prot · G709104 · 1983-12-31 00:00:00 — Närdet gäller den regionala poUsledningen fastställdes redan i riksdagensprincipbeslut inriktningen på en ny organisation i och iGöteborgs och län. Polisberedningen fick uppdraget att forma den 9Riksdagens protokoll 1983/84:103-104 organisationen och undersöka lämpligheten av enliknande regional ledningsorganisation för . För alla tre länen föreslår nu departementschefen, medinstämmande från justitieutskottet, en förändrad regional organisation. Denförändrar inte roll. skall även framgent vara dethögsta polisorganet i länet. Men uppgiften som länspolischef skall kombinerasmed tjänsten som polismästare i lokalt polisdistrikt. Den modellen förordadepolisutredningen , och för sedan fick poUsberedningen itilläggsdirektiv att undersöka, om den nya modellen också skulle kunnagenomföras i ytteriigare län utöver de tre nu aktuella. Mot detta har reserverat sig ijustitieutskottet. Argumentet från reservanternas sida för att säga nejbegriper jag inte. De påstår att en sådan reform skulle leda till en ickeönskvärd centralisering. Vad förändringen innebär är att man försöker minska påförvaltningsarbetet, försöker finna en modell som gör att en regional chefockså skall disponera resurser för sitt arbete - inte vara en kompanichef medenbart koktross, som en polis sade på en länskonferens . Sanningen ärden att reformen faktiskt stärker lekmannainflytandet på regional nivå, ochreformen i stort stärker lekmannainflytandet lokalt. Polisberedningen reser nu runt och lyssnar i län efter länpå hur man ser på en övergå:ng till den s. k. länspoUsmästarmodellen. För denärvarandes information - och med särskild adress till reservanterna - vill jagberätta att man faktiskt i en del län som beredningen hunnit besöka önskar enövergång till den nya regionala ledningsorganisationen. Jag vill också poängtera den breda politiska enighet omreformen som tidigare talare har pekat på. Den enda fråga som förenat de treborgerliga partierna i en samlad reservation mot justitieministerns förslaggäller kravet på inrättandet av en tjänst som biträdande polischef i . Naturligtvis skall, som justitieutskottet harunderstrukit, länspolismästaren i också ha en kvalificeradmedarbetare i ledningsfunktion vid sin sida, liksom länspolismästaren iStockholm. Men titulaturen måste inte vara "biträdande polischef",anser socialdemokraterna i utskottet, liksom regeringen och liksompolismästaren och polisstyrelsen i . När det gäller den centrala utbildningen hardepartementschefen föreslagit att den skall samlas i en gemensam organisationinom . Den meningen delas av en bred majoritet i utskottet.Skolan föreslås få ställning som byrå i organisation. Ireservation3 har centerpartisterna i utskottet föreslagit att polishögskolanskall bilda en egen organisatorisk enhet inom . Det förslagsom departementschefen lagt fram överensstämmer med polisberedningens förslag,som i remissomgången fick stöd av , som bör ha den bästaerfarenheten när det gäller att bedöma vilken som är den lämpligasteorganisationsmodellen. I reservation 4, också den från , föreslår man enannan organisation för rekryteringsverksamheten än den som departementschefenföreslagit. modell överensstämmer i stort med polisberedningensförslag att man skall dra in de elva nu verksamma rekryteringskonsulenterna. Detråder överensstämmelse mellan majoriteten och reservanterna i justitieutskottetom att polisens rekryteringsinsatser kan minskas i ett läge när man inompolisen har tiotalet gånger fler lämpliga sökande än man kan placera iutbildning. Vilken modell man skall välja för att spara resurser som f. n. kananses överflödiga kan man ha delade meningar om. Departementschefen anser detvärdefullt att göra besparingar av polisresurser på lokal nivå och bevararekryteringskonsulterna - men med inriktning på urvalsprocessen beträffande desökande. Därmed bevaras erfarenhet och kunskap, anser justitieministern, och idet instämmer majoriteten i justitieutskottet. Tillsist vill jag, herr talman, mer allmänt säga att vi i polisutredningen inleddeett resonemang, som sedan har följt med i polisberedningens arbete, ombalansgången mellan det ökade lokala inflytande som vi föreslog och önskan attriksdagen skall kunna fastlägga huvudmålen, för resursanvändningeninom polisen. Jag hoppas att vi har hittat balanspunkten i det avseendet. Detär angeläget att man i aUa led medverkar till att reformen blir vadutredningen, poUsberedningen, regeringen och har satt som mål. Meddetta, herr talman, vill jag på samtliga punkter yrka bifall tilljustitieutskottets hemställan och avslag på de fyra reservationerna. Anf.58 (): Jag skulle vilja säga ett par ord medanledning av att i reservation nr 2 om den regionalapolisverksamheten försöker skaffa sig en egen profil. Om man jämför detcenterpartiet säger i sin reservation med det utskottet har sagt i samma fråga,skall man vara väldigt skicklig för att kunna finna någon skillnad. Jag måstesäga att det är knappt nästippen sticker fram på profil i dethär sammanhanget. För vi säger precis samma sak, nämligen att man inte skallgöra någon ändring i den organisation som fastställdes när det gäller denregionala ledningen, utan att får ta ställning till saken. Så var detmed hela den historien. 59 (): Jag vill passa på tillfället att rätta till en del av vad när det gäller övergången till den nya ordningen beträffande den regionalaledningen i de här tre länen. Det är mycket riktigt att några vid de härintervjuerna har uttalat sig för den nya organisationen. Men som jag har fattatdet vill de flesta f. n. behålla den organisation som vi har hafthitintills-mycket av den anledningen att man vill komma bort ifrån jäv- ochkonkurrensfrågorna. Det har genomgående varit i residensortens polisdistriktsom man har kunnat tänka sig att gå över till länspolismästarrollen. Eftersomdet gynnar det distriktet kan man förstå att de av den anledningen ställer upppå den organisationen. Närdet gäller rekryteringsfrågorna vill jag påpeka att har ändratuppfattning. Som ordförande i beredningen var han med och beslutade om att viskulle föreslå att rekryteringskonsulenterna skulle avskaffas. Jag har i mitttidigare inlägg motiverat varför jag tycker att man skallavskaffa dessa konsulenter och varför mitt parti har lagt fram det förslaget.Det är en prioriteringsfråga. Elva tjänster kan tyckas vara ganska litet, menjämfört med noll är det ändå elva tjänster. Anf.60 HANS i (fp): Jag skall inte polemisera mot . Vi har diskuteratpolisfrågor och kommit fram till ungefär samma ståndpunkt. Det som skiljer ossi dag är Göteborgskomplexet. Där har vi alltså olika uppfattningar. Menjag vill gärna komma in på frågan om den regionala polisledningen. I mitttidigare anförande sade jag att det kan tänkas att vi kan få ettsystem med ömsom länspolismästare, ömsom länspolischefer. Jag talade om att jagför min del tycker att man principieUt sett bör ha en någorlunda enhetligorganisation. Jag talade också om att jag gärna ser att vi får länspoUsmästare.Jag vore därför tacksam om något vill utveckla sin egen syn på justdetta. 61 (): Först några ord till . Han oroade sig för de olika modellersom vi skulle kunna få på den regionala organisationen. Den olikheten har viredan i dag. Det finns inte någonting som säger att den nämnda modellen ärlämplig bara för tre polisdistrikt. Detär önskvärt - och jag delar därvidlag helt i mening -att vi får en organisation som är likartad för hela landet. Därmed skulle vinaturligtvis få stora vinster i det regionala ledningsarbetet. Mendet kan tänkas att det är en reform som behöver växa fram i etapper och att vimånne i det fortsatta arbetet i polisberedningen skulle kunna hinna en bit påväg i det reformarbetet. Därmedhoppas jag att jag har gett den deklaration till som han önskadeom min syn på den här frågan. HerrPo Istam oroade sig över att jag har en annan mening här när det gäller fråganom indragning av rekryteringskonsulenter än jag hade i polisberedningen. Jagsade i mitt huvudinlägg att målsättningen - att minska resurserna förrekrytisringsarbetet - uppnås med båda modellerna, både den somdepartementschefen har föreslagit och den som vi föreslog i polisberedningen.När nu en majoritet i utskottet har stannat för den lösning somjustitieministern föreslagit har mitt huvudmål uppnåtts, nämligen att minska påresurserna. Jag har då fått göra vissa justeringar i min uppfattning om hurdetta skall ske. Jagvill erinra om att han stod här i talarstolen och vittnade om atthan själv hade ändrat sig beträffande något som han inte hade upptäckt underdet pågående beredningsarbetet. Vi kan väl säga att vi därmed är kvitt i vad gällerändringar. 62 (): Jag tycker också att vi kan vara kvitt. Detta bevisar att ett visstförhållande kan ändras under en utrednings gång. Vi har under polisberedningenssammanträde kunnat konstatera detta också i en annan fråga. Eftersomjag har ordet skulle jag också vilja nämna att tog ställning ifrågan om länspoUsmästarnas roll i den regionala organisationen , när1975 års polisutredning lade fram sift betänkande. Redan då sade den moderateledamoten och jag i ett särskilt yttrande att vi var mycket betänksammamot detta. Vi ville göra remissinstanserna uppmärksamma på att detta inte varnågon särskilt bra lösning, och vi ville ha respons på den uppfattningen. Dettycker jag nu vi börjar få. Majoriteten av de yttranden som jag har läst tyderpå att man vill ha kvar den organisation som man haft, med undantagför de tre län som redan är föreslagna och som det om förmodligenkommer att fattas beslut om. Överläggningen var härmedavslutad. Mom.7 (tjänst som biträdande chef i ) Utskottetshemställan bifölls med 164 röster mot 146 för reservation 1 av . Mom.8 (den regionala poUsverksamheten i övriga län) Utskottetshemställan bifölls med 259 röster mot 49 för reservation 2 av ochÅke Polstam. Mom.11 (utbildningsfrågornas handläggning inom rikspoUsstyrelsen) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 3 av GuniUa och -bifölls med acklamation. Mom.16 (rekryteringsorganisationen) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 4 av GuniUa och -bifölls med acklamation. Övriga moment Utskottets hemställan bifölls. Föredrogs justitieutskottets betänkande 1983/84:18om anslag till rättshjälp m. m. 1983/84:100 delvis). Ifråga om detta betänkande hålls gemensam överläggning för samtliga punkter.Under den gemensamma överläggningen får yrkanden framställas beträffandesamtliga punkter i betänkandet. T var miljöbrotten i centrum för bådemyndigheternas Och allmänhetens intresse. I miljöskyddskungörelsen, som följdemiljöskyddslagen , slogs fast att skadeersättning kan utgå till densom lider skada av miljöfarlig verksamhet. Ersättningsfrågor prövas av de förändamålet inrättade fastighetsdomstolarna. Trots det stora intresset förmiljöskyddsfrågor har inte fällande domar i samband med miljöbrott blivit någonvanUg företeelse. Skadeståndsfrågor i samband med de verkligt storamiljöbrotten har kunnat prövas vid fastighetsdomstolarna med en för de drabbademiljöoffren betydligt större framgång. Men många har av ekonomiska skäl fått avståfrån sådan prövning. Jag har därför i motion 525 tagit upp dessa problem. 19§ rättshjälpslagen anges vilka kostnader som skall anses som kostnader förrättshjälp och som skall betalas av staten. Bland dessa är kostnader förbevisning vid allmän domstol och kostnader för nödvändig utredning iangelägenhet som kan komma under en sådan domstols prövning. Det finnssärskilda föreskrifter om vem som får besluta om det sistnämda slaget avutredning, s. k. utomprocessuell utredning. Enligt huvudregeln är deträttshjälpsnämnden. Biträde får dock enligt hjälpsrättslagen besluta omutredning av mindre omfattning. Med detta begrepp anses enligt rättshjälpsförordningenberäknade kostnader som inte överstiger . Dessa regler innebär att detkan uppstå en obalans mellan ett miljöoffers möjligheter att driva ett mål tUlbevisning, om motparten är t. ex. ett större företag, en kommun eller staten,som förfogar över större ekonomiska resurser. har vid fleratillfällen påtalat detta missförhållande, bl. a. i betänkandena /79:30 och1981/82:19, och har givit regeringen detta tiU känna. Uppdragetom en översyn av skadeståndsansvaret vid miljöskador gavs av regeringen till ensärskild utredare . Utredningen fick namnet miljöskadeutredningen, ochden har avgett betänkandet SOU 1983:7 Ersättning för miljöskador.Betänkandet har också remissbehandlats och är föremål för överväganden inomjustitiedepartementet. a. att rättshjälpen borde stå för miljöoffers tekniskabevisning, men man avstår från att föreslå detta. I direktiven till utredningeningick nämligen att den inte fick komma med förslag som innebar merkostnaderför staten. Isitt betänkande konstaterar utredningen att "situationen är otillfredsställandebeträffande skadeUdandes möjligheter till rättshjälp". De som följt destora miljöprocesserna BT Kemi, Erstorp-fallet m. fl. har också förvånats överde stora belopp som åtgått för att skaffa bevisunderlag i komplicerade mål.Ofta rör det sig om . Detta skall då jämföras med att den skadelidandesbiträde enligt rättshjälpslagen har rätt att besluta om utredning av mindreomfattning på allmänna medel, dvs. ett halvt basbelopp på ca 10 000 kronor.Dyrare utredningar prövas av rättshjälpsnämnd, som i sådana fall genomgående ärmycket restriktiv att bevilja medel. Utredningenkonstaterar också att ett halvt basbelopp ibland kan "te sig alldelesotillräckUgt för att skaffa sådan utredning om ett samband mellan miljöfarligverksamhet och en skada att man kan bedöma utsikterna i en process". Utredningenföreslår inte att reglerna enligt rättshjälpslagen ändras till skadelidandesförmån - detta av besparingsskäl. I stället föreslår man en lagtext sommarkerar att rättshjälpsnämnderna, som vid utomprocessuell utredning avtekniskt eller medicinskt slag skall besluta i skadeståndstvister, skall harätt att "visa generositet". Enligtdet allmänna rättsmedvetandet är det en demokratisk anständighetsfråga att denskadelidande, om det rör sig om en enskild person som saknar ekonomiskaresurser, via rättshjälpen skall få ekonomiska möjligheter att genomförautomprocessuella tekniska eller medicinska utredningar, som är nödvändiga förskadeståndstalan. Idagens situation är en enskild medborgare chanslös iskadeståndstvist mot en mäktig motståndare, t. ex. ett privat företag, stateller kommun. Det finns gott om exempel på personer som på grund av inträffademiljöskador från olika verksamheter fått både sin hälsa och ekonomi förstörda.Av ekonomiska skäl tvingas de att avstå från att få sin rätt prövad på grund avden nuvarande utformningen av rättshjälpslagen. En ändring i något hänseende äralltså motiverad vare sig det skall ske genom prövning hos rättshjälpsnämnd,som skall åläggas att "visa generositet", eller genom en ändring somi klartext ger miljöoffer rätt att få sina kostnader för tekniska utredningartäckta av rättshjälpen. Justitieutskottethar avstyrkt motionen med hänvisning till att ärendet bereds inomjustitiedepartementet, och jag böjer mig för det argumentet. Jag anser detemellertid angeläget att kammarens ledamöter uppmärksammas på att de somdrabbats av miljöskador, med nu gällande regler i rättshjälpslagen, mångagånger av ekonomiska skäl måste avstå att få sina skadeståndskrav prövade. Jagser emellertid fram emot att departementet och regeringen gör en objektivbedömning, som förhoppningsvis leder fram till att de som drabbats avmiljöskador ges ekonomiska möjligheter att driva process efter inträffad skada. Överläggningen var härmedavslutad. Utskottets hemställan bifölls. 1983/84:14 om lagstiftningbeträffande ideella föreningar och stiftelser, 1983/84:15 omhandikappades tillgång till upphovsrättsligt skyddade verk, 1983/84:16' omägarlägenheter och bostadsrätt, 1983/84:18 om underhållsbidrag m. m. samt1983/84:19 om omyndighet. Lagutskottetsbetänkanden 14,15,16,18 och 19 kommer att behandlas i tur och ordning, ochvoteringarna äger rum i ett sammanhang efter avslutad debatt. Förstupptas alltså lagutskottets betänkande 14 om lagstiftning beträffande ideeUaföreningar och stiftelser. 66 iMalmö (m): I detta betänkande från lagutskottet behandlas bl. a. de moderatamotionerna 527 och 2190. majoritet tillstyrker inte motionerna,vilket i och för sig inte är förvånansvärt, framför allt med tanke på de mycketstarka bindningar som finns mellan kammarens majoritetsparti och i synnerhetLO-förbunden. Vadär det då man begär i de moderata motionerna? I motion 527 begärs förslag tilllagstiftning för ideella föreningar, och i motion 2190 önskar man att frågan omlagstiftning för dessa föreningar utreds. Då lagutskottets majoritet, som jagsagt, inte velat bifalla motionerna, har och centerpartisternatillsammans skrivit en reservation till förmån för uppfattningen attlagstiftningen angående ideella föreningar bör utredas. framhålUt då frågan om ideella föreningar tidigare varit aktuell,utgör dessa föreningar en viktig del i vårt samhälle. De fullgörbetydelsefialla uppgifter på många olika områden i vad det gäller facklig,politisk och humanitär verksamhet. Trots den stora betydelse dessa föreningarhar saknas normer av grandläggande karaktär beträffande dessas förhållanden.Det saknas regler i sådana centrala ämnen som den enskildes rätt att lämna t.e}c. en fackUg organisation. Det finns inte heller några regler som förbjuderatt den enskilde mot sin vilja blir medlem i ett politiskt parti. Skäletför att lagutskottets majoritet säger nej till lagstiftning eller utredningangående lagstiftning kring exempelvis fackUga organisationer är det somutskottet påpekar i detta betänkande, att medlem i en facklig organisation kanerhålla utträde ur organisationen. baserar detta sittställningstagande på några domslut där den enskilde givits rätt att lämna sinfackliga organisation. Vi moderater menar att dessa få domslut inte ärtillräckliga, ty de kan anses vara utslag av särskilda förhållanden i särskildafall. Det bör i detta sammanhang påpekas att LO:s kommentar till sina egnanormalstadgar är följande: Fackföreningsrörelsens principiella inställning tillutträdesrätt för medlem ur ett fackförbund är den, att sådan DeoUka medlemsförbunden inom LO-området följer i stort , vilketinnebär att vissa förbund inte medgiver utträde i andra fall än där medlemmenslutar sin anställning och har fullgjort sina ekonomiska skyldigheter motförbundet. Detär, herr talman, min bestämda och absoluta uppfattning att en fackligorganisation bör ha förmåga och möjlighet att hålla kvar sina medlemmar av egenkraft och inte på grund av mer eller mindre diskriminerande bestämmelser. Medtanke på de nu befintliga stadgarnas utformning borde frågan om en lagstiftningutredas, och förhoppningsvis bör då resultatet av en sådan utredning bli, attmedlemmar som fullgjort sina ekonomiska mellanhavan-den med sin fackligaorganisation skall kunna lämna denna organisation efter t. ex. en visskarenstid. Det finns också andra exempel på områden där det verkligen kandiskuteras huruvida fackliga- organisationer äger rätt att besluta ommedlemmamas förehavanden i frågor som inte kan anses direkt tillhöra denfackliga verksamheten. Ett förbund beslöt för sedan att dess medlemmarskulle ha en hemförsäkring i . Vid det företag där jag själv är anställd- varv i - beslöt verkstadsklubben att engrupplivförsäkring skulle tecknas hos , utan att andra försäkringsbolagfick en möjlighet att lämna offert. I detta sammanhang skall också understrykasatt det under hand kom in två offerterfrån utomstående försäkringsbolag, och deoffererade billigare priser och bättre villkor. Ändå drev verkstadsklubbensrepresentantskap igenom uppfattningen att man skulle teckna försäkringen hosFolksam. Vem som förlorar på den affären är definitivt inte svårt att räkna ut.Dessutom använde man sig av en ytterst tvivelaktig metod i vad gälldemedlemmarnas godkännande av försäkringen. Man beslöt nämligen att de som inteville vara med i försäkringen skriftligen skulle motivera detta. De som ejgjorde detta blev automatiskt försäkrade. Det är min bestämda och absoluta uppfattning att en fackligorganisation inte skall tvinga in medlemmarna i aktiviteter.och till medlemskapi organisationer vilka inte är kmitna till arbetsplatsen. Jag säger och menar"tvinga" av det skälet, att det i många fall är mycket svårt eller ialla fall besvärligt, ja, t. o. m. i vissa fall omöjligt att komma ifrån enförsäkring som man inte vill ha eller komma ifrån ett medlemskap i ettpolitiskt parti som man inte sympatiserar med. Jag skall nu gå tillbaka till de olika stadgar, där det ivissa fall talas om rätten till utträde ur organisationen. Jag vill då refereralitet till hur en enskild medlem skall agera för att han eller hon skall kunnalämna organisationen, om han eller hon nu anser att det finns motiv och skälför detta. Hur gör man då? Densom är medlem i t. ex. kan efter sex månaders uppsägningstidslippa medlemskapet. Den som är medlem i kan lämnaförbundet även om andra skäl än att medlemmen övergått till annan verksamhetföreligger. Dock - och det är både viktigt och diskriminerande - kanmedlemmen enligt stadgar tvingas lämna specificeradeuppgifter och en skriftlig motivering till att han eller hon vill slippamedlemskapet. I MetaU, där jag själv är medlem, saknas det enligt stadgarnamöjUghet att lämna förbundet, om man inte slutar sin anställning. Dessa i flerafall diskriminerande stadgar motiverar enligt min och uppfattningi högsta grad kravet på en lagstiftning eller i varje fall en utredning avfrågan om lagstiftning i vad gäller fackliga organisationer. Man bUr med största lätthet medlem i ett . Däremot är detmycket krångligt - ja, i vissa fall t.o.m. omöjligt - att begära utträde ur ettförbund, om man inte slutar sin anställning. På många håll anses det i dag- ioch för sig med rätta- att det är självklart att man skall vara med i denfackliga organisation som finns på arbetsplatsen. De som av oUka skäl inte villvara med i facket blir ofta mobbade för sitt ställningstagande. , vars namn min blygsamhet förbjuder mig att nämna för kammaren, hari sina stadgar en rad som man måste förvåna sig över - ja, man är rent avskyldig att förvåna sig över denna rad. Så här lyder den: Man kan nämligen, omman har ingått i en mot arbetarrörelsen fientlig organisation, bli uteslutenur den fackUga organisationen. Manställer sig automatiskt frågan: Vad menas med "fientlig organisation",och vilka kan tänkas vara medlemmar i en sådan organisation? Jag kan inteutesluta följande fråga: Är det oss moderater man avser med denna paragraf isina stadgar? är synnerligen befogad, för om man läser presseUer A-pressen, så finner man att det skrivs mer eller mindre öppet, mestöppet, att vill krossa den fackliga verksamheten. Med mina i ochför sig lekmannamässiga kunskaper om svensk ordlista uppfattar jag detta så,att om någon vill krossa en verksamhet, så är personen eller organisationen ifråga motståndare och fiende till verksamheten. Hösten1983 lyckades en chefredaktör i en fackförbundstidning inom LO-området med denverkliga prestationen. Hon nådde de absoluta höjderna, då hon påstod attmoderaternas partiledare var "av samma skrot och korn somPolens general ". Med denna monumentala omdömeslöshet i åtankekan jag inte komma ifrån att vi moderater riskerar att bli uteslutna, om manskall konkretisera den här paragrafen i stadgarna. Nuär jag dock inte konkret bekymrad för att bli utesluten, ty om allaLO-förbunden följde samma linje skulle runt 250 000 LO-medlemmar kunnauteslutas. Med tanke på den stora penningsumma som en sådan åderlåtning skulleinnebära för facket kan man nog betrakta risken att av detta skäl bli uteslutensom minimal. Det finns trots allt en del fall där det kan medges att man lämnarfacket, men om det lokala eller centrala facket inte godkänner utträdesansökanskall frågan, enligt stadgarna, avgöras av en skiljenämnd. Det skall härpåpekas att detta skiljemannaförfarande är synnerligen diskutabelt.Det är inte bara vi moderater som isolerat har den uppfattningen.