prot · G709155 · 1983-12-31 00:00:00 — Den visar att det i finns en grundläggandevärdegemenskap i synen på säkerhets- och försvarspolitik. Dennaenighet, manifesterad i fyrpartiöverenskommelsen om försvarsanslagen, är i sigen viktig säkerhetspolitisk tillgång som det är viktigt att slå vakt om. Detbetyder naturligtvis inte att vi ska undertrycka en öppen och ärlig Det militära försvarets fortsatta utveckling, m. m. debatt omde ideologiska och sakliga åsiktsskillnader som trots aUt finns. Ingen ärbetjänt av att vi utåt till varje pris upprätthåller en falsk fasad av enighet. Däremot tycker jag att det är väsentligt att vi undvikeratt av partitaktiska skäl dramatisera åsiktskillnaderna och undviker att låtakortsiktiga, taktiska hänsyn få överhand över det gemensamma säkerhetspolitiskaintresset. De säkerhets- och försvarspolitiska frågorna är olämpliga attanvända i den inrikespolitiska debatten. Denna breda politiska enighet motsvaras av en bred folkliguppslutning kring vår försvarspolitik. Tillströmningen av människor ökar tillde frivilliga försvarsorganisationerna. 700 000 människor är medlemmar ifrivilligförsvaret, som därmed är en av vårt lands största folkrörelser. Detär ett viktigt och omistligt komplement till vårt värnpliktsförsvar. Även om siffrorna varierar något så visar alla deundersökningar som görs av försvar attförsvarsviljan är och förblir hög. Mätt med internationella mått är det svenskafolkets uppslutning kring försvaret mycket, imponerande. Denna folkliga uppslutning kring försvaret bör vi se somen utmaning - en utmaning att i landets intresse försöka komma överens, och enutmaning att lägga fast en långsiktig försvarspolitik som kan bevara dettaförtroende. Det är också viktigt att vi som politiker alltid försökerse försvarspolitiken i dess totala säkerhetspolitiska sammanhang. Ett litetland som kan aldrig rusta sig till säkerhet. Säkerhetspolitik måstevara mer än vapenskram-mel. En svensk säkerhetspolitik måste alltid vara enavvägning mellan - å ena sidan - att beakta kravet att i alla lägen värnaSveriges oberoende och att - å andra sidan - göra vårt yttersta för att verkaför fred och avspänning i syfte att minska hoten mot vårt land. Inte heller får vi förfalla till önsketänkande. Även omdet finns många olika instrument i vår säkerhetspolitik, finns det ingasäkerhetspolitiska substitut för en fortsatt beslutsam försvarspolitik. OmSverige skulle avsäga sig den militära förmågan att möta yttre hot ochpåfrestningar, skulle vår neutralitetspolitik förlora sin trovärdighet iomvärlden. De senaste decenniernas politiska och militära utvecklinghar gjort slut på tanken att det nordiska området skulle vara ett perifertsidoområde. Vi vet alla att så inte är fallet. Och vi vet också attöst-väst-perspektivet blivit helt dominerande i den internationella politikenoch att denna genomgått en omfattande, och mycket oroande, militarisering. Spänningen mellan supermakterna driver kapprustningenvidare i en till synes obrytbär ond cirkel. Den har också förhindrat framsteg iförhandlingarna om nedrustning och rustningskontroll. Dialogen mellan öst ochväst har avstannat på det ena området efter det andra. Arbetet med förtroende-och säkerhetsskapande åtgärder vid ser vi som enljusglimt - eller åtminstone som ett hopp om ljus - i det internationellamörkret. Ett resultat av världspolitikens militarisering och detökade strategiska intresset för det nordiska området är att stormakterna ökatsin spanings- och övervakningsverksamhetintill våra gränser. Ubåtskränkningarna bör rimligen ses också i dettasammanhang. Densvenska neutralitetspolitiken kräver att visar vilja och förmåga attvärna sitt territorium, både i krig och i fred. Därför måste kränkningarnabemötas med all kraft och med alla till buds stående medel, intill den dag dåvi höjt risken för inkräktaren till en sådan gräns att han hellre väljer attavstå. Attbygga upp vårt ubåtsskydd till denna nivå kommer att ta tid. Det finns ingatekniska underverk som i ett slag skulle lösa problemet. Det enda som kan geutdelning är ett fortsatt tålmodigt arbete med att kombinera tekniskaresurser med personell kompetens för att få till stånd ett effektivtubåtsjaktssystem. Civilbefolkningens vaksamhet är också av största betydelse.Om vår beslutsamhet i det arbetet får ingen tveksamhet råda. Det kan aldrignågonsin bli fråga om att vi "vänjer" oss vid att andra länderkränker svenskt territorium. JagviU i detta sammanhang till i och , som togupp kravet på en snabbare överföring av helikoptrar och en skärpning hos FOAnär det gäller den här typen av kränkningar, säga att det är självklart att viskall sätta in de resurser som finns. vill jag uttala en varning, inte skall se detta område som det helt avgörande för vår försvarspolitik. Detbetänkande som kammaren skall ta ställning till innebär att partierna äröverens orn att slå vakt om försvarets planeringssystem. Genom ett ekonomiskttillskott och genom en komplettering till prisregleringssystemet återger vimilitärledningen en rimlig grad av planeringssäkerhet. Mendetta betyder att regering och riksdag ställer krav på den militäraledningen. De materielobjekt som blir dyrare än planerat måste inom denram som anvisar. Vi kan inte godta en ordning där alla ekonomiskaproblem bollas över till politikerna..Det rimliga måste vara attmilitärledningen själv tar ett samlat ansvar för försvarets långsiktigautveckling. Medfyrpartiöverenskommelsen om försvaret och med det betänkande som kammaren nubehandlar lägger vi en god grund för den framtida försvarspolitiken. Det beslut som vi skall fatta.här innebär att det militäraförsvarets krigsorganisation kan utvecklas i enlighet med den försvarspolitiksom har lagts fast genom riksdagsbeslut och med den inriktning som gavs1983. En tabell på s. 7 i betänkandet 20 visar vad regeringens förslag innebärför olika delar av krigsorganisationen. Där framgår att planeringen i viktigaavseenden kan återföras till beslutade ambitioner från det läge somöverbefälhavaren redovisade i den programplan han lämnade förraåret. Det som då väckte stor uppmärksamhet i massmedia och den allmännadebatten var kravet att slopa de tre sista Drakendivisionerna med början redannästa år. Jag tror att dagens beslut innebär att vi kommer att behållahandUngsfriheten att ha kvar dessa divisioner en bit in . Ävenandra viktiga delar av flyg- och marinstridskrafterna kan utvecklas Detmilitära försvarets fortsatta utveckling, m. m. Det militära försvarets fortsatta utveckling, m. m. enligt de tidigare planerna. De egentliga nyheterna i försvarsutskottets betänkande nr20 gäller fredsorganisatoriska frågor. Alla är överens med regeringen om attmarinens organisation i måste minska, men utskottet föreslår riksdagenatt göra ett särskilt uttalande om att verksamheten vid militärkommandomed bör inriktas mot att dé värnpliktiga somskall ingå i krigsförband på också skall utbildas där. Det innebären något större utbUdningsverksamhet än den minsta som kan uttolkas urpropositionen. Ett sådant riksdagsuttalande kommmer naturligtvis att blivägledande för det fortsatta arbetet med detaljerna kring organisation ochverksamhet på marinens område Kärringberget i . Beträffande arméflygskolan i är planeringeninriktad på en ändrad lokalisering till Malmen i . Utskottet föreslåratt nu skall fatta beslut om detta. Till punkten 2 om det militära försvarets fortsattautveckling finns två reservationer i betänkandet. Det är som stårbakom den ena. I den upprepar reservanten en gammal tanke på direktöverföringav vissa värnpliktiga tiU civilförsvaret, något som försvarskommitté, regeringoch riksdag har tagit ställning emot. rekommenderar att man skall direktutbilda värnpliktiga i civilförsvaret, med motiveringen att det krävs människorsom kan lära sig att gå igenom betong och stål och allt vad han nu räknade upp- och det är väl riktigt att det är vad de skall kunna. Vårt motargument motdenna reservation har varit och är fortfarande att det är bättre att vänta ochse vilken egen civil utbildning ungdomarna sätter i gång med och först däreftergöra uttagningen till civilförsvaret. Den som är bäst att släcka bränder ärnaturligtvis en brandman, inte en 18-åring som ännu inte vet vad han skalljobba med . Den andra reservationen kommer från öchgäller ett särskilt riksdagsuttalande om fredsorganisationsutvecklingen för detmilitära försvaret. Reservanterna anser att man i varje län bör ha antingenett regemente eller någon annan militär myndighet. Ja, , det är naturligtvis viktigt att vårafredsresurser finns där människorna bor och ute i länen. Men jag tror att inteheUer vill helt frånta oss möjligheten att planera stora delar avvår fredsverksamhet så att den finns där den skall finnas i händelse av krig.Det finns alltså två olika vägar att gå: att sprida ut organisationen , och att sprida ut den med hänsyn till de strategiska ochpolitiska krav vi ställer i övrigt. Beträffande de frågor som berörs av reservationer, liksomnär det gäUer övriga frågor i betänkande 20, yrkar jag bifall till utskottetsförslag. Ett enigt utskott ställer sig bakom regeringens förslagatt skall fortsätta. Likaså tillstyrker utskottet de åtgärder somförsvarsministern förutskickar när det gäller olika beredskapsfrågor. Vi har iutskottet funnit att detta är väsentliga frågor, och vi kan inte dela vpk:ssyn, som framkommer i kommunisternas motion. Vi kan inte heller ställa ossbakom vpk:s krav att skall avvecklas. har fört fram de vanligaargumenten. ondgör han sig över att vi fortfarande kan köpa vissa delarutomlands för att bygga upp ett eget flygplanssystem. Andra gånger ondgör hansig över att vår egen försvarsindustri är för stor och menar att man i störreutsträckning bör övergå till civil produktion. Det är, som övriga i kammarensäkert förstår, en helt omöjlig ekvation. Men detta agerande ligger väl i linjemed vpk:s strävan att å ena sidan vilja visa att man är försvarsvänlig och åandra sidan visa att man har en avvikande åsikt när det gäller flygplan m.m. Det är inte mycket mer att säga om vpk. Vpk:s motionerdenna gång har egentligen inskränkt sig till de frågor som jag här nämnt och,självfallet, till en prutning på anslaget. Men jämför man denna prutning medprutningskraven från forna tiders kommunister i kammaren finner man att den ärmindre. Det är inget som vi skall vara ledsna för. Vissa frågor rörande försvarsindustrin behandlas också ipropositionen. Inte heller i det avseendet har utskottet någon erinran mot vadförsvarsministern har sagt. Robotindustrin är av särskilt intresse i detta sammanhang.En motion från tar upp viktiga frågor för den framtida svenskarobotindustrin. Utskottet förutsätter att regeringen beaktar de fördelar somdet innebär att vi kan behålla en inhemsk utveckling och produktion av robotar.Det framgår också av utskottets skrivning att regeringen bör gripa sig an dennafråga så snart underlaget från överbefälhavaren.har blivit mer fullständigt. Vimenar att frågan handläggs på ett fullt tillfredsställande sätt och att vidärmed inte bör göra något extra uttalande från sida. Låt mig bara säga att jag tyckeratt det är mycket bra att har frångått sina mer långtgående krav imotion 971, där de tar upp många problem och framför en hel del önskemål.Moderaterna har riktat in sig mot den försvarsöverenskommelse som finns ochsom alla de fyra partier som är representerade i försvarutskottet enigt harställt sig bakom. Jag yrkar alltså bifall till utskottetsförslag i alla delar i betänkande 20. utveckling,m. 12GUNNAR i (c) replik: tog upp två frågor som berördecenterns ställningstaganden. Den första gällde fredsörganisationens utveckling iframtiden, som också Per nämnde. Vi har krävt att det skall finnasett förband per landskap eller län. Vi säger i reservationen att vi vill attförsvarskommittén skall utreda denna fråga. Det skulle ha varit bra förkommittén att ha ett riksdagsuttalande i ryggen när den skaU ta itu med dettaarbete. Speciellt , som kommer från Västmanlandslän, ett av de län som har mist sina förband, borde ha extra stor förståelseför de nackdelar som det innebär att inte ha ett förband på orten. Det gällersåväl kopplingen till försvarsområdet, Fo:t, och försvarsenhetsom, framför allt, kopplingen till beredskapsfunktionen. Jag har väldigt svårtatt förstå varför Det militära försvarets fortsatta utveckling, m. m. jag inte får höra något argument för att det skulle varaså dumt att ha denna koppling till beredskapsfunktionen. På den punkten har jagännu inte fått något svar. När det gäller försvarsmaterieUndustrin är det viktigt attvi har en sådan kvar i landet för att inte bli alltför mycket beroende avandra. 1 vårt särskilda yttrande framhåller vi att regeringen borde agera medkraft när det gäller denna industridel, för att försöka få en helhetssyn påsvensk robotindustri. Att vänta på nästa försvarsbeslut innebär att vi i fleraår försitter möjligheten att ta krafttag och försöka ställa hårda krav påförsvarsindustrin. I stället visar man både från socialdemokratiskt och frånmoderat håll undfallenhet i frågan. 13 () replik: lät påskina att vi baraintresserar oss för ubåtsskyddet och ingenting annat i vårt försvar. Jag kangarantera, , att vi i inbegriper hela totalförsvareti vår försvarspolitik. Men vi tycker att ubåtsskyddet är mycket viktigt, ochdet är inte bara vi som tycker det, utan det gör hela svenska folket. Vi tycker också att en överföring av helikoptrarna tillmarinen inte skall behöva ta när vi har helikoptrarna i flygvapnet. Jaghoppas att man försöker att åtminstone samordna dennaverksamhet. Helikoptrarna är ju ombyggda för ubåtsjakt 1986, och varför skallman då inte kunna överföra dem till marinen? Den frågan kanske svara på. hade ett mycketsvagt argument när det gäller att direktrekrytera värnpliktiga tillcivilförsvaret. Man skall vänta, säger , tills de själva hargrundlagt en utbildning och sedan ta över dem. Nej, , vi har en stor puckel av värnpliktiga, som får vänta på att göra sinmilitärtjänstgöring. Det vore bättre om vi kunde överföra dem tillcivilförsvaret . De behövs inte i vår krigsorganisation . Därför tycker jag att och det parti som han representerarskall ta sig en verklig funderare över om det ändå inte skulle vara ganska braoch effektivt för både det militära försvaret och framför allt civilförsvaretmed en föryngring, så att de värnpliktiga det gäller verkligen kan göra deinsatser som behövs i händelse av ofred. 14OSWALD (vpk) replik: Det inledande avsnittet i var mycket bra. Jag vill gärna instämma i det han sade om att vimåste vidga det säkerhetspolitiska begreppet och att säkerhetspolitik inte baraär vapen-skrammel osv. Det är precis vad vi också säger, så det håller jaggärna med om. Sedan gäller det att ta de praktiska konsekvenserna av detta närman skall fördela pengar. försökte ironisera över vår kritik mot JAS.Det lyckades inget vidare. Tvärtom var hela argumentation ettstöd för vår kritik. Att vi från importerar dessa viktigaelektronikkomponenter. som är nödvändiga för attJAS skall kunna lyfta, är förödande för vår självständighet bch för vårmöjlighet att tillverka detta plan, om vi nu skall ha det. Det är ingenmotsättning mellan det och våra krav att man skall övergå till civil produktioninom stora delar av den industri som sysslar med krigsmaterielproduktion,speciellt inte när det gäller elektronikindustrin. Tvärtom - det skulle varaalldeles utmärkt om vi med försvarsbeställningar kunde understödja en inhemsksvensk elektronikindustri, som också kunde tillverka elektroniska komponenterför våra civila produkter. Det finns alltså ingen motsättning här - tvärtom. Viskall minska importen av dessa mycket viktiga detaljer, och vi skaU försöka tillverkadem själva. Om vi bygger upp en sådan tillverkning inom landet skulle vi kunnafå en försvarsindustri som kan hålla liv i en civil produktion. Detvore mycket bra. Sedanvill jag peka på en rolig detalj: Jag observerade den totala motsättningenmellan moderater och socialdemokrater när det gäller vpk:s försvarsanslag. Nysshörde vi moderaten säga att det var omöjligt att spara 2miljarder i budgeten. Sedan sade socialdemokraten att vpk:sförslag till besparingar var marginella. Det var en ganska intressantmotsättning. Detmilitära försvarets fortsatta utveckling, m. m. 15 ()replik: Till att börja med vill jag kommentera det som sade iden sista delen av sin replik. skall nog inte vara alltförsjälvsäker när han drar sina slutsatser av vad jag sade när det gällerskillnaden på 1 800 miljoner, som trots allt är stor om man tänker på vad manfår för de här pengarna. Tolka i stället mitt inlägg så, att denförsvarspolitik som vi här i kammaren har varit vana att höra talas omfrån kommunistiskt håll har väsentligt förändrats. Den har blivit merrealistisk efter hand som åren har gått. De önsketänkanden från vpk:s sida somjag hörde framföras när jag kom hit till är inte alls lika oftaförekommande numera. Det är enligt min mening ingen nackdel, utan en fördel,att även ni börjar förstå att ett militärt försvar kostar pengar. Närdet gäller ert resonemang om JAS undrar jag om detta blivit något som ni harfastnat i och som ni inte kommer ifrån. Vad ärdet ni vill? Vill ni inte hanågot flygplan? Jo, visst vill ni det! Men vad är det för flygplan ni vill haoch vem skall bygga det? Det är detta det handlar om. Visst kunde vi ha valtatt vänta för att beställa ett utländskt flygplan, men vi ansågfördelarna med ett svenskt JAS-system vara så uppenbara att vi föredrog detta,efter ingående ekonomiska utredningar i den socialdemokratiska regeringen ochefter det att vi hade gjort klart för oss att de sju punkter som vi slog fast1982 i stort sett kunde gälla även för framtiden. Avdet säger tycker jag mig höra att han anser att nu måste vi göraallt för ubåtsskyddet, nu är detta det viktigaste, nu är det ubåtsskyddet somhar engagerat svenska folket och skall vi se till att all den materiel somfinns inom försvaret och alla de pengar vi kan få fram sätts in i ubåtsskyddet.Jag frågar mig om inte , som ju har en bakgrund inom flygvapnet,känner till att de helikoptrar det gäller också har Det militära försvarets fortsatta UtveckUng, m. m. andrauppgifter i det militära försvaret, både på det rent arbetsmiljömässiga områdetoch när det gäller den civila räddningstjänsten och mycket annat. Man kan intebara säga att allt skall överföras till ubåtsskyddet och ställa sig tomhänt närdet gäller de andra uppgifterna. Man måste självfallet ha en balanseradplanering, så att man inte gör någonting dumt. Till i : Visst skulle jag vilja ha kvarflottiljen i ! Det är självklart. Men jag tror att egetdeltagande i dödspatrullen satte sina spår - kanske inte hososs i , men i andra län. Jag vill verkligen ifrågasätta om det inteär viktigare att vi har fredsförband på de platser där de bäst behövs. 16 (vpk) rephk: Jag vill ytterligare något beröra JAS. Somjag sade har ni talat mycket om ett svenskt plan, en svensk profilosv. Men den springande punkten och det viktiga som måste slås fast en gångtill är ju att detta inte är ett svenskt plan. och andrasocialdemokrater borde vara oroliga över att vi har hamnat i ettmilitärindustriellt samarbete med en av stormaktsallianserna, nämligen NATO. Visamproducerar detta plan med NATO. Dét är det som är det viktiga, och då skallman inte tala om "svensk profil" och att vi har gjort överväganden m.m. Ni har ju också själva sagt i de berömda sju punkterna, omvi nu skall ta upp dem, att efter JAS skall det inte byggas några fler militäraplan iSverige. Det finns uttalat i dessa punkter att flygplansindustrin iSverige skall vara inriktad på att detta ärdet sista. Jag vill returnera den fråga som ställdetill mig: Var skall ni då ta planen ifrån? Problemet har ju bara skjutits enbit framåt. Vi har sagt: Vi skall inte ha ett flygvapen äv denstorleksordning som vi har i . Det är för stort för våraförhållanden. Vi orkar inte hålla det i gång. Om vi har 400 plan eller 200 plani händelse av ett krigsutbrott är oväsentligt. Förlusterna i ett moderntluftkrig är kända; siffrorna finns på de militära staberna. Förlustsiffrorna ärsådana att ett par hundra plan hit eUer dit inte spelar någon större roll. bet är andra faktorer - och där kanvi komma tillbaka till detta med säkerhetspolitik kontra vapenskrammel, OlleGöransson - än flygplan som avgör om ett land kan vara uthålligt, ha enavskräckande effekt och sådana saker. Den avskräckande effekten når vi genomatt så långt det är möjligt ha ett starkt och osårbart , som kan hållauppe en effektiv militär organisation. Men det hj alper inte med 140 eUer 250nya flygplan av typ JAS. 17ERIC HÄGELMARK (fp) replik: Jag vill bara säga till attdet skulle vara mig fjärran att på något sätt vilja avrusta flygvapnet när detgäller räddningsheli- koptrar. Flygvapnet har fortfarande kvarräddningshelikoptrar, och deras uppgifter måste givetvis kunna - det ärjag helt medveten om. Sedan vUl jag ytterligare en gång säga till det är inte bara utbåtsskyddet som vi pläderar för, utan vi pläderar förhela totalförsva- Jag hoppades att OlleGöransson hade det klart för sig efter mitt förra inlägg. Anf.18 () replik: Vi är, , i stort sett överens när det gällertotalförsvaret. Det som skilde oss i debatten var ju helikoptrarnas vara vidmarinen eller vid flygvapnet. I övrigt uppfattade inte heller jag någraåsiktsskillnader. Sedanvill jag säga ytterligare ett par ord till om det uttalande somvi gjort i en av de sju punkterna, att industrin inte får förvänta sig attnågot nytt projekt å la JAS skall komma i omedelbar anslutning till detflygplanet. Det gäller likafullt som då att det enligt de planer somföreligger inte finns något utrymme för ett sådant projekt. Men vad som händeri ett senare skede eller vad som kan hända beträffande andra flygplan vet viinte. Industrin kommer ju inte att förbjudas att bygga flygplan, om man kan fåbeställningar. Men man kan inte påräkna att system av den typ JAS innebär skallkunna startas under . Detmilitära försvarets fortsatta utveckling, m. m. 19 (): försvarsutredning ägnade nedrustningsfrågorna liksom handels-och biståndspolitikens betydelse som inslag i säkerhetspolitiken vid sidan avdet militära försvaret vissa överväganden. Dessa fuUföljdes genom de uttalandeni försvarsbeslut som tidigare i debatten här -citerats och återgivitsav i . Utrikesutskottetbehandlade frågan om ökad långsiktighet i planeringen av de svenskainsatserna i de internationella nedrustningssträvandena. Enhälligtframfördes i ett tillkännagivande till regeringen önskemål om samordning avforsknings- och utredningsresurser på försvars- och nedrustningsområdet. Manpåpekade att det ökade sambandet mellan den svenska säkerhetspolitiskaplaneringen och skeendet på rustningskontrollområdet, särskilt i , talarför långsiktighet i agerandet vid de internationella förhandlingarna. Detta harännu inte inneburit några drastiska förändringar i det svenska arbetet pånedrustningsområdet, utan det har fortfarande i vissa stycken varit präglat avutspel av karaktären politiska försöksballonger. Forsknings-och utredningsinsatser på nedrustningssidan har delvis styrts av akuta behov isjälva förhandlingsarbetet, även om det på vissa områden fortlöpande harbedrivits ett mycket djupgående och långsiktigt arbete. Det är därförintressant att den nyaförsvarskommittén har fått till uppgift bl. a. att försökabedöma den framtida utvecklingen av de internationellarust-ningskontrollförhandlingarna och att tidsplanera svenska nedrustningsinitiativsom kan påverka landets säkerhetspolitik och totalförsvar. Detta bör på siktkunna innebära att svenska nedrustningsinitiativ i högre grad skulle kunna varaintegrerade delar av vår egen säkerhetspolitiska strategi. Enstarkare koppling till den egna säkerhetspolitiken bör också - med denotvivelaktigt goda militärtekniska och militärstrategiska kompetens som vi Det militära försvarets fortsatta utveckling, m. m. förfogar över - kunna ge nedrustningspolitiken en merrealistisk inriktning över hela fältet.