yttr · G705AU1 · 1983-12-31 00:00:00 — I dessa motionerpåvisas också de negativa effekterna på den kommunala ekonomin av dels höjdaATP-avgifter, dels försämrat skatteunderlag till följd av vinstskatter frånföretagen till de kollektiva AU1983/84: ly 10 Det är ofrånkomligt att den höjdaarbetsgivaravgiften innebär en kostnadsökning för kommunerna och att fondernasammantaget leder till ett minskat skatteunderlag. Utskottet har redan tidigare i yttrandet avstyrktregeringens förslag om inrättande av löntagarfonder och har genom vad som häranförts om löntagarinflytande och regional utveckling givit ytterligareargument för denna avstyrkan. (vpk) anser att utskottetsyttrande bort ha följande lydelse: "Meningarna går" (s. 2)--- =utskottet------ "sektorns utveck ling" (s. 5). Kapitalismens kris har starkt påverkat förhållandet mellahsamhällsklasserna i . En förskjutning till de breda folklagrens nackdelhar skett. Sedan en följd av är har ett växande skikt av arbetslösa ochundersysselsatta. Reallönerna har fortlöpande sjunkit, som förmögenhetsbildningeni ett fåtals händer starkt ökat. Spekulation och internationalisering avkapitalet har minskat benägenheten att utveckla svensk ekonomi och produktion.Nedskärningar inom den offentliga sektorn har drabbat de breda folklagrenslevnadsnivå. För det stora flertalet lönarbetande i landet gäller, att desocialt pressats tillbaka - både som individer och som klass. Socialdemokratins ledning tenderar att se fonderna utifrånsystembevarande idéer, som döljer klasskonfliktens verkliga natur. Med ensådan utgångspunkt kan fonderna bli ett medel att ytterligare underordna debreda löntagarskikten systemets hårdnande krav, storföretagens ledarfilo-sofieroch styrmetoder samt en borgerligt inspirerad krispolitik. Det är likaavslöjande som typiskt, att propositionens text över huvud taget inte ens berörfrågan, huruvida de arbetande har kvalitafivt andra intressen i fråga om denindustriella utvecklingen än kapitalistklassen. Regeringen accepterar denutveckling som styrs av kapitalistiska profitintressen och ser intefondsystemet som en möjlighet till en förändrad inriktning. Klassmotsättningarnaär när det gäller produktionens utveckling stora och oförsonliga. Kapitalägarna- i synnerhet den storfinans som kontrollerar exportindustrin - arbetarmedvetet för produktionslivets transnationalisering för att öka sitt oberoendeav nationella lagar och sin styrka gentemot fackliga krav. De lönarbetande harett motsatt intresse av att försvara det nationella produktionssystemet, déninhemska marknaden och möjligheterna att föra en självständig nationellpolitik. Kapitalägarna har intresse av det enskilda kapitalets förräntning, avkortsiktiga, snabba vinster. De lönarbetande har intresse av en ekonomiskutveckling som ser till nationella, samhällsekonomiska behov som tar sikte pålångsiktig uppbyggnad där det AU 1983/84:1 y 11 enskildaföretagets profit inte står i centrum. Kapitalägarna har intresse av enteknologisk utveckling, som slår ut det mänskliga arbetet, skärper kontrollenöver arbetskraften och arbetsprocessen och förstärker kapitalismens över- ochunderordning. De lönarbetande har tvärtom intresse av en teknisk utveckling somger arbetet ett meningsfullt innehåll, som tillvaratar de arbetandes skapandeförmåga, som befrämjar jämlikhet och demokratiska beslutsprocesser. Kapitalägarnaser produktionsprocessen privat-ekonomiskt, de lönarbetandes intresse är attden ses i hela samhällsutvecklingens ljus. Omfonderna väsentligen blir delägare med minoritetsposter, om de bedriver enplaceringspolitik helt på den kapitalistiska aktiemarknadens villkor, kan deinte förändra utvecklingen i de arbetandes intresse. De förvandlas då till ettstöd åt en utveckling som bestäms av de stora privata kapitalägarna och deraskoncernledningar. Deförhoppningar som en gång skapats bland de arbetande, att löntagarfonder skallminska maktkoncentrationen och ge de arbetande ökad makt i samhället, att deskall bli ett effekfivt medel i kampen mot arbetslösheten, att de skall bli ettviktigt medel för ekonomisk demokrati och ge möjligheter till ökad samhälleligstyrning av den ekonomiska utvecklingen kommer icke att uppfyllas av dettaförslag. Deföreslagna fonderna kommer inte att spela någon påvisbar roll för denekonomiska akfiviteten. Företagens problem är nu inte brist på kapital ellerlikvida tillgångar. Snarare är problemet en överiikviditet. Ytteriigare en storkund på aktiemarknaden innebär ingen lösning på detta problem. Enutvidgning av ATP-systemet kan emellertid vara motiverad av andra skäl.Utskottet tillstyrker att denna utbyggnad sker men förordar den ändring avinriktningen i deras verksamhet som föreslås i kommunisternaspartimotion 223. Det innebär bl. a. att fondernas pengar måste satsas utifrånsamhällsekonomiska kalkyler och överväganden. Fonderna skall ha inte bara enregional förankring i sin sammansättning, utan de skall också ha ettuttryckligt uppdrag att främja regional balans. Till denna senare frågaåterkommer utskottet nedan. Utskottettillstyrker alltså från sina utgångspunkter att den av regeringens föreslagnautbyggnaden av ATP-systemet sker med de ändringar som föreslås i mofion 223.Motsvarande delar av motionerna 204, 213 och 224 avstyrks. Dennautbyggnad av ATP-systemet måste emellertid kompletteras med en utbyggnad avsamhällsfonder kombinerade med lokala fackliga investeringsfonder enligt enmodell som närmare utvecklas i kommunisternas partimofion 223. AU1983/84: ly 12 Löntagarfonder och löntagarinflytande. "Ett av" (s.7)--------- = utskottet------ "arbetandesklassintressen" (s. 8). När det gäller löntagarfondernas betydelse, förlöntagarinflytande vill utskottet likaledes ta sin utgångspunkt i vad somanförs i kommunisternas partimotion 223. Förvisso har utskottetinget emot en "kollektiv" aktieägare under samhällsinflytande somAP-fonder utgör. Det är ju inte till nackdel för de arbetande att aktieägarenär en AP-fond jämfört med att ägaren är en medlem i ett privat finanshus. Mendet ökade inflytandet för de anställda och den fördjupade demokratin inäringslivet som sägs vara förbundet med AP-fondernas aktieinnehav är till stordel illusoriskt. Detta hänger inte bara ihop med de hårda begränsningsreglersom uppsatts för fondernas ägande. Det hänger främst ihop med deras "liv"på aktiemarknaden, på av dess funktion förestavade villkor. Eftersom fondernaskall fungera som en del av aktiemarknaden med intresse för att denna utvecklasefter kapitalistiska effektivitetskriterier kan detta leda till att fondernasstyrelser - och representanterna för löntagarsidan i dessa - helt binds upp avsystemet. Samma kan förhållandet bli på det lokala planet, där facket alltidkommer att ha en rösträtt som är i klar minoritet. Dess representanter riskeraratt bindas upp i ett "ägaransvar" som står i motsatsställning till dearbetandes klassintressen. Allt tal i de borgeriiga partiernas motioner 204, 213 och224 om att regeringens förslag innebär en för kraftig maktförskjutning till defackliga organisafionernas och löntagarnas förmån avvisar utskottet. Tvärtomblir maktförskjutningen för liten. Detta är en anledning till de kompletterandeförslag vpk har lagt. Löntagarfonderna och den regionala utvecklingen "1 motion" (s. 10)------ = utskottet----- "sinregion" (s. 10). Som sägs i kommunisternas parfimofion skallfondernas ingå i en politik, som syftar till att upphäva skillnaderna mellanlandets olika regioner, och som bryter den koloniala karaktär ekonomin fått ide s.k. skogslänen. Fonderna skall också kunna sättas in för att rehabiliteraoch utveckla krisdrabbade industrier samt i förekommande fall investera i nyapå orter, där de gamla industrierna faller. De lokala fackliga organisationerna skall kunna användamedel ur sam-hällsfonderna för att bygga upp lokala investeringsfonder. Dessaskall ha till syfte att i såväl samhällsägda som privata företag garanteravikfiga insatser på den lokala arbetsplatsen. De lokala fackligainvesteringsfonderna skall tjäna som vapen för den fackliga organisafionenssjälvständiga strävanden. Fonderna skall byggas upp med en central fond - främstavsedd för större övergripande satsningar på nationell nivå - och 24länsfonder. AU 1983/84: ly 13 Lokalafackliga investeringsfonder förutsätts få disponera medel ur länsfonderna. Ettsystem med länsfonder ger, enligt vår mening, bättre anknytning till regionalaopinioner och valda länsorgan. Detta kan främja både engagemang och insyn. Därutöverbör som sagts fonderna inom ATP-systemet få en klar uppgift att främjautvecklingen i resp. region. Det anförda bör ges regeringen till känna. Medden inriktning av fondernas verksamhet som utskottet förordat blir det ingenrisk för regionala problem av det slag som nämns i motionerna 189, 191, 205-212,215-217 och 220-223. Dessa motioner behöver följaktligen inte föranleda någonåtgärd.