prot · G70998 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:98 1 § Justerades protokollet för den 6 innevarande månad. 2 § Föredrogs och hänvisades Propositionerna 1983/84:120 tillkonstitutionsutskottet /84:122 till arbetsmarknadsutskottet /84:124bil. iövrigt till socialförsäkringsutskottet /84:129 till socialutskottet1983/84:130 till finansutskottet /84:131 till jordbruksutskottet1983/84:141 till bostadsutskottet /84:145 bil. Talmannen anmälde att statsrådet nuskulle lämna meddelande i handelspolitiska frågor. Utvecklingen av utrikeshandeln spelar på flera sätt en central roll iden socialdemokratiska krispolitiken. Deunder åren kring 1980 allt större underskotten i affärer med utlandet medförde en snabbt växande internationell upplåning. Räntebetal ningarna på utlandsskulden har blivit en allt tyngre belastning på den svenska betalningsbalansen. För den nyttillträdande socialdemokratiska regeringen var det oeftergivligt att bryta denna utveckling mot större underskott och större upplåning. Underskottet i utrikesbetalningarna måste eUmineras och under en följd av år ersättas med ett överskott för att möjliggöra en minskning av utlandsskulden - eljest skulle den växande skuldsättningen till j-. utlandet komma attäventyra viktiga välfärdsmål. Utrikeshandeln spelar även en central roll försysselsättningspolitiken. För att landet skall kunna återvinna fullsysselsättning måste stagnationen i industriproduktionen varaktigt brytas ochen bättre balans skapas mellan den industriella utvecklingen och övrigasektorer. Hälftenav den svenska industriproduktionen avsätts utomlands. Betydande delar av densvenska industrin konkurrerar på vår egen hemmamarknad med importerade varor.En ökad export och en återställd konkurrenskraft är viktiga förutsättningar föratt industrin skall kunna bidra till att öka sysselsättningen. Äventjänstesektorns bidrag till sysselsättningen sammanhänger till stor del meddess möjligheter till ökad export. Detvar med dessa mål i sikte som den socialdemokratiska regeringen devalveradekronan . Denna devalvering, tillsammans med de av starktsamhällsansvar präglade avtalen , har skapat goda konkurrensförutsättningarför svensk industri. Företagen har visat en god vilja att utnyttja dekonkurrensfördelar som därmed skapats. Densvenska exporten ökade kraftigt , och handelsbalansenförbättrades från ett underskott på ca 6 miljarder till ett överskott påca 11 miljarder . Samtidigtkan vi notera betydande uppgångar iindustriproduktionen. Exportframgångarna börjar också ge resultat påarbetsmarknaden. uppgick antalet lediga platser iindustrin till 2 700. fanns det 8 000 lediga platser. Antaletlediga arbeten i industrin har alltså mer än fördubblats under det senasteåret. Menproblemen är ännu inte övervunna. Trots det stora överskottet i handelsbalansenhar vi fortfarande ett samlat underskott i de löpande betalningarna medutlandet - inte minst till följd av de fortsatt växande räntebetalningarna förutlandsupplåningen. Krispolitiken måste således fortsätta, ochkostnadsutvecklingen måste hållas nere, för att vi skall kunna åstadkomma enlångsiktig balans i vår utrikeshandel och minska vår utlandsskuld. Detta ärnödvändigt för att de konkurrensutsatta sektorerna i vår ekonomi skall kunna bidratill att förverkliga målet den fulla sysselsättningen. Detankommer såväl på företagen som på samhället att fullfölja ansträngningarnaför att dessa mål skall kunna uppnås. Envaraktig förbättring av vår utrikesbalans kräver fortsatta ansträngningar frånalla grupper i det svenska samhället. UtveckHngen blir viktig föratt vi skall kunna befästa de konkurrensfördelar som vi vunnit. Densvenska utrikeshandeln är emellertid inte endast beroende av våra egnaåtgärder. Konjunktursituationen och världshandelns allmänna utveck-Hng ärnaturligtvis av stor betydelse, även om utvecklingen visat att vikunnat vinna betydande marknadsandelar trots en allmänt sett långsam utvecklingi stora delar av vår omvärld. Även med en relativt optimistisk syn på styrkan iuppgången kommer tillväxten i med nuvarande ekonomiska politik sannoliktinte att bli tillräcklig för att kunna hejda ökningen av arbetslösheten. Dessaförhållanden understryker ytterligare behovet av fortsatta ansträngningar i syfteatt åstadkomma en samordnad ekonomisk aktion för ökad tillväxt och sysselsättning. Arbetslösheten inom OECD-området uppgår nu till 32,5miljoner människor. Denna massarbetslöshet i västvärlden framställs ofta - ochdet med rätta - som det största hotet mot en fortsatt öppen världshandel. Detär när tillväxten är låg och arbetslösheten är hög som kraven på skydd motutländsk konkurrens växer sig starka. Dessa krav har dessutom förstärkts av desenare årens mycket kraftiga växelkursförändringar. Det säger sig självt attnär växelkurserna kraftigt förändras, utan någon starkare förankring i deunderliggande realekonomiska förhållandena, så utgör de en avsevärd påfrestningpå det internationella handelssystemet. Den snabba tekniska utvecklingen tillsammans med nykonkurrens från ett antal nyindustrialiserade länder med stark tillväxt harockså drivit fram krav på en omfattande strukturomvandling i många OECD-ländersindustrier. Grupper som drabbas av denna omställning - såväl kapitalägare somanställda - ställer i ökad omfattning långtgående krav på åtgärder för attbevara den rådande strukturen. Arbetslöshet, kraftiga strukturomvandlingskrav ochväxelkursfluktuationer utgör således viktiga förklaringar till attskyddskraven i många länder växt sig starka. Det är väsentiigt att slå fast att en ökad protektionisminte utgör någon lösning på dessa problem. En skyddspolitik kan möjligenkortsiktigt minska arbetslösheten, men erfarenheten pekar på att den på siktökar arbetslösheten och försvårar strukturomvandlingen. I många länders handelspoUtiska debatt framställs oftaskyddsåtgärder som förenliga med det nationella egenintresset om de bara kundepassera utan motåtgärder från andra länder; om man bara kunde undvika"retaliation" skulle det egna landet gynnas på andra ländersbekostnad. Denna syn på handelspolitiken är dock i grunden felaktig. Visstdrabbas utländska producenter av skyddsåtgärder - men det är i första hand detegna landets innevånare som får bära kostnaderna för en protektionistiskpolitik. En sådan leder till en högre prisnivå - och därmed lägre realinkomst -för landet som helhet. Den hämmar strukturomvandling och utveckling av framtidsbranschermed färre nya arbetstillfällen i ny livskraftig verksamhet som följd. Den ledertill ett mindre effektivt utnyttjande av tillgängliga resurser och försämrarkonkurrenskraften mot utländsk industri. Den leder till att både producenteroch konsumenter får fel signaler. fram till mitten av 1970-taletkunde företagen, när de planerade en investering, realistiskt utgå från att detskulle finnas färre handelshinder när produktionen väl kom i gång än det fannsnär investeringsbeslutet fattades. har utvecklingengått i motsatt riktning. Under trycket av den ekonomiska krisen har ledandehandelsnationer i ökad utsträckning frestats att vidta handelsbegränsandeåtgärder vid sidan av GATT-reglerna. har exempelvisbegränsningar införts mellan de stora handelsnationerna i fråga om bilar ochstål. Det har också tillkommit en rad begränsningar på andra områden somhemelektronik, videoapparater,färg-TV, motorcyklar och mycket annat. Förutom att hämma vamströmmarna hardetta skapat en osäkerhet i näringslivet om spelreglerna för deninternationella handeln. Detta har skapat negativa förväntningar om denekonomiska utvecklingen. Försämringenav det allmänna handelspolitiska klimatet måste enligt svensk uppfattningbrytas med hjälp av konkreta förtroendeskapande åtgärder på såväl kort som långsikt. hör till de länder som mest aktivt verkar för att få till ståndvad man i den handelspolitiska debatten kallar "rollback", dvs.åtgärder för att vända den protektionistiska utvecklingen genom att undanröjahandelshinder. Vi förespråkar därför bl. a. att de tullsänkningar som detförhandlades om i Tokyomndan tidigareläggs. förefaller flertaletOECD-länder vara beredda till steg i samma riktning. Fråganom att avveckla handelshinder har självfallet såväl ett korttids- som ettlångtidsperspektiv. På kort sikt har en rad smärre åtgärder stor betydelse föratt vända en protektionistisk trend genom att vara förtroendeskapande ochminska misstron mellan handelsnationer, även om den reella ekonomiskainnebörden av insatserna inte är stor. Sådana åtgärder bör dock för att blitrovärdiga ses som förberedelser för mer genomgripande förhandlingar för attliberalisera handeln. Tankenpå att inleda en ny global tycks vinna visst ökat stödbland flera av de stora handelsnationerna. Mycket arbete återstår ännu, innanman kan avgöra vilka frågor som kan och bör ingå i en sådan förhandling. Detär angeläget att i en ny få till stånd förhandlingar för att ökahandeln mellan och i-länder. Detta är helt nödvändigt för att beredaskuldtyngda möjlighet att öka sin export. anser att de högstutvecklade bör vara beredda att göra vissa motprestationer i sådanaförhandlingar, kanske främst genom att successivt öka sina GATT-åtaganden. Ännuhar man inte funnit en för alla parter acceptabel modell för dylikanord-syd-förhandlingar i . kommer att hålla nära kontakt medintresserade under det fortsatta arbetet. Handelnmed tjänster är en viktig del av den internationella handeln. Denrymmer en stor potential för framtiden, inte minst mot bakgrund av den snabbatekniska utvecklingen. Tjänstehandeln är i hög grad begränsad avnationella bestämmelser av skilda slag. Flera länder, däribland , hardärför föreslagit att tjänstehandeln inkluderas i en ny . Denökande protektionismen i vår omvärld och den snabba tekniska förändringenkräver flexibilitet och en högre beredskap av oss. Arbete pågår exempelvis f.n. inom för att ta fram mer ändamålsenliga riktlinjer förutrikeshandelns reglering i krissituationer. Enligt de internationellahandelsavtalen kan skyddsåtgärder vidtas i viss begränsad omfattning och ivissa väl preciserade situationer, exempelvis vid fall av marknadsstörning,dumping och snedvridande subventionskonkurrens. tillämpar för egen deldessa bestämmelser med stor återhållsamhet. kanslietutarbetas f. n. inhemska tillämpningsföreskrifter för de internationellareglerna när det gäller skydd mot dumping och subventionerad export. har utomordentligt få handelsrestriktioner. Detenda område där vi har begränsningar av någon större omfattning är tekoområdet.Dessa begränsningar är betingade av försörjningspolitiska faktorer. Vi följerhär de inom upprättade riktlinjerna för begränsning av lågprisimport, dets. Trots dessa begränsningar har den högsta percapita-importen av kläder i världen, inte bara totalt sett, utan även från u-länder.Den svenska tekopolitiken har lagts om och har inriktats på att stödja deutvecklingsbara delarna av branschen för att den skall kunnautvecklas av egen kraft. I föregående års handelspolitiska deklaration erinrades omde misslyckade försöken att omsätta insikten om gemensamma intressen ochömsesidigt beroende i praktisk politik inom ramen för en brednord-syd-förhandling. Misslyckandena är så mycket mer beklagliga somvärldsekonomins och undemtvecklingens problem endast kan lösas genom samarbetepå bred front. Ett tillfälle till samarbete i konkret form erbjöds underförra året vid i (VI). Det trettiotal resolutioner som antogs innebar delsvissa konkreta framsteg, dels impulser till fortsatt arbete på viktiga områdenav nord-syd-dialogen. Självfallet hade mer långtgående framsteg varitönskvärda. Trots en begriplig besvikelse hos många kvarstod dock enpåtaglig samarbetsvilja efter konferensen. I flera fall kommer det egentligaresultatet att bli beroende av hur frågorna följs upp. Regeringen har utarbetatett handlingsprogram i nio punkter, som tar fasta på de möjligheter tillfortsatta framsteg som borde vara möjliga. På råvaruområdet skall vi bl. a. söka förmå de länder somännu inte har ratificerat den gemensamma fonden att göra detta. Viktiga länderi detta sammanhang är och de socialistiska länderna i . Var och enav de 18 varorna under s. k. integrerade arbetsprogram bör få eninstitutionell lösning i form av avtal, studiegrupp eller på annat sätt.Sverige vill delta i arbetet på att utreda behovet av ett nytt system förstabilisering av exportintäkter. kommer på råvaruområdetockså att aktivt verka för ökade resurser till /gemensamma intemationellahandelscentrum (ITC) i syfte att hjälpa med marknadsföring av sinavaror, inkl. råvaror. Till de mest framträdande problemen hör de senaste årensskuldökningar i många utvecklingsländer. Dessa har lett till påfrestningar pådet finansiella systemet. Många länder har tvingats föra en hårdåtstramningspolitik, vilket har lett till svåra förhållanden för utsatta gmpperi skuldländerna och negativt påverkat den intemationella handeln. Ett växande antal har fått såallvarliga betalningsproblem att de tvingats att omförhandla sina skulder. Detär viktigt att dessa omförhandlingar leder till återbetalningsvillkor som gerskuldländerna realistiska möjligheter att anpassa sina ekonomier. Skälen bakomen skuldkris varierar från land till land. Varje kris måste därför behandlasför 5 protokoll 1983/84:95-98 sig, alla inblandadeparter måste samordna sina insatser. IMF bör spela en ledande roll i dettasammanhang. Denna typ av insatser för att följa upp besluten i och andraorgan är viktiga för att situation skall förbättras. Västeuropaframställs ofta som en kontinent som kommit på efterkälken i deninternationella konkurrensen. Farhågor framförs om att de tekniska framstegenoch nysatsningarna görs på andra håll, medan de västeuropeiska ländernafmktlöst söker bevara sin föråldrade industristruktur. Dettaär en alltför pessimistisk syn på vår världsdel. står visserligeninför en svår utmaning när det gäller att angripa de omfattandestrukturproblemen och att komma till rätta med det gissel som den högaarbetslösheten utgör. Men det finns även starkt positiva inslag i Västeuropassituation. Genomförverkligandet av EG och EFTA har ett frihandelsområde skapats som saknarmotstycke i världen i vad gäller geografisk omfattning och ekonomisk betydelse.Den europeiska frihandeln erbjuder unika möjligheter för ekonomisk ochteknologisk utveckling. Också uppbyggandet av de europeiska institutionerna,främst EG och EFTA, har skapat former för mellanstatligt samarbete som kan utnyttjasför att ta fram gemensamma lösningar på problemen. Om dessa möjligheter tastill vara och den politiska viljan finns att på allvar i samarbete attackera destora problemen, kan åter komma att bli ett centrum för vetenskapligforskning och en motor för ekonomisk tillväxt. Politikeroch företagsledare måste målmedvetet och energiskt utveckla den potential somen gemensam hemmamarknad för EG- och EFTA-länderna kan erbjuda. För ärutvecklingen i vår egen världsdel avgörande. Den kommeraktivt att verka för en fortsatt fördjupning av det europeiska samarbetet. Dessaframtidsfrågor kommer att stå i centrum vid det gemensamma ministermmöte mellanEG- och EFTA-länderna, ett 17-statsmöte, som kommer att äga mm iLuxemburg under gemensamt franskt och svenskt ordförandeskap. På svensktinitiativ möts sedan i regeringschefer för förstagången sedan toppmötet i 1977. Ioch med att det sista övergångsarrangemanget för vissa pappersvaror avskaffadesvid ingången av detta år har tullfrihet i handeln med industrivaror uppnåttspå en marknad med över 300 miljoner konsumenter -sammanlagt mer än hela dennordamerikanska marknaden med och . Relationerna mellan EG- ochEFTA-länderna går därmed in i en ny fas där det gäller att bredda och fördjupaförbindelserna. Det är angeläget att fortsätta att få till stånd en bättresamordning av den ekonomiska politiken i i syfte att bekämpaarbetslösheten och få till stånd en bestående tillväxt. Resultatenav ett drygt årtiondes frihandelssamarbete måste nu konsolideras. Arbetet medatt avveckla de icke-tariffära handelshinder som ännu förekommer måsteintensifieras, bl. a. genom samverkan när det gäller t. ex. harmonisering av tekniska standardkrav och varumärken. Detfinns också ytterligare förenklingar som kan göras i reglerna för t. ex. varorsursprung. relationer med EG är goda. Ett uttryck för dettaär att ca en halv miljon svenskar är sysselsatta med att producera förEG-marknaden, och ungefär Hka många inom EG arbetar med export till oss. Deproblem som kan förekomma är få och av relativt begränsad karaktär. Detallvarligaste problemet f. n. är att EG har upphävt suspensionen av tull påsvensk sillexport till . Vi eftersträvar nu att få till stånd enlångsiktig lösning med bibehållen tullfrihet för den traditionella svenskasillexporten till EG. Samarbetet i på forskningsområdet intensifieras nu.Under statsministerns besök hos demonstrerades ettömsesidigt intresse för att fördjupa relationerna mellan och EG. Dethårdnande internationella klimatet gör detta alltmer nödvändigt i synnerhet pådet högteknologiska området. Samarbetet bör även stärkas inom områden sommiljö, transporter, konsumentpolitik och arbetsmarknadsfrågor. De viktiga internationella insatser som pågår för attvända den protektionistiska utvecklingen är särskilt betydelsefulla för små,frihandels-beroende länder. För EFTA-länderna är det därför viktigt att på ettkonkret sätt bidra till denna process. Det är mot denna bakgrund man skall sedet svenska initiativet beträffande ett toppmöte mellan EFTA-länderna i imaj. Det är regeringens förhoppning att det vid toppmötet iVisby skall ske en uppföljning av de utfästelser som EFTA-länderna gjorde vidsitt senaste ministermöte i . Där uttalades enberedskap att tillsammans med de större handelsnationerna påskynda de tullsänkningarsom avtalats i Tokyorundan. Ett annat centralt ämne vid toppmötet är despeciella förbindelser som råder mellan EFTA och EG och som tidigarebehandlats. Frågor om EFTA:s interna arbete kommer också att behandlasvid toppmötet. Här gäller det i första hand att befästa och utveckla frihandelninom EFTA-kretsen, som svarar för av export. Men detär även fråga om att inom EFTA bevaka gemensamma intressen i vad gällerförbindelserna med EG och arbetet i andra organisationer, som och . För de svenska företagen är det utomordentligt viktigt attkunna betrakta hela som sin hemmamarknad. Den nordiska samhandeln haremellertid relativt sett gått tillbaka . Denfrämsta förklaringen till nedgången av samhandeln är den svaga utvecklingen avden svenska efterfrågan och varuutbytet med övriga nordiska länder. Sverigesandelar av grannländernas import har minskat. relativa betydelse sommarknad för övriga nordiska länder har också gått tillbaka. Denna nedåtgående trend har bmtits. Den svenskaexporten till utvecklas positivt. Den ökade industriella aktiviteten iSverige har lett till en ökad efterfrågan i på varor frånövriga . Ettundanröjande av handelshinder av olika slag mellan de nordiska länderna bör kunna ledatill en ytterligare ökning av handeln. Vid ett möte mellan de nordiskahandelsministrarna i beslutades att de nordiskaländerna i samverkan skulle försöka identifiera administrativa bestämmelser ochbyråkratiska rutiner som kan ha en handelshindrande verkan. Kartläggningen avsådana hinder har påbörjats i alla nordiska länder. .I samband med session i informeradeshandelsministrarna i de övriga nordiska länderna om läget i den svenskautredningen. Arbetetmed att undanröja administrativa och byråkratiska handelshinder kommer undervåren att fortsätta i den nordiska ämbetsmannakommittén för handelspolitik, ochdet kommer att drivas vidare vid ett nytt nordiskt handelsministermöte . Ävenom detta arbete kommer att bli mödosamt, har vi stora vinster att skörda.Beräkningar som gjorts i EG visar att de formaliteter som krävs när varor skallpassera nationsgränser mellan medför kostnader utöver tullar ochskatter som motsvarar av varuvärdet. Administrativa bestämmelser ochbyråkratiska mtiner - inom en etablerad tullunion - medför såledeskostnader för företagen av en storleksordning som är jämförbar med detgenomsnittliga yttre tullskyddet i våra länder. Sominledningsvis nämnts har haft stora exportframgångar under år 1983.Värdet av exporten ökade jämfört med , medan importvärdet ökadelångsammare - . Handelsbalansen förbättrades därmed med nära 17miljarder kronor från ett underskott på 5,8 miljarder till ettöverskott på ca 11 miljarder år 1983.1 volym har exporten ökat med . Framgångenhar till stor del skett på grund av att vi tagit ökade marknadsandelar på våratraditionella marknader i och . Dämtöver ökar exportenrelativt sett snabbast på en del länder i . De länder som uppvisar denstörsta procentuella exportökningen ligger nästan alla i - bl. a. ,, , , , och . Ökningen i dessaländer sker dock ofta från relativt låga nivåer. Föratt befästa en balans i våra utrikesbetalningar och för att minska vårutlandsskuld måste vi åstadkomma ett betydande exportöverskott under många årframöver. Våra traditionella marknader erbjuder en stor och ännu ej fulltutnyttjad potential. Ett exempel är marknaden i , till vilken exportenär mindre än hälften av exporten till , trots att den franskamarknaden är större än den brittiska. Ett annat exempel är . Motbakgmnd av hkheten i industristrukturen mellan våra länder är det stora svenskaunderskottet i handeln med - ca - enindikation på att det borde finnas stora outnyttjade möjligheter för ökadsvensk export på denna marknad. Vimåste emellertid också anstränga oss ytterligare för att öka exporten tillmarknader utanför OECD-området. Särskilt viktiga områden finns i Stillahavs-området, som också är föremål för särskild bearbetning såväl från exportråds somutrikesdepartementets sida. a. genomförs f. n. en treårigmarknadsföringskampanj riktad till . Fleraambassader i har förstärkts personellt. Bevakningen skärpsav stora projekt som bl. a. finansieras. av de multilateralafinansieringsinstituten. Iexportansträngningarna på i första hand statshandelsländer och u-Iänder ställssvenska företag i ökad omfattning inför krav på mothandelsåtaganden av skildaslag. Detta är en beklaglig utveckling, som vi dock sannolikt måste leva medunder framöver. Svensk industri kan inte ställa sig vid sidan av dennautveckling. Samtal förs f. n. med företrädare för exportindustrin om i vilkenutsträckning staten kan underlätta för näringslivet att hantera motköpskraven.Om ett starkt intresse för detta föreligger hos näringslivet ser regeringenpositivt på ett ökat statligt engagemang på detta område. Destora finansiella problemen i många och statshandelsländer harbidragit till en olycklig kreditkonkurrens exportländerna emellan. Detär därför glädjande att det internationella arbetet för att nedbringasubventionema i exportkreditgivningen nu har resulterat i att minimiräntor-nahöjts till en nivå mycket nära marknadsräntorna. Arbetet måste drivas vidareför att man på det internationella planet skall kunna begränsa möjligheternaatt använda exportkreditsubventioner i protektionistiskt syfte. Skuldkrisenförsvårar exportkreditnämndens verksamhet. Det blir allt svårare att göra envälgmndad bedömning av de risker garantiema skall täcka. Exportansträngningarnamåste i ökad omfattning riktas mot marknader som bedöms ha en långsiktigt godbetalningsförmåga, även om vissa av dem har tillfälligabetalningsproblem. Föratt garantigivningen skall kunna upprätthållas på en hög nivå måste ökadeansträngningar göras för att sprida riskerna. Inom exportkreditnämnden pågårf. n. ett arbete med att finna former för att i ökad omfattning dela riskernamed företag och banker. Som ett led i detta arbete har chefen förexportkreditnämnden presenterat en rapport som anvisar vissalösningar. Av rapporten framgår att om företagen åtog sig att genom s. k.globalavtal försäkra hela sin export skulle exportkreditnämndens möjligheteratt ge garantier öka. Regeringen fäster därför stor vikt vid att fler företagingår sådana avtal med exportkreditnämnden. Föratt de fortsatta exportansträngningarna skall ge resultat krävs en mobiliseringav resurserna inom såväl stora som små företag, olika exportfrämjande organoch utrikesrepresentationen.