad frånvaro i övrigt - - övrigt -I- Antalet sysselsätta under ovan nämnda period ökadekraffigt eller med , men trots det sjönk det totala antalet arbetadetimmar med , beroende på - som framgår av sammanställningen ovan -kortare arbetstid för helfidsarbetande, ökad andel deltidsarbetande, förlängdsemester och ökad frånvaro. Utskottet tar upp frågor om semester i ett senarebetänkande (AU 1984/85:5) och återkommer senare i detta betänkande fill övrigafrågor rörande ledighet. Denviktigaste orsaken fill den minskade arbetstiden per sysselsatt som skett sedanbörjan av är - utöver den generella förkortning av arbetsfiden somgenomfördes - den ökade övergången fill deltidsarbete.Är 1970 var av de förvärvsarbetande deltidssysselsatta, dvs. arbetademindre än , och hade denna andel ökat till . Huvuddelen av de deltidsarbetande är kvinnor () och bland dem ökadeandelen delfidssysselsattä från till . Störstaandelen deltidsarbetande finns inom handel och offentliga tjänster. Avfilläggsfrågor som DELFA ställt i samband med framgår att73 % av de deltidsarbetande vill ha oförändrad arbetstid. vill ha kortare arbetstid. Bland dem som arbetar heltid villför männens del öch för kvinnornas ha oförändrad arbetstid. avmännen och av kvinnorna önskar kortare arbetstid. Utöverdeltid finns det en rad andra arbetstidsformer på den svenska arbetsmarknaden,sammanfattade i nedanstående tabell som är hämtad ur DELFA:s Debatt Rapport nr5. Arbetskraftens fördelning på arbetstidsformer 1982 samtförändringar ("obekväm arbetstid") pä olika arbetstidsformer: Enbart lördag/söndag Som framgår har vissa former avobekväm arbetstid blivit mindre vanliga. Antalet personer med förskjutenarbetstid och med skiftarbete har t. ex. minskat . Avde skiftarbetande återfinns inom industrin där dock arbetar iskift. Turlistearbetet som oftast innebär arbete under obekväm arbetstid harökat . av de turlistearbetande återfinns inom denoffentliga sektorn. I en annan rapport från DELFA (nr 2) görs ett försök attbelysa övertidensomfattningpå arbetsmarknaden. Man konstaterar att det intefinns någon löpande statistik som belyser övertidsarbetets totala omfattning.Ett försök att uppskatta övertidsuttaget på hela arbetsmarknaden medutgångspunkt i uppgifter från ger till resultat att av den arbetadetiden var överrid vilket rent matematiskt motsvarar ca 140 000 heltidssysselsattapersoner. Det framgår vidare av att flertalet anställda eller intearbetar överfid. Överfidsarbetet bland arbetarpersonalen varierar medkonjunkturerna, men som framgår av nedanstående tabell förefaller det också haminskat något inom industrin . Övertidstimmar i procent av det totala antalet arbetadetimmar 1973-1982 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 Jordbruk 5,2 4,9 6,1 5,7 4,6 5,9 5,9 4,8 5,6 4,8 2,7 2,7 2,3 2,2 1,6 1,9 2,2 1,9 1,9 1,9 Byggnadsverksamhet 2,0 1,9 1,9 1,7 1,1 1,3 1,3 1,0 1,3 1,3 Källa: SCB, löner del 2, 1973-1982. AU 1984/85:2 8 då industrikonjunkturen var uppåtgåendenådde övertidsvolymen t. ex. inte upp den nivå den hade underkonjunkturuppgången . Utvecklingen inom vissabranscher avviker emellertid från detta mönster. Sålunda var övertidsuttagetinom pappers-, massa- och varvsindustrin högre än under föregåendehögkonjunktur. Inom dessa branscher och mejeriindustrin når andelenövertidstimmar under högkonjunkturår upp fill av det totala antaletarbetade timmar. Att göra en jämförelse av arbetstiderna i olikaländer stöter på betydande problem. Ett av dessa är statistikbrist. Ett annatär strukturella olikheter hos arbetskraften, t. ex. dess fördelning på näringsgrenarmed olika arbetstid eller dess åldersfördelning. Även variationer i förekomstav deltidsarbete försvårar en jämförelse. DELFA redovisar emellertid i sinrapport nr 4 ett försök till internafionell jämförelse av vad som kallasfakfisk arbetstid där den ordinarie årliga arbetstiden justeras med hänsyn tillfrånvaro, såsom sjukdom, föräldraledighet, arbetsskada och arbetskonflikter.Resultatet framgår av nedanstående tabeller. Denfaktiska veckoarbetstiden för samtliga löntagare 33,6 (1) 35,0 (4) 37,6 (9) 35,7 (7) : 35,5 (5) 34,0 (2) 35,5 (5) 37,0 (8) 37,8(10) 34,6 (3) 43,4 (11) Den genomsnittliga faktiska årliga arbetstiden för industrins heltidsarbetande, samtliga löntagare, hela arbetskraften och vuxnamellan 16 och . 1 550 (1) 1 540 (2) 1 700 (3) 980 (1) 1 760 (7) 1 610 (3) 1 720 (5) 1 300 (10) 1 750 (6) 1 740 (10) 1 850 (8) 1 170 (7) 1 680 (3) 1 650 (5) 1 730 (7) 1 000 (2) 1 670 (4) 1 610 (3) 1 680 (2) 1 230 (8) 1 580 (2) 1 530 (1) 1 600 (1) 1 280 (9) 1 800 (9) 1 660 (6) 1 720 (5) 1 110 (4) 1 720 (5) 1 660 (6) 1 750 (8) 1 080 (3) 1 760 (7) 1 720 (9) 1 800 (10) 1 160 (6) 1 930 (10) 1 660 (6) 1 700 (3) 1 120 (5) 2 140(11) 2 090(11) 2 240(11) 1 520(11) När det gäller veckoarbetstiden kankonstateras att av de undersökta länderna hade och de lägstavärdena med ca 34 timmars faktisk arbetstid . ,och hade den längsta arbetstiden bland de undersöktaeuropeiska länderna. Längst arbetstid hade med per vecka.I alla länder som omfattas av undersökningen minskade den faktiska arbetsfidenper vecka . Minskningen var störst i och ,minst i . Debatten om förkortad arbetstid som ett medel att ökasysselsättningen är intensiv i hela vilket bl. a. framgår av DELFA:snyligen avlämnade rapport nr 6. De vanligaste åtgärderna och förslagen rör: - sänktpensionsålder eller längre skolgång - omfördelning avbefintliga arbetsuppgifter genom förkortad dag- eller veckoarbetstid vilketofta benämns arbetsdelning - ökademöjligheter till deltidsarbete och tjänstledighet Därutöver pågår i flera länder en rad praktiska försök påenskilda arbetsplatser i arbetstidsfrågor. och utveckling() anordnade en sysselsättningskonferens. Det framkomdärvid att man i ett stort antal länder inte gör någon koppling mellanarbetsfid och sysselsättningspolitik. Dit hör t. ex. , och Sverige.Vissa länder ser emellertid arbetstidsförkortningar som ett verkningsfullt ocheffektivt medel att bekämpa arbetslöshet. Dit hör bl. a. , ,och . Det framkom vidare att arbetsgivarna vanligen ärmotståndare till alla former av förkortningar utom sådana som syftar till attpå lång sikt förbättra välfärden. De föredrar ökad flexibilitet vad beträffararbetstider. De fackliga organisafionerna kräver å andra sidan i nästan allaländer kortare I* 1984/85. AU1984/85:2 10 Av DELFA:s rapport framgår vidare alt i detstora antal länder där man anser att arbetstidsförkortningar har potentiellasysselsättningseffekter menar man att dessa förkortningar skall införas genomavtal. Arbetsdelning eller andra former av förkortad arbetstidsom sysselsättningsåtgärd har tillgripits dels som resultat avlagstiftning, dels genom avtal mellan arbetsmarknadens parter i t. ex. ,, , och . Det kanske mest omtalade försöket att använda enarbetstidsreduktion för att minska arbetslöshet genomfördes i underår 1982. Arbetstidsreduktionen innehöll följande delmoment: - minskning avveckoarbetstiden från 40 - reduktion avmaximal veckoarbetstid och begränsning av möjligheterna till övertidsarbete - införande av enfemte semestervecka - sänkning avpensionsåldern i vissa fall från 65 till . I det utredningsarbete som föregick reformen gjordesberäkningar i ekonometriska modeller som visade att arbetstidsförkortningenskulle öka sysselsättningen och minska arbetslösheten betydligt.Sysselsättningen beräknades öka med 140 000 personer och arbetslösheten antogsminska med 70 000 personer. Två studier har gjorts rörandesysselsättningseffekterna av arbetstidsförkortningen. Den ena som lämnades år1983 visar att den totala arbetstidsförkortningen som uppgick till leddetill att 60 000-70 000 arbetsUllfällen skapades eller bibehölls vilketmotsvarar av de sysselsatta. Den andra studien från hösten 1982beräknar effekten till mellan 14 000 och 18 000 jobb. Utredningsarbetet kringarbetstidsfrågorna i har sin tyngdpunkt i Delegationen förarbetstidsfrågor (DELFA). DELFA tillsattes med uppgift attkontinuerligt följa utvecklingen på arbetstidsområdet. DELFA skulle också tainitiativ till analyser av de generella arbetstidsförkortningar somgenomfördes . Nya direktiv för delegationens arbeteutfärdades (Dir 1983:12) som innebar ökad inriktning på ekonomi,sysselsättning och jämställdhet mellan män och kvinnor. DELFA tillfördessamtidigt parlamentarisk representation. Det framhålls i direktiven attdelegationens huvuduppgift skall vara atl ur ett brett perspektiv ta framunderlag för och stimulera till debatt och ökade kunskaper om arbetsudernasroll vad gäller sysselsättning, samhälls- och arbetsmiljö, jämställdhet,fördelningsfrågor m. m. Vidare understryks att DELFA bör vara ett forum däralla aspekter på arbetstidsfrågor kan aktualiseras. Bland frågor som tas uppsärskilt i direktiven kan nämnas: - arbetsdelningsom sysselsättningsskapande åtgärd AU1984/85:2 11 - åtgärder inomexempelvis familjepolitiken som kan bidra till en jämnare fördelning mellanföräldrarna av förvärvsarbete, hemarbete och vård av barn - användande aven del av livsarbetstiden för t. ex. studier, semester eller tidigare pension - arbetstidensförläggning inom främst servicesektorn. Belysning av möjligheterna till ökadsysselsättning som kostnaderna hålls så låga som möjligt genom t. ex.bättre utnyttjande av lokaler och utrustning - belysning avhur ett första steg mot kortare arbetsdag för alla skall kunna tas under1980-talet. DELFA har under det gångna budgetåret redovisat en radrapporter bl. a. rörande pågående projekt. - den svenskadebatten om arbetsdelning - arbetstid ochdrifttid. Arbete kring följande frågor pågår f. n. med stöd avDELFA: - försöksverksamhetmed alternativa arbetstidslösningar - arbetstidsförkortningarsproduktions- och sysselsättningseffekter - valmöjligheteri arbetslivet. Följande projekt avses bli startade : - regionalasysselsättningseffekter av arbetstidsförkortningar - utvecklingen iutlandet när det gäller arbeten med obekväma arbetstider. Lagstiftning om rätt till ledighetfrån en anställning förekommer dels i form av renodlade ledighetslagar, delsinsprängda i lagar med andra huvudsyften. De renodlade ledighetslagarna ärföljande. Lagen (1972:650) om rätt till ledighet och lön vid deltagandei svenskundervisning för invandrare. Regeringen har i proposifion 1983/84:199om svenskundervisning för vuxna invandrare föreslagit ändringar i nuvarandeordning och meddelat sin avsikt att återkomma medförslag om i sammanhanget behövliga lagregler. Lagen (1974:981) om arbetstagares rätt till ledighet förutbildning. Studieledighetslagen ger varje arbetstagare i allmän eller enskildtjänst rätt till ledighet från sin anställning för att undergå utbildning. Någonbegränsning i fråga om utbildningens art finns inte. Inte heller finns någonbegränsning i ledighetens längd annat än den som ligger i att ledigheten intefår vara mera omfattande än som krävs för det uppsatta studiemåiet.Arbetstagaren kan bestämma om ledigheten skall gälla för viss bestämd tid . AU1984/85:2 12 Rätten till ledighet tillkommerarbetstagare som har varit anställda hos arbetsgivaren antingen eller sammanlagt . Är detfråga om facklig utbildning krävs dock ingen kvalifikationstid för rätt tillledighet. Kvalifikationstiden är densamma oberoende av studieledighetens längd. Lagen reglerar frågan om ledighetens förläggning på detsättet att arbetsgivaren har fått rätt att skjuta på en studieledighet till ensenare tidpunkt än arbetstagaren har begärt. Tanken är att ledigheten på detsättet skall kunna förläggas till en tidpunkt som bättre är anpassad tillsituationen på arbetsplatsen. Att den nya tidpunkten skall passa arbetstagarenär inte någon förutsättning för uppskov. I stället föreskrivs ettöverläggningsförfarande som syftar till att parterna skall finna en rimliguppgörelse om förläggningen. Vill arbetsgivaren utnyttja sin uppskovsrätt skallarbetstagaren och den berörda lokala arbetstagarorganisationen omgåendeunderrättas om det och om skälen för uppskovet. Organisationen har sedan rättatt inom från underrättelsen påkalla överläggning om uppskovet. Omarbetsgivaren vill skjuta på en begärd ledighet mer än , krävssamtycke av den ansvariga lokala fackliga organisationen. Har arbetstagaren pågrund av arbetsgivarens och fackföreningens motstånd inte fått påbörja sinledighet efter det att framställningen gjordes - i fråga omhögst en veckas ledighet - kan han eller hon påkalla domstols prövning. Vid denrättsliga bedömningen som kan ske av uppskovet, skall hänsyn tas såväl tillarbetstagarens önskemål som till intresset av att verksamheten hosarbetsgivaren kan fortgå utan allvarlig störning. Kan flera arbetstagare inteberedas ledighet , gäller inom varje kollektivavtalsområde regler somger företräde åt facklig utbildning och därefter åt utbildning för den som harbristfällig skolunderbyggnad. Lagen innehåller föreskrifterom s. k. tolkningsföreträdeför den ansvariga fackliga organisationen, om det uppkommer en rättstvist omhur lagen skall tillämpas i ett konkret fall. Flertalet av lagens regler ärdispositiva. Syftet har varit att lagreglerna på det sättet skall kunna genomkollektivavtal anpassas till de förhållanden som råder på olika arbetsplatser.De grundläggande reglerna om arbetstagarnas rätt ull behövlig ledighet förutbildning och anställningsskydd är emellertid tvingande. Semesterlagen (1977:480). Denna lag behandlas av utskotteti betänkandet AU 1984/85:5. Lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård av barnm.m.