bet · G801NU27 · 1984-12-31 00:00:00 — Enundersökningskoncession kan förenas med rätt för innehavaren att fåbearbetningskoncession avseende fyndighet som påträffas vidundersökningsarbetet. ansåg att reglerna om undersökningskoncessionborde slopas. De undersökningar som kommer i fråga när det gäller torv är fögagenomgripande och kostnaderna för dem vanligen blygsamma, menade kommittén ochtillade att i regel inga andra motstående intressen än markägarens berörs av sådanaundersökningar. Sitt förslag att det nuvarande systemet skall bibehållasmotiverar regeringen på följande sätt. Ordningen med undersökningskoncessionoch därtill knuten företrädesrätt ger sökanden möjlighet att på förhand skapasig en uppfattning om förutsättningarna att få bearbetningskoncession. Dettaminskar riskerna i fråga om den investering som undersökningen innebär och ärägnat att underlätta en långsiktig planering. Den tilltänkta ändringen skullemycket negativt påverka benägenheten för engagemang i torvutvinning. förslag på denna punkt får stöd imotion 1984/ 85:2865 (vpk). Den hittillsvarande ordningen gynnar enligtmotionärernas uppfattning de stora och väletablerade torvutvinningsföretagen påkommunernas och mindre företags bekostnad. Argumenten för att den nuvarande ordningen skallbibehållas är enligt utskottets mening övertygande. Utskottet finner det intebestyrkt att denna ordning skulle, som motionärerna menar, missgynna deintressenter som har mera begränsade ekonomiska resurser. Det kan snararehävdas att sådana intressenter får svårare att sätta i gång undersökningar omde riskerar inte bara ett negativt undersökningsresultat utan också att blifråntagna rätten att fullfölja projekt som har visat sig lovande påundersökningsstadiet. En annan synpunkt som förefaller väsentlig har statensnaturvårdsverk framfört i sitt remissyttrande. Undersökningskoncessionerna harbetydelse bl. a. för information om naturvärden och andra motståendeintressen, säger verket. De för med sig ett förhandssamråd med länsstyrelsensom kan spara avsevärda belopp för såväl sökanden som samhället genom attprojekt som av olika skäl inte kan genomföras blir utgallrade på ett tidigtstadium. Utskottet avstyrker med vad här sagts motionärernasförslag om slopande av institutet undersökningskoncession. NU1984/85:27 11 I lagstiftningen om koncession förtorvutvinning bör, hävdas det i motion 1984/85:2877 (c), göras undantag förmindre fyndigheter. Motionärernas yrkande härom går ut på att kravet påkoncession skall begränsas till att gälla för takter med en bearbetningsbar ytasom överstiger 25 ha. Detta skulle i princip innebära, anför de, att småskaligtorvbrytning alltid kommer att undantas från koncessionstvånget. Enligt regeringens förslag införs, som nämnts, krav på attäven markägaren skall söka koncession om han - annat än för husbehov - villbearbeta torv för energiutvinning. Följden härav blir, menar motionärerna, ettökat administrativt krångel, något som skulle motverkas genom den regel deföreslår. Frågan om ett generellt undantag av den typ sommotionärerna föreslår synes inte ha varit aktuell tidigare. Både minerallagenoch den föreslagna nya lagen om vissa torvfyndigheter innehåller emellertidvissa regler som undantar markägaren från krav på koncession. Undersökning fårhan göra utan koncession, om inte koncession har meddelats någon annan. Förnärvarande får han också normalt utan koncession tillgodogöra sig torv för attutvinna energi, om inte någon annan har fått bearbetningskoncession förfyndigheten. Denna senare möjlighet inskränks, som har berörts, enligt denföreslagna lagen till att gälla torvtäkt för husbehov. Utskottet anser inte att det finns underlag för ett sådantbeslut som motionärerna föreslår. Avgörande för en fyndighets brytvärdhet ärmindre dess areal än den volym torv som finns att utvinna. Betydande gränsdragningsproblemtorde anmäla sig om man försöker att utforma en regel av antytt slag. Utskottetanser inte andra undantag från huvudregeln än de refererade bestämmelsernatill förmån för markägaren vara motiverade och avstyrker alltså det angivnayrkandet i motion 1984/85:2877 (c). var, sominledningsvis har sagts, ålagd att särskilt beakta kommunernas försörjnings-och planeringsbehov. Kommittén ansåg att kommunerna borde få bättre möjligheterän att tillgodose behovet av torv för sin energiförsörjning. I dettasyfte föreslog den en regel om kommunall företräde au erhålla koncession förtorvutvinning. Kommunen -eller av flera kommuner den inom vilken marken ärbelägen - skulle vid konkurrens om koncession komma i fråga framför andrasökande. En förutsättning skulle då vara att kommunen kunde göra sannolikt attden inom överblickbar tid behövde torven från det aktuella området. Med kommunskulle likställas ett bolag där kommunen har ett bestämmande inflytande. Enligt minerallagen skall koncession ges åt den sökandesom är bäst lämpad från allmän synpunkt. I propositionen upplyses om att av beviljade koncessioner ligger hos kommunala intressenter. Enslutsats härav blir att de gällande reglerna knappast kan sägas ha verkathindrande för de kommuner som har velat bygga upp resurser för torvutvinning.Går man ifrån den nuvarande principen finns det risk för att intresset förtorvutvinning hos statliga och privata företag avtar, sägs det i propositionen.1*' 1984/85. NU1984/85:27 12 Mot denna bakgrund har regeringen inte anslutit sig tillkommitténs förslag, om kommunalt företräde. Detta förslag får däremot stöd i motion 1984/85:2865(vpk). Många kommuner har redan förlorat rätten till utvinning avtorvfyndigheter. inom sina egna gränser genom att koncessioner har beviljatstorvutvinningsföretag som kommer utifrån, säger motionärerna. Det är, menar de,inte i samhällets intresse att t. ex. en glesbygdskommun i inland gårmiste om en koncession därför att ett stort privat bolag anses bättre lämpatatt exploatera fyndigheten. Regeringens argument för den nuvarande ordningen är enligtutskottets mening bärande. Utskottet avstyrker alltså motionärernas yrkande omkommunalt företräde vid koncessionsprövningen. I en torvmosse kan finnas låghumifieradtorv som måste skaffas undan för att bränntorven skall bli åtkomlig. Sådan torvär principiellt markägarens egendom. Enligt 31 § andra stycket minerallagenresp. 23 § tredje stycket i den föreslagna lagen om vissa torvfyndigheter fåremellertid koncessionshavaren tillgodogöra sig även annan bearbetad torv änbränntorv om inte makrägaren efter tillsägelse hämtar den ochersätter nedlagda kostnader. Kan man inte komma överens om ersättningen prövassaken av fastighetsdomstolen. Dessa regler om ersättning för bearbetad låghu/nifieradtorv är helt otillfredsställande, hävdas det i motion 1984/85:2877 (c). Deborde ändras så att markägarens inlösningsskyldighet avser det lägsta värdet avexploatörens nedlagda kostnader, som definieras av hans merkostnader förbrytning av låghumifierad torv och torvens marknadsvärde. Markägaren bordeockså, anser motionärerna, få tillfälle att påverka exploatörensbrytningskostnader så att en kommersiellt säljbar produkt framställs. Dessasynpunkter överensstämmer med vad () har anfört iämnet i sitt remissyttrande över minerallagskommitténs betänkande. Utskottet finner det inte styrkt att de farhågor somligger bakom LRF:s och motionärernas önskemål på denna punkt är befogade. Förstom den angivna tidsfristen har överskridits och parterna då inte har kunnatenas blir det fastighetsdomstolen som får pröva saken. Detta torde inteinträffa ofta. Några konkreta fall då markägaren blivit missgynnad har inteåberopats. Eftersom exploatören alltid måste räkna med att han själv kan fåöverta den låghumifierade torven bör det ligga i hans eget intresse att denbearbetas på sådant sätt att den blir säljbar. Utskottet avstyrkermotionsyrkandet och utgår därvid från att markägarna som grupp fortsättningsvisbevakar frågan. Bestämmelser om Intrångsersättningoch annan ersättning för skada finns i 27 § minerallagen resp. 27 § förslagettill lag om vissa torvfyndigheter. Ägaren till mark som tas i anspråk förbearbetning av torv eller därmed sammanhängande verksamhet är berättigad att fåsådan ersättning av koncessionshavaren. Beträffande ersättningen hänvisas idessa bestämmel- NU1984/85:27 13 ser till 4 kap. expropriationslagen (1972:719) i tillämpligadelar. Huvudregeln är där att intrångsersättning skall betalas med det beloppsom motsvarar den uppkomna minskningen av fastighetens marknadsvärde och attäven annan skada för markägaren skall ersättas. Expropriationslagens bestämmelser ger otillfredsställanderesultat, heter det i motion 1984/85:2877 (c). Motionärerna pekar på att mångamarkägare har gjort betydande investeringar i form av dikningar,skogsplanteringar osv. på myrmarker och på så sätt åstadkommit produktivaungskogar som snart kan börja ge gagnvirke. De ersättningsbelopp som kanfastställas enligt expropriationslagen kommer enligt motionärernas bedömningmånga gånger att ligga betydligt under kostnaderna för de investeringar somhar gjorts. Det vore, menar de, rimligt att som ersättningsgrund ha det högstavärdet av antingen gjorda investeringar jämte ränta eller förräntningsvärdet avdet anlagda skogsbeståndet. Frågor om intrångsersättning etc. torde i allmänhet görasupp mellan parterna utan domstols medverkan. I den mån så inte kan ske är detenligt utskottets mening rimligt att expropriationslagen blir tillämplig såsomi andra, motsvarande fall. Som framgår av vad sagts innebär detta iprincip att markägaren får full ersättning för den skada han lider. Utskottetanser inte att nu har grund för att besluta om en sådan lagändring pådenna punkt som begärs av motionärerna. Följaktligen avstyrker utskottet det nuberörda yrkandet i motion 1984/85:2877 (c). Regeringens förslag till lag omvissa torvfyndigheter innehåller i 28 § en bestämmelse om ersättning vidinlösen av mark. Öm det uppstår synnerligt men för en fastighet eller del däravtill följd av att mark tas i anspråk skall . koncessionshavaren, ifall ägarenbegär det, lösa det område som lider sådant men. I minerallagen finns intenågon motsvarande bestämmelse. har föreslagit en slikregel med hänsyn särskilt till de följder som bearbetning av torvfyndigheterkan få för jordbruks- och skogsbruksfastigheter. Bestämmelsen om inlösensskyldighet är emellertid inte tillfyllest, sägs det i motion 1984/85:2877 (c). Vid koncessionsprövningen bör manbeakta den pågående markanvändningen och normalt inte lämna tillstånd där dennai hög grad kommer att skadas genom torvbrytning, anför motionärerna. Om koncessionför torvtäkt ändå beviljas borde exploatören vara skyldig att, eventuellt medsamhällets stöd, överlämna kompensationsmark så att fastigheten kan fortbestå. Utskottet noterar först att den bestämmelse sommotionärerna kritiserar innebär en förbättring för markägarna jämfört med vadsom nu gäller. Det normala vid inlösen är givetvis att ägaren får ersättning ipengar. Ingenting hindrar emellertid att ersättningen helt eller delvis lämnasi form av ett kompenserande markområde. Det krävs då att parterna är överens omdetta. Utskottet finner det inte realistiskt att det skulle gå att åstadkommaen NU1984/85:27 14 bestämmelse som ger markägaren rätt att i förekommandefall få kompensationsmark. Med det sagda avstyrker utskottet motion1984/85:2877 (c) i här avsedd del. Ett annat spörsmål i sammanhangetgäller ersättning till markägaren för utvunnen bränntorv. Genom den nya gruvlag (1974;342) som trädde i kraft år1974 slopades markägarens rätt till s. k. jordägaravgäld vid brytning avinmutningsbara . I konsekvens härmed intogs inga regler om avgift tillmarkägaren i minerallagen, som tillkom och trädde i kraft vid 1975 årsbörjan. Regeringens linje härvidlag, som godkändes av , innebar enavvikelse från det kommittéförslag somjåg till grund för minerallagen. Den nyaordningen kom att gälla även torv för energiändamål, som vid detta tillfällefördes in under koncessionslagstiftningen. På borgerligt håll var man i dethänseendet kritisk mot lagförslaget (NU 1974:59 res. 4, 5). Moderatasamlingspartiet ville att jordägaravgäld skulle föreskrivas i fråga om allagrupper av mineraliska ämnen som omfattades av den nya lagen. Centerpartietoch ställde ett sådant krav endast beträffande leror och torv. 1båda fallen föreslog man att avgälden skulle - beträffande varjeifrågakom-mande fyndighetsgrupp enligt 1 § minerallagen - motsvara en procentav de utvunna mineraliska ämnenas värde, dock högst . här angivna beslut väckte bland markägarna enstark opinion mot att bränntorvens värde fråntogs dem utan ersättning, sägs deti motion 1984/85:2877 (c). Motionärerna hävdar att minerallagen har blivitbetraktad som konfiskatorisk och att detta har lett till ett motstånd mottorvexploatering som hämmar en önskvärd utveckling. De uppger vidare att mångatorvbrytningsföretag i frivilliga civilrättsliga avtal erbjuder markägarna vissersättning för bränntorvsvärdet. i regel mellan . per haeffektiv täktyta. Detta skulle motsvara cirka tio gånger taxeringsvärdet förskoglösa myrar och därmed i stort sett värdet av produktiv skogsmark jämteväxande skog vid försäljning av skogsfastigheter. Motionärerna vill attriksdagen med hänvisning till dessa uppgifter skall begära att regeringenkompletterar sitt lagförslag med regler som innebär att markägaren vidkoncession får viss ersättning för energitorvsvärdet. De nuvarande reglerna beträffande brytning av torv förenergiändamål har gällt . Det finns enligt utskottets mening inteskäl att nu införa en skyldighet för koncessionshavarna att erlägga avgift tillmarkägaren. Utskottet vill påpeka att naturvårdshänsyn och liknande kan bliavgörande för om en viss torvfyndighet får exploateras eller inte. En regel omavgift till markägaren skulle medföra att ägarna till skyddsvärda myrmarker kanhävda att bevarandebesluten berövar dem intäkter som de ansett sig kunna räknamed. Det bör också tilläggas att ett markområde i vissa fall torde kunna fåökat värde som följd av de åtgärder som innefattas i torvutvinningen. Utskottetavstyrker sålunda det aktuella motionsyrkandet. NU1984/85:27 15 Ansvar för efterbehandling av markdär torv har brutits är en annan fråga som tas upp i samma motion. Såväl frånnaturvårdssynpunkt som för markägaren är det viktigt att marken återställs påett acceptabelt sätt i enlighet med vad som anges i täktplanen, sägermotionärerna och tillägger: "Om en exploatör kommer på obestånd ochställda ekonomiska säkerheter inte räcker är det inte rimligt att som i dagmarkägaren skall stå ansvarig för dylika brister." Motionärerna torde här avse vissa möjliga konsekvenser avbestämmelser (37 § 4, 39 §, 39 a §) i naturvårdslagen (1964:822), vilka efterett beslut om lagändring trädde i kraft (prop. 1981/82:220 s.22 f., 30 f., JoU 1982/83:4; SFS 1982:1097). Ett föreläggande om rättelse, t.ex. när ett villkor som är förenat med tillstånd till takt har åsidosatts,behöver inte alltid riktas mot gärningsmannen, dvs. exploatören, utan kan, omdenne har givit upp verksamheten, komma att riktas mot markägaren, förutsattatt detta inte är oskäligt. Enligt 18 § naturvårdslagen skall länsstyrelsenförena täkttillstånd med de villkor som behövs för att begränsa eller motverkaföretagets menliga inverkan på naturmiljön. Tillståndet skall också, om intesärskilda skäl föranleder annat, för sin giltighet göras beroende av att detställs säkerhet för de föreskrivna villkoren. får, om sådansäkerhet visar sig otillräcklig, föreskriva att tillståndet skall gälla endastom ytterligare säkerhet ställs. Av det sagda framgår att det av motionärerna påtaladeproblemet - att exploatörens förpliktelser i vissa fall kan övergå påmarkägaren - är oberoende av om exploateringen har skett till följd avkoncession eller enligt avtal med markägaren. Det framgår emellertid också att risken för att den avmotionärerna befarade situationen skall uppstå är mycket ringa. Det förutsätterdels att har försummat att begära tillräckliga, eventuelltkompletterande, säkerheter, dels att anläggningen har övergått frånexploatören till markägaren, dels att det inte är oskäligt att ansvaret utkrävsav markägaren. Det bör kunna förutsättas att länsstyrelserna gör noggrannasäkerhetsbedömningar och bevakar de ställda säkerheternas värde. Utskottetanser inte att har anledning att ta något initiativ i saken ochavstyrker alltså motion 1984/85:2877 (c) i nu berörd del. tar utskottet upp motion1984/85:1430 (m). I denna, som väcktes under allmänna motionstiden, begärs attriksdagen skall som sin mening ge regeringen till känna att ansökningar omtillstånd till torvbrytning skall inte endast bedömas enligt"mineralvårdslagen" utan även bli föremål för prövning enligtmiljöskyddslagen. Det är oklart om motionären med det citerade uttrycket avserminerallagen eller naturvårdslagen. krävs för brytning av torvför energiändamål i regel tillstånd enligt båda dessa lagar. I motionen uttalas bl. a. farhågor för att en ohämmadtorvbrytning skall Rättelse: S. 16 andra radennerifrån Står: 1984/85:2958 Rättat till: 1984/85:2058. S. 21 rad 3 Står: s. 8med "Motiveringen för"... Rättat till: s. 9 med ""Sinbegäran"... Rad 5 Utgår. NU1984/85:27 16 leda till en allmän försurning av vattendragen. Motionärenanför också att vissa myrar innehåller uran. Miljöskyddslagen (1969:387) innehåller bestämmelser tillskydd mot vattenförorening, luftförorening, buller och andra störningar. Lagenär tillämplig på bl. a. sådan användning av mark som kan medföra förorening avvattendrag, sjö eller annat vattenområde. Verksamhet som omfattas av lagenkallas miljöfarlig verksamhet. I fråga om sådan verksamhet har regeringen fåttvittgående befogenheter att föreskriva krav på tillstånd eller anmälan.Bestämmelser härom finns i miljöskyddsförordningen (1981:574). Torvtäkt är intetillstånds- eller anmälningspliktig enligt miljöskyddsförordningen. Utskottet vill med anledning av motionen fästauppmärksamheten på vad som i propositionen (s. 329) sägs omnaturvårdsprövningen när det gäller tillstånd till takt av torv för energiändamål.Denna prövning sker alltså nu enligt naturvårdslagen och skall enligt den avregeringen föreslagna lagen ske inom ramen för koncessionsprövningen medtillämpning av de principer som kommer till uttryck i naturvårdslagen.Naturvårdslagens bestämmelser om skydd för naturmiljön vilar, framhålls det, pågrundsatsen att varje exploaterande verksamhet skall undvika onödig skada. Motbakgrund härav skall det även vara möjligt när det behövs attlångtgående föreskrifter utfärdas till skydd för naturmiljön. I skyddet förnaturmiljön ingår, påpekas det, även bl. a. hänsynen till yt- ellergrundvattentillgångar och hydrologiska förhållanden i övrigt. Vidare erinrarföredraganden om vad som i vissa tidigare sammanhang har sagts om vikten av atttorvens innehåll av svavel och andrå föroreningar beaktas redan vid brytningen. Mot bakgrund av vad här anförts finner utskottet attmotion 1984/85:1430 (m) inte ger anledning till någon åtgärd från riksdagenssida. 1. beträffanderegeringens förslag attriksdagen med avslag på motion 1984/85:2874 yrkandena 3-7 och motion1984/85:2877 yrkande 4 antar de i proposition 1984/ 85:120 framlagda förslagentill a) lag om vissatorvfyndigheter, b) lag om ändringi lagen (1974:890) om vissa mineralfyndigheter, c) lag om ändringi gruvlagen (1974:342), d) lagom ändring i naturvårdslagen (1964:822), e) lagom ändring i vattenlagen (1983:291), 2. beträffande allmännariktlinjer för en senare lagstiftning om torv fyndigheter a) avslårmotion 1984/85:2058 och motion 1984/85:2874 yrkandena 1 och 2, NU1984/85:27 17 b) avslår motion 1984/85:2865 yrkande 8 i vad avsersärskild prövning enligt naturvårdslagen, attriksdagen avslår motion 1984/85:2865 yrkande 8 i ifrågavarande del, 4. beträffandeundantag från koncessionskrav för mindre fyndigheter att avslårmotion 1984/85:2877 yrkande 5, 5. beträffandekommunalt företräde att erhålla koncession attriksdagen avslår motion 1984/85:2865 yrkande 8 i ifrågavarande del, ' 6. beträffandeersättning för bearbetad låghumifierad torv att avslår motion1984/85:2877 yrkande 2, 7. beträffandeintrångsersättning och annan ersättning för skada att avslår motion1984/85:2877 yrkande 1, 8. beträffandeersättning vid inlösen av mark attriksdagen avslår motion 1984/85:2877 yrkande 6 i ifrågavarande del, 9. beträffande ersättningtill markägaren för utvunnen bränntorv att avslår motion 1984/85:2877 yrkande 3, 10. beträffandeansvar för efterbehandling attriksdagen avslår motion 1984/85:2877 yrkande 6 i ifrågavarande del, 11. beträffande prövningenligt miljöskyddslagen att avslår motion 1984/85:1430. Närvarande: (), (),(), (), (), Wivi-AnneRadesjö (s), (), (), (),(), (), (), (), () och (vpk). Rättelse: S. I7p 5 andra raden Står: yrkande I Rättattill: yrkande 8. S. 18, mittstycket rad 6Står:-------- behandlas under 3,4 och 6. Rättat till: behandlas under 2, 3 och5. S. 19, p 3 rad 8 Står: torvfyndigheten Rättat till: torvfyndigheter. S. 20, p 4rad 3 Står:---- börjarpås. 8 med "Motiveringen för" Rättat till:------------ börjarpå s. 9 med "En generell" Rad 5 Utgår. NU 1984/85:27 18 Regeringenslagförslag (mom. 1) (), (),(), (), () och Per-OlaEriksson (c) anser dels att den del av utskottets yttrande som börjarpå s. 7 med "Syftet med" och slutar på s. 8 med "nya lagen"bort ha följande lydelse: Utskottetfinner att regeringens förslag inte i sin nuvarande utformning kan ligga tillgrund för ett lagstiftningsbeslut av utan kräver en grundligomarbetning enligt nya riktlinjer. Såsom från skilda utgångspunkter har begärts från moderata samlingspartiets,och kommunisternas sida bör därföravslå de nu aktuella lagförslagen i proposition 1984/85:120, Därmed tillgodosesyrkandena i motion 1984/ 85:2874 (m) om att så skall ske. Vidare kommer detyrkande i motion 1984/85:2877 (c) som syftar till en ändring i den föreslagnanya lagens 12 § -om vissa rättigheter för staten i samband med koncession - attförlora sin aktualitet. dels att utskottet under 1 bort hemställa 1.beträffande regeringens lagförslag att a) med bifall till motion1984/85:2874 yrkandena 3-7 avslår proposition 1984/85:120 momenten 1-5 ochmotion 1984/85:2865 yrkande 8 såvitt motionen inte i denna del behandlas under2,3, och 5, b) finner motion 1984/85:2877yrkande 4 icke föranleda någon åtgärd. Regeringens lagförslag (mom. 1) (vpk) anser dels att den del av utskottets yttrande som börjarpå s. 7 med "Syftet med" och slutar på s. 8 med "nya lagen"bort ha följande lydelse: Detär angeläget att en särskild lag om torvfyndigheter kommer till stånd. Den börvara utformad i enlighet med de principer som anges i motion 1984/85:2865(vpk). Regeringens förslag i proposition 1984/85:120 är då, som framgår av detföregående, av tekniska skäl inte lämpat som underlag för ettlagstiftningsbeslut av . bör följaktligen nu avslå lagförslageni propositionen. Yrkandena i motion 1984/85:2874 (m) om att så skall ske blirdärmed formellt sett tillgodosedda. Vidare kommer det yrkande i motion1984/85:2877 (c) som syftar till en ändring i den föreslagna nya lagens 12 § -om vissa rättigheter för staten i samband med koncession - att förlora NU1984/85:27 19 Sina skäl för deninriktning av lagen som motion 1984/85:2865 , (vpk) syftar till utvecklarutskottet i det följande. dels att utskottet under 1 borthemställa 1. beträffande regeringens lagförslag (= reservation 1). Allmänna riktliijer för en senare lagstiftning om torvfyndigheter (mom. 2) , , och (alla m) anser dels att den del av utskottetsyttrande som börjar på s. 8 med "Motiveringen för" och slutar på s.10 med "det följande" bort ha följande lydelse: Motiveringen i motionerna 1984/85:2058 och 1984/85:2074 förmoderata samlingspartiets linje i frågan har refererats tidigare (s. 5).Utskottet delar motionärernas uppfattning att koncessionssystemets tillämpningpå torvfyndigheter utgör ett omotiverat intrång i den enskilda äganderättenoch kan ge upphov till besvärande konflikter mellan olika intressenter. Deenergipolitiska mål som påstås tala för koncessionssystemet kan lika vältillgodoses utan detta, med tillämpning av vanliga marknadsekonomiskaprinciper.