prot · G70942 · 1983-12-31 00:00:00 — Sammanlagt ärdet ungefär 300 000 människor som är i behov av ett fast arbete . I spårenav arbetslösheten dör eller hotas hela samhällen, och hela regioner avfolkas.Vi kan konstatera att över 150 000 industrijobb har försvunnit sedan 1976.Denna utveckling fortsätter. Industriinvesteringarna har sjunkit stadigt sedanmitten av och uppgår nu till mindre än hälften av vad de tidigaregjort. De svenska storbolagen investerar ju alltmer utomlands, mer än vadde sammanlagt investerar i . Kapitalexporten har tiodubblats . I stället för att investera i produkfiv verksamhet för attgagna sysselsättningen i landet flyr kapitalet fill spekulation ochfinansiella transakfioner, som spelar en parasitär och skadlig roll i ekonomin.Många av de mest vinstrika företagen har under en följd av år tillåtits avskedaoch permittera arbetare, avveckla produktion i och upphöra medutvinning och förädling av landets råvaror. Sysselsättningen har tidigare i viss mån upprätthållits avsamhällets investeringar och service inom den offentliga sektorn. Denborgerliga svångremspolitiken, oavsett regeringens etikett, urholkarkommunernas ekonomi och kommer endast att späda på arbetslösheten. Investeringarnaför framtiden faller drastiskt. Många regioner avfolkas och får allt sämreskattekraft. Arbetslösheten ökar bland ungdomen. Människor utförsäkras i alltstörre omfattning och blir beroende av socialt understöd. Sådan är dagens verklighet. Kapitalismen urartar alltmer.Det självklara kravet pä arbete åt alla sviks i grunden. De politiska högerkrafterna propagerar för ett fortsattkapitalistiskt vanstyre. Kapitalismens kris skall de arbetande betala. SAF:sekonomer propagerar nu öppet för ökad arbetslöshet för att man skall klarakapitalismens kris - en modell som är snarlik den reaktionära politik som försav en rad västländer. F. n. präglas av att storföretagen har mycketstora vinster. Likvida medel finns i överskott. Investeringarna ligger trotsdetta på en mycket låg nivå. Börs- och förmögenhetsvinsterna slår alla tidigarerekord. De arbetande drabbas av arbetslöshet och sänkta reahnkomster. Och idetta läge kan moderaten och hela moderata partiet säga att LO:sbud på är ett överbud! De har dessutom farhågor för att regeringen skulleacceptera detta bud. Men med detta bud bara bibehålls reallönerna i dagensläge. Jag tycker att den reaktionära polifik som för i det härhänseendet väl avspeglas i verkligheten. Regeringens politik går ut på att understödja enexportledd tillväxt. Företagen skall fillåtas öka sin lönsamhet för attförhoppningsvis kunna investera och exportera. Det går ut över de arbetande ocharbetslösa. Lönerna hålls nere, och framför allt skall kommunerna intetillföras medel från kapitalvinsterna. Dessutom sägs det att det övergripandemålet för regeringens politik skall vara att minska budgetunderskottet, tillförfång för sysselsättningen, kommunerna och de arbetande. Det är utifrån dessa politiska posifioner som man skall seregeringens förslag till sysselsättningsbefrämjande åtgärder. Dessa åtgärderinnebär en sfimulans till kortsiktiga arbetsmarknadspolitiska lösningar, därbristen på åtgärder för fasta arbeten är det mest synbara. Förhoppningarna attden privata marknaden skall öka och kunna ta emot mer arbetskraft är enillusion. I kampen mot arbetslösheten skall man ta hänsyn tillbudgetunderskottet. Men i själva verket innebär denna politik att man befästerden strukturella arbetslöshet som vi har i vårt land. Vpk kan naturligtvis inte acceptera en reaktionärborgerlig politik som skall övervältra kapitahsmens krisbördor på det arbetandefolket. Vi kan inte heller acceptera regeringens politiska tänkande attunderordna sig storfinansens krafter, i hopp om att de skall klarasamhällskrisen. Nej, kampen mot arbetslösheten måste bli det primära, detöverordnade målet i den ekonomiska politiken. Budgetpolitiken skall då tjänamålet att klara arbetslösheten, inte vara överordnad den. Det kan tänkas måste acceptera vissa budgetunderskott och att öka dem . Men med rätta åtgärder och rätta investeringar kommer vi attklara budgetunderskottet. Investeringsmedel behöver inte rätt använda innebäranågon konflikt mellan sysselsättningspolitik och budgetpolitik. Därför måste sysselsättningspolitiken utgå från denförutsättningen att den offentliga sektorn är spjutspetsen i kampen motarbetslösheten. Det är i samhälleliga former och via samhälleliga institutionersom de nya arbetena skall skapas. Strukturella problem kräver strukturellaåtgärder, åtgärder som börjar bryta det rådande systemets ramar. Den offentliga sektorn innefattar många kvantitativa ochkvalitativa bristområden som vi kan satsa på i dagens läge och som det ärönskvärt att ta i anspråk i krisbekämpande syfte i en krisbekämpande politik.Vid årets har vpk föreslagit att det skall skapas 35 000arbetstillfällen inom den offentliga sektorn. Det kostar fem miljarder. Det ärprecis de fem miljarder som den borgerliga regeringen så att säga stal frånkommunerna . Detta ingår i ett program för 100 000 nya jobbför den offentliga sektorn. Men naturligtvis måste vi också se till att deberedskapsarbeten som finns inom den offentliga sektorn omvandlas till fastaarbeten. Också organisationsformen för arbetsmarknadspolitikenmåste ändras. Arbetslöshet och undersysselsättning är ju strukturella,bestående inslag i ekonomin numera. De måste mötas med långsiktiga ochkontinuerliga insatser. Tillfälliga, ettåriga åtgärder och perspektiv räckerinte längre. Pä kortare sikt är det alltså den offentliga sektorn somskall svara för . Men givetvis måste en ökning avantalet industriar- Särskilda sysselsättningsåtgärder m.m.(AU) 3 protokoll 1983/84:42-43 Särskildasysselsättningsåtgärder m. m. betenstå i centrum. Vpk har inom ramen för industripolitiska initiativ pekat påområden där man kan utveckla industripolitiken. Det gäller att få ett tillskottav industriarbeten i det här landet, där vi satsar allt som är möjligt på enindustriproduktion med färdigvaror. Det är där vi kan satsa på utveckling ochse att vi får arbetstillfällen som kan gagna det svenska samhället . Detbehövs därför ett program för 100 000 industrijobb inom det snaraste. Det måstetas fram - det är ett villkor för den fortsatta existensen av svenskindustripolitik i vårt land som kan göra att blir kvar som industrination. Detbehövs alltså offensiva satsningar vad gäller industrin och den offentligasektorn. Dessutom måste insikten komma om en bättre anpassning av det framtidautbudet av arbetskraft och det tillgängliga antalet timmar i avlönat arbete. Enarbetstidsförkortning är därför nödvändig, och regeringen måste utarbeta ettprogram för att förverkliga detta . Detfinns en rad skäl för att förkorta arbetstiden. Framför allt gäller detjämlikheten mellan män och kvinnor. Det är också en klassfråga, och de längaarbetstiderna drabbar framför allt småbarnsföräldrar, kroppsarbetare ochlåginkomsttagare. En arbetstidsförkortning är vidare en viktig förutsättningför föräldrars umgänge med barnen och människors deltagande i den demokratiskaprocessen. Enarbetstidsförkortning kommer också att fä positiva effekter påsysselsättningen. Den ger fler jobb. Den insikten ligger bakom den rörelse förkortare arbetstid som har vuxit sig stark i . Socialdemokraterna har inteinsett detta . Den svenska LO-ledningen är nu ensam bland fackligaledningar i om att inte kräva åtgärder för en kortare arbetsdag. Därigenom riskerar ju landets arbetare att arbetsköparsidan tarhand om frågan och genomför arbetstidsförkortningen på sina villkor, någontingi stil med vad gärna skulle se. Arbetstidsförkortningen skulleockså bli en gigantisk jämlikhetsreform, om kompensationen skulle komma demtill del som har en inkomst understigande . Regeringensatsar nu på rekryteringsplatser i det privata näringslivet. Vpk betraktardetta som en ren subventionspolitik. Enhgt vår mening är hela systemet igrunden felaktigt. I stället anser vi att det bör införas enanställningsgaranti för ungdomen. Vi utkräver av företagen att de anställerungdomar. Anställningsgarantin bör finansieras med en särskild arbetsgivaravgift,och garantin skall bestå i att ett helfidsarbete ställs till förfogande förvarje femtiotal anställda. Vpk tvivlar på att det privata näringslivetsjälvmant kommer att ta något ansvar för sysselsättningen i vårt land. Därförmåste vi avkräva näringslivet ett ansvar. Ävenregeringens förslag till ungdomslag inom kommunerna är ett förslag med storabrister. I och för sig är vpk positivt till tanken på ungdomslag, ungdomslagsom skall vara ett steg på väg mot fasta arbeten och som skall knytas fill enlångsiktig utbyggnad av den offentliga sektorn. Vpk föreslår en treårsplan förutbyggnad av den offentliga sektorn, varvid 35 000 arbeten skulle tillskapasunder . Regeringens förslag när det gäller ungdomslag är inte knutettill en utbyggnad av den offentiiga sektorn. Snarare är tendensen den attantalet fasta arbeten minskar i kommunerna, medan antalet beredskapsarbetenökar. Ungdomslagen skulle få en ram som riskerar att negafivt påverka dessfunktion och innehåll - ungdomslagen är ju tänkta som en temporär lösning, enförvaringsplats. Ungdomarna skall bort från arbetslöshetsstatistiken. De skallkunna handplockas för de privata arbetsgivarnas räkning. Dessutom klyvsungdomarna i kategorier, många skall bara beredas deltidsarbete. Det dubblatvånget, hot att mista arbetslöshetsersättningar eller att tvingas lämna lagenpå det privata näringslivets befallning, försätter ju dessa ungdomar i enandraklassposition rättsligt och socialt, jämfört med andra arbetare. Det äralltså, med regeringens förslag, fråga om inrättande av ett arbetsmarknadensC-lag. Katergoriklyvningen- eftersom unga inte skall arbeta hel arbetsdag utan endast - ärobegriplig och förstärker bara intrycket att ungdomarna skall förvaras på säkerplats. Det vittnar om total avsaknad av politisk vilja att angripaarbetslöshetens orsaker. Regeringensförslag till ungdomslag skapar ungdomskategorier med olika rättigheter. Ungdomarnagaranteras inte ett minimum av ekonomisk självförsörjning. Dessutom kommer denhär nya kategorin arbetare att skapa motsättningar på arbetsplatserna, eftersomdet enligt regeringens förslag kommer att finnas minst tre kategorier arbetarepå samma arbetsplats. Inte minst de fackliga aspekterna och lönearbetetsställning måste verkligen beaktas i det här sammanhanget, och då fränarbetarrörelsens utgångspunkter. Vpkkräver därför att minst följande ändringar görs beträffande ungdomslagen föratt det skall kunna bli positiva effekter - naturligvis på basis av en politiksom syftar fill fasta arbeten: Arbetsförmedlingens åtgärderskall vidtas i nära samarbete med den unge, som också skall kunna accepteraåtgärderna. Arbete i ungdomslag skall skepå heltid, och man skall inte stå till det privata näringslivetsförfogande. 2.Den unge skall ha tillgång till arbetslöshetsunderstöd, om ett arbete av olikaanledningar inte kan tas. Dethär är ett minimum av de förändringar som måste vidtas för att lagstiftningenskall bh positiv. Det hela bör, som sagts, sättas in i ett större sammanhang,där möjligheten till ett fast arbete finns med. Annars kommer en ungdomslag avdenna typ att enbart bli ett slags förvaring. Vidareär det förunderligt att regeringen har lagt förslaget om ungdomslag i dettaskede i stället för att på allvar satsa på det som kallas Örebromodellen, därkommunerna får större ramar att arbeta med än enligt nuvarande förslag och därarbete och utbildning kan kombineras. Meningsfullheten och målen för det somkallas Örebromodellen är vida överlägsna dagens förslag fill ungdomslag.Regeringen borde i stället under en övergångstid ha satsat på fillfälligtutvidgade beredskapsarbeten och verkligen prövat Örebromodellen och gett den enchans. Vpk:s förslag till ändradinriktning av ungdomslagen kan väl flyta in i en Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. (A U) Men i det läge som råder ser vi mycketstora brister i regeringens förslag till ungdomslag. Och när utskottet, varsstörsta minoritet nu är majoritetsskrivare, inte på något som helst sätt velatrealbehandla andra förslag än regeringens, finns för oss i vpk bara en utvägoch det är att yrka på att ärendet återremitteras till utskottet för nyprövning. Om inte utskottet heller då kan komma fram till andra positioner,återstår för , som jag ser det, bara att avslå regeringens förslagtill ungdomslag. Vårt förslag till återremiss grundar sig alltså främst påden mycket bristfälliga sakbehandlingen i utskottet av de alternativa förslagen. När jag yrkar återremiss gör jag det avseende mom. 19-29,31 och 33-35, och i andra hand yrkar jag bifall till reservationerna 21, 30 och34. I övrigt yrkar jag bifall till de andravpk-reservationerna i betänkandet. Jag vill särskilt peka på reservation 7. Ettbifall till den skulle ge de utförsäkrade större möjligheter tillberedskapsarbete och utbildning. Även ett bifall till reservation 9, omtidigareläggning av kommunala byggprojekt, skulle vara ett utmärkt sätt attsätta byggnadsarbetare i arbete -inte minst i krisregioner som den jag självkommer från, där byggarbetslöshe-ten nu är mycket hög. Jag vill även peka på reservation 41, där det krävs attlönebidraget till de allmännyttiga organisationerna skall återställas till . Jag vill , herr talman, säga några ord om minmotion 132 i anledning av proposition 40. Jag hävdar i motionen att ingenbesparing skulle ske om beredskapsarbetena upphör. Utskottet har ändå ibehandlingen till viss del tillgodosett motionen, och de 100 miljoner somregeringen tänker spara på arbetsmarknadens område kan nu tas i anspråk. 37FRIDA (): Det nu aktuella utskottsbetänkandet behandlararbetsmark-nadspolifiska åtgärder som kommer att ha en omedelbar effekt påsysselsättningen. Vi socialdemokrater bedömer att det krävs ytteriigarearbetsmarknadspolitiska insatser, eftersom omläggningen av den ekonomiskapolitiken ger effekt på sysselsättningsutvecklingen med en viss fördröjning. Utskottsmajoriteten tillstyrker regeringens förslag omtillfällig förstärkning av arbetsförmedlingen och om ökade resurser förutbyggnad av arbetsmarknadsutbildning. Det senare förslaget innebär ökadkapacitet vid AMU, fortbildning för att motverka s. k. flaskhalsproblem inomindustrin och anordnande av yrkespraktik inom försvaret och inomcivilförsvaret. Det har i många fall visat sig önskvärt att kunna ge nyaarbetslösa utbildning, som varvas med praktik eller arbete. Utskottsmajoritetenstöder regeringens förslag om beredskapsarbeten i kombination med utbildning.Såsom framgått av tidigare inlägg gäller det också en ny stödform, s. k.rekryteringsplatser. Vi tar också upp enskilda beredskapsarbeten och insatserför ungdomar i åldern . Dessa skall, när inte annan anställning ellerutbildning kan erbjudas, kunna få arbete i s. k. ungdomslag, som inrättas hosoffentliga arbetsgivare. Arbetsfördelningen mellan mig och minautskottskamrater är sådan att kommer att ta upp alla frågor som berörungdomsarbetslöshet och ungdomssysselsättning och åtgärder i samband därmed. Till utskottsbetänkandet har fogats 43 reservationer. Detre borgerliga partierna har kunnat enas om reservation 1, där de krifiserarden socialdemokrafiska politiken, men när det gäller åtgärdssidan finns detingen enighet längre. Det samlade borgerliga alternativet saknas. Moderaternahar ensamma 19 reservationer. Man kommer osökt att dra slutsatsen attanledningen till den borgerliga regeringstidens snabba ökning av den öppnaarbetslösheten säkerligen var dels svårigheter att finna gemensamma lösningarpå problemen, dels att inte ville vara med om insatser av arbetsmark-nadspoUtiskkaraktär när industrisysselsättningen rasade. Vårt land är det enda land i västvärlden somhar en regering som sätter sysselsättningen som främsta mål för den ekonomiskapohtiken. Det måste väl tillfredsställa också . Till vill jag säga att vi håller vallöftet"en beslutsam kamp mot arbetslösheten". En beslutsam kamp motarbetslösheten är vad vi för dels genom den ekonomiska politiken, dels genomförslag om insatser av både lång- och kortsiktig karaktär påsysselsättningsområdet. tycker vi att det är enmänsklig tragedi när många människor går arbetslösa, det är en mänsklig tragediför var och en som drabbas av arbetslöshet. Det är också därför som vårainsatser är så intensiva och återkommaride. Vi började på en gång vidregeringsskiftet och har återkommit med jämna mellanrum. Omläggningen av den ekonomiska politiken visar mångapositiva tecken. Allt tyder på att den ekonomiska aktiviteten ökar. Antaletvarsel om driftinskränkningar minskar. Företagen tar i anspråkarbetskraftsreserver och börjar ersättningsrekrytera, en del häveranställningsstoppen. Exporten har ökat , industriproduktionen med 8 %och orderingången till industrin . Många företag går bra, en del görstora vinster. Företagen ser också mera optimistiskt på sin framtid. det som var optimistiska, och var det - det ärsåledes en stor förändring. sade: "Tack och lov att människornahar något positivt att se fram emot." Jag vet inte vem sitt tack till, men jag antar att det var till den socialdemokratiskaregeringen, eftersom det är den som närmast är ansvarig för att vi har fått enannan utveckling. Den positiva utvecklingen kan också ses ur flera andrasynvinklar. Exempelvis har deltidsarbetet ändrat karaktär. Den långa deltidenhar ökat, och den korta deltiden minskat. Jämför man det totala antaletarbetstimmar under de tre första kvartalen 1982 och 1983 finner manatt det totala antalet arbetade timmar 1983 är ca 4,6 miljoner fler. Den här positiva utvecklingen har inte gett specielltstora förändringar i arbetslöshetssiffrorna. Det beror på att antalet personeri arbetskraften fortsätter att öka. Det var ca 40 000 fler som efterfrågadearbeten än . Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. (AU) ' Särskilda sysselsättningsåtgärder m. är antaletkvinnor och de stora ungdomskullar som söker sig ut på arbetsmarknaden. Denborgerliga krispolitiken har eftersläpningar, och den socialdemokratiskasysselsättningspolitiken har ännu inte fått effekter fullt ut. frågade vad detta beror på. Jo, i alltväsentligt beror det på att ni i regeringsställning inte beaktade de faktorersom påverkar människors möjlighet till trygghet. Ni såg inte till att landetfick en sund ekonomi och att människorna fick arbete. Jag vill påminna detidigare talesmännen om utvecklingen på arbetsmarknaden. Från 1976 till 1983minskade industrisysselsättningen med 170 000 personer. angrep lönerna och ansåg dem vara boven idramat - allt i gammal traditionell högerstil. Men, , det rimmarilla. Varför blev det ändå så stor arbetslöshet under de sex borgerliga åren?Det var ju av reallönesänkningar. Då borde ju sysselsättningen ha gåttsnabbt i höjden, men så blev inte fallet. De borgerliga partierna framhåller attsysselsättningsåtgärderna inte innebär något nytänkande inom regeringen. Detfinns vissa nya inslag i de här förslagen, men sedan är det faktiskt sä attsocialdemokrafisk politik aldrig har bytt fot varje kvartal. Målmedvetet, stegför steg, förändras den ekonomiska politiken för ökad sysselsättning, och medinsatser inom arbetsmarknadspolifikens ram ökar man sysselsättningen. Målmedvetenhetoch långsiktighet i den ekonomiska pohtiken och i sysselsättningspolitiken harersatt ryckigheten och kortsiktigheten från den borgerliga epoken. I den borgerliga reservationen framhålls attarbetslösheten har ökat under en följd av år. Det är viktigt att ni studerar detabeller som finns fogade till utskottets betänkande. Där finner man en markantökning av arbetslöshetsnivån under de borgerliga regeringsåren. Varföraccepterade ni de höga arbetslöshetsnivåerna då? Beträffande budgetunderskottet vill jag bara påminna omatt när lånemiljarderna började rulla, hette ekonomiministern ni är så klarsynta , varför hejdade ni inte hans "svindlandeaffärer"? Jag delar er oro för budgetunderskottet och vill ocksåframhålla att om vi inte får ordning på den raserade ekonomin klarar vi intesysselsättningen och försörjningen för människorna inom vare sig jordbruketeller industrin. Vänsterparfiet kommunisterna tar i reservation 2 uppfrågan om de delvis långsiktiga sysselsättningsmålen. Jag vill i dettasammanhang understryka att socialdemokratins viktigaste mål alltid har varitatt klara sysselsättningen. Vi vill framhålla att kan vi inte komma till rättamed budgetunderskottet kommer vi inte heller att kunna lösasysselsättningsfrågorna och andra välfärdsmål för människorna. Beträffande expansionen av den offentliga sektorn måste vifinna en balans, där vi kan ge människorna den vård, omsorg och service som debehöver och skapa arbetstillfällen. Vi måste dessutom nå balans i riketsfinanser. Vi vill värna om den offenthga sektorn både somvälfärdskomponent och en viktig sysselsättningsfaktor. Beträffande denoffentiiga sektorn vill jag peka på de300 milj. kr. som beslutade om för att kommuner och landstingskulle kunna tidigarelägga anställningar. Många har upplevt det som mycketvärdefullt och positivt, och det har betytt en hel del för sysselsättningen.Jag yrkar avslag på reservationerna 1 och 2. yrkar avslag på förslaget om tillfälligtförstärkta personalresurser på arbetsförmedlingen. Vi anser det angeläget attmotverka de allt längre arbetslöshetstiderna och att snabbt tillgodosenäringslivets behov av arbetskraft. Arbetsförmedlarna utsätts för stora påfrestningari samband med att de arbetssökandes antal ökar. Den disponerade tiden för attförmedla arbete och kontakta de sökande har också minskat under de senasteåren. Det är viktigt att kunna behålla kontakten med den arbetssökande ochockså de företag som behöver nyanställa och rekrytera. Därför yrkar jag avslagpå reservation 3. I reservation 4 säger vpk att man inte skall hatvångsåtgärder inom arbetsmarknadspolitiken för att förmå enskilda attacceptera ett visst anvisat arbete. Vi vill från vårt håll framhålla att stora krav börställas på samhället att solidariskt genom arbetsmarknadspolitiska och andraåtgärder stödja dem som är arbetslösa, men man kan aldrig kräva attsolidariteten skall vara ensidig. De enskilda måste också i solidaritet med samhälletbidra efter sin förmåga till den gemensamma produktionen av varor och tjänster. Jag vill också i det här sammanhanget framhålla att detredan i dag finns regler för vilka skäl som accepteras som giltiga hinder attta anvisat arbete. Det gäller t, ex. sjukdom, bristande kommunikationer tillden nya arbetsplatsen, för lång bortovaro på grund av stort pendlingsavstånd,bundenhet fill ort och familj, lön som väsentligt understiger vad man haft sominkomst i föregående arbete. Jag håller med vpk om att när arbetsmarknaden blirkärvare, då är det mycket arbetsgivarens marknad. Men jag anser att det ocksåär rimligt att man alltid frågar sig varför någon inte vill ha anvisat arbeteoch att man sedan angriper orsakerna. Med hänvisning till detta anser vi att de nuvarandereglerna bör gälla om man står till arbetsmarknadens förfogande, och därföryrkar jag avslag på reservation 4. Utskottsmajoriteten delar regeringens syn påarbetsmarknadsutbildningen vad gäller både antalet deltagare i utbildning ochinsatser för att öka den s. k. flaskhalsutbildningen inom industrin. Det ärvikfigt att undanröja den arbetslöses arbetshinder och att tillgodoseindustrins behov av arbetskraft. Därför yrkar jag avslag på reservation nr 6 avmoderata samlingspartiets och företrädare i utskottet. Beträffande vpk:s krav i reservation nr 7 om försörjningav utförsäkrade genom arbetsmarknadsutbildning hänvisar utskottet till attregeringen ändrat arbetsmarknadskungörelsen på så sätt att kassamedlemmar somnärmar sig utförsäkring får rätt att begära ett beredskapsarbete. Rekryteringsplatserna,som vi kommer att diskutera litet längre fram, är prioriterade förlångfidsarbetslösa. Åtgärderna för de långtidsarbetslösa har förstärkts. Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. Särskildasysselsättningsåtgärder m. m. Jag yrkar därför avslag påreservation nr 7. Utskottsmajoritetentillstyrker förslaget om bidrag till rekryteringsplatser.