prot · G709103 · 1983-12-31 00:00:00 — och utrikesministrar infann sig till denstora "elefantdansen" med alla andra länders utrikesministrar iinledningen av konferensen, och vid ett direkt möte meUan dessa båda drogsriktlinjerna upp för nya kontakter. Bara genom denna händelse kan man säga attStockholmskonferensen fick ett berättigande. Ett återupplivande av samtalen omavspänning mellan de båda supermakterna är den viktigaste förtroendeskapandeåtgärden på den långa vägen mot fred och nedrustning. fick en enorm publicitet iupptakten, över tusentalet journalister bevakade den, och den inledandedramatiken fick väl många att ha för stora förhoppningar på direktaförhandlingar och snabba resultat också vid själva konferensen. Av dennaförväntan finns en viss spegUng både i svensk och i utländsk press närkonferensen nu tar en paus , och man klagar på det långsammatempot. I konferensens planering finns ett tidsschema -konferensen kommer att pågå . Under det första konferensskedet hartidsschemat hållits och en dämpad förväntan infriats. Det pågår ensupermaktsdialog, och även om man ännu intar helt olika positioner med sinaförslag är dock dialogen ett faktum. I enlighet med sina instruktioner samarbetar ikonferensen i första hand med gruppen av neutrala stater, den s. k. NN-gruppen,och dessutom med våra nordiska grannar. I NN-gruppen har spelat enframträdande roll och väl axlat det moraliska ansvar som följer medvärdskapet, och med ett genomarbetat arbetspapper bidragit till det gemensammaförslag som NN-gruppen lagt fram. NN-gruppens förslag har mottagits positivt avövriga parter på konferensen som ett underlag för vidare förhandlingar.Eftersom jag tillhör den svenska delegationen och fått följa arbetet på närahåll, känner jag det angeläget att ge den svenska delegationsledningen en elogeför skickligt arbete i det känsliga första skedet. Efter att ha arbetat mednedrustningsfrågor kan jag också konstatera att det är högstandard på våra nedrustningsförbindlare. När delegaterna återsamlas börjar det egentligaförhandlingsskedet, och olika arbetsgrupper skall ta sig an konkreta frågor. 1dessa arbetsgrupper talar delegaterna på nära håll med varandra och kontakterknyts. Detta är ett stort värde i sig självt. har en långtidsplanering. Denna typ av förhandlingar är tidskrävande och måste få den tidde behöver. Endast med tålamod och ett enträget arbete kan Stockholmskonferensenfå fram det dokument som i 1986 skall ligga till grund för direktanedrustningsförhandlingar. F. n. finns det en skugga över ochSverige som nation. Medan vi talar om olika förslag för att skapa förtroendemellan kränks åter vårt lands gränser av objudna besökare vidvåra kuster. Dessa kränkningar är ett hot mot frihet och oberoende ochen utmaning mot svensk neutralitetspolitik. När den ryska ubåten en höstmorgon upptäcktes långt inne idet svenska skyddsområdet vid ruskade det om det svenska folket, ochman började fundera över vad som var på gång. Var händelsen en enstaka förlöpningmot , eller var det ett första säkert tecken på att jagade nyapositioner i ? Den ryska förklaringen om en felmanövrering vardet ingen som trodde på. Sedan har ytterligare kränkningar av svenskt territoriumförekommit. Den s. k. har fastslagit att intrånget iHårsfjärden också har sovjetiskt ursprung. harubåtsjakter bedrivits längs hela vår långa kust, och den senaste dramatiken haråterigen utspelats i Karlskronaområdet. Ännu finns inga säkra bevis för vem som senast varitframme i , men har det fastslagits frånsvensk sida att det är vår mäktige granne i öster, , som är den skyldige. Detta ger anledning till denna allvarliga frågeställning:Är målsättningen militär - att utspionera svenska försvarsanläggningar, attrekognoscera inloppet till våra viktigare hamnar eller att göra doldamineringar? Syftet är i alla dessa fall krigsförberedelser mot . Målsättningen kan också vara militärpolitisk i vidarebemärkelse: är i färd med att flytta fram sina positioner iÖstersjöområdet, så att det på allvar sätter oberoende i fara. Den allvarliga slutsatsen måste man dock dra:kränkningarna har skett efter en fastlagd rysk strategi. Sedan må impulserna hakommit från militärt eller politiskt håll - det förändrar inte bilden nämnvärt. Detta ställer den svenska utrikesledningen och i ett mycket svårt läge. Utan att provocera måste vi, militärt ochpolitiskt, agera med sådan fasthet och konsekvens att Sovjetledningen förståratt vi är beredda att betala ett mycket högt pris för vårt oberoende. Till rysk diplomatisk tradition hör, förutom en långsiktigmålsättning, också att betrakta eftergifter i förhandlingar, inte somkompromissvilja utan som svaghet. Militärt stärker vi nu övervakningsskv Jdet vid våragränser, och vi måste också ge klara politiska signaler. Varje kränkning måsteundersökas, och sökandet efter inkräktarna eller spår av dessa måste skeoförtröttligt. får inte tröttas ut, så att vi tar kränkningarna med enaxelryckning och släpper efter på övervakningen. Än mindre finns det något attunderhandla om på det politiska området. När svenska regeringsmedlemmar kommenterar ubåtsjakten iKarlskrona är det inte heller särskilt lämpligt att göra det i skämtsammaordalag. De som står mitt i smeten och stressen nere i kan inteuppskatta den sortens skämtlynne. strävar efter ett vänskapligt förhållande tillSovjet. Men vi är fast beslutna att värna vårt oberoende. Ingen får förledasatt tro att denna vilja sviktar eller är förhandlingsbar. Det är också viktigtatt världen i övrigt har detta klart för sig. Uppstår tvivelsmål här förändrasnämligen hela den strategiska bilden i på ett mycket farligt sätt. Utrikesministern har i ett replikskifte tidigare i dagsagt, att om inte nya bevis kommer fram om att det är som kränker vårtterritorium, är den beredd att återuppta normala relationermed statsled- Det innebär konkret ett utbyte på ministernivå genom att i första handen inbjudan riktas till den sovjetiske jordbruksministern. Det är naturligtvis en omdömesfråga hur länge en karenstidskall vara efter de bevisade kränkningarna. Det viktiga är att den svenskaartigheten inte uppfattas som undfallenhet eller svaghet. En inbjudan har också kommit till den svenska omett officiellt besök i . riksdagsgrupp har behandlat dennafråga och anser inte att det är lämpligt att fatta något beslut iden. riksdagsgrupp föreslår alltså att inga initiativ tas frånriksdagens sida för att aktualisera den vilande inbjudan till ett besök iMoskva. Jag skall ägna den svenska u-hjälpen några fåord med anledning av en aktuell intervju i . Först och främstvill jag fastslå att slår vakt om enprocentsmålet vad gällerstorleken på det svenska biståndet. Men det betyder inte att vi på något sättvill göra avkall på effektivitetskravet i fråga om insatserna. Frågan om effektiviteten och inriktningen på det svenskabiståndet har alltså varit föremål för en intervju i Dagens Nyheter.Statssekreterare har där fällt omdömen om den svenska u-hjälpensom är i högsta grad uppseendeväckande. Till att börja med är det märkligtvilken undfallenhet han i intervjun visar mot den kritik av den svenskau-hjälpen som han ställs inför. På snart sagt varje punkt instämmer han i dekritiska synpunkterna. Det är naturligtvis ett positivt drag att erkänna feloch brister när förhållandena är dåliga. Men har under lång tidhaft ett tjänsteansvar och ett politiskt ansvar för inriktningen av det svenskabiståndet, och han har haft möjlighet att ge nya signaler. Några sådana harinte kommit, trots att vi i har efterfrågat en nyorientering föratt göra hjälpen effektivare. Efter denna intervju är det med förväntan som jagser fram mot konkreta förslag till en kommande nyorientering. Yttrandena i intervjun har också en annan dimension. Deriktar kritik mot SIDA:s personal, som har att utföra jobbet och följa upp depolitiska besluten. Jag vet att många anställda i SIDA har haft kritiskasynpunkter på det sätt som u-hjälpen har bedrivits på, men de har lojaltfullföljt de politiska besluten ute på fältet. När en framstående person i regeringskanslietkryper undan för kritik som borde drabba den politiska ledningen, utlämnarSlDA:s biståndsarbetare genom att kalla dem okunniga och inte reagerar närkritikern kallar dem oärliga, måste det upplevas som ett hugg i ryggen; Dettahar också SIDA-chefen senare mycket riktigt framfört i en artikel i sammatidning. Vid en nyorientering av det svenska biståndet behövs enlojal personal på SIDA, Jag har intrycket att SIDA:s personal besitter enmycket stor kompetens och är skicklig. Därför hoppas jag att SIDA:s anställdaockså får bevis på politikernas lojalitet mot dem. 21BERTIL MÅBRINK (vpk): stod följande att läsa i : Vi fickgång på gång höra berättelser om hur regeringssoldater i uniform. som kommittill byarna, radat upp män och kvinnor och därefter skjutit dem. Menuppenbarligen slösar de inte ammunition på barnen. De lyfter upp dem i fötternaoch krossar deras skallar mot husväggarna. Eller de knyter rep runt derashalsar och stryper dem. Vi hörde talas om barn som kastades upp i luften ochsedan spetsades på bajonetterna. Detta, herr talman, är vittnesmål av och professorn i internationell rätt efter ettbesök i . Berättelserna kunde lika gärna ha gällt . Dessatvå regimer i har utmärkt sig för extrem brutalitet. Där saknarbreda folklager de allra mest elementära mänskliga rättigheter. var en löftesrik demokrati. Dendemokratin satte stopp för. Därför att den inte passade de storaamerikanska fruktbolagen. Deras möjligheter att roffa åt sig Guatemalasrikedomar beskars av den folkligt valda regering som styrde landet för 30 årsedan. Vad som händer i skall ses i ljuset av vadsom då skedde. är direkt ansvarigt av förnedring av, tortyr avoch mord på befolkning. Av landets ca 7 miljoner invånare är ungefärhälften indianer. De olika militärregimer som avlöst varandra under dessa århar bedrivit en makalös terror mot just indianerna, bl. a. med hjälp av ökändadödsskvadröner. Indianerna tillhör allra fattigaste - äranalfabeter. 1 kan inte hälften av stadsbefolkningen och 75 %av landsbygdsbefolkningen skaffa tillräckligt med mat för dagen. De lider avundernäring, saknar arbete, har dålig eller ingen sjukvård alls, bor i vad somvi närmast kan kalla ruckel. är det allra fattigaste landet i Centralamerika.Över hälften av dess fyra miljoner invånare lever i extrem fattigdom. 1 fördelades 1980 landets nationalinkomst påföljande sätt: gick till den rikaste femtedelen av befolkningen, - jagsäger -till den fattigaste femtedelen av befolkningen. Ungefär sammaförhållanden råder här som i och . Mer än 40 000salvadorianer har dödats av högerextremistiska dödspatruller . Dessa länder är dock inte unika i . I ,och råder lika vidriga förhållanden. För inte så länge sedangällde detsamma i . Utmärkande för dessa regimer är att de inte enbarterhåller militär utrustning från . De har dessutom amerikanska rådgivare ochtortyrexperter till sitt förfogande. Utmärkande är också att det är somdirekt eller indirekt ligger bakom tillsättandet av militärregimerna med ettväl förberett infiltrationsarbete av den amerikanska underrättelsetjänsten av oss minns vad som hände med Goulart i , då en progressivregering ersattes av stöveltramp och bajonetter, eller i Dominikanskarepubliken där amerikanska infiltratörer med våld lyckades hindra endemokratisk utveckling. Hur kandet då vara möjligt att , som ju framställs som den stora demokratin,håller dessa människofientliga regimer i om ryggen?Karakteristiskt för den utvecklade kapitalismen är dess imperialistiskastadium, vilket innebär att man inte bara exploaterar det egna landetsnaturrikedomar och folk utan också strävar efter kontroll över andra länderstillgångar. Tvång genom militärdiktaturer är inget hinder i denna strävan-cyniskt nog motsatsen. Den imperialistiska kulturen - eller okulturen -sköljeröver dessa länder och håller på att utplåna seklers folkliga traditioner. erhöll de nordamerikanska storbolagen4,för varje investerad dollar i , och . Detvar detta ojämlika förhållande som den demokratiska regeringen i Guatemalaville sätta stopp . Det är sådan stöld som de demokratiska krafterna iGuatemala, , , , och vill sätta stoppför. Straffet för att ställa sådana nationella krav är förföljelse, tortyr ochavrättning. Den här grova exploateringen av länder i tredje världengår inte heller fri från. Vi har stora multinationella bolag som deltari denna utplundring i tredje världen. Jag tror inte, herr talman, att desvenska multinationella företagen vill ha mindre utdelning än vad deamerikanska bolagen får på sina investerade pengar i tredje världen. Den svenska högern som högljutt brukar protestera, närmyndigheter här hemma exempelvis kan tänkas inskränka fri etableringsrätt ellernäringsfrihet, som den betraktar som viktiga inslag i de mänskligarättigheterna, förhåller sig märkligt tyst när det gäller de ohyggliga brottmot de mänskliga fri- och rättigheterna som pågår i . Vad beror denna tystnad på? Kan orsaken vara den, attsvenska företag deltar i den internationella exploateringen av andra ländersfolk och tillgångar? Kan tystnaden bero på att majoriteten i denna kammareomhuldar ett ekonomiskt system som till sin struktur helt enkelt måste fungerabrutalt för att överleva? Varför tiger ni om indianmassakrerna i , och ? Varför tiger moderata samlingspartiet fortfarande omUSA:s övergrepp mot en liten och försvarslös stat som ? 1979 störtades den förhatliga Somozadiktaturen iNicaragua. Somoza begick samma fruktansvärda illdåd mot sitt lands befolkningsom det som pågår i . I och med diktatorns fall berövades deamerikanska storbolagen sina möjligheter att exploatera landets naturrikedomaroch dess folk. Storgodsägarna fråntogs sina stora jordinnehav. Utbildning ochhälsovård byggdes ut. På de som förflutit lyckades man genom enambitiös alfabetiseringskampanj reducera analfabetismen till . uppgick den till . har reagerat aggressivt mot denna demokratisering på -som det ironiskt nog kallas - . Mönstret nu är detsamma som iGuatemala . Från bedrivs med hjälp av gamlaSomoza-anhängare och USA-understödd militär ett regelrätt krig mot Nicaragua.Förstörelse av byar och städer, ekonomiskt sabotage, kidnappningar och mord -det är vardagen för ett land som efter ett långt befrielsekrig 5 protokoll 1983/84:103-104 ingetannat önskar än fred för att fortsätta det nödvändiga sociala och ekonomiskauppbyggnadsarbetet. Samma typ av sabotageverksamhet utsätts länder som ,och för. Det är länder som alla hävdar rätten till att landetsnaturfyndigheter skall kontrolleras av det egna landets befolkning och kommadetta till godo. Det är länder som satsar på att bereda sitt folk utbildningoch kunskap, rätten till ett människovärdigare liv. USA-imperialismen betraktar dessa länder som hot mot derasintressen. Och det är de givetvis, för tillåts dessa länder att i fred bygga uten för sina förhållanden ekonomisk och social välfärd, så utgör de en stor faraför de utländska multinationella bolagen och också för militärdiktaturerna.Tillåts de utvecklas - utan hot om utländsk infiltration - kommer de att utgöraen inspiration för miljoner förtryckta människor. Dessa kommer att organiserasig mot förtryckarna och överföra det egna landets tillgångar i hela folkets ägo. Det gäller för och dess kapitalintressen att med allamedel stoppa denna utveckling. Stora delar av borgerligheten i vårt landställer upp, om inte direkt så indirekt, bakom brott motvedertagna internationella bestämmelser. Ni angriper med argument lånade från just denstormakt som hotar detta lands nationella oberoende. Visst begår man misstagäven i , men det hedrar landets ledning att man erkänner detta ochförsöker rätta till dem. Visst begår man fel också i , , ,, Mogambique och andra progressiva länder i tredje världen. Men dessaländer har ett gemensamt: att slå vakt om sitt nationella oberoende, att sättastopp för USA-imperialismens ränker och sabotage, att jämt sprida landets, omän knappa, tillgångar för att motverka hunger och misär, att bereda människormöjlighet att lära sig läsa och skriva. För oss socialister är det viktigt att ge uttryck åt vårsolidaritet med dessa länder, men det hindrar oss inte att säga ifrån, när vitycker att något är fel. Högern må fortsätta tiga inför de ohyggliga brott sombegås i och det övriga - i demokratins namn.Historien kommer att döma er. ,socialdemokratisk riksdagsledamot och tillika ledamot av den kommitté som skallse över Sydafrikalagen, har hävdat att de svenska företagen i bör fåfinnas kvar, inte minst med tanke på arbetstillfällena i vårt land. Jag vill beutrikesministern, som just nu sitter och pratar, var vänlig och lyssna: Är detockså utrikesministerns uppfattning att de svenska företagen skall finnas kvari bl. a. med tanke på att det gäller ett antal arbeten i ? Ärdet så man skall se på solidariteten med de fattiga och de förtryckta, och ärdet så man skall gradera den i fortsättningen? Jag hoppas att ärensam om sin inställning, att den inte delas av regeringen. 22STURE (): Vi har vant oss vid att riksdagensutrikesdebatter är ganska lugna tillställningar. Utrikesministerns deklarationhar år innehållit ungefär samma formuleringar. De stora partiernabrukar vara ganska samstämmiga när det gäller grundinställningen till vad somär klok svensk utrikespolitik. Oppositionens kritik har gällt detaljer ochregeringens hantering av nya situationer. Debatternas funktion har blivit attdemonstera uppslutningen bakom den traditionella svenska utrikespolitiken. Jagbortser här från kommunisterna, som fortfarande bär på ett ideologiskt arv ochkänslomässiga bindningar österut, vilket gör dem aparta i utrikespolitiskafrågor. Men har också moderaternabörjat röra sig bort från vår traditionella svenska linje. Jag har tänkt ägnanågra minuter i den här debatten åt utrikespolitiska agerande,inte så mycket här i men ute i "busken", som det brukarheta. är ju nu vårt största oppositionsparti, och partiet tycksenligt opinionsmätningarna fortsätta att öka, främst bland yngre väljare.Moderaternas åsikter är därför betydelsefulla när det gäller att förutse vad eneventuell borgerlig valseger i nästa val skulle betyda för svenskutrikespolitik. Visserligen var mittpartierna under de sex borgerliga årenefter 1976 noga med att hålla borta från , menmed nuvarande röstfördelning meUan de tre partierna blir ensammamycket större än och tillsammans, och då vill det myckettill för att hålla borta från Arvfurstens palats. Jag vill dock med en gång säga att jag inte tror attmoderaternas särlinje i utrikespolitiska frågor får något särskilt starktgensvar ute bland väljarna. Det är andra frågor som lockar till moderatröstning. I en opinionsmätning som gjordes ställdes frågan:"Vilket av de politiska partierna i vårt land tror ni bäst kan föraSveriges talan internationellt i freds- och nedrustningsfrågor?" Bara 4 %svarade att det var . Av dem som röstat på var det bara18 % som ansåg att det egna partiet var bäst i dessa frågor, medan inte mindreän av de moderata väljarna ansåg att socialdemokraterna var bäst skickadeatt sköta svensk utrikespolitik. Med sådana förödande siffror som bakgrund är det litetförvånande att ges så stor frihet att driva utrikespolitiskasärlinjer. Den grupp unga poUtiker som ägnar sig åt utrikes-och säkerhetspolitik är troligen inte särskilt representativ för åsikterna idet egna partiet och bland de egna väljarna. Men studerar man litet den miljödär rekryterar sina framtida utrikespoUtiska debattörer, så förstårman sammanhangen. Budskapet från Fria moderata studentförbundet låter så här: "Regeringen exempellösa eftergifts- ochundfallenhetspoUtik gentemot måste brytas. Vårt miUtära försvar måste fåradikalt höjda anslag och en reell möjlighet att fullgöra sina uppgifter. Dettamåste ske trots en nödvändig nedskärning av de totala offentliga utgifterna. Vimåste klart deklarera att vi tillhör den fria, demokratiska världen och att våralliansfrihet Om våra politiker inte förmår att fatta dessa nödvändiga beslut,måste vår frihet tryggas på annat sätt, t. ex. genom biståndsavtal medNATO." Jag vill naturligtvis inte göra företrädarehär i ansvariga för vad deras studentförbund skriver, men citatetillustrerar ändå vilken skörd den moderata draksådden ger vid våra högskoloroch universitet. Till den aktivering av partiets utrikespolitik som den nyamoderata ledningen genomfört har hört ett mer engagerat deltagande iInternationella demokratiska unionen och Europeiska demokratiska unionen(IDU/EDU), ofta benämnd "den Svarta intemationalen". ärvice president i IDU och fick vid den senaste kongressen i iår det delikata uppdraget att föreslå vilka nya partier som skall släppas insom medlemmar i den Svarta intemationalen. Värdparti i var AllianzaPopulär med tidigare informationsminister som ledare.Andra ledande IDU-personligheter är och republikanska parti är medlem. Man får innerligt hoppas att och hansmedarbetare känner sig som vänstermän i den här illustra församlingen. Men detbetydelsefulla är naturligtvis den ideologiska och utrikespolitiska markeringsom aktiva engagemang i IDU/EDU innebär. I fråga om exempelvisCentralamerika står bakom IDU:s stöd för Kissingerkommis-sionensförslag. Dessa skiljer sig ju radikalt från vad som är den officiella svenskasynen på problemen i . Modera terna har naturligtvis genom sin ideologiskahemvist bland de mest reaktionära grupperna i västvärlden svårt att taställning i utrikespolitiska frågor som innebär kritik av partifränder. När ställt upp i kampenmot en frysning av kärnvapenrustningarna, så har det skett med exakt sammaargument som använder mot dem i som vill kärnvapenfrysning. När går emot svenska förslag i FN omicke-förstaanvändning av kärnvapen, så sker det också med användande av devanliga NATO-argumenten. Det bör kanske tilläggas att det var den sistaregeringen som lade fast politik i fråga om frysning och "non-first-use"av kärnvapen. De här två exemplen illustrerar också syn påsvensk säkerhetspolitik. Det är närmast en definitionsfråga atthögern/i alla lägen vill ha mer pengar än övriga partier till detmilitära försvaret. Men lika allmänt känt är nog inte att de anser att detmilitära försvaret är det viktigaste inslaget i vår säkerhetspolitik. I enpartimotion slås fast: "Vårt försvars styrka är denkanske viktigaste fredsfaktorn som vår egen politik har ett direkt ochomedelbart inflytande över." Detta stämmer dåligt överens med traditionell svensksäkerhetspolitik. Att sätta militär styrka i första rummet och detutrikespolitiska agerandet i andra hand - det är faktiskt att reducera vårneutralitetspolitik till en folkrättslig formalitet. Vi andra menar ju att det är omvärldens förtroende för vårbeslutsamhet att fullfölja neutralitetspolitiken som är det främsta skyddet förfreden och vårt viktigaste bidrag till stabiliteten i . Försvaretsuppgift är att vara ett stöd för denna neutralitetspolitik och öka desstrovärdighet. Men vapnen får naturligtvis inte vara vårt lands främstafredsinstrument. I ett säkerhetspolitiskt program med rubriken , som publicerade , föresenaste valet, kan man under en rubrik som lyder "Frihet i - enförutsättning för varaktig fred" bl. a. läsa: "Fred i är icke möjligutan frihet i alla europeiska länder." Att göra en systemförändring i till etthuvudelement i svensk säkerhetspolitik är naturligtvis horribelt. Det är inteen uppgift för svensk säkerhetspolitik att ändra på förhållandena i . Vår kritik av de kommunistiska diktaturernas kränkningarav de mänskliga rättigheterna är inte på något sätt kopplad till vårneutralitetspoUtik. Vi avser ju att förbli alliansfria och neutrala oavsett vaddet är som skapar en eventuell konflikt i . Det är inte svensk säkerhetspolitik att verka för enupprullning av systemet i öst. Tvärtom tror vi att tryck utifrån ofelbart ledertill ökad spänning, fortsatt upprustning och ökad krigsrisk. Tider av ökademotsättningar har ofta inneburit hårdare förtryck av folk. Vi är övertygadeom att folken i får bättre möjligheter att öka sin frihet i ettklimat av internationell avspänning. Systemkriserna i , iTjeckoslovakien 1968 och i kom ju efter perioder av relativavspänning.