prot · G709164 · 1983-12-31 00:00:00 — Vid tidigare arrendereformer har därför övergångsbestämmelsernai huvudsak utformats så att de nya civilrättsliga reglerna blivit tillämpligapå äldre avtal först sedan avtalet förlängts på grund av Underlätelse att efterikraftträdandet uppsäga avtalet." Närdet gäller den aktuella lagändringen om rätten för arrendatorn aft överlåtaarrendestället anser vi inte att det finns tillräckliga skäl som talar för attändringen bör ges retroaktiv verkan och därmed bli tillämplig på gällandeavtal. I detta sammanhang kan som jämförelse framhållas aft den i proposifionenföreslagna lagändringen beträffande ny täckdikning skall gälla först sedanavtalet förlängts i enlighet med vad jag tidigare nämnde. Av principiella skälbör enligt vår mening detsamma gälla också för bestämmelserna omöverlåtelserätt, särskilt som införande av överlåtelserätt ändrarförutsättningarna för gällande arrendeavtal. Med det anförda yrkar jag bifall till reservationerna 2, 3, 5 och 7samt i övrigt till utskottets hemställan. Arrendelagstiftningen,m. 129 (): Till lagutskottets betänkande 35 är fogade åtta reservationer, varavmoderaterna är undertecknare till sex. Till dessa senare yrkas härmed bifall.Två av reservationerna är gemensamma för och . Fördessa har, som vi hört, enligt överenskommelse talesmanredogjort. Med hänvisning till kammarens tidsbrist skall jag därför närmarekommentera endast två av reservationerna, nämligen nr 1 och nr 4. Beträffande investeringar vid jordbruksarrende har ett enigt utskottfastslagit och understrukit atf "jordägaren självfallet inte bör tvingastill investeringar som infe är ekonomiskt försvarbara. Enligt utskottets meninginnebär också förslaget i propositionen betryggande garantier för att olönsammainvesteringar infe påtvingas jordägaren." Frånmoderata samlingspartiefs sida har vi poängterat defta ekonomiska krav men kaninte göra gemensam sak med majoriteten beträffande de motioner som förordarytterligare och längre gående krav via tillkännagivandet till regeringen. Viutgår i stället från aft regeringen följer dessa frågor och agerar endast ombehov påkallar defta. Ett enigt utskott har vidare beslutat att förslaget om arrendatorersrätt atf förvärva arrendestället skall remissbehandlas. I avvaktan påremissvaren har frågan sålunda bordlagts. Däremot behandlas i detta betänkanderegeringens förslag om överlåtelse av jordbruksarrende. Arrendelagstiftningen, m. m. Detta förslag innebär, herr talmanatt en arrendator ges ensidig rätt att överlåta arrende till make elleravkomling. Arrendelagskommitfén, som prövat den vidgade och tvingandeöverlåtelserätten, fann inte skäl aft föreslå någon ändring i gällandebestämmelser, med jordägarens redan förut inskränkta rätt fill självinträde. Såsent som 1970 uttalade sig departementschefen i jordbrukspropositionen förtidigare rådande huvudregel om förbud att överlåta utan jordägarens samtycke.Remissinstanserna inkl. LRF, delade denna inställning. Arrendelagskommitfén har inför nu föreslagen nyordninguttalat att om man "inför en vidgad rätt för arrendatorn att motjordägarens vilja överlåta arrende åf en nära anhörig, kan resultatet bli, attjordägaren förlorar varje möjlighet att förutse, när han skalL återfådispositionsrätten fill den utarrenderade jorden. En alltför hård låsning idetta hänseende skulle sannolikt göra arrende till en mindre tilltalandeupplåtelseform. Risken finns, att jord i många fall skulle upplåtas under annanrättslig beteckning än arrende. Avtal om s. k. partnership, grödköp och andraliknande överenskommelser skulle kunna få spridning." Kommittén fanndärvid atf en utvidgning av arrendatorns rätt aft överlåta arrende infe bordekomma till stånd. Det är stötande, om och när genomeri tvingande lagstiftning berövar jordägaren rätten atf bestämma över sin egenegendom; Det är stötande genom det övergrepp detta innebär gentemot individenoch egendomsrätten. Det är också oroande genom det ingrepp det utgöi påjordbruksnäringen. En fungerande arrendemarknad är en förutsättning för vårtdynamiska jordbruk. En sådan marknad fungerar bäst genom en lämplig avvägningmellan jordägares och arrendatorers intressen. rubbad balans - vilketföreliggande lagförslag innebär - kommer att bli till stor skada för detsvenska jordbruket och därmed även för de stora samhällsintressen som knytstill detta. Jordbruket är kapitalintensivt. De stora investeringar somkrävs förutsätter en långsiktig planering, som sträcker sig decennier frarii itiden. Att ett arrendeställe mot denna bakgrund kan behöva omdisponeras medföratt jordägaren med det övergripande ansvaret för egendomen kan behöva ingripaför strukturella förändringar. Här må kanske inskjutas som upplysning fillSigvard att reservationens uttalande om att flertalet remissinstanserhar yttrat sig negativt till denna överlåtelseform inte är taget ur lufteri.Detta framgår nämligen av propositionen på s. 58. I normalfallet sker önskadeöverlåtelser i samstämmighet mellan jordägare och arrendator. Det är ofta bådefördelaktigt och lämpligt att så sker. Men det sker genom frivilligaöverenskommelser mellan två jämbördiga parter, två företagare. En tvingandelagstiftning, som förmenar jordägaren möjlighet och rätt att tillgå sinegendom, är som nämnt ett övergrepp mot individen, étt icke önskvärt ingrepp ijordbruksnäringen, strukturellt och ekonomiskt, och - sist men infe minst; denskapar en ny fideikommissrätt till jordbruksarrende med ett specielltprivilegium för en speciell företagargrupp - samfidigt sorri de hävdvunnafideikommissen i snabbtakt håller på aft aVvecklaslLogiken i detta lagstiftningsarbete är med andraord obefintlig, och lagförslaget är otidsenligt. Anf.130 () replik: Jag har redan i mitt inledningsanförande angett de skäl vi vill åberopaför att införa denna överlåtelserätt, så jag skall inte gå närmare in på dettaigen. . _ Detär faktiskt så att ungefär hälften av de 20 remissinstanserna har antingen sagtja, helt eller med visst förbehåll, eller krävt ytterligare utredning. Som jagnämnde, är det ingen av dem som har avstyrkt som har framfört några starka,bärande skäl, i varje fall inte av den art som har framförts i reservationenoch den bakomliggande motionen. Invändningarna är mer av den arten att mantycker att det inte behövs. Men som jag sade är detta ett minoritefsskydd.Lagändringen får ju infe alls de svåra konsekvenser för jordägaren som manlåter påskina i reservationen. Av det totala antalet remissinstanser, 50-60 stycken,som har yttrat sig om arrendelagkom-mitténs betänkande är det bara dessa ca 20som har berört frågan om överlåtelserätten. Därför menar jag att man iremissyttrandena inte kan finna det starka motstånd mot överlåtelserätt somreservanterna vill göra gällande. Arrendelagstiftningen,m. 131 () replik: Jag hänvisade till propositionen när jag talade om "flertaletremissinstanser". Så står det också i reservationen. Onekligen harförslaget om överlåtelse av arrenderätt avstyrkts av så skilda instanser somlantbruksstyrelsen, lantbruksnämnden i , lantbruksnämnden iÖstergötlands län, domänverket, LRF, och m.fl. i säger att frågan måsteövervägas ytterligare, vilket väl tyder på aft man hyser en hel del dubier motförslaget. Kammarkollegiet har avstyrkt och skriver att.ett genornförande av förslagetallvarligt skulle försvåra strukturrationaliserings-arbetet. Motdenna bakgrund anser jag att man inte är övertygad orn.att förslaget är bra.Reservanterna är det absolut inte. Anf.132 () replik; : Till den grupp som jag åberopade och som inte har avstyrkt hör bl. a.arrendenämnden i , i , SJA, LRF, , , arrendenämnden i och . Anf.133 () replik; Jag skulle vHja erinra om den hearing som vi hade närvi var på resa i västra . Vid det tillfället frågade jag bl.a. hur ofta det förekommer att överlåtelse vägras. Den frågan blev ickebesvarad. Arrendelagstiftningen,m. Anf.134 (): I motion 2783, som jag och har lämnat i anledning avproposition 1983/84:136, behandlar vi två frågor i anslutning till deföreslagna förändringarna i jordabalken: frågan om jordägarens skyldighet attinvestera samt överlåtelse av arrenderätten vid jordbruksarrende. Vihar i vår motion utgått från att arrendelagstiftningen skall bygga på en balansmellan arrendatorns sociala skydd och det jordbrukspolitiska intresset atfbibehålla en fri avtalsrätt mellan arrendator och jordägare. Det är en i sigriktig tanke att det är jordägaren som skall stå för sådana investeringar påarrendestället som är betingade av myndigheters beslut. På stora bärkraftigajordar innebär dylika investeringar inget problem. Avkastningen från gårdentäcker förmodligen då gjorda investeringar. Problemet med den föreslagnalagändringen, vilket föranlett oss mofionärer atf yrka avslag på propositioneni denna del, kan uppstå på små gårdar med dålig bärkraft. Arrendet är här oftamycket lågt satt. Förutsättningarna för arrendet bygger på atf arrendatorn igengäld mot ett lågt arrende inte påfordrar några investeringar. Genomändringarna i jordabalken kan jordägaren komma i en situation där han åläggsatt göra vissa investeringar, vilka är nödvändiga från exempelvisarbetsskyddssynpunkt, trots att han vid avtalets ingående förutsatte att sådanainte skulle bli nödvändiga och detta då också var arrendatorns uppfattning. Påen mindre gård torde jordägaren inte kunna påfordra en arrendehöjning sommotsvarar den gjorda, låt vara sakligt motiverade, investeringen. I förhållandetill situationen när det ursprungliga avtalet ingicks vidgår jordägaren därmeden ekonomisk förlust, som medför att hans intresse att över huvud tagetarrendera ut gården minskar. Jagvill, herr talman, med anledning av detta yrka bifall till mofion 2783, yrkande1. Vidareyrkar jag bifall till reservation nr 4, som behandlar vårt yrkande medanledning av förslaget tiH regler för överlåtelse av jordbruksarrende. Dennareservation har ju varit föremål för debatt här i kammaren . Vi frånfolkpartiets sida är tacksamma för att moderata samlingspartiet har slutit uppbakom vårt förslag. I en reservation talar man nämligen till förmån för vårtmotionsyrkande nr 2. Jagvill i detta sammanhang bara understryka den skepsis som förslaget i fråga harmött från såväl lagrådet som en del remissinstanser. I övrigt ber jag att fåhänvisa till motionen och reservation nr 4. Jag yrkaräven bifall till reservationerna 2, 5, 6 och 8. 135 (): För nästan behandlade ett antalmotioner som berörde arrendatorernas ställning i det svenska samhället.Utskotfet hemstäHde med anledning av några av motionerna aft skullege regeringen till känna vad utskottet anfört vad det gällde friköp ochförköpsräft beträffande jordbruksarrende samt rätt till friköp av tomtmark ochrätt till överlåtelse av jordbruksarrende. komregeringen med den proposition, nr 1983/84:136, om ändring i arrendelagstiftningen som vi nu behandlar.Propositionen tar bl. a. upp det som lagutskottet i betänkande 1982/83:27anfört samt de i samband med utredningen framkomnaförslagen. När det gäller ändringarna i den nu föreslagna arrendelagstiftningenutgår man från att arrendatorns rättsställning behöver stärkas. Det föreslåsändringar i bl. a. jordabalkens regler om jordbruksarrende som gällerinvesteringar vid jordbruksarrende, sidoarrende och överlåtelse av arrenderätt,för atf nämna några. Vidare gäller det en särskild lag om arrendatorns rätt aftförvärva arrendestället. När det gäller rätten att få förvärva arrendeställethar utskottet hemställt att denna fråga skall remissbehandlas. Anledningenhärtill är att det förslag till lagregler som regeringen kommer med är envariant som inte remissbehandlats, beroende på att utredningen hade ett annatlagförslag än det som återfinns i propositionen. Förslaget i propositionen ärinte okänt för kammarens ledamöter. Det är utformat efter mönster från lagen omrätt till fastighetsförvärv för ombildning till bostadsrätt. Utskottet harbeslutat om en snabb remiss för att ikraftträdandet av hela lagförslaget, somär utsatt fill , inte skall försenas. När det gäller friköpsrätt för arrendatorer av s. k.historiska arrenden under bl. a. fideikommiss, kyrka och domänverk samt friköpav tomt fill hus på ofri grund har regeringen tillsatt en särskild utredningsom har att se över just dessa frågor. Att arrendera en jordbruksfastighet har blivit rättvanligt i vårt land, Hksom att mindre enheter arrenderas som sidoarrende. Fördet svenska jordbruket har utarrenderingen varit av stor betydelse. Jämfört medvåra nordiska grannar har vi en stor del av jordbruksmarken utarrenderad. Detär mot denna bakgrund viktigt att vi får en arrendelagstiftning som har denutformningen att den tillgodoser jordbrukspolitiska intressen liksom att detblir en bättre balans mellan jordägarens och arrendatorernas intressen. Som jag tidigare framhållit syftar förslaget ipropositionen till att stärka arrendatorns rättsliga ställning. Frågan ominvesteringar i jordbruksarrenden är mycket viktig. För att ett jordbruk skallkunna drivas rationellt kan det bli fråga om oHka former av investeringar -både investeringar som kan ge en ökad avkastning och investeringar som är avhälso- och miljövårdande art. Några stora motsättningar mellan jordägare ocharrendatorer förekommer, i de flesta fall, sällan när det gäller nödvändigainvesteringar. Däremot kan det vara svårare att komma överens om vilken höjningav arrendet som den gjorda investeringen skall leda till. En annan betydelsefull fråga som tas upp i propositionenär täckdikning. Anledningen till att täckdikning är så betydelsefull är , oavsett vem som är brukare, vill arbeta för att få ut bästa möjligaavkastning från marken som odlas. Om det händelsevis inte finns någontäckdikning eller om den är undermålig, kan detta-om det blir större nederbördän normalt-bl. a. leda fill att det med de maskiner man har på etfrationellt jordbruk blir besvärligt att komma ut på åkrarna. De stora och dyramaskinerna kan då bli stående på åkern, med allt vad det kan innebära förbrukaren. Arrendelagstiftningen, m. m. A rrendelagstift-ningen, m.m. Utskottsmajöriteten menar ätt enväsentlig förutsättning för ett fungerande jordbruksföretag är atf marken ärtillfredsställande dränerad. Som framhålls i proposifionen torde behovet avinvesteringar i täckdikning vara betydande inom det svenska jordbruket. Inteminst synes detta vara fallet i fråga om jordbruksföretag som drivs påarrenderade fastigheter: När det gäller investeringar vid jordbruksarrenden sägerdepartementschefen aft det infe nu bör införas sådana generellainvesteringsregler som kommittén har föreslagit. Han menar atf frågan omgenerella investeririgs-regler bör utredas ytterligare. Det blir i detta falllantbruksstyrelsen som anförtros utredningsuppdraget; En annan fråga som varit uppe fill diskussion tidigaretycks , enligt utskottsmajoriteten, få en tillfredsställande lösning genomförslaget om en rätt för jördbruksarrendator att överlåta arrendet fill sinmake eller avkomling. Denna överlåtelserätt gällerunder förutsättning aftarrenderätten avser etf utvecklat eller utvecklingsbart lantbruksföretag. Detkrävs vidare att arrendenämnden lämnar sitt tillstånd för överlåtelsen.TiHstånd skall lämnas om infe jordägaren, som det står i lagtexten, har befogadanledning motsätta sig överlåtelse. Innan rnan började behandhngarna av propositionen liksomdärtHl hörande mofioner var utskottet, genom bl.a. hearing, i kontakt medföreträdare för olika organisafioner och myndigheter som kommer atf beröras avden nya lagstiftningen. Till utskottets betänkande har, trots stor enighet i deflesta frågeställningar, fogats några reservationer. I frågan om investeringar på grund av myndighets beslutskiljer sig majoritetens och reservanternas uppfattning inte särskilt mycket.Reservanterna har inget att invända mot att investeringar på grund avmyndighets beslut genomförs, men de förutsätter att regeringen i lämpligtsammanhang ytterhgare utreder frågan. Vad det gäller ytterligare utredninganser utskoftsmajorifeten att detta önskemål bör ges regeringen fill kärina medanledning av yrkanden på just detta område i ett antal motioner. Vad gäller täckdikning föreslås i propositionen attarrendatorn har rätt till ersättning av jordägare för ny täckdikning somarrendatorn utför. Man kan således inte genom att träffa avtal komma bort frånförpliktelsen att ersätta ny täckdikning. När det däremot jgäller omtäckdikningeller områden där täckdikningssysfemet är glest kan ersättningsrätten avtalasbort. Majoriteten i utskotfet menar atf jordägaren bör vara skyldig att svaraför alla erforderliga täckdikningsarbeten på arrendestället, inte bara för dennya täckdikningen. Med anledning av gränsdragningen mellan gårdsarrende ochsidoarrende anser utskottet att det f. n. inte är påkallat med någon översyn,då en sådan gjordes . De möjligheter till överlåtelse av jordbruksarrende somföreslås i proposifionen och som är begränsade till make eller avkomling är,som majoriteten ser det, en lösning som borde kunna accepteras. Det kan inte'vara tillfredsställande att jordägaren när t. ex. arrendet går ut skall kunnata en annan arrendator, om det finns barn till den som är arrendator och dettabarn önskar överta arrendet. Förutsättningen för övertagandet är attvéderböran- de har sådan prakfik ellerutbildning som erfordras för atf driva ett jordbruk. Dennya lagstiftningen på arrenderättens område bör träda i kraft den 1 januari 1985.De avtalsregler som finns korhmerdock alltjämt att gälla till avtalstidensutgång. Av sociala skäl bör de nya reglerna inte tillämpas omarrendeförhållandet vid överlåtelse varat sammanlagt . Det gällervidare de nya reglerna om miljöinvesteringar, som blir tillämpligapå äldre avtal. Denna övergångsregel, som kommer att gälla från dén 1 januari1985, synes ligga väl i linje med den praxis som tidigare förekommit när detgäller lagstiftningen på arrendeområdet. I utskottsbetänkandet behandlas också motioner som gällerkoloniträdgårdsinnehavarnas rättsställning, obilliga bestämmelser i arrendekontrakt,jakträtt för jordbruksarrendaforer samt några motioner om arrendeavgiften förfritidstomter. Medanledning av dessa motionsyrkanden vill jag hänvisa till vad etf enigt utskottanfört beträffande dessa för många såviktiga frågor. Jag ber att med det anförda få yrka bifall tiiriagutskotfets hemställanpå samtliga punkter. Arrendelagstiftningen,m. 136 PER (vpk): I betänkande nr 35 från lagutskottet, som vi nu behandlar, tas vissaförändringar i arrendelagstiftningen upp. Betänkandet är föranlett av tvåpropositioner från regeringen. besvaras ett antal motioner somavgivits i anledning av regeringsförslaget och några fristående. Jag skall förmin del uppehåHa mig vid vpk:s partimotion 1983/84:2786, som avgivits medanledning av den ena propositionen, och de två fristående motionerna 1226 frånföregående och 763 från det innevarande. " Partimotionen 2786 harfem yrkanden, varav fyra besvaras i betänkandet och ett kommer att behandlas ihöst, sedan motsvarande del av propositionen, som gäller arrendators rätt ättförvärva sitt arrendeställe, varit föremål för remissbehandling. Iyrkande nr 1 tas frågan om omtäckdikning upp: Krav ställs atf ocksåomtäckdikning skall bekostas av jordägaren och inte kunna avtalas bort genomatt undantas. Ett liknande krav har framförts i en s-motion, och båda har.tillgodosetts av utskottsmajoriteten. Iyrkande nr 2 tas upp frågan öm åtgärder som påfordras av myndighet. Kravs stäHsatt jordägaren inte genom undantag i avtal skall kunna undandra sig utförandeav investering exempelvis i gödselanläggning, som påfordras av myndighet somvillkor för fortsatt drift. Här har utskottet kommit fram till att ytterligareutredning kan behövas, men vill ge regeringen till känna sin mening att den imotionen påkallade åtgärden bör genomföras. Iyrkande nr 4 tas upp skötsellagens krav i samband med arrendeavtal, och kravställs på att arrendator inte skall kunna träffas av krav enligt skötsellagen,sedan han tillträtt sitt arrendeställe, och åsamkas kostnader som det sedan kankomma att dröja innan han kan få ut ersättning för. Här har utskottetkommit fram tHl, att om man inte genomför den föreslagna ändringen i 9 kap. 15§ jordabalken förbHr förhållandena vid det Arrendelagstiftningen, m. m. som redan nu gäller, och arrendatorn kan inte träffas avde krav som befaras i motionen, vilken sålunda på denna punkt har blivittillgodosedd. Vad sedan slutligen gäller motionens yrkande nr 5 reseshär krav på att det, i enlighet med den bakomHggande utredningens förslag,skall införas rätt för arrendator att utföra investeringar på arrendeställetoch att ersättning härför skall kunna utgå från jordägaren. Yrkandet utmynnar iett krav till regeringen om ett sådant förslag. Detta yrkande avstyrks avutskottet. Utskottet gör emellertid en skrivning, i vilken manpåfordrar ytterligare utredning i frågan. Skillnaden gentemot motionskravet äratt motionärerna kräver ett förslag från regeringen, under det attutskottet viH att utredning av frågan kommer tHl stånd och förslagsedan läggs fram för . Skiljaktigheten gäller här sålunda endasttidpunkten, och därför har jag inte reserverat mig i utskotfet. Jag konstaterar slutligen, i vad gäller vpk:s partimotion,att denna i betydande grad har kunnat bH tillgodosedd genom det förhållandetaft det på samtliga punkter funnits förslag i en s-motion som gått i sammariktning. Jag övergår därmed till aft kommentera de två friståendemotionerna från och . Båda tar upp samma problem,nämligen förekomsten av obilliga bestämmelser i arrendeavtal. Det kan förefalla litet egendomligt att obilligabestämmelser i arrendekontrakt skulle kunna finnas kvar, men motionärerna haransett att sådana i vissa fall fortfarande kan förekomma och att de börförsvinna. För arrendatorn obilliga arrendekontrakt är en feodalkvarleva från en gången tid. Man behöver inte .gå längre tillbaka i tiden äntill krigsslutet för att finna sådana feodala kvarlevor på den svenskalandsbygden. Stafarsyste-met för lantarbetare, som avvecklades först under1940-talef, var ett exempel på en sådan. Torparsystemet vid godsen och andrastörre jordbruk var en annan sådan kvarleva. Torpen kunde ha villkor sominnebar skyldighet för torparen att göra visst antal dagsverken förjordägaren för atf sköta det torp han bebodde. Som vi ser det , var det obilliga villkor. Torpare och småbönder i lär ju intenågon gång ha varit livegna, som i många andra europeiska länder, menskillnaden var kanske inte så stor, om -man ser till de ekonomiska beroendensom dessa människor levde under i förhållande fill de ekonomiskt starka ägarna avde större jordarna i landet. Det är angeläget aft rester från avberoende och förtryck utplånas i den mån de fortfarande lever kvar i obilligabestämmelser i bestående arrendeavtal. I motionerna krävs att hos regeringen skallbegära förslag som syftar till att undanröja obilliga bestämmelser iarrendeavtal. Utskottet har för sin del funnit att redan gällande lagsfiftningger full möjlighet att komma ur bestående arrendeavtal och förhindra ingåendeav nya med sådant obiHigt innehåll som motionärerna påtalat. Därför har jaginte reserverat mig i utskottet, utan nöjt mig med ett särskilt yttrande. Jagkonstaterar atf utskottet visat på vägar för att nå de syften som angivits imofionen, nämligen att utplåna resterna av en orättvis, feodal ordning somförtryckt många människor här i landet. För att de berörda skall kunna få sinrätt är det nödvändigtmed upplysning, och även här har utskottet visat på framkomliga Nr 164 Arrendelagstiftningen, m. m.r Med dessa påpekanden yrkar jag bifall tilllagutskottets hemställan. 137 (); Under den allmänna motionstiden inlämnade jagoch en kollega en motion beträffande fritidsboendet. Vi aktualiseradefrifidsboen-det i hus som står på s. k. ofri grund. Bakgrunden fill att viaktualiserade problemen med denna boendeform var att vi fått allt fler exempelpå att de fritidsboende i sin hyressituafion fått sina hyror höjda utan attnågra påtagliga kostnader tillkommit för ägarna av marken. Det finns exempel på hyror som från att ha varit någrahundralappar har ökat med det tiodubbla.