prot · G709142 · 1983-12-31 00:00:00 — Regeringens och arbetsmarknadsministems ovilja, och till någon deloförmåga, att ens diskutera andra metoder än traditioneU socialdemokratiskarbetsmarknadspolitik, sanktionerad av facket, när det gäller att bryta denfortsatta försämringen av arbetsmarknadsläget för ungdomarna ger oss klarabesked. Det måste komma en ny regering med en ny politik, innan det går attgöra något åt de verkliga orsakerna. En ny regering, herr talman, är enborgerlig regering. En ny politik är t. ex.; En ny yrkesutbildning somsvarar mot kraven på bättre yrkeskunskaper och större arbetslivserfarenhetbland ungdomama. Förslaget finns på bord under det samlande namnetlärlingsutbildning. Generell rätt till sex månadersprovanställning och rätt till korttidsanställningar utan restriktioner förungdomar. Man borde även pröva möjligheten att undanta ungdomar under 25 årfrån t. ex. förtursreglerna i Åmanlagstiftningen. Nr 142 3. Aktioner från regeringens sida för att åstadkomma en bredöverenskom- Måndaeenden melsemellan regering och arbetsmarknadens parter om en treårig sänkningav arbetsgivaravgiften för ungdomsgrupperna kombinerad med ettlönestopp för ungdomar . Om unsdoms- -E" frizon för ungdomsarbete. Arbete för arbetslösa tonåringar, med lägre arbetslösheten avgifteroch ett minimum av krångel och regler. Det kunde gälla t. ex. , barnflickor etc.i stor skala, på gmnd val av egna ekonomiska meriter, och i helalandet. Ungdomsföretagarcentra utanförbyråkratin och AMS. Stiftelser för kreativitet och företagande spridda överhela landet. Samarbete mellan lokalt näringsliv, banker, skolor,utbildningsanstalter etc. med ett minimum av statlig och offentliginblandning. Särskild yrkesutbildning för delångtidsarbetslösa ungdomar som inte har några egentliga yrkeskunskaper. Detkunde vara en typ av lärlingsutbildning med rejäla statsbidrag för de socialtutsatta ungdomarna. Realistiska proportioner ifråga om AMS-politiken för ungdomar. Detta, herr talman, är ett begränsataxplock beträffande det nytänkande somgror och spirar utanför socialdemokratin. Det är tankar som växt, och som växersig, starka i en fri och öppen debatt. Om landet bara får en ny och fördomsfriträdgårdsmästare i arbetsmarknadspolitikens trädgård, kommer skördarna såsmåningom säkert att bU bättre än de som ställs i utsikt iarbetsmarknadsministerns svar här . Jag vet inte vilken erfarenhet som själv har avbarnuppfostran. Men jag vill tala om att den lille som finns hemma hosmig får lov att läsa sina läxor utan karameller. Sedantycker jag att det är förvånande med den väldiga kritik som med beträffande ungdomslagen - mot bakgmnd av att -självvar med och ställde upp för den lagstiftningen, när vi i kunde enaoss om ungdomslagen. Jag uppfattade då att , liksomvi andra här i , tyckte att det kändes mycket skönt att vi tillsammanskunde hitta en form för att försöka lösa de stora ungdomsarbetslöshetsproblemsom vi då visste fanns på den svenska arbetsmarknaden. Jag tycker det ärsorgligt att har glömt vad han själv sade . BengtWittbom talar om alla insatser inom arbetsmarknadspolitikens ram, inkl.ungdomslagen, som meningslösa terapiarbeten. Jag måste säga att jag tycker detär ett ganska trist sätt att debattera. Vilka arbeten är det egentligen, BengtWittbom, som är viktiga och väsentliga i samhället? Den vanligaste måttstocksom vi har för att bedöma om ett arbete är terapi eller är mer värdefullt äratt se om det prissätts på den vanliga arbetsmarknaden. Det är ettmarknadssystem som naturligtvis har stora fördelar och som väl förmodligen ärofrånkomligt, men måste vi konstatera att det systemet ibland ledeross fel. Vad är det, ,som våra ungdomar i ungdomslagen gör? är väldigt mycket av olikaarbetsuppgifter. En del mäter sjödjupet i sjöar som vi vet är förorenade. Jagskulle vilja påstå att det - både för de ungdomar som utför detta arbete ochför samhället som helhet, på både kort och lång sikt -inte är ett bortkastatterapiarbete. Det är en mycket viktig samhällsuppgift som dessa ungdomar utför,en uppgift som vi inte haft råd att utföra på annat sätt. Det är enarbetsuppgift som till sin art och karaktär - och också beträffandetillfredsställelsen för dem som utför det, skulle Jag föreställa mig - är välså stor som uppgiften att stå vid pralinbandet i någon chokladfabrik. Ungdomamai ungdomslagen utför andra arbetsuppgifter som precis på samma sätt tillför ossalla väldiga tillgångar. De hjälper pensionärer med allehanda arbetsuppgifter.Andra ungdomar reparerar leksaker som hör fill daghem, fritidshem ochlekskolor. Andra tUlverkar sådant som sedan skickas till . Närman så schablonmässigt "skapar ut" hela verksamheten i ungdomslagenoch annan verksamhet som finns inom arbetsmarknadspolitiken som meningslöstterapiarbete, då ligger man långt ifrån den verklighet som människorna uppleveri sin vardag. Ungdomslagenhandlar inte bara om att vi skall ge tillfällig sysselsättning åt ungdomarna.Ur ungdomslagen kan också växa mycket annat. En del av det som upp i sina punkter, i slutet av sitt anförande, finns faktiskt redansom en möjUghet i ungdomslagen. Om ägnade bara en bråkdel av dentid som han ägnar åt att skälla på ungdomslagen till att i stället påpeka,redovisa och informera ungdomarna om de möjUgheter som finns att själva bildat. ex. allfixbolag eller annan verksamhet, vad den nu kan handla om, med hjälpav ungdomslagens pengar, skulle hans insatser konkret betyda mycket ute påarbetsmarknaden. Det finns en möjlighet för de ungdomar som går i ungdomslag,och som själva har en egen idé som de vill pröva som ett affärsföretag, attgöra det inom ramen för den lagstiftning som vi har. Dessutom, vilket BengtWittbom också vet, kommer vi att fr. o. m. - om sågodkänner - också ge äldre arbetslösa möjlighet att byta ut sittarbetslöshetsstöd möt ett stöd för att starta egen verksamhet. Detfinns en risk att vi låser in ungdomar i en offentiig sektor, att vi över huvudtaget låser in arbetslösa i en offentlig sektor med socialdemokrafins poUtik,säger . Om det vill jag säga att den redovisning som jag gavalldeles rörande effektema av ungdomslagen visar att det inte är någonstörre risk för den här inlåsningseffekten. Teoretiskt är det naturUgtvis intebra om man hamnar i en situation där arbetskraft efterfrågas ute i t. ex.exportindustrin och industrin inte kan få den arbetskraften därför att den ärupptagen i oUka arbetsmarknadspolifiska åtgärder, t. ex. ungdomslag. Menverkligheten är inte sådan att det är något problem för oss . Desvårigheter som vi har att rekrytera teknikerpersonal och vissa yrkesskickligaarbetare inom industrin beror inte på att vi har en arbetsmark-nadspoUtik somomfattar många personer i landet. Syftet med åtgärderna är inte att låsa infolk i den offentliga sektorn, utan syftet är att vi skall utnyttjaarbetslöshetsfid till något annat än att betala ut kontantstöd. hosde enskilda individerna och hos samhället i stort kunna få ut nyttigheter. Detfår vi genom de arbetsmarknadspolitiska insatserna. BakomBengt Wittboms kritik Ugger naturligtvis inte bara frågor som rörsysselsättningen utan också en mer ideologiskt präglad inställning till denoffentliga sektorn. Från socialdemokratiskt håll menar vi att den offentligasektorn också ger oss en möjlighet att fördela tillgångarna mera rättvist isamhället. Därför har vi inte samma motvilja som moderatema mot den offentligasektorn. Industrikonjunkturenär god, säger , men det är ändå inte särskilt löftesrikt för dearbetslösa, särskilt inte för ungdomama. Jag kan hålla med om att det går förlångsamt när det gäller nyanställningarna inom industrin. Men trots allt är deten väldig skillnad nu mot förhållandena under de år då vi hade borgerligt styrei landet. Då tappades industrin på 30 000-40 000 jobb . Det var enoerhört negativ utveckling, som hade varit katastrofal för landet om den hadefått fortsätta. Nuhar vi tack och lov lyckats vända denna negativa utveckling. Men, BengtWittbom, visst skulle det vara bra om industrins arbetsgivare bättre såg omsitt hus. Visst hade det varit bra om många flera av dem lyssnat vid den härtiden när vi sade till dem; Utnyttja nu samhällets möjligheter tillutbildning av de gmpper som ni vet att ni om ett eller ett och ett halvt årkommer att ha brist på! Många arbetsgivare var alltför korttänkta i denplaneringen, och det hämmar sig . Visstvore det bra om många arbetsgivare i stället för att utnyttja övertidslagensmöjligheter till maximum eller dämtöver nyanställde ungdomar. Jagser, herr talman, att min taletid strax är ute. Jag hade ytterligare en delsaker att säga om anförande, och jag ber att få återkomma tilldet i ytterligare en replik. 8 (): Jag vill säga till att våra - om jag så får kalla det- svårigheter att tala med varandra om de härsakerna faktiskt har gjort att jag verkligen vinnlägger mig om att försöka fåtill stånd en konstmktiv diskussion med arbetsmarknadsministern om dessaproblem. Närdet gäller ungdomslagen, som jag inte hade tänkt ägna någon särskild långdebattid, vill jag bara säga att visst var vi med om beslutet. Vi stårfortfarande bakom vad vi anser vara gmndläggande syn påungdomslagen. Den var aldrig att ungdomar skulle ösas in i ungdomslagen så fortde stack in näsan på arbetsförmedlingen. Så går det tyvärr till . Det kansäkert rättas till, och det vore bra om vi kunde göra det med gemensammaansträngningar. Mittsätt att debattera är trist, säger arbetsmarknadsministern. Det säger alltidarbetsmarknadsministern - så fort vi har en debatt är det trist. Jag kan väl dåinte göra annat än att be om att från talarstolen få en instruktion av en varsdebattstil inte är trist. För att replikera tycker jag att arbetsmarknadsmi- nisterns debattstil ocksåär litet trist. Arbetsmarknadsministern svarade aldrig på några frågor - jaghar ställt tre väsentUga frågor. Arbetsmarknadsministern reagerar nästanaldrig på de förslag som framförs från talarstol. Jag har lagt framsju punkter som kan vara värda att diskutera, speciellt mot bakgmnd av attungdomsarbetslösheten de facto är alarmerande hög och fortsätteratt öka. Närdet gäller lille har jag också erfarenheter av att fostra barn. EftersomKalle inte får några karameller när han tar sin del av ansvaret, vore det braom regeringen slutade att dela ut karameller i sysselsättningsfrågan tillopinionen. Arbetsmarknadsministern har ju samma erfarenhet som jag, nämligenatt man inte skall utlova belöningar för prestationer för att sedan, närprestationerna är utförda, inte dela ut belöningama. Vårgmndläggande syn på dessa frågor är ju faktiskt att vi så långt som detnågonsin är möjligt viU undvika att skapa ett beroende hos de enskildaungdomarna av statsmakterna. Vi vill inte ha ett växande antal ungdomar som försin försörjning och sin framtid är beroende av de beslut vi fattar här iriksdagen eller av de beslut som den enskilde arbetsförmedlaren eller den sombetalar ut arbetslöshetsunderstöd fattar. Vi vill skapa förutsättningar förungdomarna att få jobb på egna meriter och egna kvalifikationer, att kunna levapå sin egen inkomst och inte behöva leva på bidrag. Det är kanske där vi igrunden skiljer oss. Arbetsmarknadsministern tycks inte ha någon förståelse föratt det utifrån den enskilda människans utgångspunkt faktiskt är en skillnadmellan att kvittera ut pengar från ett riktigt jobb och att gå till AMS ochhämta bidrag. Det är en väsentlig skillnad. Vår gemensamma strävan borde varaatt färre skall bli bidragstagare än att fler skall bli det. Detär säkert många bra saker som görs i ungdomslagens regi - jag tvivlar inte ensekund på det. Det visar de erfarenheter jag fått ta del av när jag rest mnt ilandet. Men tänk så mycket bättre om vi kunde ändra förutsättningarna för denhär verksamheten, så att mycket av detta kunde ske fritt, oberoende avbidragstalongerna från AMS. Jaghar här lagt fram åtminstone tre förslag som borde vara värda att diskutera ochsom skulle underlätta detta, så att vi slapp göra tiotusentals ungdomar tillbidragstagare. Marknadssystemetgår fel ibland, säger . Det håller jag inte med om! Jag villpåstå att den politiska inblandningen i marknadsekonomin slår fel . Närsocialdemokratin regerar slår den alldeles fel och blir alldeles föromfattande. Omvi förstärker marknadsekonomin och ser tiU att vi kan åstadkomma t. ex.relativt sett lägre ungdomslöner, kommer det att bli fler jobb för ungdomar.Går man ut och frågar ungdomarna , arbetsmarknadsministem, är de flestaav dem mycket mer intresserade av att jobba till något lägre än avtalsenlig löni ett riktigt jobb än att kvittera ut . i ett ungdomslag. Mångaungdomar reagerar på det här genom att säga: Vi vill inte bU omhändertagna, vivill inte bli bidragsberoende, vi vill inte ha beredskapsarbetslön - vi jobbari stället i vårt fria projekt och tjänar ihop . , ochdet gör vi därför att vi då känner att vi lever Då är det vårt eget jobb som har skapat vår lön, och då är detinte AMS-tjänstemän och politiker som säger: Vi skall ta hand om er, vi skallhjälpa er, utan då lever man på egna kvalifikationer. Jag stäUde ett antal frågor fill . Jag har inte fåttnågot svar på de frågorna. Jag har inte heller fått höra några reflexionerkring mina sju punkter. När arbetsmarknadsministern har kompletterat sintidigare framställning vore jag utomordentligt tacksam för att åtminstonebemötas av ett försök att diskutera de seriösa saker som jag har tagit upp iden här debatten. säger att marknadskrafterna aldrig tar fel. Det tyckerjag var ett påstående som var ganska avslöjande men också, tycker jag,egentligen ganska förvånande för att komma från en svensk moderat. Även om visocialdemokrater och har mycket olika inställning tiUmarknadsekonomin trodde jag att även företrädare för moderata samlingspartiet iSverige erkände att det då och då händer att man hamnar fel, om man bara litarpå marknadskrafterna. Jag hoppas att jag antingen missförstod påden här punkten eller att han - som vi alla kan göra ibland - råkade uttryckasig slarvigt. Omvi inte på olika sätt justerar den utveckling som marknadsekonomin själv stårför hamnar vi i ett samhälle som är mycket brutalt mot dem som inte har egnavassa armbågar att ta sig fram med. Om man fittar ut över världen och ser påungdomsarbetslösheten kan man inte precis påstå att det finns något belägg föratt säga att vi i , med den svenska arbetsmarknadspo-Utiken, skulle haett sämre läge än man har i andra länder. Tvärtom är det ju så att vi här ilandet både när det gäller ungdomsarbetslösheten och när det gäller arbetslöshetenallmänt sett står oss väl vid en internafionell jämförelse. Det är ingen tröstför dem som är arbetslösa här i landet, och vi kommer aldrig i attkomma undan våra egna interna problem genom att hänvisa till andra länder, mennär vi skall leta efter lösningarna - vad vi skall göra för att minskaarbetslösheten - är det intressant att se på förhållandena mnt om i världen. Dåkan vi konstatera att de länder som har betydligt lägre löner än vad Sverigehar, de länder som saknar den svenska arbetsrättsliga lagstiftningen, inteståtar med bättre arbetslöshetssiffror. Arbetslösheten bland ungdomar har, somjag sade, tyvärr sina rötter ganska långt tillbaka i tiden. Det är mångadjupgående förändringar på arbetsmarknaden som leder till ökad arbetslöshet.Det är inte så enkelt som det framställs väldigt frånmoderaternas, och från sida här , att den arbetsrättsligalagstiftningen eller löneläget skulle vara några allena saliggörandeförklaringar till läget. Det är komplicerade orsakssammanhang som Ugger bakomungdomsarbetslösheten. Ungdomarnaskall inte vara beroende av bidrag. Nej, det var just därför som vi infördeungdomslagen. För att hindra att ungdomar träder in i vuxenlivet sombidragstagare införde vi ungdomslagen. Jag vet inte vad egentUgenmenar, när han säger att avsikt inte var att ungdomar skulle ösasin i ungdomslagen. avsikt var att de ungdomar som inte fick jobb påden öppna marknaden, utbildning eller jobb med hjälp av någon annanarbetsmarknadspoUtisk åtgärd skulle få plats i ungdomslagen. avsiktvar att vi skulle skapa ett system som täckte in alla 18-19-åringar. Om vi'inteskulle ha följt det beslutet hade vi hamnat i en situation, där mängder medungdomar hade blivit just det som säger att de inte skall bli:bidragstagare. Manskall ha jobb på egna meriter och egna kvalifikationer. Ja visst, men vi måstese till att människor har en chans att få de här meriterna ochkvaUfikationerna. Tyvärrsäger väldigt många enskilda arbetsgivare åt ungdomarna, att dessa inte kan fåplats i företaget - jag vet ingenting om dig, du har aldrig varit ute påarbetsmarknaden. Vi kräver lönsamhet , säger dessaarbetsgivare. För väldigt många av ungdomarna handlar det ju om att de genomett arbete i ungdomslag har möjlighet att visa upp just sina meriter ochkvalifikationer. Närdet gäller de frågor som ställde, så var det en av dem som gälldeden genomsnittliga arbetslöshetstiden för 18-19-åringar. Statistiken för dengenomsnittliga arbetslöshetstiden är inte uppdelad så att vi kan göraredovisningar på 18-19-åringar. Sysselsättningenär högre än den var när vi tillträdde. Man måste vara blind och döv -bUnd och död kanske t. o. m., jag vet inte - om man inte ser att dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna inte har lett fill något. Jagskulle alltså vilja säga att man måste vara blind och döv eller också väldigtokänslig för hur människor upplever sin situation, om man inte inser attarbetsmarknadspolitiken har tillfört det här landet och dess invånare väldigtmånga tillgångar. Vi har i en arbetslöshet som ligger lågtinternationellt sett. En av de allra väsentligaste orsakerna till detta är justden svenska arbetsmarknadspolitiken. BengtWittbom tycker inte på det här sättet, och han är inte ensam om det. Detframgår ju också av den motion som alldeles har lagt frammed anledning av kompletteringspropositionen, att och övrigamoderater är beredda att öka arbetslösheten. säger t. ex. att nunär vi har ett sådant bra konjunkturläge, och när industrin själv säger attden skall investera, då skall vi inte satsa påtidigareläggning av statliga investeringar som regeringen föreslår och inteheller satsa 50 milj. kr. i kommunala ROT-pengar. Vadskulle resultatet bli om man följde politik på den här punkten?Det skulle leda till en ökad arbetslöshet bland byggnadsarbetare. Detta skulledessutom få indirekta effekter - ökad arbetslöshet också bland andra grupper. BengtWittboms partiledare har ett antal gånger varit ute och sagt attarbetsmarknadens parter ensamma skall ta ansvaret för vad som händer vidförhandlingarna, om parterna förhandlar sig fram till avtal som innebär så högalöneökningar att det leder till arbetslöshet. Detta är helt i linje med denpoUtik som också har förespråkat här och som innebär att vi skallavmsta arbetsmarknadspolitiken steg för steg. Jagtycker att den utveckling som vi nu har och har haft i det här landet, och somvi har kunnat jämföra med motsvarande politik i andra länder ända sedan vibörjade bygga upp svensk arbetsmarknadspolitik, visar att den väg sommoderaterna vill gå skulle leda oss itill samma förödande situation som man hari andra länder när det gäller arbetslöshet. Där diskuterar man ju inte sådanaarbetslöshetstal som vi har utan siffror på det dubbla och ännu mer. Det ärinte något eftersträvansvärt att avmsta den svenska arbetsmarknadspolitiken.Både ungdomar och äldre arbetslösa skuUe fara mycket illa av det och bli fleroch fler i det samhälle som förespråkar. 10 (); befinner vi oss i den politiska slugger-världen. Densocialdemokratiska regeringen har i otaliga dokument sagtatt parterna på arbetsmarknaden måste ta ansvar för löneutvecklingen, så attden inte skapar arbetslöshet. Finansministern har t. o. m. sagt att han inte ärberedd att administrera en sönderfallande ekonomi, och han är inte beredd attta ansvar för löneavtal som går utöver vad som är möjligt att leva med, om manvill försöka att i någon mån upprätthålla sysselsättningen. Då är det ju inteså märkligt att vi moderater också säger att om man påstår att parterna måsteta detta ansvar, då skall man också kräva att de gör det. Men sägervi att det är en självklarhet i ett civiUserat land, i ett välståndssamhälle,att man tar hand om och tar ansvar för de människor som utsätts förarbetslöshet. Det skyddet måste statsmakterna ge. Men det innebär inte att viskall rusa som tättingar efter parterna och i alla lägen lyfta av dem ansvaret.Då kommer de naturligtvis att lära sig att det inte gör så mycket om manpasserar gränsen för vad som leder till arbetslöshetsskapande avtal, därföratt det tar regering och riksdag hand om. Detfinns många varianter och många sätt att göra detta. Folkpartiledaren föresloghäromveckan ett system. Det finns andra system som är tänkbara, t. ex. att låtaparterna utan vidare få finansiera arbetsmarknadspolitiska insatser över enviss grundnivå när det gäller direkt sysselsättningsskapande åtgärder, t. ex.de kostnader vi har utöver satsningarna på ordentlig yrkesutbildning. Det finnsmöjligheter till arbetslöshetsskatter. Det finns förslag om att öka denenskildes finansiering av arbetslöshetsförsäkringen. Men det finns ingaförslag, arbetsmarknadsministern, om en nedrustning av den svenskaarbetsmarknadspolitiken. Det finns förslag om en utveckUng av den, och deförslagen kommer från oppositionen och inte från regeringen. "Marknadskrafternatar aldrig fel" - nej, så sade jag inte, . Jag barakonstaterade att marknadskrafterna och de positiva delarna i dem inte får enchans att fungera tillräckligt bra eftersom den politiska inblandningen äraUdeles för omfattande. Regeringen vill ju också stärka marknadsekonomin ochsäger att det är en av förutsättningarna för att klara landets kris och klarasysselsättningen. Vad är det då för fel på att vi vill stärka marknadskrafternaoch marknadsekonomins möjligheter att fungera? "Marknadsekonominssamhälle är fyllt av brutalitet och vassa armbågar." Ja, för att kontra på sammanivå, : Det socialistiska är fullt av bidrags- ochunderstödstagare, och de blir allt fler. Färre och färre får en chans att levapå egna meriter. Vivänder oss inte mot arbetsmarknadspolitiska insatser. Men vi vänder oss mot fortsattaarbetsmarknadspolitiska insatser på rekordnivå, när erfarenheten visar att deinte ger resultat. Arbetsmarknadspolitiken i sig skall ju vara kortsiktig ochsatsa på snabba förändringar för att ge folk riktiga jobb. Den uppgiften klararinte vår arbetsmarknadspolitik fullt ut i dag- det måste vi ju vara överens om. Arbetsmarknadsministernsäger att det inte är så enkelt som löner och lagar. Men nog har väl ändålönerna och arbetsrättslagstiftningen betydelse, fm arbetsmarknadsminister, ochnog har väl framför allt systemet för yrkesutbildning betydelse? Även omarbetsmarknadsministern inte tillmäter detta lika stor betydelse som jag gör,så måste det ändå vara värt att försöka diskutera dessa frågor konstruktivt. Såvar det ungdomslagen igen. Vi håller fast vid att det är för stora mängderungdomar som för snabbt föses in i ungdomslagen. Det står i det beslut soniriksdagen fattade, att placeringen i ungdomslag skall vara den absolut sistautposten mot arbetslöshet. går det tyvärr till så på alltför mångaställen, att det första man frågar en ung människa som kommer in tillarbetsförmed-Ungen är: "Hur gammal är du?" Säger han då att han är 18- alternativt 19 -år, så åker han in i ett ungdomslag. Det är för stordiskrepans mellan den hanteringen och beslut. För att i någon mån göra en lång debatt kortare: Det finns många sakersom man kan göra för att sätta fart på byggandet, för att skapa växandearbetsmarknad och för att bryta trenden med ökande arbetslöshet. I ökarju arbetslösheten, men i många OECD-stater, styrda av våra partibröder t. ex.,har den en nedåtgående trend. Det skulle leda för långt att gå in på detta, menett tips till arbetsmarknadsministern är att man kunde tänka sig att ta bortavdragsrätten för räntor på egnahem. Då skulle säkert fler få möjlighet attskaffa sig egnahem, och då skulle det byggas litet mer. Det är alltså e«förslag. Slutligen,herr talman, vill jag bara ta upp en av mina sju punkter.