prot · G709153 · 1983-12-31 00:00:00 — Den svenske ambassadören iAlgeriet hade utan hörande och instruktion av vederbörande myndigheter i Sverigelovat algerierna en jättelik ram för förmånliga s. k. u-krediter, varspraktiska ändamål man först senare skulle fastställa. De berättigademisstankarna om ett samband mellan detta löfte och BPA:s engagemang i Algerietoch konkurshot på hemmaplan gör affären ytterst obehaglig. Därtill kommerfrågan om grepp om u-hjälpens innehåll och inriktning. Detär onekligen ytterst märkligt också ur biståndspolitisk synpunkt att samtidigtsom regeringen vill spara på u-hjälpen utställer en svensk ambassadör ettmiljardlöfte om krediter till ett allt annat än fattigt u-land, vilket, omutfört, skulle binda upp 300 till 400 milj. kr. av de anslagna medlen tillu-krediter. Det stämmer illa med de riktlinjer för u-kreditsystemets hanteringsom regeringen själv föreslår i årets budgetproposition och som riksdagenbejakar, nämligen att u-kreditsystemets karaktär av biståndspoli-tisktinstrument bör förstärkas. Regeringen kommer också till slutsatsen attöverenskommelser om kreditramar med enskilda länder bör undvikas. Utskottetdelar denna uppfattning. Frågan'inställer sig onekligen hur kommunikationerna mellan UD och ambassaden iAlgeriet har fungerat. Är ambassadör agerande ett utslag'av okunnighetoch självsvåld, eller har han agerat på instruktioner härrörande från annan ortän UD? Moderata samlingspartiet föreslår även besparingar påu-hjälpsanslaget. Vi gör detta mot bakgmnd av det stora budgetunderskottet ochvår växande utlandsskuld samt de betydande, ingående reservationerna påbiståndsanslagen. Sverigekommer även med de moderata besparingarna att i jämförelse med övrigaindustriländer ge ett mycket omfattande u-landsbistånd. Viktigt är att Sverigefortsätter att ge bistånd minst i nivå med internationellt respekterade överenskommelseroch rekommendationer. Det av FN fastställda biståndsmålet ligger på avBNP. Närbalansen i vår ekonomi uppnåtts och effektiviteten i biståndet höjts, börbiståndsanslagen återigen öka. Önskvärt vore om detta kunde ske i samklang med ökadeåtaganden från andra industriländers sida, vilkas biståndsanslag liggerpå en beklagligt låg nivå. Iförhållande tiU budgetpropositionens förslag ligger vårt anslag 630milj. Huvuddelen av dessa besparingar, 400 milj. kr., hämtar vi frånVietnamanslaget, som vi vill avsluta. Vi har icke heller tillstyrkt vårensförslag om 300 milj. kr. extra till u-hjälpen. De viktiga påfyllnaderna av Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. gåratt genomföra inom ramen för redan föreslagna medel. Att bygga uppen reserv för kommande påfyllnader av ser vi som en innovation som intefyller något vettigt behov. Om något, så kommer detta förslag att innebära attreservationerna på biståndsanslaget blir ännu större, vilket knappast ärönskvärt. Vietnamhar tidigare diskuterats i denna kammare. Det är häpnadsväckandeatt svensk socialdemokrati trots fortsatta ockupation av ,trots båtflyktingar och trots fortsatta kränkningar av mänskliga rättigheterfortsätter att vilja förse med dessa stora summor biståndsmedel. Vidingången av detta budgetår stod inte mindre än 643 milj. kr. Regeringen vill nu anslå ytterligare 365 milj. kr. till detta land,som på ett så flagrant sätt kränker . Jag sade det i förra åretsbiståndsdebatt, och jag måste tyvärr upprepa det : den svenska u-hjälpentill är en skandal. Överhuvud taget är det påfallande hur tyst och undfallande den socialdemokratiskaregeringen är när det gäller kränkningar av mänskliga rättigheter i programländerna.Innebär pågående biståndssamarbete att något slags frizon inrättas gentemotländerna i fråga? Jag har ställt den frågan tidigare till utrikesministern, ochjag gör det nu igen. Tvärtomborde biståndssamarbetet öka möjligheter att föra en konstruktivdialog med programländerna. Tystnaden i fråga om är generande, likasåde halvhjärtade försöken att förklara förföljelser av miskitoindianerna iNicaragua. När det gällde massakrerna, i var det SIDA:s styrelsesom fick säga ifrån. Sverigehar en lång tradition av att vilja värna om frihet, demokrati och hänsyn tillde mänskliga rättigheterna. är också bundet av internationellakonventioner att föra en sådan politik. Detta åtagande bör gälla även vårtbiståndssamarbete. Av stor betydelse är de förslag till en ändrad inriktning och ettändrat innehåll i vårt bistånd som i detta betänkande framläggs av en enadborgerlighet. Isyfte att få ett effektivare bistånd som möter de fattiga människornasgrundläggande behov vill vi bryta upp den stela landprogrammeringsmeto-den ochfå ett mera projektinriktat bistånd. Vi vUl se en ökad betoning av miljövårds-,markvårds- och energiinsatser i utveckUngssamarbetet. Det särskildamiljöanslaget föreslås återinföras. En större andel av biståndsanslagetföreslås gå genom de enskilda organisationerna. Deras roll i biståndssamarbetetbör öka. Utvärderingen bör också förbättras. och vi önskar attbefattningen som biståndsinspektör återinrättas. Avsärskild betydelse är, reservation nr 12, där riktlinjerna för enbiståndsutredning framläggs. Av denna framgår vår samsyn vad gäller ett meraändamålsenligt bistånd, inriktat på att hjälpa tiU att lösa de storafattigdoms-, miljö- och resursproblemen. Biståndetär bara en del av relationer till . Långt viktigare änu-hjälpen i volym och omfattning är handeln mellan i-länder och u-länder.Handeln är för de allra flesta en betydligt viktigare Den ekonomiska stimulans som följer- av handel ochkunskapsöverföring på kommersiella grunder betyder mera än de renabiståndsprojekten. Frihandelär i denna mening den bästa utvecklingshjälpen, och det är att beklaga attSverige i jämförelse med andra industriländer har en liten handel medu-länderna. Det gäller såväl import som export. Det finns anledning att hävdaatt i detta hänseende är en dålig samarbetspartner för u-världen.Direkt stötande är det att kunniga personer från UD skall ägna tid och kraftatt åka världen runt och förhandla fram begränsningsavtal för textilvaror meden lång rad . Restriktionerna gentemot textilimporten bör avvecklas. Svensk biståndspolitik behöver få en ny start. Den måste ges en annaninriktning och ett annat innehåll. De socialistiska dogmerna leder inte tillmålet: framåtskridande och utveckling för de fattiga. Därmed är inte sagt attall hittillsvarande statlig u-hjälp är misslyckad. Det finns också, mitt blandproblemen, många lyckade och framgångsrika biståndsprojekt även i svenskbiståndsverksamhet. Påtagligt är att såväl hälsostandard som utbildningsnivåhar förbättrats i de allra flesta . Vadsom nu framför allt behöver komma i gång är produktionen - och detta skerendast i en riktig politisk och ekonomisk miljö, där den enskildes insatserstimuleras. Bistånd kan således aldrig bU mera än en hjälp till självhjälp. Deavgörande insatserna måste själva stå för. Mina kolleger kommer i den efterföljande debatten att närmare belysaflera av de moderata ståndpunkterna. Med detta ber jag att få yrka bifall tillde moderata reservationerna som är fogade till utskottets betänkande, liksomtUl de gemensamma borgerliga reservationerna. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. 28 (): Under den första halvan av rörde biståndsdebatterna i förstahand hur fort vi skulle nå enprocentsnivån. Socialdemokraterna höll igen, menvi nådde målet, om än med försening. Detta var emellertid bara avsettsom en etapp, och frågan var hur fort vi skulle komma vidare. Inte kunde vi väldå föreställa oss att en regering på nytt skulle gå till och föreslåett lägre bistånd än . Där är vi emellertid . En regering med sammapolitiska bas som den som fördröjde ökningen avbiståndet har i sin första egna budget efter återkomsten föreslagit en nivåunder . Det kan förefalla otroligt för särskilda vänner ute ivärlden, men allvarligare är att utrikespolitiska trovärdigheturholkas. Vi kommer inte bara att få svårare att få gehör för vad vi står för ivärldens ödesfrågor. Vi förlorar framför allt vår möjlighet att vara ettexempel för andra rika länder. Sänkningen av bistånd betyder sombelopp kanske inte så mycket, men konsekvenserna kan bli avsevärda för andrai-länders vilja att ta ansvar för nöden i de fattiga ländema, för förhållandetmellan nord och syd. Denhänvisning till ekonomi och budgetbalans som gjordes i förra höstensbesparingsproposition och ännu i budgetpropositionen kunde folk i Internationelltutvecklingssamarbete m. m. och för sig förstå ochkanske acceptera, även i de fattiga länderna. Regeringens senare manöver ärdäremot obegriplig. I proposition 154 fyller regeringen på med 300 av de 450milj. som fattades tiU enprocentsnivån. fattas bara 150 milj. kr.Biståndet Ugger på . Brottet mot enprocentslöftet står kvar. når maningen meningsfull besparing. Vill regeringen ha ett bättre utgångsläge för attsänka igen? säger man emellertid att enprocents-rhålet stårkvar som princip. Vad innebär då det? Avser regeringen att återgå tillenprocentsnivån igen ? Varför då årets konstiga manöver? Är detta baraännu ett exempel på tafflighet i utrikespoUtiken, eller finns det tankar bakom?Det skulle i så fall vara intressant om utrikesministern ville reda ut dem. Jagförstår väl att utrikesministem inte har hittat på detta, men han måste nu bäraansvaret. Jag vill inte begära en förklaring av mina socialdemokratiskakolleger i utskottet. De är säkert lika konfunderade som jag, och de har Udittillräckligt av denna hantering. Centernoch har, liksom vpk, hävdat enprocentsnivån i sina partimotioner.Mittenpartierna följer i utskottet upp motionerna med en gemensam reservation.Det är i och för sig självklart, men det kan ändå kännas tillfredsställande föross i de två partierna att gemensamt få stå upp och hävda solidaritet medlöften givit till den fattiga världen. Men besvikelsen översocialdemokraternas och moderata samlingspartiets svek är värre, liksom oroninför vad som skall hända hämäst. Förvad som bör hända härnäst vill emellertid de tre oppositionspartierna ta ettgemensamt ansvar. I reservation 12 föreslår de, i anslutning tiU centernspartimotion, att en utredning tillsätts för en omläggning av biståndspolitikenenligt i reservationen angivna riktlinjer. Efter det konstmktiva och stimulerandesamarbetet kring denna reservation, anser jag mig ha anledning hoppas attmoderata samlingspartiet snart åter förenar sig med och folkpartietäven på enprocentsnivån. Därmed bör det också bU mindre lockande försocialdemokraterna att vandra vägen neråt. Socialdemokraternashandläggning av frågan om anslagsram ger oss ytterligare ett skäl att föreslåen utredning. Bakgrunden tiU utredningskravet är emellertid främst att vi nuhar en erfarenhet av vårt bistånd som visar att vi behöver tänka om. Det ärinte alla gånger lätt att motivera biståndet som det går ut. Avsiktenmed vårt bistånd måste rimligen vara att vi med det skall nå en särskiltangelägen hjälp- och utvecklingseffekt. Det är också nödvändigt, om vi skallhålla uppe den svenska biståndsviljan. Det finns en växande tveksamhet tillbiståndet, som väl ligger bakom moderata samUngspartiets förslag om en starknedskärning och antagligen också bakom regeringens egendomliga turer straxunder enprocentsnivån. Denna tveksamhet kan man emellertid inte möta på detsättet. Det finns en offervilja hos det svenska folket, som bl. a. fick uttrycki folkrörelsernas starka engagemang för enprocentsmålet en gång - i hög gradupprepat . Ommänniskor i det här landet vet att folk därute lider nöd, då viU de hjälpa. Dåär de beredda att offra. Men då måste de också veta att det är fråga Om de finner attvårt utvecklingsbistånd går tiU felaktiga eller Ukgiltiga ting, då är de med rättakritiska. Som världen ser ut, med växande nöd i torkans, jordförstöringens ochfolkökningens spår, måste vi se till att vårt bistånd särskilt når dem somlider eller hotas av nöd, men också att det används för att motverkakatastrofernas och fattigdomens främsta orsaker, den globala förstöringen avmänniskans livsmiljö. Detta är därför ett centralt motiv för vårt förslag om enbiståndsutredning. Dettaär också en bakgrund till att de tre oppositionspartierna gemensamt föreslåratt det särskilda anslaget till miljö, markvård och energi återinförs. Det har,mitt i den växande globala miljökrisen, avskaffats av den nuvarande regeringen. Iveckan sammanträder , FN:s miljöprogram, för att diskutera ökenspridningen.Inför mötet har UNEP-chefen kommenterat den miljökris vi är mitt uppe i.År 1977 anordnade en ökenkonferens, som antog ett program för hur öknarnasframmarsch skall kunna hejdas . har inte mycketgjorts. Naturförstöringen har fortsatt att öka, och programmet ärhelt orealistiskt , säger . växer öknarna med 6 miljonerhektar. Det är ett . Dessutom tar ettlångt steg på vägen genom att förvandlas från åker till obrukbar mark. föreslår Tolba att man antar ett nytt realistiskt 15-årsprogram på36 miljarder kronor. Det är mycket pengar, men får världen inte kontroll överden globala miljöförstöringen under den närmaste generationen kan detdefinitivt vara . Svenskaröda korset har funnit att dess arbete med att lindra nöden förkatastrofdrabbade människor mer och mer blir en uppehåUande verksamhet. Alltstörre delar av världen utvecklas till permanenta katastrofområden. För Rödakorset blir det därför inte tillräckligt att lindra verkningarna avkatastrofer. Man måste allt mera ägna sig åt att förebygga dem. För den skullanordnar man i ett internationellt symposium över ämnet"bättre förebygga än bota". Hurskall Röda korset tillsammans med regeringar och internationella organisationernå fram till samlade insatser för att hindra den utarmning av världsmiljön somär den djupaste orsaken till den allt allvarligare, världsnöden? LiksomUNEP:s chef yrkat på en omedelbar internationell satsning på att rädda jordenfrån ytterligare förstöring, har generalsekreterare i Svenska rödakorset talat för - han återkommer ständigt till det - att vårt bistånd skall fåen sådan inriktning. har ensamt bland politiska partier arbetatför en sådan inriktning. Det är naturligt att vi känner glädje över attmoderata samlingspartiet och i dagens betänkande ställer upp påsamma Unje. Men var står de sociaUstiska partierna? VUket budskap går den härveckan från regeringen till i ? Vilket budskap går tillRöda korsets internationella symposium här i ? I de treoppositionspartiernas reservation 12 om en utredning med uppgift Internationelltutvecklingssam -arbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. attföreslå en omläggning av det svenska biståndet framhåller vi det angelägna iatt nå fram till ett mera problem- och projektinriktat bistånd. FördelningenmeUan länderbistånd och bistånd genom internationella organisationer behöverman också fundera på, menar vi. Det är nödvändigt att i det bilateralabiståndet komma bort från nuvarande låsning tiU stela landramar. Den leder tUlatt biståndet bUr splittrat, ineffektivt och svårt att överblicka. Landramarna är allmänna löften om bistånd, som i bästafall efter hand genom avtal fylls med innehåll. Vi menar att man bör avtalaförst och därefter låta landramarna bU summan av vad som behövs föratt uppfylla vad som avtalats. Då bUr biståndet också mera flexibelt till bådeomfattning och tid. Vår syn på landprogrammeringen utvecklar vi närmare ireservation 8. När vi kommit fram till en så långt möjligt hållbaruppfattning om vad det är särskilt angeläget att låta svenskt bistånd gå till,bör vi utveckla delar av forskning, kunnande, jordbruk och annat näringslivtill en resursbas, som vi direkt kan ställa i den fattiga världens tjänst.Detta utvecklar vi närmare i reservation 11. För att nå de fattigaste och mest utsatta grupperna ochbidra till en demokratisk samhällsutveckUng gör de enskilda organisationerna ensärskilt värdefull insats. Vi anser att bistånd den vägen bör kunna byggas utytterligare. Vår syn på detta utvecklar vi i reservation 9. De tre oppositionspartierna har genom sinagemensamma reservationer formulerat ett nödvändigt alternativ till dagensbiståndspolitik. Det är första gången detta sker med en sådan bredd iriksdagen. Vi har gjort det i medvetande om ansvar för utvecklingen itredje världen. Vi har inte gjort det för att få strid kring biståndet. Vi hari de tre partierna arbetat intensivt, delvis från oUka utgångspunkter, för attnå detta gemensamma resultat. Vi viU inbjuda två andra partier tillett lika konstruktivt samarbete i en utredning för att få till stånd engemensam, hållbar svensk biståndspoUtik. Med det, herr talman, ber jag att få yrka bifall till deför moderata samlingspartiet, och gemensammareservationerna, till de reservationer som är gemensamma för ochcenterpartiet och i övrigt tiU de reservationer som bär och mittnamn. 29RUNE (): började rykten gå omatt den socialdemokratiska regeringen i sina direktiv för budgetarbetet givitorder om nedskärningar i biståndspolitiken under enprocentsmålet. Tyvärr visadesig dessa rykten vara sanna. Det blev en neddragning med hela 450 milj. kr.under målet av BNI, som tidigare med hetta försvarats av desocialdemokratiska debattörerna. Detta ledde till en intern debatt inom socialdemokratinmed vredgade och besvikna röster, främst från och désocialdemokratiska kvinnorna, och det är att betrakta som ett friskhetstecken.Detta tillsammans med ett massivt tryck frånen politisk opposition och demonstrerande folkrörelser tvingade densocialdemokratiska regeringen till en halv reträtt, och i elfte timmen fickbiståndet en påplussning med 300 milj. kr. Ävenom det var en omvändelse under galgen var det en glad nyhet för dé fattigastefolken i världen, och det visar att det lönar sig att bedriva opposition närman har en viktig sak att kämpa för. Men fortfarande ligger budet 150 milj. kr.under det moraliskt viktiga enprocentsstrecket; pengar som kunnat rädda mångabarn från svältdöden och besparat de fattiga folken i mycketlidande. Och inför den dystra situationen i tredje världen är det närmastobegripligt att regeringen inte tog steget fullt ut med de resterande 150miljonerna. Det är bara att hoppas på att prestigen inte fått spela in isamband med detta allvarUga ärende. I det stora budgetsammanhanget rör det signärmast om "växlingspengar", och det är viktigt att någon avregeringens företrädare som senare får ordet, utskottets talesman ellerutrikesministern, ger en förklaring tilldetta. Varför tog man inte det fuUasteget upp tUl det ur många synpunkter viktiga enprocentsmålet? Idagarna har gått med i en aktion för att stoppa kärnvapenupprustningeni världen, och genom envetna insatser i FN och andra internationella organförsöker vi driva fredsfrågorna framåt. Pådetta sätt angriper vi symptomen på den oro och ängslan som finns i världen ochsom är den innersta grogrunden till krig. Meni fredsarbetet har vi också deklarerat att en varaktig fred kan nås endast om vipå ett mera rättvist sätt fördelar jordens resurser. Strävan efter en merajämlik och bättre värld är själva kärnan i fredsarbetet. Densvenska biståndsverksamheten har en grund i filosofin att vi genom den bidrartill en fredlig utveckUng i världen. Den har också en förankring i en humanitärsamhällssyn; att man skall hjälpa sina medmänniskor när dessa har det svårt.Denna känsla av solidaritet med de fattiga och förtryckta och dem som drabbatsav krig och andra katastrofer är en solidaritet som inte stannar vidlandgränser. Den går från människa till människa, och den har hela världen somsitt fält. Den solidariteten har också gjort att svensk biståndsverksamhet iförsta hand riktar sig till de fattiga länderna. Omman sedan vänder blicken från det internationella perspektivet och ser på densvenska biståndspolitiken, måste man tyvärr konstatera att självöm-kandet ochegoismen också har en fin grogrund i det svenska välståndssamhället. Vi kanväl alla skriva under på att är ett rikt land, ofattbart rikt sett t.ex. med ögon, och att vi har en mycket hög levnadsstandard. Vihar välfärdsproblem, vi har tagit ut godsakerna ur folkhemsskåpeti förskott, och måste vi dra in den långa svångremmen något hål, tUls vårekonomi kommer på rätt kurs igen. Många människor är naturligtvis besvikna överatt den oavbmtna välfärdsutvecklingen inte kan fortsätta som tidigare, och detfinns även i vårt land en bra grogmnd för att snålt stänga den egna dörren ochinte bry sig om nöden utanför. Justmot bakgmnden av de egna problemen här i landet är det inte särskilt lönsamt urpartipoUtisk synpunkt att tala om nöden i u-ländema och behovet Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. av att vihjälper. Jag vill påstå att det behövs politiskt mod och kurage för att föra utdetta budskap. Tyvärr måste jag säga att saknar det kuraget,för det kan väl inte vara poUtisk opportunism, ett spel på lättfångnastämningar i ett kärvande ekonomiskt klimat? Det är troligtvis bara entäckmantel, när man säger att man vill göra biståndet effektivare. Jag måstefråga : Ligger det verkligen någon motsättning i att manuppfyller enprocentsmålet och kräver att biståndet skall göraseffektivt och vara av hög kvalitet? Det är stora sjok som vill skära ur den kakasom skall gå till de fattigaste länderna, och om deras förslag vinner gehör iriksdagen skulle möjligheter att hjälpa de fattigaste folken i världendrastiskt minska. Då det gäller att faststäUa biståndets störlek summerarjag inställning: Vi föreslår att fastställer biståndettill av bmttonationaUnkomsten för det kommande budgetåret och godkänner ettbelopp på . har också en klar profil i sinaförslag att göra hjälpen så effektiv som möjligt, men det är inget skäl attpmta ned hjälpen. har alltså ställt sig bakom kravet på enbiståndsutredning för att göra vårt u-landsbistånd effektivare, och jag villkort motivera skälen till detta. De sammanfaller till stora delar med vad StureKorpås här tidigare anfört. En av orsakerna är att självt harsignalerat att det med tillgängliga resurser har svårt att klara en ökadbiståndsvolym. Det är då nödvändigt att göra en översyn av SIDA:s organisationoch även att inventera vUka andra resurser som kan användas ibiståndsverksamheten. De ideella organisationerna t. ex. anser vi är en intetillräckUgt utnyttjad resurs. Genom det frivilliga, obetalda arbete som deföreningsanslutna människorna uträttar tillförs vårt u-landsbistånd stora,oftast omätbara resurser som ger vår biståndsverksamhet en extra styrka. Viföreslår därför att ytterligare 40 milj. kr. ges i bistånd genom de enskildaorganisationerna. Det är också viktigtatt ta till vara den svenska resursbasen och att nyttja den kompetens och denkunskap som finns vid våra universitet och högskolor, i näringslivet och inomden offentliga sektorn. Vidare måste vårt bistånd vara flexibelt, så att detkan sättas in där behoven är störst. En större flexibiUtet uppnås om vårt biståndmera än tidigare inriktas på för mottagarlandet angelägna projekt. Ettprojektinriktat bistånd har större möjligheter att bli effektivt än den skarpabindning vid s. k. landramar som varit rådande. Efter hand söm det svenska biståndet utvecklats och manfått erfarenheter har tankarna på en omprövning av formerna för det svenskabiståndet vuxit sig allt starkare. Berättigad kritik har också riktats mot demisslyckanden som inträffat, och dessa har ofta fått stor och - tyvärr -negativ publicitet. Den statliga biståndsverksamheten anses habyråkratiserats. Kritikerna menar att många länder blivit alltförbiståndsberoende. U-landets elit och resurser sätts in i en byråkrati, varshuvudsakliga uppgifter är att använda västländernas bidrag. Dennaförändring av attityden till bistånd - både i givar- och mottagarlandet - ochförutsättningarna för biståndet motiverar alltså en ändring av det svenskabiståndet. Vadär då alternativet? Ett krav på systemet för överföring av biståndet måste varaatt det lättare kan anpassas till ständigt nya behov, och de växlarsnabbt. Det skall också yara möjligt att göra biståndet mer flexibelt medhänsyn till egna förutsättningar och de svenska biståndsmålen.