prot · G70988 · 1983-12-31 00:00:00 — Statsrådetgör nu gällande att denna fråga skulle komma att belysas inom ramen föroljepoHtiken i . Vihar i dagspressen läst att företagsledningen i det av staten ägda träffat ett avtal om förvärv av ett distributionsföretag som heterFina. Jag vill först frågastatsrådet: detta en felaktig uppgift? Fördet andra: Hur kan en speciell affär i ett dotterbolag vara del av oljepolitik? Fördet tredje: Vi har genom dagspressuppgifterna fått veta att köpeskiUingenskulle vara 200 milj. kr., vilket inte lär kunna utan statliga anslageller stödåtgärder. Då vill jag fråga om statsrådet i propositionen omoljepolitiken kommer att föreslå nya medel till Svenska under eneller annan förevändning. Det finns skäl att anta att så skulle vara fallet,och då vore det bra om statsrådet ville lägga korten på bordet . Förprotokollets skull och som motivering för att jag ställer denna fråga vill jagkonstatera att det är allmänt känt att oljedistributionsbranschen i Sverigekämpar med stora svårigheter. Svenska folket har med stor glädje njutitfrukterna av detta, närmare bestämt på grund av ett långtgående priskrig, sominneburit enorma förluster för branschen. Detskall också konstateras att branschens omsättning minskat under desenaste fyra åren och att denna nedgång framför allt slagit på försörjningen aveldningsoljor. Detta innebär naturligtvis i sin tur att de företag som är kvari branschen utkämpar striden om överlevnad inom ramen för bensindistributionen. Om vaccinering mot kikhosta SPK:s ledare har isamband med en utredning uttalat att ett eller flera oljebolag måste slås ut.Thage uttalade i anledning av den s. k. om förvärv av Gulfs distributionskedja att ett eller flera avoljedistributionsföretagen måste slås ut från marknaden. Jag vill fråga statsrådet; Delar statsrådet deuppfattningar som uttalats av framstående företrädare för regeringen och för desvenska myndigheterna? Överläggningen var härmed avslutad. 7 §Meddelande om svar på interpellation 1983/84:98 Jag vill anmäla att i Värmdöinterpellation om sjukvården i krig på grund av min arbetsbelastning intekommer att besvaras inom stipulerad tid. Jag har kommit överens med GunnarBiörck om att interpellationen skall besvaras . 8 § Svar på fråga 1983/84:345 om vaccinering mot kikhosta har frågat mig om jag ärberedd att förorda ett återinförande av vaccinering mot kikhosta för attundvika komplikationer av sjukdomen. Frågan om vaccinering mot kikhosta har under de senasteåren fortlöpande diskuterats inom rådgivandevaccinationsnämnd. I nämnden ingår företrädare för bl. a. specialiteternapediatrik och akuta infektionssjukdomar samt statsepidemiologen ochskolöverläkaren. Nämnden har bedömt att man f. n. inte bör genomföra allmänvaccinering mot kikhosta. Anledningen härtill är främst att det inte finnsnågot effektivt vaccin utan risk för allvarliga biverkningar. Det pågår såväl iSverige som utomlands intensivt arbete för att utveckla nya typer av vaccin motkikhosta. På grundval av vaccinationsnämndens bedömning harsocialstyrelsen till ledning för hälso- och sjukvårdens personalrekommenderat särskilda åtgärder för att förebygga, behandla och begränsaspridningen av kikhosta. Till statens bakteriologiska laboratorium inkommerkontinuerligt rapporter från landets barn- och infektionskliniker,distriktsläkare och vissa barnavårdscentraler och skolor, som visar kikhostansutbredning och svårighetsgrad. Om dessa rapporter skulle tala för att kikhostanblir allvarligare än f. n., kan enligt ställningstagandet tillallmän vaccination mot kikhosta komma att omprövas. 39 (): Jag ber att få tacka sjukvårdsministern försvaret på min fråga. Bakgrunden till frågan är det förhållande som framkommitgenom ett läkarlags forskning rörande komplikationer av kikhosta. De treläkarna har funnit bestående men till följd av komplikationer vid kikhosta hosspäda barn. avslutades den allmänna vaccinering som tidigareerbjudits till barnen. Anledningen till detta beslut var dels att en epidemi avkikhosta grasserat 1977-1978 trots allmän vaccinering, dels de biverkningar somvaccinet gav upphov till. är det enda av länderna inom industrivärlden somhar fattat ett sådant beslut. Övriga länder erbjuder sina barn dettavaccinationsskydd. Genom ett licensförfarande kan dock ett hundratal barnvaccineras . Det gäller då speciellt infektionskänsliga och svaga barn. drabbades åter av en kikhosteepidemi,alltså efter det att vaccinationsnämnden hade utfärdat sin rekommendation. Mankan nog påstå att sjukdomen den här gången inte var lindrig, som fallet var vidföregående epidemi 1977-1978. Vid det sistnämnda tillfället var ju antalet ickevaccinerade barn stort. Av detta kan man förstå att vaccinering medför en betydligtlindrigare sjukdomsbild. Man kunde också enligt uppgifter jag inhämtat förståatt det vaccin som gavs som allmän vaccinering var betydligtverkningsfullare än tidigare vaccin. Vaccinets kvalitet hade alltsåförbättrats. I åtskilliga familjer har den senaste kikhosteepideminvarit synnerligen påfrestande. Alla som vårdat barn med kikhosta kan intygavilken enorm vårdinsats som krävs. Risken för kvävning i samband medhostattacker som avlöser varandra är uppenbar. Ständig tillsyn, dag som natt,krävs. Sjukdomsförloppet är ofta långdraget, . Komplikationer som lunginflammation är inte sällsynta.Tvärtom kan många sjukhus bekräfta att antalet svåra komplikationer ökat. Spädabarn utsätts för stora risker när vaccinering ej genomförs. F. n. pågår flerastudier där man följer de barn som vårdas på sjukhus på grund av komplikationerav kikhosta. Man frågar sig av flera skäl om det uppkomna förhållandet ärrimligt. Vi har ett vaccin som är acceptabelt, med den biverkansfrekvens dethar, som åtskilliga barn troligtvis får bestående men av sin brist påvaccinationsskydd. Vad sjukdomen kostar samhället i form av arbetsfrånvaro,sjukhus- och läkarresurser samtpersonligt lidande har ingen uppskattat. Minförhoppning är att sjukvårdsministern initierar en omprövning av de berördamyndigheternas beslut i denna fråga. Konsensusförfarandet används i andrasammanhang. Detta är också ett område där konsensusförfarandet kunde användas,eftersom åsikterna varierar i frågan. Vi kan inte vänta till 1987, då ett nytt vaccin kommer,under förutsättning att allt löper väl med de försök som förväntas:börja. Jag hoppasatt sjukvårdsministern har ett besked att lämna. Om vaccinering mot kikhosta har uppmärksammat frågan. I rådgivandevaccinationsnämnden är en stor majoritet mot att återinföra användandet av detgamla vaccinet. , som måste representera stor sakkunskaphär, har motsatt sig användandet av det gamla vaccinet, som manmenar helt har tappat trovärdighet i barnläkarkretsar när man diskuteratvaccinationer med föräldrar och andra. Naturligtvisskall man i speciella situationer kunna använda det. Men det viktiga är ju attett utvecklingsarbete pågår för att framställa ett nytt vaccin. Dettautvecklingsarbete bedrivs inom statens bakteriologiska laboratorium. Om detblir nödvändigt att importera vaccin utifrån, får vi naturligtvis ta ställningtill detta, och kommer att göra det. Jag kan försäkra KarinIsraelsson att frågan har uppmärksammats inom . Anf.41 (): Det var betryggande att höra att sjukvårdsministern har tilltro tillsocialstyrelsen. Jag litar också på den, fast jag vet att det råder divergerandeuppfattningar när det gäller den här saken. Det var bl. a. med anledning avdessa som jag ställde frågan. Forskningsresultatetär visserligen litet men påvisar att utebliven vaccination kan leda tillkomplikationer som också kan förorsaka rätt stort lidande. Därför tycker jagatt forskningsresultatet i sig är ett skäl för att snabbt ompröva besluteteller åtminstone diskutera detsamma. Denna diskussion borde vara öppen även förandra än de inblandade parter som här räknats upp. Jag tror att justkonsensusförfarandet är ett sätt att få även lekmän att delta i diskussionenoch kanske även andra med synpunkter på detta. Forskningen för ju utvecklingenframåt, och i det här fallet får man nya synpunkter på behovet av envaccinering. beaktar naturligtvis också de nya rön som kommer.Vaccinationsnämnden skall ingående studera den undersökning som nyligenpublicerades i en engelsk tidskrift. Därför tycker jag att kankänna sig lugn med den bevakning som sker på detta område. Överläggningenvar härmed avslutad. 9 § Svar påinterpellation 1983/84:96 om strukturförändringen inom livsmedelshanteringen har frågat mig hur regeringen ser på den pågåendestrukturförändringen inom livsmedelshanteringen samt om de planeradeförändringarna inom slakterinäringen föranleder några initiativ frånregeringen. Utvecklingeninom livsmedelsindustrin kännetecknas av en fortgående koncentration av såvälägandet som tillverkningen till större och färre enheter. 1983 årslivsmedelskommitté, som är parlamentariskt sammansatt, har fått i uppdrag attanalysera vilka effekter denna utveckling får i olika avseenden, bl. a. vadgäller möjligheterna att uppfylla de jordbrukspolitiska målen. Eftersomlivsmedelsindustrin spelar en viktig roll från sysselsättnings-ochreginalpolitisk synpunkt, skall även effekterna i detta avseende belysas. Livsmedelskommitténhar också fått i uppdrag att göra en samlad översyn av livsmedelsförsörjningenssårbarhet från olika synpunkter. Kommittén skall studera möjligheterna attminska sårbarheten genom att beredskapsaspekterna beaktas på ett tidigtstadium i produktions- och samhällsplaneringen. Livsmedelskommitténskall presentera sina förslag . I avvaktan härpå är regeringeninte nu beredd att överväga några åtgärder på området. 44 (vpk): Det pågår en omfattande strukturförändring inom livsmedelshanteringen.Därigenom ökar sårbarheten i vårt samhälle i hög grad. Ju längre denna processpågår, desto svårare blir det att korrigera verkningarna. Motbakgrund av ett omfattande förslag till omstrukturering av Farmeksslakteriverksamhet har jag tagit upp några problem i en interpellation tilljordbruksministern. Det aktuella förslaget berör flera regioner. Särskilt hårtdrabbas , där verksamheten helt skall upphöra. Jagmenar att det är flera problem som aktualiseras. Här drabbas en region somredan har mycket stora arbetslöshetsproblem. Bör inte samhället söka påverkautvecklingen utifrån regionalpolitiska och arbetsmarknadspolitiska bedömningar? Denandra och mer vittomfattande problemställningen gäller effekterna pålivsmedelsförsörjningen. Sårbarheten är redan stor och ökar ju merlivsmedelshanteringen centraliseras. Avstånden ökar och transporterna förlängs.Detta är en utveckling som pågår inom flera delar av vår totalalivsmedelsförsörjning. Detsom till synes kan vara ett företags organisationsproblem har betydligt fleradimensioner, som berör samhället i olika avseenden. Detär inte säkert att företagsekonomiska kalkyler är de enda riktigaberäkningarna. Verkningarna för samhället i de avseenden jag här har pekat påmåste nog ställas emot dessa. Nuförhåller det sig dessutom så att också de företagsekonomiska kalkylerna harifrågasatts i det aktuella fallet. ArbetstagarkonsultAB har bl. a. konstaterat att strukturplan inte är förankrad i enstrategi för verksamheten och att det saknas en analys av lönsamheten föranläggningsstrukturen. Betydande omarbetningar av strukturplanen ansesnödvändiga. Om strukturförändringen inom livsmedelshanteringen Från fackligt håll har bl. a. anförts att marknadsanalys,konkurrensanalys och känslighetsanalys saknas. Vad regeringen borde ta fasta på är påpekandet från facketatt bör behålla nuvarande struktur tills man vet mer om omvärlden ochpåverkan av livsmedelsutredningen och kommande konsumtion. Jag tackar jordbruksministern för interpellationssvaret,men jag måste konstatera att han undviker att ta ställning till dekonkreta problem som planer aktualiserar. noterar att livsmedelsindustrinkännetecknas av en fortgående koncentration såväl av ägandet som avtillverkningen till större och färre enheter. Det är däri problemen ligger. Menhur ser då regeringen på denna utveckling? Det var bl. a. det jag ville höra avjordbruksministern. tycker jag att han gör det litet väl lätt för sig. "livsmedelskommitté, som är parlamentariskt sammansatt, har fåtti uppdrag att analysera vilka effekter denna utveckling får i olikaavseenden", säger jordbruksministern. I avvaktan härpå är regeringen inteberedd att överväga några åtgärder på området, säger han vidare. Här har vi en viktig frågeställning. ärinte beredd att göra något. Facket i vill att avstår från förändringartills utredningen är klar. Om jag ställer jordbruksministerns och facketsståndpunkter mot varandra, så måste jag säga att fackets verkar vara denrimligaste. Det kan inte vara bra att utredningens analyser föregrips så som nuhåller på att ske. I direktiven till livsmedelskommitté görjordbruksministern flera viktiga påpekanden om livsmedelsförsörjningenssårbarhet och om förädling och distribution. Vore det inte rimligt, SvanteLundkvist, att regeringen inför planer på betydande omstruktureringar inomlivsmedelshanteringen uppmanade vederbörande att avvakta resultatet avkommitténs arbete innan man går till verket? Under detta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 45BÖRJE (): Livsmedelsindustrin spelar en viktig rollfrån sysselsättnings-och regionalpolitisk synpunkt, sägs det i svaret. Det ärvi helt överens om. verksamhet har haft och har betydelse för hela köttbranschens utveckling och för den rationellakötthanteringen i . Jämförelser med andra länder med motsvarande fastaregleringar på jordbruksområdet ger vid handen att ligger långt frammei effektivitet och rationalitet. Jag tror att statens rationaliseringskrav harvarit en drivmotor. Näringen har också skickligt utnyttjat de möjligheter somhar getts. Jag tog närmast till orda med hänsyn till att det ärglädjande att jordbruksministern i svaret uttalar att livsmedelskommittén skallfå arbeta vidare utan att bli av med något material för en snabbare behandlingi jordbruksdepartementet.Utredningen skall få arbeta den tid som det är avsett med även dessa svåraproblem. Det var en fråga som jag gärna ville ställa, mot bakgrundav att jag har sett en uppgift om att antaletkontrollslakterier har gått ned från 52 till 46. På så pass lång tidär det trots allt inte så förfärligt många slakterier som har försvunnit.Enligt samma uttalande tycks tendensen vara att det ofta skapas utrymme för attett mindre, privatägt slakteri kommer till stånd om ett föreningsägt slakteriläggs ned. Är det också jordbruksministerns uppfattning? Om strukturförändringen inom livsmedelshanteringen Vi är uppenbarligen överens om att det här föreliggerett problem som det finns anledning att studera. Jag knyter inte problemet tillnågot speciellt företag, utan ser det generellt. Det är det som vi skall göra,och det är därför som utredningen har fått dessa direktiv. Det skulle varakonstigt om jag , innan utredningen är färdig, på något sättskulle försöka finna åtgärder med vilka jag skulle föregripa utredningensarbete, det resultat som den kan komma fram till och de överväganden som medanledning av utredningen kan behöva göras. Därför är det naturligt för mig attsvara som jag har gjort i svaret. Beträffande frågavill jag säga följande. Det kan mycket väl tänkas att det förhåller sig på detsättet att det kan uppstå ett mindre slakteri om man lägger ned ett störreslakteri. Det kan jag inte generellt uttala mig om, men jag kan tänka mig attdet är en utveckling som kan inträffa. 47NILS (vpk): Nej, givetvis är det inte främst fråga om ettenskilt fall, utan mer om de principiella följder som det enskilda fallet kanaktualisera. Jag tillmäter likväl de regionalpolitiska ocharbetsmarknadspolitiska frågorna stor betydelse i det konkreta fallet. Vimmerbyhar drabbats av flera företagsnedläggningar och haren hög arbetslöshet,särskilt bland kvinnorna. Nog måste även sådant vägas in i bedömningarna. Nuförvärras arbetslösheten ytterligare. Då kan regeringen tvingas göra andrainsatser. Därför är inte frågan ointressant för regeringens vidkommande. Det kan inte heller vara ett företags enskildaangelägenhet om samhällets sårbarhet ytterligare ökar - vi har ju redan talatom att det är en tendens till ökad sårbarhet. Det är ändå vår mat som dethandlar om. Därför bör det vara en angelägenhet för regeringen. Det måste varaotillfredsställande om det pågår en strukturomvandling utanför myndigheternasoch regeringens och kontroll på ett område som vi i så hög grad haransvar för. Här får inte regeringen vara passiv. säger jordbruksministern att han inte vill föregripa enutredning, och det är ett vanligt svar. Men sanningen är ju den att det är detsom andra krafter gör - man föregriper en utredning. som regeringenåberopar väntade förslag från en utredning vidtar företag i livsmedelsbran- Omåtgärder mot beslut som strider mot kommunallagen schen åtgärder utan attinvänta utredningsanalyser och utredningsförslag. Det är faktiskt bl. a. dettasaken handlar om, ! Överläggningenvar härmed avslutad. 10§ Svar på frågorna 1983/84:343 och 365 om åtgärder mot beslut som strider motkommunallagen I två frågor till justitieministern har och till vissa uppgifter i pressen angående de omständigheter under vilkaSigtuna kommun har tecknat aktier i ett bolag. Enligt vad som uppges skullekommunstyrelsen ha fattat beslutet om aktieteckningen trots att kammarrättenhade meddelat verkställighetsförbud i avvaktan på att anförda kommunalbesvärprövades. KarinAhrland har frågat om justitieministern avser att vidta några åtgärder för attförhindra att kommuner på detta sätt kan bryta mot lagen. GörelBohlin har frågat om justitieministern avser att granska de beskrivnaföreteelserna och att söka täppa till det glapp i lagstiftningen som tycksfinnas. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svarapå frågorna. Jag besvarar dem i ett sammanhang. Systemetfungerar så, att kommunmedlemmarna genom att anföra besvär över kommunalabeslut kan få besluten prövade av domstol. Vid prövning av sådana s. k.kommunalbesvär bedömer besvärsmyndigheten endast det överklagade beslutetslaglighet, inte dess lämplighet. Bifalles besvären kan besvärsmyndighetenupphäva det överklagade beslutet men inte sätta något annat i dess ställe. Vidprövning av kommunalbesvär har besvärsmyndigheten möjlighet att fatta beslut omatt det överklagade beslutet t. v. inte skall gälla, s. k. inhibition. Om enkommun handlar i strid mot ett sådant beslut kan detta få följder både förkommunen och för de förtroendevalda som har beslutat i frågan. I första handhar beslutsfattarna att ta sitt politiska ansvar inför väljarna. I vissa fallkan det också bli fråga om skadeståndsansvar eller andra rättsligakonsekvenser. Detfall som och hänvisar till är f. n. föremål förrättslig prövning. Jag vill därför inte uttala mig i just den saken. Rentallmänt kan jag naturligtvis inte ställa mig bakom ett förfarande som innebäratt kommunerna åsidosätter de regler om den kommunala verksamheten som harbeslutats av . Min uppfattning är att kommunerna lojalt brukar följadessa regler och alltså väl sköter sina uppgifter som samhällsorgan inom ramenför den kommunala självstyrelsen. Vihar ett system som anger hur kommunerna skall förfara och vilka rättsmedelkommunmedlemmarna har. Jag anser att detta är tillräckljgt och är därför inteberedd att vidta några åtgärder. 49 (): Jag tackarkommunministern för svaret. Låtmig börja med att nämna några nya fakta i det mål som är grunden till frågan. Jagställde min fråga . Då hade kommun fått ett beslut avden , inhiberat . fattade man ett nyttbeslut, som inhiberades av kammarrätten . fattademan återigen ett beslut, som nonchalerade kammarrättens inhibition och sominhiberades , dvs. efter det att frågan var ställd. Sådanahär beslut behöver inte motiveras, men har man gjort det och sagtdirekt ifrån på vilka grunder som kommunen hade överskridit sin befogenhet. Jagtror, herr talman, att och jag kan vara ense om att det alltid ärvärt att diskutera större frihet för kommunerna och därmed mindre krångel ochbyråkrati. Men även friheten måste ändå ha sina gränser, och i tankar om störrefrihet kan det rimligen inte ingå frihet att sätta sig över, rent avnonchalera, domstolsbeslut. Detfall som föranledde min fråga tycks enligt uppgifter i pressen inte vara unikt.Jag vill gärna säga till att jag har sysslat med kommunalbesvärsprövningi i mitt civila yrke, och med undantag för ett fall som inträffade för20 år sedan känner jag inte till något liknande. Om jag hade gjort det, skullejag ändå inte ha väckt frågan - olyckor kan alltid hända. Men påstår tidningarnaatt ett fall som detta är unikt. Det är därför jag tyckte det varlämpligt att ställa frågan. Omvi skall ha en rättsstat där vi kräver att medborgarna skall följa de lagar somstiftas här i , då är det inte för mycket begärt att kommunalpoHtikerskall följa kommunallagen. Statsrådet tycks vara ense med mig på den punkten.Jag hade inte heller väntat mig något annat än att han inte kan ställa sigbakom att en kommun åsidosätter kommunallagen -det hade varit underligt om hanhade gjort det. Statsrådethänvisar här till de system och rättsmedel vi har. Men om det visarsig att de system och rättsmedel som åberopats inte är tillräckliga och omsådana här historier upprepas och dessa kan styrkas på annat sätt än genomuppgifter i tidningarna, är då beredd att vidta några åtgärder? Denfrågan skulle jag gärna vilja ha svar på. Omåtgärder mot beslut som strider mot kommunallagen 50 (): Jag tackarcivilministern för svaret. Detexempel på lagtrots bland kommuner som och jag tar upp är inteunikt - dess värre. kommun betedde sig på liknande sätt . Kommunenfick - från regeringsrätten - verkställighetsförbud beträffande ett kommunaltbeslut i ett byggnadsärende. Kommunen fattade då ett nytt beslut av sammainnebörd som det första, och eftersom verkställighetsförbudet gällde det gamlabeslutet blev det inte längre aktuellt. 3 protokoll 1983/84:87-91 Om åtgärder mot beslut som strider mot kommunallagen Kommunmedlemmarna har givits möjlighettill kontroll över politikernas handlande genom kommunalbesvär. Lommafallet ochSigtunafallet visar att den enskilde kommunmedlemmen inte har tillräckligtskydd gentemot en kommun som inte lojalt vill rätta sig efter den rättsligabedömning som förvaltningsdomstol gjort. Tanken bakomkommunalbesvärsmöjligheten är att varje kommunmedlem skall ha rätt att kräva endomstolsbedömning beträffande lagligheten av ett självständigt kommunaltbeslut. Det har då tydligen ansetts självklart att kommunen skall rätta sigefter domstolens bedömning. Därför har inte några rättsliga medel för att förmåkommunen att efterkomma domstolsavgörandet satts i händerna på den klagande.Som regel torde sådana medel inte heller behövas. Men om en kommun villmotsätta sig domstolsbeslut är det oftast inte mycket att göra. JO anmälde iLommafallet, men det hela rann ut i sanden, eftersom lagstiftningen inte ärtäckande. När det nu visar sig att kommuner helt enkelt struntar idomstolsutslag, borde det vara angeläget att täppa till den lucka ikommunallagen som uppenbarligen finns. I Sigtunafallet vill kommunen till varje pris komma åt enstörre andel av aktierna i ett halvkommunalt bolag, . Manvill av någon anledning helst ha av aktierna. Redan en långt mindre andeltillförsäkrar kommunen ett stort inflytande. Kammarrätten har ansett attbolagets ändarhål och faktiska verksamhet inte har begränsats på sådant sättatt det kan vara kommunens angelägenhet att äga aktier i bolaget. Kammarrättenhar därför dömt till verkställighetsförbud, dvs. förbud för kommunen att köpafler aktier. Från kommunens sida menar man att det är kommunmedlemmarnas pengarman värnar om, men erfarenheterna av att satsa skattemedel i bolag ärsannerligen inte så goda att detta skulle kunna vara ett skäl för ett ökataktieinnehav. Tvärtom blir det med enskilda intressen i bolaget mindre avskattemedel som riskeras. Tanken förs onekligen till det socialdemokratiskaönskesamhället, fondsamhället, där man tycks tro att så snart det offentligatar över, blir "risken" mindre.