prot · G70980 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:80 1 §Kompletteringsval till utskott partigrupp har som ny suppleant i utbildnings- ochtrafikutskotten efter anmält . suppleanti utbildningsutskottet () suppleanti trafikutskottet () 2 §Justerades protokollet för den 3 innevarande månad. 3 § Svar påinterpellation 1983/84:88 om sysselsättningen i Bergslagen i har, mot bakgrund av situationen iFagersta sedan uppgörelse träffats om ägarstrukturen inomspecialstålsindustrin, frågat mig följande: Vilkenhandlingsberedskap har regeringen inför den väntade utvecklingen? Harregeringen via de gamla eller nya ägarna fått fram några konkreta förslag tillersättningsarbeten? Vilkaslutsatser drar regeringen angående Bergslagens framfid i storfinansens händer? Jag vill återknyta tillvad jag sade här i kammaren om Om sysselsättningen i Bergslagen Regeringen är väl medveten om den mycketbesvärliga situationen i stort, liksom om situafionen på många bruksorter inomregionen. Jag redogjorde då för de olika åtgärder som regeringen hittillsvidtagit och som innebär att regeringen på olika sätt har prioriterat regionen. Det är också denna medvetenhet om situationen i Bergslagensom har gjort det så angeläget att få en långsiktigt bärkraftig företagsstrukturoch klara ägarförhållanden inom specialstålsindustrin. En stabil stålindustrikommer även framöver att utgöra basen för näringslivet på många orter. Innan resultaten av överväganden i berörda bolag och avMBL-förhandlingar mellan företagen och de anställdas organisationer omstrukturen för stålverksamheten föreligger, kan jag inte uttala mig om vad somkan inträffa i fråga om sysselsättningen pä olika orter. En viktig förutsättning för regeringens ställningstagandenatt medverka till den planerade strukturlösningen för rostfritt specialstål harvarit att berörda bolag gemensamt tillskjuter 100 milj. kr. till ettinvestmentbolag, Bruksinvest. Detta bolag skall bidra till att nya verksamheteroch därmed arbetsfillfällen skapas på de bruksorter som berörs avomstruktureringen inom stålindustrin. Det är enligt min mening nödvändigt att kräva det enskildanäringslivets medverkan till en omstrukturering och utveckling av ettlångsiktigt, stabilt och utvecklingsbart näringsliv. Ägarna har också i olikasammanhang förklarat att de skall göra insatser utöver sin andel i Bruksinvest.Jag utgår ifrån att dessa löften kommer att infrias. 3HANS i (vpk): Jag tackar industriministern för svaret. Industriministern hänvisar till en tidigare debatt omBergslagen. Under de år då vi båda befann oss i oppositionsställning var det flera sådana debatter, och det har också förekommit några debatter efter det att kom in i regeringen. Industriministern pekar på vad regeringen tidigare gjort för den här regionen. Det kan erkännas att några kommuner hamnat i andra stödområden, och det har anslagits pengar för prospektering efter nya mineraler, osv. Det är bra. Det är mer än vad den förra regeringen presterade. ' förväntas en betydligt värre situation. Återigen är detdags för stora nedläggningar i den här regionen. På min fråga vilken beredskapregeringen har lämnar industriministern inte något svar. Ingenting sägs hellerom ifall man har fått löften från gamla eller nya ägare om ersättningsarbetenför de arbetstillfällen som ändå försvinner. Vi behöver inte sväva iovisshet om att många arbeten köinmer att försvinna. Det är hksom självameningen med struktureringen att minska antalet anställda för att minskakostnaderna. Industriministern väljer att peka på MBL-förhandlingar ochdet s.k. Bruksinvest, där företagen tillsammans har lovat att satsa upp till100 milj. kr. för att skapa nya jobb. Vardera 10 milj. kr. har de enligtuppgift skjutit fill, dvs. 40 milj. kr. Resterande 60 milj. kr.skall skjutas till om det behövs, så i bästa fall blir det 100 milj. kr. Vare sig det är 40 eller 100miljoner, tycker jag att det är mycket litet pengar för att skapa ett nyttinvesteringsbolag. Om vi tänker oss vara i storfinansens ställe och funderar pähur storfinansen ser på det här, kan vi räkna med att storfinansen betraktardessa 100 milj. kr. som en grindslant för att klara struktureringen - en mycketliten slant i förhållande till vad storfinansen tjänar på detta och iförhållande till vad som behöver satsas i regionen. Om man tänker litet längrepå den där grindslanten, förstår man också att det strax kommer att bli ettslagsmål om lokaliseringarna, som det allfid blir när det är fråga omnedskärningar. Det kommer att bli en väldig kamp mellan de olika orterna: vilkaskall drabbas och vilka skall klara sig undan? När det gäller MBL är det faktiskt som vanligt. Det harinte ändrats någonting på den punkten. Besluten om förändringar fattas över deanställdas huvuden, och sedan får de vara med och förhandla om hur och när deskall bli arbetslösa. Jag kan inte tänka mig att det kommer fram så mycket nytti dessa förhandlingar att industriministern av det skälet skulle varaförhindrad att säga vad han har tänkt sig i fortsättningen för del,dvs. om regeringen är beredd att ta något ansvar för dem som blir arbetslösa iFagersta. Det kan kännas onödigt med en längre betraktelse överBergslagen - vi vet båda hur det ser ut - men jag kan erinra mig en våldsamtnegativ utveckling bara sedan jag kom in i , 1979. Först var detBäckegruvan i och sedan Spännarhyttan i somlades ner. Då skulle folk enligt den borgerliga regeringen pendla fill de andrabruksorterna, främst . Sedan var det nedskärningar i ochHallstahammar. Folk skulle återigen pendla, sade man; det var ju så braförbindelser, och det fanns ju så många andra jobb i regionen. Förändringarnavar nödvändiga, sades det, både av kapitalister och från regeringshåll, för attpå sikt ge.fler jobb. Därefter var det tur, dit flera hadesökt sig från Bäckegruvan. Några besked om hur folk skulle klara sitt uppehälleeller om hur kommuner och social utveckling skulle tryggas i regionen lämnadesinte. Allt detta var socialdemokratin mycket kritisk till. Jagminns väl debatten om Bergslagen i kammaren, då och jag stod påsamma sida och sade att det krävs helt andra tag, helt andra åtgärder, för atttrygga utvecklingen i dessa regioner. är det av allt att döma tur - med en nyregering. Tyvärr är beskeden desamma. Man avvaktar vad kapitalisterna skall göra,och man väntar på en MBL-förhandling om avskedanden. Skillnaden är att det nuinte längre finns några jobb att pendla till, så man säger inte det. Det är såmänga arbetslösa i så många orter att sådana besked inte kan ges. Utredningar och beslut på storfinansens villkor hjälperinte folket i bruken. har människorna där fått finna sig i attbesluten fattats över deras huvuden, oftast mot deras vetande och kunskap omproduktionen. Så är det nu också. Många ärskarpt krifiska mot nedläggningskarusellen, De ser inte Om sysselsättningen i Bergslagen Om sysselsättningen i Bergslagen nedläggningsom den enda vägen att lösa industrins problem och föra den ut ur krisen, ivarje fall inte på litet . Om det finns ett rådrum på grund av denkommande högkonjunkturen - det har ju sagts att skulle kunna klara sigett par tre är, beroende pä hur lång högkonjunkturen blir -borde detta utrymmeutnyttjas för utveckling av nya produkter och annan produktion. Finns intedetta rådrum av marknadsskäl, så borde regeringen skapa det och säga: Stopp, nufår det inte ske några fler avskedanden, nu måste annan sysselsättning skapasinom eller bredvid stålindustrin för att man skall kunna behälla utvecklingen.idenna region. Det är ju så att det saknas tusentals arbeten, redan före de nyanedläggningarna. Skall befolkningsramarna i hålla,fordras kanske mellan 15000 och 25000 nya jobb, och dä kan man inte bara se pänär ytterligare 1000 jobb försvinner. Några krav tycker jag det är ganska rimligt att ställa nu.Det borde regeringen göra för att sätta tummen pä ögat pä storfinansen - om mannu inte vill gä in och ta ett ägaransvar från statens sida. Regeringen bordesäga ifrån att inga avskedanden eller tvångsförflyttningar bör ske inomkoncernen. Man måste strukturera för,nya och fler jobb, inom eller bredvidstålindustrin. Man bör inte tillåta någon nedläggning avstålverksamhet, utan skapa ett rådrum. Låt inte de anställda bara förhandla omsina egna avskedanden, utan dra in dem i utvecklingsarbetet för att långsiktigtbygga en bra stålindustri. Även om socialdemokratin har lagt alla socialistiskafunderingar på hyllan, borde man åtminstone kunna förhindra att storfinansenslipper så lindrigt undan. Aktiekurserna har ju ökat väsentligt sedanuppgörelsen blev känd. Det sker försäljningar, byten och ändringar iägandeförhållandena. Det är mänga som har gjort sig grova pengar pä dennaförändring. Det är inte för mycket begärt att en del av de pengar somstorfinansen tjänar och har tjänat i stålindustrin - värden som har skapats avdem som är och har varit anställda i denna industri - återinvesteras iBergslagen. En investeringsbudget på bortåt 2 miljarder vore rimlig, om manskall kunna komma någonstans med de problem som finns. Grindslanten om 100miljoner är ingenting att hänga upp sig pä, industriministern. Den kan intevara lösningen pä Bergslagens stora problem. Jag har aldrig svävat pä målet när jag harkonstaterat att de stora problemen i Bergslagen gör att regionen måsteprioriteras i vad gäller industripolitiska och regionalpolitiska insatser. Ibedömningen av problemen är i och jag överens. Medutgångspunkt i detta konstaterande tror jag, , att vi står påsamma sida i kampen. Regeringen har också börjat vidta åtgärder för att levaupp till uttalandet att Bergslagen måste prioriteras. harjag påpekat att den meUansvenska bruksbygden kanske är den mest sargadeindustriregion som vi har i värt land. Över 30000 industrijobb försvann frändenna region under den borgerliga regeringsperioden. Visst finns det många och svåra problem runt om iBergslagen, men det behövs långsiktiga och målmedvetna insatser för attreindustrialisera Bergslagen - det är vad det är fråga om. Det går inte attklara det med olika kortsiktiga åtgärdspaket, även om de behövs för att lösaden akuta sysselsättningssituationen i vissa regioner och på vissa platser. Mennär det gäller just industristrukturen, industriarbetsplatser, är det fråga omlångsiktiga och målmedvetna insatser. Det nya är att den socialdemokratiska regeringen harinsett vad som har hänt i Bergslagen. På den punkten gav också Hans Peterssonmig ett erkännande. Vi har insett att det behövs insatser för att utvecklingenskall vändas rätt igen i en av de allra viktigaste industriregionerna i vårtland. Jag vill peka på tre saker för att åter framhålla attregeringen verkligen har uppmärksammat situafionen i Bergslagen och arbetarefter en särskild Bergslagspolitik. För det första har vi ökat de medel för regionalautvecklingsinsatser som länsstyrelserna i Bergslagens län förfogar över. Det ären ökning jämfört med summan det budgetår då vi tog överregeringsmakten. har Bergslagslänen närmare 90 milj. kr. för egna insatserför att påverka regionalpolitik och industripolitik. Sedan kan vi ha olikauppfattningar om hur mycket pengar 90 eller 100 miljoner är, men jag anser attdet är ganska mycket pengar att göra olika insatser med. Regeringen har angett att lokaliseringsstöd kan lämnastill kommuner utanför stödområdet. Vi har valt ut ett antal Bergslagskommuner,som vi har förbättrat läget för. I den budgetproposition som ligger påriksdagens bord föreslår jag att statens industriverk skall ha möjlighet att gåin med offertstöd och centrala konsulfinsatser i dessa kommuner. Regionen iövrigt ingår ju i stort sett i det fasta stödområdet numera. För det andra vill jag påpeka att det behövsnäringslivsfrämjande insatser över ett brett fält. Detta kan vi inte smitaundan; arbetet måste bedrivas av regionala och lokala organ. Kommunalautvecklingsprojekt, åtgärder för att stimulera nyföretagande, olika åtgärder päunderleverantörssidan är exempel på insatser som ,utvecklingsfonder, kommuner och olika organisationer bör bedriva tillsammans.Här tänker jag också på Norbergsmodellen, som har min allra största respekt närdet gäller att åstadkomma saker och ting, baserade på lokala initiativ.Resurser för detta har regeringen gett de berörda länsstyrelserna. a. utvecklingsfondernas resurser. Det är mycket viktigt att dessainsatser kommer till stånd. Industridepartementet har haft och kommer att ha - jag kangott offentliggöra det i denna interpellationsdebatt här i -speciella överläggningar med de sex berörda länsstyrelserna för att diskuteradet långsiktiga arbetet beträffande just Bergslagen. På den centralamyndighetsnivån har statens industriverk tagit inifiativ fill ökat samarbetemed Bergslagslänen och har utarbetat ett antal förslag för att just stärka denlångsiktiga utvecklingen i Bergslagen. Om sysselsättningen i Bergslagen Om sysselsättningen i Bergslagen. Vidare har industridepartementettagit initiativ till kontakter mellan och berörda länsstyrelseroch utvecklingsfonder, därför att jag tycker det är riktigt att just denmellansvenska bruksbygden med sin omfattande verkstadsindustri skall kunna dranytta av de industri- och affärsmöjligheter som kan uppkomma genomJAS-beslutet. Men det är likväl i många stycken lokala ochregionalpolitiska initiativ som är erforderliga, och därför hälsar jag med storfillfredsställelse det ökade engagemanget i Bergslagen frän människornassida och från lokala kommittéers och kommunernas sida. Det är nödvändigt, om viskall kunna vända utvecklingen i Bergslagen rätt igen. För det tredje vill jag påpeka, herr talman, att detbehövs särskilda insatser för teknikutveckling och teknikspridning. En sådanlångsiktig insats för just industristrukturen i Bergslagen kan vi inte barabortse ifrån. Industrin i Bergslagen har ett förnyelsebehov som är större än imånga andra regioner. Dessutom innebär regionens geografiska struktur och lägeen uppenbar risk för att den allmänna teknikspridningen kommer att få svårt attslå igenom, särskilt i de mest utsatta delarna. Detta har lett mig till attfrågan om en systematisk satsning på teknisk utveckling och teknikspridning ärhelt nödvändig för Bergslagen. Därför har jag också gett styrelsen för tekniskutveckling, STU, ett uppdrag att beskriva vilken verksamhet av det slaget som finnsoch vad som är under utveckling. På ett par punkter har regeringen redan tagitställning. har genom ökade resurser fått möjlighet attgenomföra ett brett upplagt data- och elektronikprogram. Vidare har regeringenuppdragit åt STU och i att tillsammans pröva ettförslag till bildandet av ett utvecklingscentrum för industriell elektronik iSandviken. Fler förslag kommer - de är under utarbetande. Jag villbara ytterligare framhålla att det icke finns några enkla lösningar påBergslagens problem. Vi måste så att säga i långa stycken börja från början ochse till att det blir långsiktiga insatser. Jag beklagar att de inte ger jobbsamma dag eller ens . För det fjärde - jag vill säga detta igen, även om HansPetersson har hört det förut - vill jag peka på prospekteringsverksamheten.Programmet om 50 milj. kr., som avsattes för olika projekt i , harbetydelse i sammanhanget. Låt migså, herr talman, få tillägga ytterligare ett par saker. Vi kan till att börja med inte bortse ifrån att ägarnainom stålindustrin har ett ansvar för att nya jobb skapas i Bergslagen. Jagämnar inte låta dem smita undan. De har fått satsa 100 miljoner. Det är mer änvad någon tidigare ägargrupp har satsat i samband med omstruktureringar isvensk industri - de 100 miljonerna till Finans var juutvecklingspengar. Från vissa ägares sida har man gjort utfästelser om insatserdärutöver. Vi skall noga följa upp detta och se till att ägarna inte smiterundan från sina åtaganden -det kan vara förvissad om. Det andra jag vill framhålla är att regeringen kommer attfortsätta att efter hand sätta in åtgärder i Bergslagen. Iindustridepartementet pågår ett arbete Jag har tidigare här i sagt att jag inte utesluter att detkan bli fråga om ytterligare regionalpolitiska insatser. Men jag vill ändå sägaatt jag har upplevt tre frågor som industripolitiska och icke iförsta hand sysselsättningspolitiska. Jag vill skilja på långsiktiga åtgärderdär vi genom att påverka industristrukturen söker uppnå en reindustrialiseringav Bergslagen - och jag tror att och jag har likartadesynpunkter när det gäller nödvändigheten av detta - och åtgärder som behövs idet akuta läget och som snabbt kan ge effekter på sysselsättningen. Också desenare åtgärderna är nödvändiga, och det är åtgärder som sker, och måste ske,inom arbetsmarknadspolitikens ram. Jag utgår från att fårdiskutera dem med arbetsmarknadsministern genom att framställa frågor ochinterpellationer till henne. Slutligen, herr talman, berörde i sininterpellation enskilda orter, och han nämnde därvid . Jag är fulltmedveten om - och det vet kammaren och - den besvärligasituafionen i . Fagerstaregionen är ju en av de hårdast drabbade. Menjag vill ändå inte att skall drabbas mer än erforderligt av detstrukturarbete som fortlöpande pågår. Det skulle bh följden om jag här iriksdagens talarstol på förhand stämplade som den ort som skallpåverkas mest av omstruktureringen. Jag vet inte hur det kommer att bli.Ingen känner till strukturplanens slutliga utformning. Den skall diskuteras iMBL-förhandlingar mellan företagen och de anställdas organisationer. Mot denbakgrunden tycker jag att det är klart olämpligt att plocka ut en enskild ortoch redan nu säga att den orten kommer att drabbas si eller så hårt. Vi får sevilka effekterna blir av strukturplanen när denna väl har klubbats. Åtgärderfår sättas in när vi vet omfattningen av dessa effekter. Om sysselsättningen i Bergslagen 5HANS i (vpk): Industriministern berörde många frågor somskulle behöva kommenteras, och jag hoppas att jag kommer ihåg alla. Jag skallbörja med den sista. Industriministern diskuterade huruvida mina frågor varindustripolifiska eller inte. De är industripolitiska, men de är ocksåallmänpolifiska. En av frågorna gällde nämligen hur industriministern ser påBergslagens möjligheter i storfinansens händer. Den frågan är varkenindustripolitisk eller sysselsättningspolitisk, utan den är allmänpolitisk ochhar att göra med vilken grundläggande inställning industriministern har tilldet som sker. Men jag är glad över att industriministern inte barahänvisar till arbetsmarknadspohtiska åtgärder. Det är ju det vanligaste sättetatt försöka smita undan frågor som rör strukturrationaliseringar.Industriministern gjorde inte det, och det är bra. Det behövs nämligen ettkonkret program för att klara de problem som finns. Det räcker inte medstödområdesförändringar, olika offertstöd och lokaliseringsstöd. I en givensituation kan sådana åtgärder vara bra, men de är inte någonting som på siktkan förändra strukturen eller åstadkomma den återindustrialisering som ärnödvändig. Man måsteprioritera den här regionen - det är riktigt. Men frågan är om Om sysselsättningen i Bergslagen det kan ske genom de begränsade insatser som man frånregeringens sida är beredd att vidta. Mycket av polifiken , såsom denframläggs också av industriministern, innebär ju ett förlitande på de ägare sominget hellre vill än att slippa undan. Detta kan industriministern inte varaokunnig om. Jag tror att inte heller han innerst inne har någon annanuppfattning än att det fordras hårda tag för att få ägarna att göra det som manförväntar sig, förutsatt att man i positiv mening förväntar sig att de skall taett verkligt ansvar. 30000 jobb har försvunnit . Ja, borgarna råkade sitta i regeringsställning vid den härtiden, och det är möjligt att ett mindre antal jobb skulle ha försvunnit, omsocialdemokraterna då hade haft regeringsmakten. Det är emellertidgrundläggande ekonomiska och strukturella problem i hela den kapitalistiskavärlden som har värkt ut , så det hade nog försvunnit enhel del jobb också om socialdemokraterna dä hade innehaft regeringsmakten. Det fordras långsikfighet, säger industriministern. Ja,det fordras långsiktighet, och därför tycker jag inte att man kan låta sådanahär nedläggningar ske förrän man skapat andra arbetstillfällen för dem som bori regionen. Det som samhället företar sig måste väl ändå vara till förmänniskorna - för de människor som själva bygger upp det här samhället. De kaninte i sig vara stöd för något abstrakt, utan just samhället med regeringen,och alla de organ vi har för att kunna påverka utvecklingen måsteanvändas fullt ut. Jag föreslog några punkter som jag tyckte var rimliga föratt man skulle kunna säga att man från samhällets sida tar ett tag när detgäller de här problemen. Man borde t. ex. säga stopp för avsked ellertvångsförflyttningar inom koncernen, som kommer att innefatta väldigt mångaorter. Man skall naturligtvis erbjuda människor att flytta till en annan ort,om det finns arbete där, men man kan inte tvinga iväg folk, utan man måste setill att de som det gäller kan få jobb på de orter där de bor. Dessa orter tålnämligen inte mycket mer av avtappning. På de flesta av de här orterna finnsdet redan nu problem med tomma bostäder och stor arbetslöshet. Man måste strukturera stålindustrin. Ja visst, men enstrukturering innebär ju inte bara att människor blir arbetslösa och att mankör vidare med en mindre, centraliserad och specialiserad verksamhet. Enstrukturering kan också utvecklas ät det andra hållet: man kan försöka tona nerexportinriktningen, försöka få stålindustrin att fungera bättre i ettsammanhang med svensk verkstadsindustri, försöka ersätta importerade varor,osv. Det finns många olika vägar att gå om man skall strukturera. Det är intealltid som storfinansens snabba klipp är den bästa vägen. Rättare sagt: det änmycket sällan den vägen leder till bättre eller fler jobb. När rfian tvingas erkänna att jobben försvinner och det ärkris i en ort, brukar det alltid sägas från regeringsföreträdarnas sida - detspelar ingen roll om de är borgerliga eller socialdemokratiska - att detta ärnödvändigt för att man på skall få en bättre struktur. Med denekonomiska utveckling som vi är inne i och den kris som är långsiktig och djupför hela den kapitalistiska världen tror jag inte att det kommer någon tid sominnebär ett bättre läge för de här orterna utan att det är konkretaåtgärder som måste till. När man säger att man skall lita på ägarna och pekar påhur många jobb som har försvunnit i Bergslagen skall man komma ihåg vad somhände i Spännarhyttan. Man flyttade dit 60-70 jobb som ersättning för ca 300som försvann. Dessa ersättningsjobb tog man från . hade förinte så länge sedan en presskonferens och talade också i radio om vad han kundetänka sig som ersättning för det som alla talar om men som industriministernkringgår genom att säga att han inte vill gå före och påstå att något skallläggas ner. Det står emellertid i tidningarna, och det talas från auktoritativthåll och frän ägarhåll om att det är varmbandsverk och metallurgiernadär som i första hand skall läggas ned. Det betyder kanske 700 ä 800 jobb. Dåsäger att 20 jobb kan man tänka sig som ersättning inom enelektronikindustri. Det var vad han hade kommit på inför presskonferensen. Jagmenar att det är inga proportioner på vad som händer - vad som försvinner ochvad som erbjuds. Sedan talar man om den positiva utveckling som skall skemed hjälp av regeringspolitiken. Men faktum är att det på berörda orter spridersig en enorm depression. Man säger: Det är ingen mening att vi diskuterar, förallt sker ändå över våra huvuden. Man fick reda på att en förändring ägt rum,att företaget fått nya ägare, via tidningarna och radion. När det skallMBL-förhandlas, är det ens eget avsked det skall förhandlas om och inte enframtida utveckling. Vidare skall man hoppas på . Men tänk om depengar som läggs ned på detta projekt i stället hade använts för industriellutveckling i det här landet. Tänk vilka möjligheter vi då skulle ha haft!Skulle något gjuteri i Bergslagen få några beställningar tack vareJAS-projektet, skulle FFV i gå miste om lika många. Jag är säker på attså sker, om man nu väljer att satsa på nämnda dyrgrip. Om sysselsättningen i Bergslagen Jag vill göra ett par påpekanden.