prot · G709107 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:107 Omåtgärder för att stimulera upprustning och ombyggnad av äldre vattenkraftverk Förhandlingarnaleddes till en början av förste vice talmannen. 1 § Justerades protokollet för den 15 innevarande månad. Anf.1 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Medändring av den preliminära tidsplanen tar kammarens sin början . 3§ Svar på interpellation 1983/84:107 om åtgärder för att stimulera till upprustningoch ombyggnad av äldre vattenkraftverk har frågat mig följande: Vilka åtgärder är regeringenberedd att vidta för att undanröja de negativa effekter vattenkraftsskattenhar avseende genomförande av motiverad upprustning av äldre vattenkraftverk? har på regeringens uppdrag studerat bl. a. behovet av upprastning iäldre kraftverk. I sin avlämnade rapport pekar verket på att det framöverfinns ett betydande behov av reinvesteringar i äldre vattenkraftverk. Behovenuppstår löpande och i takt med att de olika anläggningsdelarna ivattenkraftverken bUr utslitna eller föråldrade. De svenskavattenkraftsanläggningarnas åldersstraktur gör att de stora volymernareinvesteringar kommer först . En analys som verket har genomfört visaratt det under vissa föratsättningar kan vara samhällsekonomiskt lönsamt atttidigarelägga en del av upprustningsåtgärderna. Frågor om bl. a. upprustning aväldre vattenkraftverk kommer att tas upp i den proposition om fortsattvattenkraftsutbyggnad som förbereds inom industridepartementet. Jag är därförför dagen inte beredd att närmare redovisa vilka åtgärder som kan komma ifråga. Omåtgärder för att stimulera upprustning och ombyggnad av äldre vattenkraftverk 3 IVARFRANZÉN (c): Jagtackar energiministern för svaret, trots att det inte är ett svar på min fråga.Jag beklagar verkUgen om energiministern på grund av kommande proposition ansersig förhindrad att föra en debatt i sakfrågan. Om så skulle vara, får detorimliga konsekvenser. Nog måste varje regering vara beredd att redovisa enståndpunkt i varje sakfråga. Speciellt rimligt måste detta vara när man på sig att tänka över svaret. Somjag redovisade i min interpellation har vattenkraftsskatten fått just denegativa effekter som förutsåg. Nog måste det vara i regeringens intresseatt undanröja dessa uppenbara brister i skattens konstruktion. Om jag skulle hafel på den punkten, så är det viktigt att få energiministerns besked därom. Detfinns möjligen flera sätt att avhjälpa bristerna, men det borde inte förhindraatt vi kunde föra en diskussion om principerna. förslag går ikorthet lit på att helt avskrivna vattenkraftverk, som också har den bästalönsamheten, skall betala full vattenkraftsskatt. Investeras nya pengar, såreduceras vattenkraftsskatten. Endast investeringar efter 1975 bör beaktas. Viföreslog att vattenkraftsskatten skulle reduceras med ett belopp motsvarande av ej avskrivna investeringar. Detta innebär att skattefriheten uppnås närden oavskrivna investeringen uppgår till . Om investeringen är såhög som . per kWh, vilket är vanUgtvid nyanläggning, så uppnås skattefrihetdels för tillkommande produktion, dels för samma kvantitet äldre produktion.Detta innebär en mycket kraftig stimulans för såväl nyanläggning som omfattandereinvesteringar. Jagförutsätter att energiministern trots pågående propositionsarbete kan gesynpunkter på detta förslag eller, ännu hellre, redovisa ett eget förslag. Avdet svar som energiministern lämnat på min interpellation får jag uppfattningenatt energiministern underskattar behovet av upprustning och ombyggnad avbefintliga vattenkraftverk. Av utredning framgår klart att ommotiverad upprastning kommer till stånd så betyder det mer för sysselsättningeninom industrin än planerad nybyggnad. Detfinns alltså en rad goda skäl för att snabbt åstadkomma en stimulans för dessaåtgärder. Några exempel på sådana skäl är: Vi kommer sannolikt att hagod tillgång på elström. E»en avställning som krävs kangöras utan att dyr alternativproduktion av elström behöver tillgripas. Vi be;höver öka sysselsättningen. Industrin behöver ökad leveransvolym för attbibehålla kompetens och kapacitet. Det är troligen så att ökade reinvesteringarkommer att få avgörande betydelse för denna del av industrins bestånd ochutveckUng. Kärnkraftsawecklingen underlättas om vi innan denär aktuell har sett till att befintliga vattenkraftverk är moderna ochhögeffektiva. Detär också angeläget att göra vattenkraftsskatten mera rättvis. Skatten bör utgåefter bärkraft, och det är en principiell uppfattning som jag hoppas attenergiministern delar med mig. Om inte så är fallet, vill jag gärna ha ettklart besked om det. Jag framställde denna interpellation för att få till stånd ettkonstruktivt meningsutbyte i vad jag bedömer som en viktig fråga. Minförhoppning är, trots energiministerns ofullständiga svar, att det skall bliså. Jag avvaktar därför med stort intresse hur energiministern skall besvaraeller kommentera de tre frågor jag nu har ställt. Det är helt i enUghet med en av de grundläggande reglerna för vårtparlamentariska system att vi inte medan beredningsarbetet pågår i en viktigfråga diskuterar de förslag som är föremål för beredning i regeringskansliet.Detta är regler som de borgerliga regeringarna självfallet följdeoch som vi Uka självfallet respekterade under de föregående sex åren. Därförhoppas jag att förstår att jag inte kan gå in på en diskussion isakfrågorna om vilka förslag på det här området som f. n. diskuteras iregeringskansliet. Jag kunde naturligtvis ha väntat ytterligare någon tid medatt besvara interpeUationen, och då hade vi kunnat föra en sådan här debatt -det är det alternativ jag kunde ha valt. Sedanvill jag gärna säga att jag undvek att direkt gå i polemik i frågan omvattenkraftsskatten, av det skälet att har hängt upp hela fråganom möjligheterna till reinvesteringar, reparationer osv. i äldre vattenkraftverkpå frågan om vattenkraftsskatten. Enligt min och regeringens mening är inte denfrågan den ensamt avgörande. Dels fanns det faktiskt inte något omfattandereinvesteringsprogram som stoppades när vattenkraftsskatten infördes. IvarFranzén ger en alldeles felaktig beskrivning av sakläget. Dels är det en mängdolika åtgärder som kan och bör diskuteras om man vill få till stånd ettomfattande reinvesteringsprogram för de äldre vattenkraftverken. Detvar faktiskt den nuvarande regeringen och jag själv som gav uppdraget tillenergiverket att inför den nu aktuella propositionen utreda förutsättningarnaför omfattande reinvesteringar i de äldre vattenkraftverken i syfte attförbättra dem och energiförsörjningen och i syfte att skapa sysselsättning samtbevara kompetensen i den tillverkande industrin. Det är på vårt uppdrag, införpropositionsarbetet, som de undersökningarna har gjorts. Jagtalar i mitt svar om att frågan om upprastning av de äldre vattenkraftverkenskall behandlas i den kommande propositionen. Det är ett sätt att säga att vibetraktar frågan som betydelsefull. Men vi överväger, , en radolika åtgärder som är viktiga för att återinvesteringar skall komma till stånd- åtgärder som i sig faktiskt skulle ha kunnat vidtas i ett tidigare skede ochsom inte alls har ett samband med eller är beroende av frågan omvattenkraftsskatten. IvarFranzén vet att vi har sagt att vi skall förelägga en proposition isådan tid att den kan behandlas under vårsessionen. Därav kan draslutsatsen att det inte dröjer särskilt länge innan fakta kommer på bordet. Omåtgärder för att stimulera upprustning och ombyggnad av äldre vattenkraftverk Omåtgärder för att stimulera upprustning och ombyggnad av äldre vattenkraftverk 5 IVARFRANZÉN (c): Jagvill gärna betyga energiministern att jag har full respekt för att vi i daginte kan diskutera detaljer. Jag försökte emellertid mycket klart markera attdet finns vissa grundläggande principer som energiministern knappast borde varaförhindrad att här diskutera. Energiministern borde också kunna ge svar påföljande frågor: Ärdet angeläget att undanröja de uppenbara brister som finns i nuvarandevattenkraftskonstruktion? Är principerna för det alternativa förslag som vilade fram intressanta eller inte? Gäller fortfarande principenskatt efter bärkraft? Jag har den bestämda uppfattningen att socialdemokraternai varje fall har företrätt den principen. Energiministernssvar på dessa frågor ger i och för sig klart besked om färdriktningen när detgäller de åtgärder som regeringen kommer att föreslå, men det ärväl ändå inte principerna utan mera detaljerna som skall komma fram urprinciperna som är under beredning. Jaghai' aldrig påstått att vattenkraftsskatten skulle vara det allena saliggörandeför att få till stånd en angelägen och iiödvändig upprustning av befintiigavattenkraftverk. Jag har hävdat att den är en viktig del. Jag har emellertidockså hävdat att den har utgjort ett hinder när det gäller att få till ståndupprastning och reinvesteringar. Vi plockar genom vattenkraftsskatten ändåbort en del av lönsamheten hos vattenkraften. Vi gör det på ett sådant sätt attdet slår lika hårt i de fall där det hade varit angeläget att använda dessapengar just för återinvesteringar. Vi har alltså inte på något sätt styrt dessapengar till de områden där det finns lönsamhet och där det finns ettminimalt behov av upprustning. Man kan också, som jag föreslår, i de fall därupprustningen utförs få en kompensation för de tunga åren, som alltid följerjust när upprustningen är nygjord. Detfinns alltså ett minimum av vilja att leva upp till den målsättning somsocialdemokraterna så markant angav när skatten infördes, dvs. att det skullevara en vinstskatt, t. o. m. en övervinstskatt. Detta borde göra det otroligtangeläget för socialdemokraterna att söka hitta någonting i den stilen som vihar föreslagit - gärna någonting som är bättre. Det finns säkerligenmöjligheter till det. Ni har ju helt andra förutsättningar att utreda ochanalysera än vi har i opposition. Jagförstår att vi inte kommer så mycket längre, men eftersom jag har ställt minafråg ivriga försök att locka mig att skvallra kommer nog inteatt lyckas . Låt mig bara markera att man naturligtvis inte kan diskuteradetaljer utan att också diskutera principer. Jag tiUbakavisar bestämt än engång att vattenkraftsskatten i sig skulle ha förhindrat ett omfattandereinvesteringsprogram på detta område. Vi överväger nu ett omfattande paket avåtgärder för att få till stånd insatser. Jag tror att , när han fårse vårt förslag, också kommer att inse att verkligheten och möjligheterna attuträtta någonting är betjänta av att man prövar alla tänkbara utvägar attfrämja de önskvärda åtgärder som jag tror vi är överens om. Anf.7 (): På en punkt tror jag att energiministern och jag av ideologiska skäldrar litet oUka slutsatser. Energiministern talar om ett omfattande program ochsäger att det programmet inte skulle ha förhindrats av vattenkraftsskatten. Vadjag talar om är att man skall ge de föratsättningar som gör att denenskilde ägaren. , finner det förenligt med sina intressen - deföretagsekonomiska - att här vidta en upprastning i en omfattning som ocksåligger i samhällsintresset. Det är inte fråga om en omfattande planhushåUning,utan det är fråga om att skapa de miljöer som krävs för de initiativ som vi,som ger ramarna för verksamheten, vill få till stånd. Jagtror att det är på denna punkt som vi har litet svårt att komma fram till degemensamma synpunkterna. Det är de facto så - och här är jag ungefär likabestämd i min uppfattning som energiministern är i fråga om motsatsen -attvattenkraftsskatten har försämrat miljön för denna typ av investeringar. Dettahar sysselsättningen i landet Udit av. Det innebär också att man inom denmycket förnämliga industri som vi har på detta område är mycket oroad,och där har vattenkraftsskatten en mycket stor del av skulden. Jagväntar givetvis med stor spänning på de som jag hoppas mycket goda förslag somskall ligga i den kommande propositionen. Omåtgärder för att stimulera upprustning och ombyggnad av äldre vattenkraftverk Det var en överraskande passiv attityd som nudemonstrerade. Den är i och för sig inte förvånande när det gäller en borgerliginställning, men jag hade uppfattat saken så, att var intresseradav pådrivande åtgärder på det här området. Jag hoppas att denna attityd inteinnebär att och hans parti kommer att motsätta sig ett program somsyftar till att systematiskt driva på utvecklingen på det här området. Anf,9 (): Detta är ytterligare ett bevis för den skillnad som trots allt finns dådet gäller den ideologiska inställningen. Jag ser just dynamiken i det enskildainitiativet och den enskilda förmågan att utnyttja de förutsättningar som visom beslutsfattare kan ge för en viss verksamhet. Jagtror, energiministern, att vi når betydligt längre om vi skapar de miljöer somjag talade om för verksamheten än om vi försöker oss på att planhushålla. Men det är väl knappastmeningen med den här debatten att vi skall försöka förändra varandrasideologiska inställning. Därför anser jag att några fler inlägg kanske inte ärså särskilt meningsfulla. Överläggningenvar härmed avslutad. Om ifrågasatt export avplutonium 4§ Svar pii interpellation 1983/84:89 om ifrågasatt export av plutonium OswaldSöderqvist har i interpellation frågat mig följande: Hur stor del av bränsletillförseln till de svenskareaktorerna kontrolleras av ? Kan begära att få återköpa det plutonium somutvinns från svenskt använt kärnbränsle i de fall bränslet ursprungligenlevererats från ? Avser regeringen att ge klartecken för export avdet ovannämnda plutoniet, om tillåter det? Innebär ett sådant beslut att fortsatt svenskexport av plutonium, t. ex. utvunnet från de använda bränsleelement som nufinns i Windscale och La Hague, är planerad? Innanjag går in på de direkta frågorna, vill jag lämna några bakgrundsfakta i enfrågeställning som har tagit upp inledningsvis. Statenskärnkraftinspektion behandlar f. n. en ansökan av omtillstånd att föra ut plutonium till ett företag i . Av partietär utvunnet genom upparbetning i av bränsle med svensktursprung, använt i Ågestareaktorn. Därutöver gäller ansökningen plutoniumsom ursprungligen har köpts i för forskningsändamål och 481 gsom har köpts från . I inget av dessa fall rör det sig om försäljning avplutonium som härrör från bränslecykeln i det nuvarande reaktorprogrammet. Detnu aktuella ärendet kan inte ses som början på ett nytt mönster. Det handlar istället om avslutningen av en tidigare epok i den svenska kärnteknikenshistoria. Jag går över till defrågor som har ställt. Beträffandeden svenska kärnbränsleförsörjningens beroende av vill jag svara följande.Försörjningen grandas på inköp av naturUgt uran, konvertering av naturligt urantill uranhexafluorid, anrikning och tillverkning av bränsleelement. I dessaled har inflytande av betydelse bara över tillgången på anrikningstjänster.Fram försörjde elva reaktorer med anrikningstjänster ochSovjetunionen en, nämligen 3. ersättsförsörjningen av en Barsebäcksreaktor från med anrikning i . är fördelningen den, att anrikningen sker för sju reaktoreri , för en i och för fyra i genom Eurodifs italienskadelägare. USAkan inte påfordra att få återköpa plutonium som eventuellt utvinns från svensktanvänt kärnbränsle, även om bränslet ursprungligen levererats från eller t. ex. anrikatsi . Däremot krävs för utförsel av bl. a. plutonium till ett tredje land attdetta land, eller en grupp av länder som detta land tillhör, har ettkontrollavtal med eller garanterar användningen för fredligt bruk undergodtagbar internationell kontroll. Överföringen skall vidare i förväg godkännasav . Även enligt det nya kontrollavtal mellan och påkärnenergiområdet, som väntas träda i kraft , krävs förutförsel från av bl. a. plutonium ett motsvarande godkännande från . Jagvill i detta sammanhang erinra om att det i förarbetena till den nya lagen(1984:3) om kärnteknisk verksamhet uttalas att den hanteringsmetod för använtkärnbränsle som bör ses som ett förstahandsalternativ är direktdeponering. Viddenna hanteringsmetod har full bestämmanderätt över materialen ibränslecykelns slutsteg. I fråga om plutonium krävsenligt lag alltid tillstånd för utförsel. Isyfte att underbygga beslut om hantering av det plutonium av svenskt urspmng,som eventuellt kan komma att bli aktuellt, studeras inom regeringskanslietolika hanteringsalternativ med hänsyn till bl. a. säkerhetsfrågor ochinternationeU kontroll. Regeringen kommer inte att medge utförsel av enstakakvantiteter av separerat plutonium, innan dessa studier är genomförda ochslutsatser av dem har kunnat dras. Regeringens principiella inställning är attSverige självt bör ta ansvar för alla restprodukter från kärntekniskverksamhet. BeträffandeOswald sista fråga är svaret att det inte finns några planer påförsäljning av plutonium som kan komma att utvinnas från bränsle som i i utländska upparbetningsanläggningar. Omifrågasatt export av plutonium 11 (vpk): Jag tackar energiministern för svaret på min interpellation. Jag villgärna säga att jag finner svaret mycket klarläggande och att det är ett brainterpellationssvar, som ger raka besked på de frågor jag har ställt. Jag troratt det är bra att det vi sagt nu blivit sagt ytterligare en gång, så att detinte kan råda några missförstånd om vad den avser i dessafrågor. Energiministernsäger att det handlar om en avslutning av en tidigare epok i den svenskakärateknikens historia. Det är alldeles utmärkt, om det är på det sättet. Vihar således varit inriktade också på handel med plutonium, och det är ju bra omvi i fortsättningen inte kommer att vara det utan att, som det sägs i svaret,sådana frågor verkligen kommer att prövas noggrant. Jag vill återkomma tilldetta litet . Beträffandeförsörjningen med kärnbränsle till våra reaktorer har det länge varit känt attvårt beroende av varit oerhört stort. I svaret sägs att har inflytande"bara över tiUgången på anrikningstjänster". Det är naturligtviskorrekt i och för sig, men det bUr fel i alla fall, för om har kontrollöver anrikningen, så är det inte "bara". Det är inte"bara", om vi är beroende av när det gäller anrikning. Utan detjänsterna kan vi nämligen inte göra någonting - vi kan inte tillverka någrabränsleelement i Omifrågasatt export av plutonium vår fabrik i , omvi inte har anrikat uran. Och vi kan inte anrika själva. De andra leden ikedjan är ointressanta, om man är beroende av ett led, för de olika ledenhänger ihop. Jag tycker alltså att detta är ett sätt att förringaproblematiken. Har man inte full kontroll över bränslekedjan, så är manberoende, och det är inte "bara". Vihar alltså delvis varit beroende av ända fram till , vilket framgår avtexten i svaret. Det är bra att det nu blir en viss differentiering, även omdet är fråga om ett delvis nytt beroende - ett beroende av . Det ärenligt min uppfattning i och för sig inte särskilt roligt att komma i beroendeav Franrike i stället för av när det gäller anrikningstjänster. Alltsamarbete med den staten, som har omfattande kärnreaktor- och kämvapenprogramm. m., är - .Itminstone ur min och även många andras synvinkel - minst sagtsuspekt. Jagtar fasta på energiministerns uttalande här, att det ökade utbytet medFrankrike också när det gäller anrikningstjänster inte kommer att leda tillnågon expoj-t av plutonium som utvinns från bränsle och som har exporteratstill La Hague. I så fall är jag mycket nöjd. Vadman på nytt kan aktualisera beträffande den nya kärnenergilagen, som allamycket väl känner till, är följande fråga: Om ett land självt inte skaU utvinnaplutonium och inte avser att sälja plutonium utan att först ha gjort enlångtgående prövning, varför skall man då upparbeta plutonium? Den frågan ärfortfarande obesvarad. På den punkten är interpellationssvaret oklart. Beskedeti näst sista stycket av interpellationssvaret tolkar jag på det sättet att denansökan om export av plutonium som har inlämnats inte kommer attbeviljas. Jag vUl ställa en följdfråga: Vad är det som kan föranleda att deteventuellt kan bli aktuellt med export av plutonium? Vad skulle få oss attfortsätta att handla med plutonium, om det nu är så att vi håller på attavsluta den perioden i svensk kärntekniks historia? För säkerhets skull vill jag besvara senaste fråga.Jag tior nämligen att han inte tolkat svaret rätt. I svaret sägs; "I syfte attunderbygga beslut om hantering av det plutonium av svenskt ursprung, som eventuelltkan komma att bli aktuellt, ." det eventueUt kan kommaatt bli aktuellt med hantering av plutonium. Uttalandet skall tolkas endast pådet sättet. Anf.13 (vpk): Om det är på det sättet, blir frågan verkligen intressant. I så fallinnebär inte statsrådets svar att vi kommer att säga nej till export av 3,5 kgplutonium. Att sälja plutonium från Studsvik till är alltså attbetecknas som något slags hantering. Hur skall man i så fall hålla påmed den hanteringen? Om det förhåller sig på detta sätt, är jag betydligt merakritisk tiU denna passus i svaret än jag varit tidigare. Det är absolutnödvändigt med ett klarläggande på den punkten. Det måste vara mycket svårt att tolka mitt svar, . Svaretinnebär att vi icke kommer att ge tiUstånd till försäljning, så länge studierpå detta område pågår. Vår principiellt grundläggande inställning är att visjälva måste ta ansvar för allt material av detta slag. Med hantering avses iförsta hand att materialet i fråga tas om hand på ett ansvarsfullt sätt -om detöver huvud taget blir fråga om en upparbetning. OmRiksradions produktion i distrikten Anf.15 (vpk): Vi är inte alls oense beträffande det som statsrådet nämner allra sisti föregående inlägg. Naturligtvis skall självt ta hand om kärnavfallet.Det har vi alltid framhållit. Jagvill emellertid än en gång fråga: Kommer regeringen att bevilja export av 3,plutonium från Studsvik till ? Jag upprepar vad jag sagt i svaret: "Regeringen kommer inte attmedge utförsel av enstaka kvantiteter av separerat plutonium, innan dessastudier är genomförda och slutsatser av dem har kunnat dras. Regeringensprincipiella inställning är att självt bör ta ansvar för allarestprodukter från kärnteknisk verksamhet." Omen ansökan kommer på regeringens bord , kommer vi självfallet att säga nej. Anf.17 (vpk): Det sista beskedet var bra - det var mer rakt än de krumbukter somenergiministern hållit på med i ett par repliker . Detfinns fortfarande en hake som innebär att regeringen kan tänka sig att eftervissa undersökningar fortsätta med plutoniumhandeln. Om man sedan kallar dethantering eller någonting annat tycker jag är ointressant. Men omenergiministern står för det allra sista - att regeringen kommer att säga nejom det kommer en ansökan på regeringens bord - uppfattar jag det som ett raktoch klart besked som jag respekterar. Överläggningenvar härmed avslutad. 5 § Svar påinterpellation 1983/84:114 och fråga 1983/84:369 om Riksradions produktion idistrikten har i en interpellation frågat mig om jag avser vidtanågra åtgärder för att riksdagsbeslutet om att av Riksradions program skallproduceras i distrikten skall kunna förverkligas. har frågat migom jag anser att beslut kan förbises när det gäller Om Riksradions produktion i distrikten andelendistriktsproducerade program i rikssändningarna. Eftersom interpellationen och frågan rör samma problembesvarar jag dem i ett sammanhang. Genom beslut (prop. 1977/78:91, KrU 24,rskr 337) antogs ett reformprogram för radio- och TV-verksamheten föravtalsperioden fram till . Genom riksdagsbeslut (prop.1980/81:100 bil. 12, KrU 22, rskr 175) föriängdes reformperioden /89. När det gäller andelen distriktsproducerade program angavsi det förstnämnda beslutet att den bör ökas så att den uppgår till av denproduktion i TV och ljudradio som rimligtvis kan utlokaliseras. I och medbeslutet om en förlängning av reformperioden gäller att detta skall varagenomfört vid utgången av . Frågan och interpellationen föranleds av en rapport somutarbetats inom Riksradion och som remissbehandlas inom företaget. I denrapporten anges distriktens bidrag med originalproduktioner i rikssändningarnatill . Därtill kommer de program som köps in från Lokalradion förrikssändning.