prot · G70939 · 1983-12-31 00:00:00 — blir jag förvånad om indiistriministern har velat godta detta förslag och om han har trott att detta skullefungera. Sedan kommer konsekvenserna av detta, och har jag verkligen lyssnatnoga på vad har sagt. Den s. k. drömsituationen är inte någon drömsituafion förmig, eftersom mina arbetskamrater är mer värda än några politiska finesser. Detär mycket viktigt för att lägga det på minnet. Jag tror att minaarbetskamraters väl och ve ärvikfigareän tillfälliga politiska framgångar. Jagvill absolut inte att de skall hamna i den här situationen. över attlandets industriminister vill godta denna uppgörelse i stort och att han troratt han kan göra det tillsammans med storfinansen. Jag tycker att det är riktigt att ställa krav, men jagskulle vilja fortsätta att ställa krav på storfinansen. När det gäller t. ex.Avesta skulle jag vilja ställa krav på att Johnsonkoncernen åläggs att skaffaersättningsindustri, innan den lägger ned sin verksamhet. Jag skulle vilja attlandets regering och riksdag beslutade om detta. Eftersom har varit påplatsen - i - så länge, skulle man åläggas att skaffaersättningsindustrier. ta ett ansvar , borde företagetockså kunna skaffa ersättningsindustrier, . Detta skulleåtminstone driva utvecklingen åt rätt håll. Om företaget inte kan göra detta,är det inte heller mäktigt att organisera det samhälle som vi har . Det ärju de här företagen som organiserar samhället på de orter det är fråga om. Jag tycker, som sagt, att det är bra med krav men ställkrav som på litet överensstämmer med arbetarklassens intressen! När storfinansen nu inte uppfyller dessa krav måste vifortsätta. Då kvarstår det faktum - om inte industriministern har ändrat sig -att storfinansen fortfarande har ansvar för sysselsättningen på de här orterna.Storfinansen tog inte ett ansvar , man trodde inte på sin lösning. Vadskall hända då? Jag kanske inte är helt ensam om att tro på lösningar sominnebär någon form av församhälleligande. drivit en kampanj för ett svenskt metallbolag. Det tyckerjag är en utmärkt lösning. Men kanske också tar avstånd från i den nämnda regionen? Ungdomsförbundethar för resten haft namninsariilingar i denna fråga. har måhändastött på någon sådan lista. Kanske hans namn t. o. m. finns på en lista - vadvet jag. Det var ju som namninsamlingen skedde. Jag återvänder än en gång till frågan om.forskning ochutveckling. Jag är inte emot forskning och utveckling, men vi är, ThagePeterson, helt oense om vad som händer med slutresultatet. När denkapitalistiska lönsamheten sätter sina spärrar, kommer inte resultaten frånforskning och utveckhng arbetarna till del. Det är erfarenheten i Bergslagen,och det är anledningen till att vi nu har en så besvärlig situation. Det är just de spärrar som det kapitalistiskalönsamhetskravet och - den allvarligaste spärren - profitbegäret utgör som viskall ta bort. Eftersom bolagen inte fick som de ville i denna uppgörelse -vinster på kanske miljarder - vill de inte vara med längre. Men vi som bor iBergslagen måste bo kvar och få vår försörjning där. Det är den bittrasanningen, . Om specialstålsindustrin och verkstadsindustrin 23HANS i (vpk): Herr talman! Vi skäms inte för att vi ärsocialister - tvärtom. Vi berättar hur vi vill forma socialismen. Vi talarockså om de unika förutsättningar som vårt utvecklade, kapitalistiska samhälleger för en planerad utveckling. Vi har i det här landet goda kunskaper på detekonomiska området. Vi har inom produktionen en långt driven förädling i mångaled. Med de traditioner som Om specialstålsindustrin och verkstadsindustrin vi i vårtland har av fackföreningar, demokratiska val mellan olika partier och iinflytandefrågor över huvud taget finns det utomordentliga förutsättningar attskapa en socialism av svensk modell. Den står vi för, den slåss vi för ivänsterpartiet kommunisterna. Det pinsamma är att inte vill diskuteraBergslagen, utan far ut i diskussioner om den polska verkligheten. Det finnsmycket att säga om , , men det ryms inte i denna debatt. Vikan kanske föra den debatten vid ett annat tillfälle, för jag har ett och annatatt säga också i den frågan. Vad som är litet jobbigt - och som kommer fram i dennadebatt - är att föredrar att tala med dubbla tungor när detgäller den politiska inriktningen. När han i socialdemokratiska tidningar ellervia ABF-organisafioner vänder sig till väljarna säger han en sak. I tidningenJobbet t. ex. står det om en otrolig syskonstrid, om makt och miljonarv och om26 000 anställda i händerna på ett fåtal kapitalister. Jag kan själv baraerinra om när kom hem från och - med ett pekfingeri luften - lade fram 3 miljoner röster och därmed ändrade inriktningen förFagersta. Till sina väljare talar socialdemokraterna om detta som någontingnegativt som man måste göra något åt. Men sedan, när det kommer till denkonkreta verkligheten, talar de om marknadsekonomins förträfflighet. Då vägrarde att göra några ingrepp mot detta avskyvärda spel inom storfinansen. De stårhelt flata inför verkligheten. Hur länge skall ni hålla er med dessa två attityder, visaupp dessa två ansikten? Ni är ju mer liberala än ! Å ena sidan, åandra sidan-så heter det i varenda fråga. Kom fram med er socialistiskaidentitet, eller tala om för folket att ni inte har någon! blir mer och rher egendomlig i dennadebatt. menar han uppenbarligen att jag ställde för hårda krav på stålbolägen. Det var ändå inte jag som föreslog avsiktsförklaringen, utan det gjorde stålbola gen. De begärde mycket pengar av staten för att genomföra den. Jag ställde då ett grundläggande villkor för statens medverkan och för att staten skulle inleda förhandlingar. Det grundläggande villkoret ansåg sig inte bolagen kunna uppfylla - de sade nej. angriper mig för att jag inte utan vidare accepterade avsiktsförklaringen. Det är en något överraskande slutsats som han har dragitav denna debatt. Jag förmodar att den hänger samman med att han hade tänkt sigen annan situation i en debatt med industriministern än den som han nu harhamnat i. Några ord slutligen om Bergslagen. Jag gör gällande attdenna regering har lagt om industri- och arbetsmarknadspolitiken så att denriktar sig till Bergslagen. Det förtiger deltagarna i dennainterpellätionsdebatt. Och de gör det av naturliga skäl, för det stämmer intemed agitationen ute i landet. Men människorna i Bergslagen är väl medvetna oinatt vi i den nya regeringen har uppmärksammat den besvärliga situationen iBergslagslänen. Vi har bl. a. ökat insatserna för regionala arbeten. Bergslagslänendisponerar nu mer pengar än föregående budgetår för sådanaregionalpolitiska insatser. Regeringen har vidare plockat in ytterligareBergslagskommuner i det inre stödområdet. är situationen den attflertalet av Bergslagskommunerna nu ingår i stödområdet. Vi har också när det gäller just tekniskt forsknings- ochutvecklingsarbete börjat göra näringslivsfrämjande insatser i Bergslagen. a. styrelsen för teknisk utveckling fått i uppdrag att arbeta med ettpar områden i Bergslagslänen. Vi har tagit fram pengar för ökadprospekteringsverksam-het som gäller också Bergslagslänen. Jag skulle på område efter område kunna ge exempel pååtgärder som regeringen har satt in för Bergslagslänen. Jag vet att de inte ärtillräckliga, men jag menar att regeringen när det gäller industri- ocharbetsmarknadspolitik är på rätt väg för att styra insatserna till det hårtdrabbade Bergslagen. Det vet också människorna, det vet kommunerna, det vetlänsstyrelserna. De enda som uppenbarligen inte känner till detta ärvänsterpartiet kommunisternas riksdagsgrupp. Om specialstålsindustrin och verkstadsindustrin 25LARS-OVE (vpk): Industriministern och jag utbyter artigheter.Han säger att vi är egendomliga. Det må stå var och en fritt att ha denuppfattningen. Men jag vill en gång för alla säga att det går inte längre attföra en sådan debatt. Vi anser inte att industriministern ställer för hårdakrav. Detta avsiktliga missförstånd från industriministern är för gammalt - detgår hem på ett enkelt litet debattmöte men inte här, där vi kan fortsätta attdebattera. Jag tycker att krav skall ställas, och industriministernställde krav. Men jag har funderat över om industriministern trodde på sinaegna krav. De accepterades inte, och då säger jag: Ställ fler krav! Men då ärdet stopp. Då är industriministern tyst. Varför kräver han inte t. ex. att dehär företagen skall ta sitt ansvar? Han skulle kunna säga här i : Tarni inte ert,ansvar kommer vi att ändra lagen. Ett sådant initiativ frånindustrimiiiistern skulle ge anledning fill demonstrationståg från Bergslagenför att gratulera honom. Ett krav på att man inte fick avskeda folk förrän manhade prövat andra utvägar skulle vara en nyttig press på företagen i dagensläge. Om gav facket vetorätt mot nedläggningar ochkanske mot investeringar för produktion utomlands eller inom fel del av landet,vore det ett utmärkt initiativ från regeringens sida. Men något sådant förslaghar jag inte sett. Visst var det bra att industriministern ställde krav. Mennär det sedan blev nej, hade han ingenting att komma med. Sedan vill jag säga att det när det gäller regeringensinsatser i Bergslagen har skett en del på plussidan. som man frånregeringens sida pekar på dessa åtgärder säger man att de naturligtvis inte ärtillräckliga. Men det verkligt allvarliga i sammanhanget är attregionalpolitiken inte alls stöttats, upp genom dessa insatser. Jag förringarinte insatserna - de är säkert välbehövliga på de orter som får del av dem -men bruksorterna som helhet står inför enormt stora regionalpolitiska problem.Jag är själv från en av de Om specialstålsindustrin och verkstadsindustrin bruksorter som har drabbats, och jag vet vilka oerhördaproblem som skapas när det t. ex. blir en minskning med 2 000 arbetstillfälleni en industri som är den dominerande i samhället. Bruksorterna kommer att fåännu större problem framöver, om ingenting händer eller om inte sig efter den här debatten och börjar ställa villkor av annan karaktär,så att storfinansen får krypa till korset. ' Beträffande åtgärderna i Bergslagen inomprospekteringsområdet finns där en liten hake, som jag inte kan låta bli attpeka på, när industriministern ändå nämner detta. I det här sammanhangetblandar man in de multinatio nella företagen. Det engelska BP skall tillsammansmed vara med och prospektera och utvinna de enorma mängder somfinns i Bergslagen. Det var ju som drev igenom detta, men ThägePeterson har godkänt det i efterhand. Jag tycker det är att beklaga att maninte tog ett ordentligt grepp om frågan, så att svenska företag kundeta hand om den här verksamheten. Men vi kanske nu kan få ett besked om attindustriministern har ändrat sig, så att vi får ta hand om våra mineralnafionellt. Ingen skulle bli gladare än jag och kommunisterna,om så blev fallet. har jag ändå fått dithän atthan till slut erkänner att det var bra att industriministern ställde villkortill stålföretagen med anledning av avsiktsförklaringen. Jag vill dessutom medglädje notera att Lars-Qve också har gett en blomma till regeringen ochindustriministern för de insatser som har gjorts i Bergslagen. Den som till äventyrs, herr talman, kommer att läsa protokolletfrån denna debatt skall finna att ledamoten har framfört olikaståndpunkter i en och samma fråga i sina försök att komma åt industriministernoch regeringen. Alla dessa försök verkar ha misslyckats. 27 (vpk): Tyvärr kan jag inte utdela någon blomma tillindustriministern. Han har nämligen talat om, att sedan han fick nej frånstorfinansen när det gällde villkoret om fio års ägaransvar, vill han inte göranågonting mer. Det är kontentan av hans svar. Storfinansen får nu ta över, ochden kommer tydligen att lägga ned verksamhet, utan att regeringen på något visbryr sig om det. Det har åtminstone inte i denna debatt uttalats något frånregeringshåll som tyder på att regeringen tänker ingripa. Så har kammaren också fått uppleva att herrHagberg i ett senare inlägg har tagit tillbaka den blomma som han gav migfidigare. När det gäller debatter med får jag finna mig i detmesta. Anf.29 (vpk): Eftersom inte jag får någon blomma, är det naturligtvis rättvist attinte heller industriministern får någon. Debattenhar gällt det reella politiska innehållet i den framtida specialstålsindustrin.Industriministern anser att han gjorde en bra insats när han stoppade ettkatastrofalt förslag från storfinansen. Att han inte fullföljde detta anser hantydligen också vara bra. Det anser inte jag. Att industriministern stoppadeförslaget är en sak, men det betyder inte att han får godkänt för det som sedanföljde. Överläggningenvar härmed avslutad. 7§ Meddelande om svar på interpellation 1983/84:52 Jag vill meddela att jag inte inom den föreskrivna tiden kommer attbesvara interpellation om dom i visst ärendefrån . Jag har kommit överens med om att interpellationenskall besvaras . 8 § Svar påinterpellation 1983/84:37 om gatumusiken har frågat mig om jag avser att framlägga förslag omlagändringar i exempelvis lagen (1956:618) om allmänna sammankomster för attkornma till rätta med de missförhållanden som en hänsynslöst utövad ochstörande gatumusik innebär. Låtmig först erinra om att varje medborgare enligt regeringsformen gentemot detallmänna är fillförsäkrad mötesfrihet, dvs. frihet att anordna och bevistasammankomst för upplysning, meningsyttring eller annat liknande syfte ellerför framförande av konstnärligt verk. Bestämmelsen om detta tillkom ochinnebar en utvidgning av de grundlagsskyddade rättigheterna till att omfattaockså konstnärliga uttrycksformer. Mötesfriheten kan inskränkas genom lag,dock inte i vilken omfattning eller i vilket syfte som helst. Åtminstonei de fall då gatumusik har anordnats med avsikt att samla publik och ett visstantal åhörare faktiskt har samlats, faller gatumusiken undertillämpningsområdet för dessa grundlagsregler. Därmed är den också underkastadreglerna i lagen om allmänna sammankomster. Tidigaregällde enligt denna lag att en allmän sammankomst inte utan tillstånd avpolisen fick hållas på gata, torg, park eller annan allmän plats eller annatområde som används för allmän samfärdsel. Genom ändringar i lagen, som trädde ikraft , har emellertid lättnader genomförts när det gällerkravet på tillstånd till gatumusik. 8Riksdagens protokoll 1983/84:37-39 Måndagenden ' 5 decerhber 1983 En allmän sammankomst för framförande av konstnärligt verkfår sålunda numera hållas utan tillstånd, om den med hänsyn till det väntadedeltagarantalet, den utvalda platsen och tiden för sammankomsten samt deanordningar som avses förekomma kan antas äga rum utan fara för trafik ellerallmän ordning. har i interpellationen pekat på deolägenheter som gatumusiken kan vålla människor som bor eller arbetar vid deallmänna platser som utnyttjas för gatumusik. Att gatumusik ibland kan ledatill olägenheter av den arten berördes också i förarbetena till förra åretslagstiftning. Det framhölls där att de ordningsproblem som en sammankomst avdet här slaget kan orsaka varierar beroende på vilken plats och vilken tid detär fråga om. Det är naturligt att en ny lagstiftning av det slag somdet här är fråga om föranleder vissa gränsdragningsproblem, innan en fastpraxis har hunnit utbilda sig. Enligt vad jag har erfarit har det undersommaren 1983 också framkommit klagomål rörande högljudd och störande gatumusknattetid, framför allt från de boende i i . läremellertid bestämmelserna av polisen i tillämpas så, att gatumusiksom pågår i efter kl, 22.00 normalt anses kräva tillstånd. Huruvidatillstånd skall krävas i andra situationer bedöms från fall till fall. Att utantillstånd anordna gatumusik i de fall då tillstånd krävs är straffbart. föreslår i interpellationen en ändradlagstiftning som bl. a. skulle innebära att gatumusik skall anses som allmänsammankomst bara om tillstånd har lämnats enligt lagen om allmännasammankomster. Det förefaller mycket tvivelaktigt om en sådan lösning skullestå i överensstämmelse med grundlagen. Innan erfarenheter har vunnits av ennågot längre tids tillämpning av den nya lagstiftningen, är jag inte hellerberedd att ta ställning till om en ändring av de aktuella bestämmelserna ärsakligt motiverad. Att den nya lagstiftningen i vissa fall vållat praktiskaolägenheter i initialskedet står dock klart. (Kn1977:02) arbetar f. n. med att utforma ett förslag till ny författning, som äravsedd att ersätta lagen om allmänna sammankomster och allmänna ordningsstadgan(1956:617). Utredningen beräknas lägga fram sitt slutbetänkande med förslagtill ny reglering . Jag utgår från att den nu aktuella frågan ien eller annan form kommer att tas upp i det sammanhanget. 32ALF WENNERFORS (m); Jag ber först att få tacka för svaret på min interpellation. Justitieministern redogjorde i svaret först för vad somenligt lagar och förordningar gäller. Därefter knyter ministern an till deolägenheter med gatumusiken som jag har pekat på i min interpellation och i minfråga. Jag vill först säga att jag har glatt mig åt mångagatumusikanter och åt att denna verksamhet över huvud taget har gjorts möjlig. Jag upplever att det är ett trevligt inslag i gatubildennär några ungdomar sjunger eller spelar, och det kan t, o. m. ha ett visstturistvärde. Men, herr talman, inte anade jag ellerens att gatumusiken skulle utvecklas på det sätt som skett påvisst håll och i vissa fall. Jag vet inte vilka erfarenheter de närvarande åhörarna harav gatumusi ken. Min förmodan är att de flesta stockholmare och svenskar över huvud taget upplever det positivt när den är tilltalande och när det verkligen ärfråga om musikalitet, kvalitet och konstnärlighet. Man skall också observera att de flesta möter gatumusikennär de promenerar genom en stadsdel, förbi ett gatuhörn eller över ett torg.Man stannar upp , man lyssnar, och man går sedan vidare. Men vadupplever folk som bor eller arbetar i närheten av gatuhörnet eller torget? Närsången är skränig och disharmonisk, när orkestermusiken med alla möjliga olikaarter av slaginstrument blir öronbedövande och genomträngande? Eller när t. o.m. elektronisk högtalaranläggning används? Eller när samma melodi spelas timmeefter timme, exempelvis på säckpipa? Jag har, herr talman, inte någon speciellaversion mot säckpipa. Men om utövandet är både omusikaliskt och långvarigt,kan det bli olidligt i en stadsdel med trånga gränder och gammal bebyggelse.Det är någon som sagt att det inte finns en vrå i ett hem där barn eller vuxnakan finna ro och tystnad, när det spelas på ett sådant instrument i de närmastegränderna. Hur upplever då människorna detta när den högljudda ochrent störande musiken får fortsätta under sena kvällar? Regeringen, myndigheteroch vi riksdagsmän har fått veta vad människor tycker om det här. Inte minsthar vi fått opinionsyttringar från boende och arbetande människor i Gamla stanhär i . Folk i allmänhet har ingenting emot att vacker och konstnärligsång och musik på en hänsynsfull ljudnivå framförs. Man har t. o. m. framförtförslag om hur det här skall kunna ordnas i vad det gäller tidpunkter,-platserm. Men dessa människor vill inte bli störda eller i vissa fall- jag tvekarinte att säga det - terroriserade. Jag skall t. o. m. gå så långt att jagnämner att det finns de som tror att bakom vissa systematiskt genomfördastörningar finns avsikter, som inte står i överensstämmelse med svenskträttssamhälle. Jag har nämnt detta för att understryka hur allvarligsituationen har blivit. Jag vill ytterligare säga att det är under den senastesommaren som situationen allvarligt förvärrats. Vad säger då justitieministern om det här? Hur allvarligtser regeringen på utvecklingen av gatumusiken? Justitieministern anför i sitt svar att man måste haförståelse för att dét kän uppstå vissa gränsdragningsproblem när det gäller enny lagstiftning. Jag har i min interpellation pekat på ett sätt att ändralagen, sä att det för gatumusik helt enkelt skulle krävas fillstånd. Det börväl kunna finnas andra möjligheter - jag har bara framfört ett förslag. Men iden uppkomna situationen kan vi inte se så passivt på gatumusiken som i varje falljustitieministern gör i sitt interpellationssvar. Han säger att vi måste fåerfarenheter "av en något längre tids tillämpning av den nyalagstiftningen". Jag kan i och för sig förstå det. Men vad menarjustitieministern med en ? om enmånad, , eller ? Jag sätter värde på att justitieministern slår fast attdet nya lagstiftningen vållat praktiska olägenheter. Justitieministern hänvisartill att ordningsstadgeutredningen f. n. arbetar med att utforma en nyförfattning på området. Det sägs att utredningen kommer med sitt betänkandeunder . Jag måste då fråga: Vad innebär det? Kommer betänkandet ibörjan eller ? Finns det möjligheter att påskynda utredningen? Det får faktiskt inte gå en sommar till utan att någontinggörs. Görs det inte någonting, får faktiskt regeringen ta på sig ansvaret fördet här. Avslutningsvis, herr talman, måste jag än en gångunderstryka att det vore mig fjärran att föreslå förbud eller att medverka tillatt gatumusiken skulle försvinna. Men vi kan inte nonchalera att allt flermänniskor, boende och arbetande, klagar. Jag förutsätter att justitieministernnu ger kammaren och de berörda människorna ett verkligt klart och rejältbesked. 33EVA (vpk); Det bullras förvisso för mycket i vårvardagsmiljö. Det gäller bilarna, som dessutom utgör ett annat hot, det gällermaskiner på arbetsplatserna och liknande. Men det gäller tyvärr också musiken. Från vpk:s sida har vi alltid slagits för en utvidgning avmötesfriheten som ett led i kampen för yttrandefriheten. Det harvi gjort ocksåi det här fallet, då vi varit anhängare av och tillskyndare till en utvidgningav de grundlagsskyddade rättigheterna till att omfatta konstnärligauttrycksformer samt krävt att lättnader genomförs när det gäller kravet påtillstånd till gatumusik. Som redan den tidigare talaren var inne på är ju sång ochmusik - har alltid varit och kommer förhoppningsvis även i fortsättningen attvara- till glädje för många människor. Ofta utgör dessutom sången och musikenen naturlig del i den stadsmiljö som de verkar i, exempelvis iStockholm som berörs. Men, herr talman, det är uppenbart att när det gäller attvärna om yttrandefriheten och att skydda de boende och verksamma i en stadsdel,måste man även i fråga om musicerandet ta på sig ett ansvar. Musicerandet fårinte ta sig vilka uttryck som helst. I har hela orkestrar medelförstärkare, högtalare osv. dragit in, till nackdel inte bara för dem som boroch arbetar där, utan också till men för den mer lågmälda musiken-trubadurerna, sångarna m. fl. är ju en särpräglad miljö av stortkulturhistoriskt värde, med särpräglade akustiska förhållanden. De härelgitarrorkestrarna med bullriga högtalare har drabbat också andra boendemiljöeroch arbetsplatser i landet. Vi har ett exempel vid vår förra arbetsplats meddet mest gräsliga playback dagarna i ända. I sitt interpellationssvar säger justitieministern att detstår fullt klart att den nya lagstiftningen i vissa fall vållat praktiskaolägenheter i initialskedet. Det är bra att det erkänns, och det är bra att viförhoppningsvis redan i vår får ta ställning till ordningsstadgekommitténsförslag. Men jag frågar; När kommer förslaget att presenteras? Jag tycker attdet redan nu borde vara möjligt för polisenatt ta itu med direkt störande musik, ofta med kommersiella förtecken. Jagtycker att t. ex. de elförstärkta instrumenten borde betraktas med störstaskepsis. Justitieministern hävdar att beträffande Gamla stanerfordras tillstånd efter . Han säger vidare att det är fråga om ettfenomen som uppträtt framför allt och att det främst ärnattmusiken som upplevs störande. Det var också vad sade. Men de boende och verksamma i har klagat undermånga år-redan före ändringen , som inneburit att det blivitän värre. Jag har t. ex. hört från , som tidigare jobbade vidVästerlånggatan, att han flyttade därför att förhållandenavar olidliga och han, trots klagomål till polis och myndigheter, inte fickrättelser till stånd ens med den gamla lagstiftningen.