prot · G709148 · 1983-12-31 00:00:00 — ett förenklat och förbättrat system.Förslaget skulle innebära klara förbättringar redan med en mycket måttliganspänning på statsbudgeten. Samhällsekonomiskt skulle det ge vinster och bl.a. skulle kostnadstrycket på den allmänna färdtjänsten minska. Mänskligt skulledet alltså vara stora fördelar. All den väntan som regeringen här kostat på sigär att beklaga. Vi har i motionen nr 1589, vilken senare kommer att behandlasav , uppmanat regeringen att ta sig samman och snabbt komma med ettförslag. Får jag genom arbetsmarknadsministern skicka med en liten hälsningtill kollegan i . Det var för snart ett årsedan jag frågade om det skulle komma något förslag. Socialministern hänvisadedå till att remissvaren inte hade kommit in. Men är de ju inne sedan mycketlång tid tillbaka. Det är angeläget att ett förslag kommer och att det kommersnabbt. Jag vill yrka bifall till folkpartireservationen och i övrigt tillhemställan i arbetsmarknadsutskottets betänkande 19. Anf, 5 L ARS-O VE (vpk): Först vill jag notera att det lönar sig att vara konsekvent ipolitiken. Ända sedan det s. k. taket för anställning med lönebidrag iallmännyttiga organisationer infördes av den borgerliga regeringen har vpk Vi har heltenkelt funnit detta otillständigt, om man tar i beaktande den situation som dehandikappade befinner sig i på arbetsmarknaden och dessutom den ringa kostnadsom anställning med lönebidrag innebär för samhället, eftersom alternativet iallmänhet är pensionering. Frånbörjan hade vi nöjet att i den här frågan göra gemensam sak medsocialdemokraterna, som inte utan engagemang ställde upp för de handikappadegentemot den borgerliga reaktionen. Tyvärr hade vi då inte den majoritet sombehövdes för att avskaffa taket. Situationen har förändrats så till vida attde borgerliga partierna har anslutit sig till vpk:s uppfattning och driverfrågan inte utan visst engagemang. Vi har fått majoritet för vårt förslag, ochtaket försvinner. Hurskall man förklara dessa svängningar i politiken? En möjlig förklaring är attju större den socialdemokratiska riksdagsgruppen blir, desto mindre makt fården. Den får nämligen lämna ifrån sig inflytandet till . Jagkan inte frigöra mig från intrycket, att om de socialdemokratiska ledamöterna iutskottet hade fått agera fritt, hade de anslutit sig till utskottsmajoriteten.Nu fick de helt enkelt inte göra det, och jag beklagar detta. Det är ettkortsynt och inskränkt ekonomiskt synsätt som legat i botten på regeringenspolitik, och det går ut över de handikappades möjligheter till arbete. Enallt större del av befolkningen ställs permanent utanför arbetsmarknaden. Viser en trend till allt större.öppen arbetslöshet. Vi har en omfattande doldarbetslöshet och en omfattande förtidspensionering. Man räknar med att det äröver en halv miljon människor i produktiva åldrar som ställs utanförarbetslivet, många av dem utan större hopp-om att någonsin kunna återvända dit. Närdet diskuteras hur stor arbetslösheten är kan man inte bara räkna dem somredovisas som öppet arbetslösa. Skall man få fram vilka som verkligen behöverett fast arbete, krävs det att alla som inte har ett sådant arbete redovisassom arbetslösa. Faktumär att utslagningen och utsorteringen av människor från arbetsmarknaden står istrid med de grundläggande värderingar som bör genomsyra vår arbetsmarknadspolitik.Den bör bygga på förutsättningen att alla människor behövs och efter sinaförutsättningar bör göra sin insats i arbetslivet. Rätten till arbete måstegälla alla människor i produktiva åldrar och oberoende av eventuella handikapp. Frånden utgångspunkten skulle vi naturligtvis inte behöva ha någotlönebidragssystem för handikappade. Lönebidrag är en tvingande nödvändighet iett samhälle därT-ätteff tillrbetFTSch ett mänskligt arbetsliv inte existerar.Vi skall även komma ihåg att lönebidrag innehåller ett stort mått av förnedringför de handikappade, eftersom de blir särbehandlade. Attförebygga"utslagning är en uppgift förren samlade arbetsmarknadspolitikenoch näringspolitiken. Generella och riktade åtgärder på de här områdena skulledock underlättas, om vi hade bättre kunskaper om de utslagnas situation. Detbehövs en kartläggning av de utslagnas situation, på samma sätt somlåginkomstutredningen och sysselsättningsutredningen på sin tid initierade enbred-samhällsdebatt i dessa frågor. Därför bör det enligt vår uppfattningtillsättas en utredning som gör denna breda kartläggning och som initierardebatt, så att de utslagna inte ställs på undantag. Vpkhar i det här läget i princip godtagit de förändringar av lönebidragssystemetsom regeringen har föreslagit. Vi har en avvikande mening på några punkter, ochframför allt reagerar vi mot att man från regeringens och utskottsmajoritetenssida inte är beredda att fullt utnyttja de möjligheter som de oHkakonstruktionerna inom lönebidragssystemet ger. Detär alldeles utmärkt att man inför ett introduktionsstöd. Det är helt riktiga tankar som hgger bakom. Men varför utesluta detta när det gäller anställningar hos staten, allmänna försäkringskassor och andra arbetsgivare som tillämpar statliga avtal? Varför denna begränsning, och varför skall man införa ett tak för antalet introduktionsstöd, precis som om det inte fanns tillräckligt många tak och begränsningar redan tidigare för handikappades möjligheter att vinna inträde på arbetsmarknaden? Inbillar man sig att det plötsligt skall bli för lätt för de handikappade att få arbete, när man inför introduktionsstöd? Tror man att de handikappade härigenom kommer att gynnas på ett otillbörligt sätt i jämförelse med andra på arbetsmarknaden? Det är sådana här frågeställningar som gör att man bör studera problemen närmare. Det är bra att man inför introduktionsstöd, men varför förta effekten genom att sänka lönebidragsnivån? Den bör enligt vår mening ligga kvar vid av lönesumman första året och sedan minskas på samma sätt som . Bådei utskottsbetänkandet och i regeringens proposition diskuteras att det bara ärde handikappade som skall komma i åtnjutande av lönebidragssystemet. Detförefaller som om man på vissa håll när förhoppningar om att man med dessaformuleringar kanske skulle kunna begränsa antalet lönebidrag och särskilt dåanställningar med lönebidrag i allmännyttiga organisationer. Så är detnaturligtvis inte. Vad som möjligen kan bli följden är en marginellförskjutning av den grupp som får lönebidrag. Vi är ju överens om dengrundläggande definitionen i sammanhanget. Men det är inte själva arten avhandikappet som är det avgörande, utan vilken betydelse detta får för denenskildes ställning på arbetsmarknaden och för vederbörandes möjligheter att fåarbete. Det måste även i fortsättningen vara detta som blir det avgörande förarbetsmarknadsmyndigheternas handläggning av dessa ärenden. Beroende påarbetsmarknadens utseende kan ett handikapp i en landsända vara betydelselöstfrån arbetsmarknadssynpunkt, medan samma handikapp i en annan region kan utgöramotiv för förtidspensionering. På samma sätt kan en viss yrkestillhörighet varaavgörande för om ett handikapp skall bedömas som svårt eller hndrigt. Ilikhet med introduktionsstödet är det särskilda lönebidraget ett viktigtinstrument för att förbättra möjligheterna på arbetsmarknaden för personer medhandikapp. Eftersom det här bidraget är särskilt destinerat till personer medsvåra handikapp, kunde man åtminstone ha förväntat sig en generös attityd frånregeringens sida - att man skulle sätta nödvändigheten av att nå Mentyvärr måste vi återigen konstatera att man inte har tagit steget fullt ut. Frånvpk:s sida hävdar vi att det särskilda lönebidraget skall kunna utgå i tre årför att därefter sänkas till resp. . Men vi säger också att man skallkunna återgå till en högre bidragsnivå när det är nödvändigt, på grund avtillfällig eller mer varaktig försämring av handikappet. Vianser vidare att det finns anledning att inrätta ett 100-procentigt särskiltlönebidrag. Det är bl. a. med tanke på den grupp som kanske är sämst ställd påarbetsmarknaden, nämligen de utvecklingsstörda. Ävennär det gäller det särskilda lönebidraget vill regeringen begränsa antaletbidragstagare som kan komma i fråga. Vpk anser att detta ärprincipiellt fel. Vi anser att det inte skall finnas någon annan begränsning änmöjligheten att erbjuda arbete. Det är, som vi redan har påpekat, begränsningnog. Vi anser att om det finns möjlighet till en arbetsplacering med särskiltlönebidrag, skall detta inte behöva stupa på att pengarna på anslaget är slutför året. Det är just detta som så många har reagerat mot när det gällt taketför lönebidragen till allmännyttiga organisationer. Det har funnits arbete ochdet har funnits arbetslösa som har passat för arbetena, men lönebidragstakethar tvingat dem kvar i arbetslöshet. Vi kan inte acceptera att nya sådanahinder byggs in i lönebidragssystemet. Utvecklingen i vad gäller Samhällsföretagsgruppen, som behandlas i dethär betänkandet, är oroande. Den härstammar ur de delvis motstridiga krav somställs på verksamheten från samhällets sida. Å ena sidan skall gruppen beredaarbete åt personer som på grund av handikapp inte kan få arbete på öppnaarbetsmarknaden. Å andra sidan skall verksamheten bedrivas efter affärsmässigaprinciper. Dessa affärsmässiga principer är desamma som gör att handikappadeslås ut från eller inte kommer in på den öppna arbetsmarknaden. När sedanstaten successivt sänker driftbidragsprocenten leder detta till att deaffärsmässiga principerna alltmer kommer att ta över och verkar styrande påverksamheten på bekostnad av det sociala målet. Det är detta som håller på attske. på den öppna arbetsmarknaden , finner vi att den är grym för dem sominte passar in - det är ackord, bonus, effektivitet och lönsamhet som styr. Menunder har det förekommit en berättigad och skarp kritik frånhandikapporganisationerna, som säger att det blir allt svårare för personer medgravt handikapp att få jobb inom Samhällsföretag. De har till att börja medsvårt eller inga möjligheter alls att få arbete på den öppna arbetsmarknaden.Där får de ett klart besked: Tjrvärr är du inte lönsam på den härarbetsmarknaden, lilla vän. Det färgar naturligtvis också Samhällsföretag.Vidare är utslussningen från Samhällsföretag till den öppna arbetsmarknadenganska liten . Vpkhar inget emot att Samhällsföretags verksamhet bedrivs effektivt, men det måsteske inom ramen för det sociala målet. Det behövs en översyn avSamhällsföretagsgruppen, bl. a. för att man skall uppnå en högre grad avsamordning av verksamheten och bryta beroendet av legotillverkning. Det behövsockså en översyn i syfte att utveckla arbetsprocesser och utnyttja modern teknik för att manpå ett bättre sätt skall kunna bereda meningsfullt arbete åt svårthandikappade. Ett sådant arbete försvåras bl. a. genom minskade driftbidrag. Enannan punkt som har stor betydelse för de handikappade är främjandelagen, somen gång i tiden, när den kom, betecknades som en stor framgång. Den skulle blien succé - men den har helt kommit av sig. Den skulle gynna de handikappade närdet gällde att komma in på den öppna arbetsmarknaden. Vi har från vpk vidåtskilliga tillfällen krävt att man skall skärpa tillämpningsreglerna vadavser främjandelagen, så att den verkligen leder till det den en gång syftadetill. Meddetta, herr talman, yrkar jag bifall till samtliga vpk-reservationer i dettabetänkande och till utskottets hemställan i de delar som reservationerna inteomfattar - i synnerhet till utskottets hemställan att taket förlönebidragsplatser hos allmännyttiga organisationer slopas. 6 (): Samhällets stöd för att hjälpa handikappade att få arbete har byggts utoch förändrats under en lång följd av år på olika sätt. Arkivarbete, som kundeanordnas i statlig och och hos statsunderstödda och andraallmännyttiga organisationer, tillkom . Denhalvskyddade sysselsättningen inrättades 1950 och fanns på hela arbetsmarknadenutom i statlig förvaltning. Denviktigaste skillnaden mellan dessa former av stöd var att arkivarbetaren iprincip var anställd av arbetsmarknadsverket, medan den anställde i halvskyddatarbete hade samma anställningsförhållanden som gällde på arbetsmarknaden iövrigt. Efteruppdrag till och förslag från sysselsättningsutredningen skedde storaförändringar och på 1980-talet.Anställningsformen förändrades även för arkivarbetarna och gavs ett enhetligtnamn - lönebidragsanställning. Men man införde skilda stödformer till statliganställning, till allmännyttiga organisationer och till den öppnaarbetsmarknaden. Det senare fick formen av ett s.k. allmänt lönebidrag, som inormalfallet avtrappas , och i vissa fall för svårarehandikapp ett s. k. förhöjt lönebidrag men i begränsad omfattning samtslutligen ett särskilt högre bidrag för ungdom med särskilt svårahandikapp. De nivåer på lönebidragen som gällt framgår av utskottetsbetänkande. Kostnadernaför denna form av stöd till handikappade häri löpande priser ökat från 331milj. 1973/74 till 1982/83, och räknat i fasta priserfrån 805 milj. kr. 1972/73 till 1 708 milj.kr. Effekternaav reformerna kring 1980-talets början kan mätas i antalet sysselsatta, somstigit från 28 1980 till 34 752 , och var 36 500personer anställda med lönebidrag. Avde som utbetalades gick till de allmännyttigaorganisationerna, till statliga myndigheter och till .övriga arbetsgivare.Antalet anställda var ca 6 700 hos statUga myndigheter kostnadstäckning, ca 10 600 hos allmännyttiga organisationer med 90 %kostnadstäckning, och övriga arbetsgivare -kommuner, landsting, affärsdrivandeverk och enskilda arbetsgivare - hade ca 18 850 anställda med de avtrappandeformer av lönebidrag som gäller för dem. Medandra ord: för av kostnaderna sysselsätts på den öppna marknaden,och för av kostnaderna sysselsätts av de lönebidragsanställda istatlig anställning och hos allmännyttiga organisationer. Parallelltmed de former som lett fram till lönebidragsanställningsformen har samhälletsinsatser för att ge handikappade arbete ökat på det område som ledde fram tillbildandet av , som startade sin verksamhet 1980. Före1980 bedrevs den verksamheten med många olika huvudmän -kommunala,landstingskommunala och i vissa fall enskilda verkstäder för skyddat arbete,kontorsarbetscentraler, industriella beredskapsarbeten och hemarbete i ohkaformer. Efterca utredningsarbete beslöt om ett samlat huvudmannaskap1977, och staten och landstingen bildade regionala stiftelser för skyddatarbete inom varje län. En central stiftelse - Samhällsföretag -inrättades avstaten för övergripande och gemensamma frågor. Stiftelserna har 30200 anställda, varav 24 900 arbetshandikappade. SedanSamhällsföretagsgruppen bildades har resultaten successivt förbättrats ochdriftbidragen har kunnat sänkas, räknat i procent på lönesumman, från 143 %1980 till föreslagna /85, motsvarande ca 2,4 miljarderkronor. Därfill kommer bidrag till fastighetsfonden med 318 milj. kr. ochägartillskott för investeringar på 15 milj. kr. /84 anslogs till arbetsmarknadspolitiken,varav eller gick till sysselsättningsska-pande åtgärderför handikappade. Därtill kommer att av dem som varplacerade i beredskapsarbete och av dem som genomgickarbetsmarknadsutbildning var arbetshandikappade. Idet betänkande vi nu behandlar föreslås att skall besluta om 5,5miljarder kronor för /85. Därtill kommer att andelenhandikappade i beredskapsarbeten och i arbetsmarknadsutbildning kan bedömas bhav minst samma andel som 1983. Detär mot denna bakgrund vi skall se behandlingen av proposition 100 bil. 12,tilläggsproposifion 125 och framför allt proposition 122 om introduktionsstödoch reformerat lönebidrag som vi behandlar enligt arbetsmarknadsutskottetsbetänkande 19 om sysselsättningsskapande åtgärder för arbetshandikappade ochdess förslag till reformerat lönebidrag. Jagskall i fortsättningen av mitt anförande kommentera det avsnitt som behandlarsärskilda åtgärder för arbetsanpassning och sysselsättning, i huvudsaklönebidragen och de därtill fogade reservationerna 1-17. SvenLundberg kommer senare att för vårt parti kommentera de övriga delarna avbetänkandet. Inledningsvisbehandlar utskottet en , nr 159, om yrkesinriktad rehabiliteringoch' arbete åt arbetshandikappade, och utskottet konstaterar att vår politik påområdet väl överensstämmer med konventionen. Beträffandeövergripande åtgärder yrkas i flera motioner och i reservationerna 1 och 2från vpk om kartläggning av de utslagnas situation. Vidare yrkas om en översynsamt skärpning av lagstiftningen i vad avser främjandelagen och lagen omanställningsskydd, LAS. har i uppdrag att se överfrämjandelagen. I vad avser lagen om anställningsskydd kan utskottet inte finnaannat än att lagen ger det skydd som kan krävas, och jag yrkar därmed avslag påreservationerna 1 och 2. Deförslag som avser arbetshjälpmedel åt handikappade tillstyrks av utskottet. Deborgerliga partierna vädrar i detta sammanhang visst missnöje över att enutredning som var klar angående bilstödet inte lett till någotförslag från regeringen. har tidigare gett en bakgrund till denfrågan. Mot bakgrund av moderatemas förslag om kraftiga indragningar i annatsammanhang på färdtjänstens område, som skulle leda till isolering för mångahandikappade, har deras medverkan i detta yttrande ett drag av opportunism. Bidragettill arbetsbiträde föreslås bli höjt med 5 000 till . Vpk har i enreservation krävt ytterligare höjning och att bidraget skall kunna kombinerasmed lönebidrag utöver vad som gäller. Yrkandet avslås med hänvisning tilltidigare regler och det särskilda lönebidrag som behandlas i det följande. Jagyrkar bifall till utskottets förslag och avslag på reservation 3. Somframgått av min inledning utgör lönebidragen en av de stora posterna i dettabetänkande och även sett totalt inom arbetsmarknadspolitiken, liksom i hela denarsenal av åtgärder på oUka områden där stöd ges till handikappade. Ihuvudsak har de i proposition 122 framlagda förslagen utgått frånhandikappkommitténs betänkande DS A 1983:14 om introduktionsstöd ochlönebidrag. Förslageninnebär i korthet att ett introduktionsstöd på införs och utges . Det ersätter tidigare bidrag vid arbetsmarknadsutbildning i företagoch praktikanställning av äldre och handikappade. Introduktionsstödetges utan krav på formaliserade utbildningsplaner, vilket var fallet i tidigarebidragsformer. Men det skall utnyttjas för att ge en god introduktion ochinlärning i arbetet. Det skall även kunna ges till en redan anställd som efteren längre tids sjukskrivning behöver stöd för att kunna återgå till arbete. Detföreslås tillämpas i första hand för anställning i näringslivet och i kommuneroch landsting, men inte i statlig verksamhet eller hos allmännyttigaorganisationer. Utskottetanser att de statliga affärsdrivande verken skall vara berättigade att användaintroduktionsstöd, och i vissa fall skall detta även gälla statliga myndigheteroch liknande, i det senare fallet då det kan bedömas att en inledning medintroduktionsstöd kan ge en anställning wton lönebidrag. Detta bör gesregeringen till känna. Vidareföreslås ett nytt allmänt lönebidrag. Det lönebidrag som föreslås ges och under de två följande åren. I de flestafall har anställningen inletts med en sexmånadersperiod med ett 90-procentigtproduktionsstöd. Förlängt bidrag skall efter prövning kunna lämnas perår i vissa och speciella fall. Slutligenföreslås ett särskilt lönebidrag vid anställning av personer med svårahandikapp, som utan bidraget skulle riskera att bU pensionerade eller måsteberedas skyddat arbete. Detta bidrag föreslås utges förstaanställningsåret, utöver eventuell introduktionsstödsperiod , ochdärefter . Det kan därefter förlängas efterprövning med 50 eller . Förslagetgäller utan åldersbegränsningar eller andra begränsningar, som är fallet ,inom en ram av ca 800 personer och ca 1 400 personer med 50%och innebär väsentliga förbättringar av det tidigare förhöjda bidraget, som varbegränsat till ungdom och för överförda anställningar från skyddatarbete och omfattade ca 350 personer . Ireservafionerna 4-13 till detta avsnitt i betänkandet har , centernoch vpk anmält skiljaktiga meningar till utskottet. vill ändra denallmänna utformningen. De kräver i huvudsak ett mer differen-tierbart system iförhållande till handikappets svårighetsgrad, i lönebidrag ävenhos enskilda arbetsgivare, likställdhet i kretsen av arbetsgivare samt att ettsådant system skall vara lönsamt i förhållande till nuvarande anställning iSamhällsföretags skyddade arbete. Centernkräver däremot i samma frågor ett högre allmänt lönebidrag och vill avslåförslaget om det särskilda lönebidraget, då de av regeringen framlagdaförslagen ses som en alltför kraftig differentiering. Även anser att deökade kostnaderna kan vägas mot besparingar på anställningar i Samhällsföretag.Som konsekvens därav har följdreservationer för det allmänna och detsärskilda lönebidragets utformning samt det senares omfattning. Moderaternaoch har således inbördes motstridiga uppfattningar: för resp. emot ökaddifferentiering. Förslageni propositionen bygger i allt väsentligt på handikappkommitténs överväganden.Kommittén har avvisat förslag om differentiering och har i likhetmed utskottet funnit att det skulle leda till svåra avväganden och, enligtutskottet, medföra en meritvärderingshknande situafion för de handikappade, somej kan accepteras. Kommittén, liksom propositionen och utskottet, har å andrasidan funnit tunga skäl för att den mera schablonmässiga uppbyggnad avdifferentieringen som föreslås skall användas till förmån för personer medsvåra arbetshandikapp. Vadavser dessa reservanters syn på möjligheten till inbesparingar i StiftelsenSamhällsföretag vill jag bara erinra om att trots samhällets omfattande stödför anställning av arbetshandikappade har kvarstått ca 24 000arbetshandikappade som arbetssökande av ca 30 000 sökande medarbetshandikapp. Det framgår därav att dessa utgör en stor grupp av de totaltsett arbetssökande och att alla de insatser vi ekonomiskt kan klara behövs,inkl. de platser vi har i . Det är också att märkaatt där anställs de som har det svårast att finna anställning,även med förhöjt lönebidrag. Därmedyrkar jag avslag på och reservationer i denna del. Därutöverhar vpk reservationer avseende kretsen av arbetsgivare, det allmännalönebidraget samt det särskilda lönebidragets utformning och omfattning. Istort sett handlar de om att de förslag som utskottet har tillstyrkt är förinskränkande och har för liten omfattning samt att nivåerna är för låga ochutgår för . Stöd för sina krav har de funnit i handikappkommitténsbetänkande. Utskottet har dock ansett att vad som föreslås är en rimligavvägning i rådande ekonomiska läge, och jag yrkar avslag även på dessareservationer. Lönebidragentill de allmännyttiga organisationerna föreslås - i likhet med lönebidragentill statlig verksamhet - utges med oförändrad nivå: i statens verksamhet 100 %och i de allmännyttiga organisationerna av lönesumman. Först skall dåframhållas att en markering nu sker i propositionen och betänkandet av attbidragen skall gå till anställda med verkliga handikapp. Enbarthög ålder eller det förhållandet att man är flykting kan inte i sig vara skälnog att utge lönebidrag, och det gäller naturligtvis med accelererande verkanju högre bidragen är. Detta gäller f. ö. även de i det föregående behandladelönebidragen till enskilda arbetsgivare. Som alla säkert minns infördes i fjolett tak för utökning av antalet platser i lönebidragsanställning iallmännyttiga organisationer. Regeringen uppmanades återkomma med förslag förden händelse detta tak skulle visa sig bli hämmande för möjligheten tillanställning i allmännyttiga organisationer. Ikompletteringspropositionen har också regeringen föreslagit att ettianspråkstagandeav nästa budgetårs kvot med 200 platser får ske redaninnevarande budgetår. Iett antal motioner har krävts att taket helt avlyfts för /85.Motionärer finns från samtliga partier. Utskottsmajoriteten har med yrkande omavslag på propositionen beslutat tillstyrka motionskraven och föreslå riksdagenatt anställning i allmännyttiga organisationer skall kunna ske utanbegränsningar.