yttr · G705AU1 · 1983-12-31 00:00:00 — över proposition1983/84:50 om löntagarfonder jämte motioner har berett arbetsmarknadsutskottettillfälle att yttra sig över proposition 1983/84:50 om löntagarfonder jämtemotioner. De motioner arbetsmarknadsutskottet berör i det följande är 189,191, 204-213, 215-217 samt 220-224. Utskottet tar inte upp motionerna 190, 164,214, 218 och 219. begränsar sitt yttrande i det följandetill de delar av proposition och motioner som har anknytning till utskottetsansvarsområden. Det gäller förslagens betydelse för utvecklingen på arbetsmarknadeni stort, effekterna på medbestämmandet i arbetslivet och inverkan på denregionala utvecklingen. får med anledning härav anföraföljande. Meningarna går starkt isär mellan propositionen ochmotionerna från de skilda partierna när det gäller löntagarfondernas effekterpå sysselsättningen. Ipropositionen anförs att löntagartbnderna är ett betydelsefullt moment irestaureringen av den ekonomiska politiken. Ett viktigt inslag i denna politikär att åstadkomma en hög och jämn sysselsättning. Syftet med fonderna är bl. a.att stimulera sysselsättningsutvecklingen. En varaktig industriell tillväxtförutsätter enligt propositionen ett stabilt utbud av riskvilligtinvesteringskapital. Huvuddelen av kapitalet bör ha en långsiktig inriktning,ha ett nationellt ursprung samt riktas mot de produktiva och utvecklingsbaradelarna av svenskt näringsliv. Moderatasamlingspartiet anför i motion 204 att med den omläggning av politiken som deborgerliga partierna genomförde och som ledde till ökadeföretagsvinster och ökat sparande i aktier är marknaden väl försörjd medriskkapital. Löntagarfonderna innebär inte någon ökning av riskkapitalsparandeteftersom fonderna huvudsakligen skall finansieras genom beskattning avföretagens riskkapital. Ätt dränera företagens vinstmedel ökar intekapitaltillgången. Fonderna får enligt moderata samlingspartiet en negativeffekt på sysselsättningen. Genom det politiskt-fackliga inflytandet ilöntagarfondernas styrelser kommer fonderna med all säkerhet att söka motarbetastrukturomvandlingen i en kortsiktig strävan att rädda befintliga jobb. Med ensådan politik försämras dynamiken i näringslivet ytterligare ochindustristrukturen blir enligt motionärerna 1 1983184. AU1983/84:1 y AU 1983/84: ly 2 Vidare framhålls att det är de mest lönsamma företagen somsvarar för sysselsättningsökningen och att det är just dessa framtidsföretagsom skall betala huvuddelen av fondernas uppbyggnad. Enligt motionen råderingen tvekan om att fondförslaget leder till ökad arbetslöshet. Centerparfietanför i motion 213 att ett av de mest karakteristiska dragen i hela den nudrygt 10-åriga löntagarfondsdebatten har varit att argumenten för fonder harskiftat allteftersom vad som för tillfället varit mest aktuellt i denekonomisk-politiska debatten. Detta tyder antingen på att det inte finns någrabärande argument för fonderna, eller att det avgörande argumentet är sådantatt man av polifiska skäl anser det nödvändigt att omge det med diverserökridåer. Huvudfråganär enligt mofionen vem som skall ha makten i företagen. Löntagarfondernakommer, sägs det, leda till koncentration av makt till fackföreningsrörelsensom kommer att leda till påtaglig förändring av vårt ekonomiska system icentralistisk, kollektivistisk och socialistisk riktning. LO har redan den heltdominerande fackliga makten i . Under de perioder landet har ensocialdemokratisk regering förenas den fackliga och politiskamakten. Till detta skulle nu också komma en direkt makt över näringslivet. Motionärernamenar vidare att fonderna inte får de positiva effekter på sysselsättningen somanförs i debatten. Även de företag som går bra och därför kunnat nyanställakommer att få försämrade möjligheter genom att de tvingas inbetala stora summortill fonderna. I värsta fall kan fonderna bli ett system för att slussa pengarfrån framgångsrika företag med expansionsmöjligheter fill kroniskaförlustföretag där sysselsättningen i längden aldrig kan bevaras. Folkpartiettar i motion 224 upp bl. a. löntagarfondernas effekter på tillgängen avriskvilligt kapital. Det ligger också i sakens natur att kapitalbildningeninte skulle förbättras med löntagarfonderna. Dessa skall ju framför alltfinansieras med vinstmedel från företagen, pengar som annars skulle kunnaanvändas till framtidssatsningar eller sparas tills tiderna blir sämre. Nettoeffektenblir att näringslivet undandras riskvilligt kapital, dvs. motsatsen till detönskade och åsyftade. Ättta ut vinstmedel ur företagen och ge dem till fackliga eller politiska fonderär motiverat bara om man tror att politiker och fackliga förtroendemän kanstyra dem till mer lönsamma projekt än vad företagen klarar av. Erfarenheternaär enligt motionärerna i allt väsentligt de motsatta. Därtill kommer enligtmotionen att tillgången till riskvilligt kapital är tillgodosett. Man pekardärvid pä den ökning av emissionsvolymen som skett . Vpkanför i sin partimotion 223 att makten över investeringarna intar ennyckelroll. De påverkar såväl sysselsättning som teknikutveckling ocharbetsmiljö. Makten över investeringarna kan erövras på många sätt, ge- AU 1983/84: ly 3 nomdemokratiska rättigheter för de arbetande på arbetsplatserna genomframflyttande av de fackliga rättigheterna, genom nationalisering av storfinansensnyckelpositioner i affärsbanker, försäkringsbolag och stiftelser. Men ettsystem med fonder skulle enligt motionen också kunna bidra till förändrademaktförhållanden, om de vore insatta i en strategi som syftar till ensocialistisk samhällsomvandling. I fondtanken finns element som kan erbjudautvecklingsmöjligheter för stmkturer baserade på en demokratisksjälvförvaltnings principer, men regeringens förslag är inte insatt i en sådanhelhetsstrategi. De fem nya fonderna förslås få en uppbyggnad och en funktionsom i huvudsak överensstämmer med . I vilka företag fondernakommer att äga andelar avgörs enligt motionen inte av några samhälleliga mål.Det kommer i stället att bestämmas av aktiemarknaden, av vilka företag somnyemitterar eller vilka aktier som omsätts på denna marknad och vilka aktiersom kan antas ge god avkastning. Detta kommer enligt motionärerna vare sig attförändra den regionala utvecklingen eller sysselsättningsutvecklingen. Dennakommer som att bestämmas av den oförutsebara summan av olika kapitalistersvinstkalkyler och investeringsverksamhet samt av den offentliga sektornsutveckling. Somframhålls i propositionen är det enligt utskottets mening uppenbart att ettekonomiskt system som inte inbegriper de grundläggande marknadsekonomiskafunktionerna inte är förenligt med en politisk demokrati av vår typ. Det ärockså uppenbart att en väl fungerande marknadsekonomi är väsentlig, sett fränsysselsättningssynpunkt. Det är emellertid nödvändigt att genom ett oförtrutetreformarbete mildra de negativa effekter som skulle uppstå i en ekonomi somdomineras av otyglade marknadskrafter, bl. a. sä att de strukturförändringarsom är ofrånkomliga inslag i marknadsekonomin kan ske i socialt acceptablaformer. De arbetsmarknads- och regionalpolitiska åtgärderna är avsedda att lösaproblem i detta sammanhang. Löntagarfonderna kan enligt utskottets mening sessom en förstärkning av dessa åtgärder i då ökade ansträngningar måstegöras för att lösa de stora sysselsättningsproblemen. Ävsärskild betydelse för sysselsättningsutvecklingen är tillgången tillriskkapital vilket löntagarfonderna kommer att kunna svara för. Det hävdas ide borgerliga partiernas motioner att fillgången till sådant kapital är säkratutan löntagarfonder. Men den väsentliga nyheten med löntagarfonderna är att dekommer att ge ett stabilt utbud av sådant kapital som kan användas på ettlångsiktigt sätt och, oberoende av de kortsiktiga växlingarna på börsen,riktas mot de produktiva och utvecklingsbara delarna av svenskt näringsliv.Detta är en viktig förutsättning för att en tillfredsställandesysselsättningsutveckling skall kunna uppnås . 1motion 204 hävdas att löntagarfonderna kommer att motverka strukturförändringaröch i motion 213 att de kommer att slussa kapital från goda till dåligaföretag. Självfallet skall löntagarfonderna som andra kapitalplacerare kunnamedverka i rekonstruktion av företag men utskottet vill peka på AU1983/84: ly 4 att enligt 34 § i den nya lagen med reglemente förallmänna pensionsfonden skall placeringen av medlen syfta till att förbättrakapitalförsörjningen för svensk produktion och sysselsättning. Fondmedlen skallplaceras så att kraven på god avkastning, längsiktighet och riskspridningtillgodoses. Det finns också anledning framhålla att kravet på förräntriing avfondkapitalet är högt, vilket också kommer att motverka kapitalplacering iprojekt som inte ärframtidsinriktade. Utskottet vill avslutningsvis på denna punkt framhålla attlöntagarnas starka inflytande i fondstyrelserna bör ses som en garanti för attplaceringarna främst kommer att ske i framtidsinriktade projekt som kan gelångsiktiga bidrag till lösandet av sysselsättningsproblemen. Svensk fackföreningsrörelsehar visat stor öppenhet för införande av ny teknik iföretagen och för nödvändigheten av strukturförändringar. Utskottet ärövertygat om att denna inställning också kommer att präglalöntagarrepresentanterna i löntagarfondernas styrelser. Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotsvarande delar av motionerna 204, 213, 223 och 224. Utskottet tillstyrkerpropositionen i aktuell del. Ett av de gmndläggande motivenbakom tillskapandet av löntagarfonderna är enligt propositionen att förstärkalöntagarinflytandet i näringslivet genom medägande. En naturlig utgångspunktvid valet av förvaltningssystem för fondmedlen är därför att de organ somanförtros förvaltningen av medlen får en nära anknytning till löntagarna.Slutsatsen i propositionen blir att fem av styrelsens nio ledamöter skallföreträda löntagarintressen. Regeringen skall enligt förslaget utse ledamöteroch suppleanter i fondstyrelserna. Mandatperioden föreslås bli ett år.Därutöver föreslås i 38 § i lagen om reglemente för allmänna pensionsfonden att50 % av den rösträtt som aktier och andra ägarandelar ger en viss fondstyrelsepå begäran skall överföras på de lokala fackliga organisationerna i resp.företag. En sådan fördelning av rösträtten syftar enligt propositionen till attytterligare decentralisera ägarinfiytandet och stärka de anställdasinflytande. 1 moderata samlingspartiets motion 204 anförs attlöntagarfondsförslaget inte handlar om att den enskilde löntagaren skall få ettbättre inflytande i företagen. Syftet är att ge fackliga ombudsmän ochpolitiker mer makt över näringslivet. Motionärerna säger vidare attfackföreningarna skall företräda de enskilda löntagarnas intressen i fackligafrågor samt att fondförslaget innebär att fackföreningarna nu även blirarbetsgivare. Därmed får de en omöjlig dubbelroll som enligt motionen endasthar sin motsvarighet i de östeuropeiska staterna. Det framhålls också att deföretag som ägs av fackföreningarna inte utmärks av att den enskildelöntagaren har något särskilt inflytande. AU 1983/84: ly 5 Även i motion 224 menas att målet attmed löntagarfonder bryta den privata maktkoncentrationen inte nås. Man kan intesom görs i propositionen sätta likhetstecken mellan löntagarinflytande och ökadmakt åt fackliga ombudsmän och politiker. De kollekfiva löntagarfonderna kommeratt ge dessa gmpper avsevärt större makt. Detökade inflytandet för de anställda och den fördjupade demokratin i näringslivetsom i propositionen sägs vara förbundet med fondernas aktieinnehav är enligtvpk:s mening, framförd i motion 223, illusoriskt. Detta beror inte bara på dehårda begränsningsregler som uppsatts för fondernas ägande utan hänger främstihop med deras "liv" på aktiemarknaden, på av dess funktionförestavade villkor. Eftersom fonderna skall fungera som en del avaktiemarknaden med intresse för att denna utvecklas efter kapitalis-fiskaeffektivitetskriterier kan detta enligt motionen leda till att fondernasstyrelser och representanterna för löntagarsidan i dessa - helt binds upp avsystemet. Samma kan förhållandet bli på det lokala planet - där det lokalafacket alltid kommer att ha en rösträtt som är i klar minoritet. Dessrepresentanter riskerar att bindas upp i ett "ägaransvar" som står imotsatsställning till de arbetandes klassintressen. Utskottetkonstaterar att på det arbetsrättsliga området har präglats avhuvudtanken att arbetslivet skall förnyas genom att de anställda ges rätt tillmedbestämmande över förhållandena på arbetsplatserna. De tillförsäkrades dennarätt genom tillkomsten av dels lagen (1976: 351) om styrelserepresentation förde anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, dels lagen (1976:580) ommedbestämmande i arbetslivet (MBL). Den nya roll de anställda fick genom dessalagar kom till uttryck i nya och vidgade uppgifter för de fackligaorganisationerna. Dessa har kommit att spela rollen som löntagarnas instrumentför samverkan i medbestämmandefrågorna. Förslaget om löntagarfonder fullföljer1970-talets politik när det gäller att öka löntagarnas infiytande i företagen.Genom de nämnda lagarna fick de anställda genom sina organisationer iflertalet företag insyn i företagsledningarnas verksamhet och i övrigtförhandlings-och informationsrätt när det gäller organisationsförändringar m.m. i företaget. Genom förslaget om löntagarfonder ges de anställda möjlighetatt som ägare jämväl utöva sitt inflytande på bolagsstämman för resp. företagoch delta i beslut som rör t. ex. storleken på utdelningen till aktieägarna ochvalet av bolagsstyrelse. mening görs i motionerna 204 och 224 oriktig åtskillnad mellanlöntagarinflytande och inflytande utövat av fackliga organisationer. Dentidigare nämnda medbestämmandelagen liksom de aktuella bestämmelserna när detgäller löntagarfonderna syftar till att stärka den enskildes inflytande. Föratt detta skall kunna utövas med någon styrka krävs att löntagarna har ettinstmment för sin samverkan. Utskottet har svårt att se att det skulle finnasett bättre alternativ än i demokratisk ordning vald klubbstyrelse i ettföretag. I motionerna anvisas inte heller något alterna-fiv. Utskottet villdämtöver tillägga att arbetares och tjänstemäns fackliga AU 1983/84: ly 6 organisationerhar tillvunnit sig allmän respekt och erkännande för sin styrka, sin stabilitetoch sin vilja och förmåga till brett ansvarstagande i hävdandet av löntagarnasintresse. Det är naturligt att de nu får det utökade ansvar som regeringenföreslår. Imotionerna 204 och 223 tas från skilda utgångspunkter upp den intressekonfliktsom sägs ligga i att de fackliga organisationerna både skall företräda deanställda och representera ägaren. Utskottetförnekar inte för sin del att här kan finnas en intressekonflikt. Men dettamåste enligt uskottets mening accepteras. Det är nämligen rimligt att ett ökatinflytande kombineras med ett ökat ansvar för den verksamhet man får inflytandeöver. Utskottet finner för sin del att det från den utgångspunkten är naturiigtatt det utveckling av löntagarnas medbestämmande i företagennu kombineras med det ansvar som ägande genom löntagarfonder leder fill. Detanförda innebär att utskottet tillstyrker propositionen och avstyrkermotionerna 204, 213, 223 och 224 i här aktuella delar. Löntagarfondernaoch den regionala utvecklingen I motion 223 föreslår vpk att löntagarfondernaskall användas för att främja bl. a. den regionala balansen, dvs. inriktas pånäringslivet i en viss region. Ipropositionen föreslås att löntagarfondernas styrelser skall ha en regionalanknytning för att bl. a. sprida inflytandet och att detta skall komma tilluttryck i rekryteringen av styrelseledamöterna. Det sägs i propositionen attdetta dock inte innebär att fondstyrelserna skall filldelas ett regionalpolitisktansvar eller att kapitalplaceringarna skall begränsas till vissa regioner.Däremot skall varje löntagarfondstyrelse genom sin personsammansättning ges enklar förankring i en geografiskt sammanhållen region. Ledamöter och suppleanterbör enligt förslaget genom bosättning eller på annat sätt ha anknytning tillden geografiska regionen. Någonformell geografisk avgränsning av de fem regionerna görs inte. I propositionenanförs emellertid att en region bör omfatta norra . börindelas i två regioner. Västra och bör utgöra var sin region. Utskottetanser för sin del att styrelsernas regionala anknytning är mycketbetydelsefull. Det är enligt utskottets mening riktigt att fonderna i sinplaceringspolitik inte skall ha några uttalade regionalpolitiska mål. Men detbetyder inte att deras verksamhet saknar regionalpolifisk betydelse. Styrelsernasregionala anknytning innebär att resp. styrelse kommer att ha särskild kunskapom utvecklingsförutsättningarna i den egna regionen: Det finns därigenom bättreförutsättningar än vad annars skulle varit fallet att i resp. region, t. ex.norra , finna sådana framtidsinriktade projekt som är en förutsättningför kapitalplacering. Utskottet vill i sammanhanget AU 1983/84: ly 7 pekapä den uppvärdering av ett projekts lönsamhet som användningen av regionalpolitisktstöd kan innebära. Ipropositionen anges att kapitalplacering i mindre och medelstora företaglämpligen sker via investmentbolag som t. ex. Tillväxtinvest. Utskottet villpåpeka att det finns flera regionala investmentbolag och framhålla att det ärnaturligt om fondstyrelserna prövar möjligheterna att via dessa placerariskkapital i nämnda typ av företag. Löntagarfondernas regionalpolitiskabetydelse skulle ökas på detta sätt. Utskottetbehandlar i detta sammanhang också mofionerna 189, 191, 205-212, 215-217 och220-222. Dessa motioner har avgivits av riksdagsledamöter fillhörandecenterpartiet frän skilda delar av landet. Motionerna har samma principiellauppläggning. Det framhålls sammanfattningsvis dels att införandet av löntagarfonderär ett hot mot sysselsättningen i resp. län, dels att effekterna för kommuneroch landsting blir försämrad ekonomi till följd av ökade ATP-avgifter ochminskat skatteunderlag. En beräkning av de minskade skatteintäkterna förkommunerna i resp. län redovisas. anfört tidigare i detta yttrande menar utskottet att löntagarfondernasallmänna effekt på sysselsättningen är positiv. Det finns ingen anledning troatt effekterna skulle bli uttalat negativa i några län. När det gäller de små ochmedelstora företagen som kan dominera i vissa län har utskottet ovan pekat påde möjligheter som finns att slussa riskkapital till denna typ av företag.Regeringen har dessutom meddelat att den avser återkomma med ytterligareförslag i denna fråga ; bl. a. nämns möjligheten att upprättaen särskild fond för ändamålet, anknuten till Investeringsbanken. Närdet gäller löntagarfondernas effekter på den kommunala ekonomin innebär denhöjda ATP-avgiften en måttlig reduktion av skatteintäkterna, och vinstdelningenkan leda till en marginell minskning av skatteunderlaget. Utskottet villpåpeka att denna beräkning kan inte göras avskild från den positiva effekt påsysselsättningen som fonderna kommer att få enligt utskottets mening.Effekterna av ökad sysselsättning blir ett ökat skatteunderlag. Meddet anförda tillstyrker utskottet bifall till motsvarande delar avpropositionen och avslag i aktuella delar av motionerna 189, 191, 205-212,215-217 och 220-223. Ensammanfattande slutsats av vad som här anförts är att utskottet, från deutgångspunkter utskottet med hänsyn till sitt ansvarsområde har att beakta,tillstyrker att löntagarfonder inrättas enligt regeringens förslag. AU 1983/84:1 y 8 Närvarande:Frida (), (), (), (),(), (), (), (),(), (), (), (), (), () och (vpk). 1.Alf Wennerfors (m), (), (), (),(), () och () anser attutskottets yttrande bort ha följande lydelse: Meningarnagår (s.2)--- = utskottet--- sektorns utveckling (s. 5). ' Utskottetvill med utgångspunkt i partimofionerna från moderata samlingspartiet,och belysa de kollektiva fondernas effekter påsysselsättningen. Först behandlas fondförslagets inverkan pä det allmännanäringslivsklimatet och därefter betydelsen för sysselsättningen av tillgångenpå riskvilligt kapital. uppfattning kommer införandet av kollektiva fonder att leda tillomfattande systemförändringar i vårt land. Gradvis sker en övergång till ettsocialistiskt system. Marknadsekonomin med dess mångfald, dynamik och valfrihetför den enskilde kommer successivt att överges. Vi motsätter oss på detbestämdaste att denna omläggning av de grundläggande ekonomiska förhållandenasker. Så gör också större delen av svenska folket. Det framgår av allaopinionsundersökningar som genomförts i fondfrågan. Regeringens politik att istrid med folkets vilja och med kommunisternas stöd driva igenom sitt förslaghar lett till en konfrontation som kommer att få utomordentligt allvarligaeffekter för utvecklingen inom näringslivet och därmed också påsysselsättningen. Utskottetanser vidare att förslaget om löntagarfonder motverkar näringslivets förnyelsesamt hämmar småföretagens utveckling liksom nyföretagandet. kommerdessutom att förlora som industrination genom att de företag som har de bästautvecklingsförutsättningarna i större utsträckning kommer att välja att läggamera av sin verksamhet utomlands. Tryggadsysselsättning baseras på företagens möjligheter och vilja att skapa ochutveckla produkter och marknader. Löntagarfonderna kommer att minska företagensvilja och förmåga att öka produktion och sysselsättning. Redan hotet omlöntagarfonder har skadat näringslivets utveckling. Företagen behöver självaförfoga över sitt utvecklingskapital. här anfört innebär sammanfattningsvis att löntagarfonderna utgör detallvarligaste hotet mot sysselsättningen och näringslivetsutveckling. Utskottet avstyrker att fonder införs och därmed de AU1983/84: ly 9 förslag i frågan som läggs av regeringen i propositionen.I stället bör politiken inriktas på att slå vakt om marknadsekonomin och på attförbättra dess funktionssätt. Exempel på åtgärder som utskottet förordar är enutbyggnad av nuvarande aktiesparande och införande av individuella företagsanknutnavinstdelningssystem. Av det anförda följer att utskottet tillstyrkermotionerna 204, 213 och 224 i här aktuell del. Vpk:s partimotion 223 som föreslåren ännu mera långtgående socialisering än regeringen avstyrks i motsvarandedel. "Ett av" (s. 7)-------- = utskottet------ "arbetandesklassintressen" (s. 8). Som anförs i partimotionerna från moderatasamlingspartiet, och handlar löntagarfondsförslagetinte om att ge de enskilda löntagarna ett bättre inflytande utan om att gefackliga företrädare ökad makt över näringslivet. Pä sikt innebär fondförslagetatt dessa fackför-eningsdominerade fonder tar över inflytandet i företagen.Samtidigt som detta sker skall fackföreningarna liksom företräda deenskilda löntagarnas intressen vid löneförhandlingar och i andra fackligafrågor. De fackliga organisationerna skall därmed fullgöra en dubbelroll. Dennabäddar för intressekonflikter som mycket väl kan leda till minskat löntagarinflytande.Hittillsvarande erfarenheter visar att de anställda inte har något störreinflytande i fackligt ägda företag. Löntagarnas inflytande skall enligt utskottets meningknytas till de enskildaföretagen och arbetsplatserna och ske i de former somregleras i den arbetsrättsliga lagstiftningen. Slutsatsen är alltså att inte heller regeringens argumentom löntagarfonderna som ett instrument att stärka löntagarnas inflytande överföretagen håller. Löntagarfonderna och den regionala utvecklingen "1 motion" (s. 10)------ = utskottet----- "sinregion" (s. 10). Utskottet har påvisat i det föregående med stöd avresonemang i partimotionerna från moderata samlingspartiet, och folkpartietatt löntagarfonderna får en ogynnsam effekt på sysselsättningen. Löntagarfondernakommer att få negativa regionala effekter. En del regioner kommer att få avståkapital därför att de har många småföretag som saknar förutsättningar att bliplaceringsobjekt eller saknar större företag som ger tillräckligt högavkastning. Exempel på den utförsel av kapital som kommer att ske i vissaregioner lämnas i mofionerna 189, 191, 205-212, 215-217 och 220-222, som väcktsav enskilda riksdagsledamöter tillhörande .