prot · G709133 · 1983-12-31 00:00:00 — Genom vårt förslag att avskaffa det särskilda stödet tillRikskonserters fonogramutgivning bUr det totala beloppet 5 miljoner lägre änvad utskottsmajoriteten föreslår. För att garantera utgivningen av fonogram somhar en begränsad marknad föreslår vi att det allmänna fonogramstödet ökar med 1milj. Besparingen blir härigenom 4 milj. kr. Med detta yrkar jag bifalltill reservationerna 22 och 34. Vi moderater ikulturutskottet föreslår vidare att medel för grundbelopp till regionala skådebanorinte skall utgå för nästa budgetår. Det betyder en indragning av 62 grundbeloppoch sammanlagt drygt 4 milj. kr. För att kompensera för det bortfall i marknadsföringav teaterverksamhet som detta kan innebära föreslår vi att ett anslag på 1milj. fördelas av samt regionala och lokalateaterinstitutioner för marknadsföring. På motsvarande sätt föreslår vi, främstockså som en besparingsåtgärd, att bidrag inte heller skall utgå tillStiftelsen . Det föreslagna anslaget nästa budgetår är 1 188 000kr. som enligt vår uppfattning alltså inte skall utgå. Bidragettill fria teater-, dans-, och musikgrupper bör, anser vi, ligga kvar på sammanivå som innevarande budgetår. Vi anser vidare att man inom denna ram börprioritera teaterverksamhet för barn och ungdom. De fria grupper som harkontrakt med t. ex. vissa kommuner och landsting har redan nu en starkinriktning på just barn och ungdom. Det bör inte vara så svårt att ytterligareöka den satsningen Med det nu sagda vill jag yrka bifall till reservationerna 23,25, 27och 32. Tillsist några ord om de statliga resurserna för konstnärlig utsmyckning ochgestaltning. I likhet med utskottsmajoriteten tycker vi att det ärtillfredsställande med den kraftiga ökning i budgetpropositionen som har skettpå det här området. Vi tillstyrker också i princip förslaget, som innebär attinsatserna för utsmyckning av nya statliga byggnader kommer attuppgå till av de totala byggnadsinvesteringarna. Detta bör även gälla somett lämpligt mål i fortsättningen, något som utskottet uttalade redan för ettår sedan. Ökningen av detta anslag blir drygt 9 milj. kr. Totalt föreslår viatt anslaget nästa budgetår skall uppgå till 22 950 000.kr. Detfinns också förslag om fortsatta bidrag till konstinköp för folkparker. FolketsHus, bygdegårdar och nykterhetsorganisationernas samlingslokaler. Vi ställeross tveksamma till den delen av anslaget. Det finns en rad principproblembeträffande t. ex. äganderätt, köpkriterier och liknande. Vi föreslår därföratt den delen av anslaget skall utgå. Det rör sig om . I detsammanhanget kan det påpekas att vissa statliga verk - det gäller deaffärsdrivande verken - själva får stå för en betydande del av den konstnärligautsmyckningen i sina lokaler. Då kan det knappast anses orätt att dra inmotsvarande bidrag till helt utomstående organisafioner. Somen följd av vad jag nu har sagt yrkar jag bifall till reservationerna 35 och 36och i övrigt till samtliga reservationer som stöds av de moderatautskottsföreträdarna. Årets budgetproposition innebär för kulturområdet på vissa avsnittresursförstärkningar, på övriga ett vaktslående kring vad som redan uppnåtts.Regeringen har, sedan den genom en beslutsam ekonomisk politik med framgångpåbörjat återställandet av samhällsekonomin, i årets budgetproposition valtatt markera kulturpolitikens betydelse. Sedan 1974 års mål förkulturpolitiken antogs av har mycket Vi har fått ett antal nya teatrar, orkestrar och museer.Folkbiblioteken har fått en allt centralare ställning i det kommunalakulturUvet, och folkbiblioteksutredningens redovisade betänkande gerunderlag för ett beslut som kan ytterligare förstärka deras ställning. Vi harfått en bredare amatörverksamhet, och konstnärliga uttrycksformer har fåttbättre, låt vara inte alltid tillräckliga, resurser. Av stor betydelse för ettfritt och öppet kulturliv är de insatser som gjorts för folkbildning ochkulturverksamhet utanför institutionerna. i en nyligen framlagd rapport redovisar kritiska synpunkterpå kulturpolitiken på teater- och dansområdet, kan det finnas anledning attgöra några nyanserande kommentarer fill den. Inom parentes sagt talar rapportenmed en obetalbar formulering om "teater- och danssystemet", närmastsom en motsvarighet till ett annat system, som spelaren viss roll i samhället.Jag skall avstå från att använda den något byråkrafiska terminologin. Rapportenkritiserar resursfördelningen mellan storstad och landsort. Men jag tycker attden missar det faktum att de nya resurser som ställs till förfogande tillövervägande delen kommit landsorten till del. Att av de totala medel somförbrukas för kultursektorn en betydande del aUtjämt går till storstaden -större andel än vad som svarar mot storstadens andel av befolkningen -förklaras naturligtvis av att de institufioner som är främsta mottagare av destatliga bidragen har så omfattande personalåtagande att de även vid enrelativt kraftig ökningsnivå totalt sett förbrukar betydande summor för atttäcka redan gjorda åtaganden. Intressant hade varit att i rapporten få enanalys av hur man fördelat ett disponibelt resursutrymme. Om man ser på de nyagrundbeloppen, finner man att de till den helt övervägande delen har gått tillinstitutioner, organistioner och kulturarbetare utanför storstäderna. Detfinns också anledning att påminna om att man knappast kan eftersträva enfördelning av samhällets kulturresurser som helt följerbefolkningsfördelningen. Om man accepterar den fördelningsprincipen skulle deti realiteten innebära att landsortsbon skulle hänvisas till att aUtid söka sinakulturupplevelser på hemmaplan, och att han skulle avstängas från Operan ochDramaten vid sina Stockholmsbesök. Det är som bekant större sannolikhet för attett antal landsortsbor kommer till med dess koncentration avbefolkning och attraktioner än att stockholmare reser ut till varje enskildplats i landet. Jagtycker också att det finns anledning att notera att riksrevisionsverketsrapport har tillkommit efter en period av s. k. osthyvelsbesparingar. Teaterinstitutionernahar tvingats att begränsa sin turnéverksamhet som en följd av de besparingarna.När staten i budgetpropositionerna har ålagt exempelvis Svenska riksteaternvissa gagehöjningar har det kunnat leda tiU att man i en region har fått avståfrån ett antal turnéföreställningar för att i stället lägga flerföreställningar på centrala orter med större förmåga att bära gagehöjningen.Ett exempel som nämns i rapporten är , som har fått flerföreställningar, medan mindre orter, typ , har tappat föreställningar.Det beror just på det förhållandet att den centrala orten har större möjlighet att bäragagehöjningen och ta fler föreställningar eftersom efterfrågan påföreställningar har varit stor. Detär mot bakgrund av dessa sammanhang, som alltså belyses i riksrevisionsverketsrapport, som jag i årets budgetproposition har dragit slutsatsen att vi intekan fortsätta med en nedskärning av den typ som har förekommit, den s. k.osthyveln. Jag har alltså med utnyttjande av de medel som vi har kunnat få framföreslagit en dryg halvering av det s. k. huvudförslaget, vilket innebär attbara 5 av 13 miljoner tas ut. Utöver detta vill jag också understryka attriksrevisionsverkets rapport naturligtvis är väl värd ett mycket ingåendestudium, och vi kommer att få tillfälle att ägna oss åt det. Låtmig här också säga att de kulturpolitiska målen, varav något eller några haranalyserats i rapporten, naturligtvis är riktningsangivelser. De kan aldrig sessom mål som genom beslut och åtgärd uppnås en gång för alla och därefter alltidär genomförda. Så är det inte. Varje beslut måste tas under iakttagande av denfärdriktning som anges av de kulturpolifiska målen. Närregeringen tog ställning till hur vi skulle använda ett begränsatreformutrymme valde vi att göra det som så många mycket ofta kräver, men som iregel så få vill göra när det kommer fill kritan - vi prioriterade. Vi utgickifrån att det konstområde vars utövare hade de svåraste förhållandena var bildkonstområdetsutövare och valde därför att göra en mycket kraftig förstärkning just där.Anslaget för inköp av konst - det är som svarar för de inköpen- ökades alltså med 9 milj. kr. till 23 miljoner. Härtill kommer de drygt 3milj. som anvisats för konsfinköp till allmänna samlingslokaler, folkparkerm. Tack vare den höjningen kunde vi uppnå en nivå som i fråga om konstinköpsvarar mot av kostnaderna för statliga byggen. Vi uppnår en nivå somsedan 1930-talet har angivits som eftersträvansvärd. Mendet innebar i sin tur att vi inte kunde göra en kraftig ökning avbiblioteksersättningen. Vi måste röra oss inom de ramar som fanns. Jagunderstryker att det inte skall ses som en bristande förståelse för ett behovav höjning av biblioteksersättningen, utan vad vi gjorde var en jämförelsemellan behoven av insatser för bildkonst och behoven av förstärkning avförfattarnas ersättningar. I den bedömningen har de starka skäl som anförts fören hygglig ökning av konsfinköpsanslaget fått väga tyngre. Vi har alltsåprioriterat. Jagnoterar att många av dem som talar om värdet av bestämda satsningar ochprioriteringar svävar på målet. När vi föreslår den här höjningen förbildkonstnärerna protesterar både och centerparfiet. Moderatemavill sänka anslaget för inköp till allmänna samlingslokaler- uppenbarligen itron att anslaget skall ses som någon form av driftbidrag till deorganisationer som står bakom de allmänna samlingslokalerna. Centerpar-fisternatycker att inköpsanslaget höjs litet för hastigt - det står så i encentermotion . Inomparentes vill jag bara notera, att enligt vad har meddelatkammaren är den allra vikfigaste kulturpolitiska reformen en Kulturverksamhet m. m. förändring av skattesystemet. Det var ett i och för sigklarläggande besked, som jag förmodar att många av dem som sysslar med kulturverksamhethar anledning att notera. Regeringen tycker att höjningen av anslaget till statenskonstråd är väl motiverad. Vi lägger anslaget på inköp av konst, därför att detmöjliggör för konstnärer att finna mottagare till sina verk. Vi har valt attbehålla anslaget för inköp av konst till allmänna samlingslokaler därför att dekonstverk som ställs ut i sådana lokaler når en stor publik. Vi har också haftanledning att uppmärksamma de mycket konstruktiva former för inköp som samlingslokalsorganisationernatillämpar. När talar om tveksamma inköpskriterier berordet antagligen på att han inte har varit i en bygdegård och tittat på hur mandär gör inköpen. I själva verket går det till så att de samverkandeorganisationerna -folkparkerna gör sina egna inköp- och Folkets husföreningarnas riksorganisationinbjuder konstnärer regionvis att ställa ut de konstverk som konstnärerna villerbjuda till försäljning. Inköpstillfället blir en utställningsvecka i enallmän samlingslokal. Dels får man därigenom en utställningsverksamhet, delsunderställer man sig en offentlig granskning av sin inköpspolitik. Man talar omvilka inköp man gör och underställer inköpen allmänhetens prövning. Denöppenheten har varit till gagn både för att stödja konstlivet i stort och föratt skapa ett ökat intresse för konst utanför större tätorter och blandmedbor-gargrupper som normalt inte tillhör utställningspubliken. Jag fick- höra vid ett besök på en av dessa utställningar,i Eskelhems bygdegård på strax före påsk, att haruppmärksammat denna inköpsmodell och räknar med att också kunna göra vissainköp i samband med sådana utställningar. Regeringen har i årets budgetproposifion också starktmarkerat betydelsen av kulturverksamhet bland och med barn och ungdom. Jag hari det stycke som berör markerat behovet av en förstärkning avsvenskans ställning i skolan, och jag har i budgetpropositionen föreslagit att5,6 miljoner skall avsättas för särskilda kulturinsatser i . Medlenfördelas mellan , Riksutställningar och Rikskonserter, som får 1milj. vardera, och fria grupper, som får 2,6 milj. kr. Avsikten är attorganisationerna och institutionerna med hjälp av det anslaget skall kunnafrigöra ekonomiska och andra resurser inom skolsystemet för att medverka tillatt skolan skall kunna bU mer en kulturhärd än ett ställe där eleverna i bästafall informeras om förekomsten av kultur. Vi har också lyckats ta fram ett engångsanslag på 32 milj.kr. för att möjliggöra en rejäl avbetalning på gamla skulder. Kulturpolitiken syftar till att skapa ett allmäntkulturklimat, som möjliggör ett aktivt deltagande och en betydande öppenhet.Skolan får i detta sammanhang en avgörande uppgift. Inom parentes vill jag isammanhanget också påminna om den resursförstärkning som min regeringskollegaLena har föreslagit när det gäller folkbildningsverksamhetenskulturavsnitt. Utövervad jag har redovisat har den socialdemokratiska regeringen tills nu ställtinte mindre än 90 milj. kr. av arvsfondmedel till förfogande för skildaungdomsverksamheter - senast 30 milj. kr. för verksamhet i idrottsrörelsen,tidigare samma belopp dels för utveckling av frifidsgårdsverksamhet, dels förgenomförande av skilda projekt inom allmänna ungdomsorganisationer. De medlenbör i betydande mån kunna komma också kulturlivet till del. Undervåren har folkbiblioteksutredningen redovisat sitt betänkande och kulturrådetöverlämnat rapporten kuUur i arbetslivet. kommer bokutredningenatt avlämmna sitt betänkande. De utredningarna och rapporterna ger underlag förfortsatta diskussioner om centrala insatser inom kulturpolitiken. Regeringenlägger stor vikt vid att kulturpolitiken ges möjlighet att spela enbetydelsefull roll i samhällsarbetet. Vi söker ta till vara också resurser somfinns utanför institutionerna. Som ett uttryck för detta skall ses förslaget omett särskilt anslag för att medverka till tillkomsten av ett Arbetets museum iNorrköping och uppdraget att utreda förutsättningarna för etablerandet av ettlantbruksmuseum på . Arbetets museum är en stiftelse som icke är statlig.Det gäller här ett bidrag för att möjliggöra för de berörda organisationernaatt komma i gång och ta sitt ansvar för den verksamheten. På samma sätt utredsnu förutsättningarna för att vi skall kunna få ett lantbruksmuseum på JuUtaunder medverkan av jordbrukets organisationer och företag. Jag har påmorgonen haft besök av företrädare för en intressentgrupp som vill skapa ettluftfartsmuseum, och jag kan därvidlag mycket väl tänka mig en liknande modell.Jag ser detta som ett konstruktivt samarbete. 1974års kulturpolitiska mål står fast, men det finns också skäl att diskuterakulturpolitiken perspektiv. Vi har då anledning att mycket starkthävda kravet på kvalitet i alla kulturverksamheter och kravet på att kulturenskall vara tillgänglig i hela landet. KulturpoUtiken måste bäras av en viljaatt intressera fler och fler. Kulturpolitiken måste skydda det udda ochmedverka till att nyskapande insatser verkligen får spelrum. Menkulturpolitiken spelar för den socialdemokrafiska regeringen och för detsocialdemokrafiska partiet en roU i ett vidare sammanhang än det som är atthänföra fill kultursektorn i snäv bemärkelse. KulturpoUtiken medverkar till attskapa ett öppet och fritt samhälle, där medborgarna kan möta också åtskilligtav nedbrytande krafter utan att riskera att gå under. En nära förening avkultur- och mediapolitik blir i det perspektivet nödvändig. Åretsbudgetproposition markerar en bestämd viljeinriktning och har en klar profil.Den ger goda förutsättningar för en fortsatt utveckling av kultur- och mediapoUfikenunder kommande år. 49 ()replik: Jag valde att i mitt inledningsanförande peka på några områden avbetydelse för kulturlivet men utanför ramen för den direkta statligaanslagsgivning som vi i stor utsträckning sysslar med att ge medel till i dettahus. Jag nämnde möjligheten att utnyttja etermedia, jag nämnde sponsorskap ochäven skattesystemet. En förändring av skattesystemet, sade Kulturverksamhet m. m. jag, är en av de viktigaste kulturpolitiska reformernajust . När kulturministern ironiserar över det uttalandet tyckerjag att han avslöjar två saker. För det första har han inte observerat vilkenutomordentligt destrukfiv kraft som det nuvarande skattesystemet de facto är idet svenska samhället för alla medborgare, för de människor som vill satsa påverksamheter, som vill bedriva handel, som över huvud taget vill ha ett utbyteav varor och tjänster - och dit hör kulturskaparna. För det andra avslöjar hanatt han tydligen inte särskilt ofta har suttit ner och diskuterat detta medskatter med de kulturskapare som berörs-diskuterat med hänsyn till deras egen,personliga situafion. För gjorde han det, skulle han upptäcka att detta för demär en bekymmersam realitet och förvisso ingenting att ironisera över. 50KARL () replik; Statsrådet tog med sig Utet avförsta majtalet in i kammaren när han talade om att nu är regeringen på väg attrestaurera svensk ekonomisk politik. Jag skall inte fortsätta den debatten -jag skall bara göra den stillsamma noteringen att inte tycker jag att det är såförfärligt mycket att yvas över att man över med en stor devalveringgjorde det ordentligt sämre för svenska folket i köpkraftsavseende. Och omvärldenreagerade, även om man där låg stilla den gången. Jag kan inte heller undgå att efter statsrådets kommentargöra den lilla reflexionen att man inte kan fördela till kulturverksamhetenligt invånarantalet. Statsrådet sade att landsbygdens människor åker in tillde större - och största - tätorterna för att få sitt kulturbehov fyllt. Jagvill säga att den lilla utredning - eller den stora utredning, vilket man vill- som Vuxenskolan har gjort, visar för de kommuner där man har gått ut ochfrågat människorna, att jämlikhet och decentraliseringsmål inte har uppnåtts.Många människor har tyvärr inte någon nytta av och har inte känt av 1974 årskulturpolitiska beslut. Det kan vara nog så viktigt, som statsrådet senareunderströk, att se till att skapa ett kulturutbud så utformat att människor,var de än bor, kan komma i åtnjutande av det. Jag anser det också viktigt att understryka att centernkräver en parlamentarisk utredning, bl. a. därför att det skall kunna föras endiskussion mellan de politiska partierna om den framtida inriktningen avkulturpoUtiken, självklart på basis av grundläggande beslut. Denenighet som då uppnåddes har betytt mycket för att ge tyngd åtkulturverksamheten i icke minst landsting och kommuner. väljer tydligenregeringen en annan väg, nämligen att så att säga själv lägga fram förslagetför diskussion, och då blir debatten nog litet mer irrationell. Det är enligtmin mening bättre att låta den utsträckta handens politik gälla i dessa frågor.Låt oss i parlamentarisk ordning diskutera igenom problemen så att vi kan få engod plattform för en fortsatt kulturpolitik . Jag anser att kulturpolitiken trots allt är det kitt isamhället som verkar sammanhållande då problem och svårigheter tornar upp sig.Det är den typen av kulturpolitik som vi från vill främja. 51 ()replik: Statsrådet säger att den socialdemokratiska regeringen harvarit kraftfull och gjort en prioritering. Man satsar litet mer på konst ochlitet mindre på biblioteksersättning det kommande budgetåret, och det må såvara. Det kan konstateras att socialdemokraterna i kulturutskottetföljer med. Jag vill nog påstå att man där känner litet större solidaritet medregeringen än med författarna. Dessa har ju klagat bittert överatt den här ersättningen har urholkats mycket kraftigt. sade att nog aldrig har varit i en bygdegård. Det varett ganska egendomligt påstående, därför att jag är ganska ofta i en bygdegård.Jag är t. o. m. aktiv i en bygdegårdsförening. Däremot, måste jag erkänna, attjag inte har sett mycket konst på väggarna i den bygdegården. Vigår med på ett kraftigt ökat anslag till den konstnärliga utsmyckningen, från13 milj. kr. innevarande budgetår till . Men vi anser inte att detär statens uppgift att betala utomstående organisationers konst, när man inteens står för konsten i de egna, statliga lokalerna. Jag tänker i första hand påstatens järnvägar och postverket. Både statsrådet och tidigareLars-Ingvar sade att det är bra att god konst kan ses av mångamänniskor. Gäller inte det SJ och postverket? Det är ju många människor sombesöker dessa institutioner. Tillsist vill jag understryka att jag är helt överens med statsrådet omatt skolan skall satsa på god kultur. Vi har i vårt parti alltid hävdat kravetpå hög kvalitet i utbildningen. Vi var ganska ensamma om detta för tio årsedan. Då talade socialdemokraterna om att vi ville ha en elitskola. harde ändrat sig, och alla talar om hög kvalitet i utbildningen och god kultur iskolan. Det tycker jag är bra. Jag ironiserade inte över yttrande. Det är alltförallvarligt för att man skall göra det. Jag har inte heller bagatelliserat deskatteproblem som utövande konstnärer och andra kulturarbetare har. Tvärtom ärdet problem som måste lösas. Men jag noterar att när exemplifierarvad han menar med att en förändring av skattesystemet skulle vara en av deviktigaste kulturpolitiska reformerna, är det inte att man skall möjliggöra förutövande bildkonstnärer att skatta på ett rimligt sätt. De har i långastycken mycket besvärliga och helt oacceptabla förhållanden. Nej,han tar som exempel att människor som inte är utövande konstnärer skall behövabetala mindre skatt, så att de får mer pengar över att köpa konst för, om dehar lust att göra det. Det var i det sammanhanget som jag tyckte att det fannsanledning att peka på att det var så han ville lösa kulturarbetarnasskattefråga. De har i regel så låga skatter och så låga inkomster i och för sigatt de har betydande svårigheter att klara sig. Sedanhoppas jag att protokollet visar att jag inte sade som misstänkte.Jag hade inte för avsikt att uttala mig om huruvida han hadevarit i en bygdegård eller ej, utan jag talade om att besöka en Kulturverksamhet m. m. bygdegårdoch se hur utställningarna där går till. Jag talade alltså om de köpkriteriersom tillämpas, och de tycker jag faktiskt är värda att respektera. Staten köper inte konst åt utomstående. Det här är konstsom människor i landet ser och tar del av. Konsten finns på platser där väldigtmycket människor rör sig. SJ och posten får köpa själva. SJ och posten har ju ettvisst samband med staten, så om SJ och posten åläggs att av sinarörelseintäkter köpa viss konst, har jag svårt att se att det skulle vara någotslags privafinköp för SJ och posten och inte statliga inköp. Jag förstodfaktiskt inte riktigt det resonemanget. Man skall inte fördela orättvist, , men vad jagsade var att man kan inte uteslutande fördela efter befolkningstal. Iblandmöter man krav i en förenklad debatt, ungefär som om det gällde att fååterbäring på skattepengar. Då blir det en meningslöshet. Vi måste alltså inse att man behöver ha vissainstitutioner i som kanske inte finns i , och man kan intesplittra upp Operan i 284 lika delar och därmed tro att man gagnar operakonsten.Vill man ha en opera måste man faktiskt vara beredd att acceptera att denligger någonstans, och då är det kanske rent av riktigt att den får ligga iStockholm. Till allra sist vill jag bara understryka att jag ser ensamstämmighet i långa stycken mellan uppfattning och min. Jag ärväldigt glad över det samförståndet. Det bådar gott för en fortsatt godkulturpolitik här i landet. 53 () replik: Om kulturministern studerar protokollet,kommer han att upptäcka att jag har talat om det svenska skattesystemet som ettproblem såväl för bildkonstnären som för hans kund. som är ett problem förkunden är naturligtvis dessutom indirekt ytterligare ett problem för bildkonstnären,men för honom uppstår det problem även i hans egenskap av en person somfungerar ungefär som en småföretagare. Den som sade att det här inte är något problem förkonstnären, var ju . säger att det inte ärnågot problem för dem som köper konst, för de förutsätts tydligen ha gott ompengar. Jag tror att det finns personer som inte har så gott om pengar mengärna vill köpa konst. Ni får väl göra upp det där inom socialdemokrafin. Min uppfattning är attskattesystemet är ett mycket stort problem för bägge parter i den här typen avtransaktion, liksom för många andra i samhället, och att detta därrried är ettproblem även för kulturen.