prot · G70952 · 1983-12-31 00:00:00 — En lösning på det här problemet är att till t. ex. eneventuell humanistlinje knyta examensbenämningen "filosofiekandidat-examen med humanisfisk inriktning", och till t. ex.samhällsvetarlinjen knyta examensbenämningen "filosofie kandidat-examenmed samhällsvetenskaplig inriktning". Mycket talar också för att examensbenämningen fil.kand.-examen med viss inriktning endast bör användas om fördjupningsstudier omfattandeminst 60 poäng ingått i genomgången utbildningslinje. Jag har utgått från att UHÄ också prövarinförandet av en sådan examensbenämning, och därför har jag i denna frågaavstått från reservation. 159BJÖRN (vpk); Att de olika högskoleenheterna är ennationell angelägenhet och därmed har en nationell karaktär råder det ingadelade meningar om. De har därmed också en regionalpolitisk betydelse, om manmenar att också regionalpolitik är en nationell angelägenhet. Högskoleenheternas regionalpolitiska betydelse har inteminst visat sig genom den profilering de skapat vad avser regionalt betingadeutbildningsmöjligheter och behov. Jag tänker då på t. ex. underhållstekniskautbildningar inom sågverkssektorn som högskolan i ger - en utbildningsom helt klart beror på regionalpolitiska viljeinriktningar. Andra exempel på högskoleenheternas regionalpolitiskabetydelse har vi fått genom en del av de argument som presenteratsmed anledning av de förslag till nedskärningar som regeringen lagt fram i dens. Vi får anledning att återkomma till dessa argument närremissomgången är klar och ärendet skall behandlas här i kammaren. Många är också de fackliga organisationer som utifrån bl.a. den arbetsmarknadssituation som råder lokalt samverkar på olika sätt med denlokala högskoleenheten. Mot bakgrund av de olika roller högskoleenheternaspelar i olika landsdelar är det svårt att inse vikten av att företrädare förallmänna intressen i högskolestyrelserna skall utses av regeringen, vilketföreslås i det betänkande som vi nu behandlar. Den argumentation man för fram för att regeringen skallutse företrädare för allmänna intressen är att genom detta förfaringssättmarkeras högskoleenheternas karaktär av i princip nationella institutioner. Föratt bemöta den argumentationen behöver man bara påpeka att det finns ett otalandra sätt att markera att man slär vakt om högskolorna, om att dessa har ennationell karaktär och att man därmed tar ett nationellt ansvar för dem. Vi håller med om att högskolorna har en nationell karaktärmen vill som sagt även peka på deras roll i och för den regionala utvecklingen.En viss motsättning kommer att finnas hur än representanterna utses, men vivill förorda att de utses av kommuner och landsting. Vi är övertygade om attdessa regionala representanter mycket väl förstår högskolans roll i samhället istort men att detta inte behöver stå i motsättning till den regionala rollhögskolan kan spela. Det finns en risk med de s. k. centrala representanterna,nämligen att dessa regeringsrepresentanter endast kommer att ta hänsyn tillregeringens krav, t. ex. vid hot om nedskärningar, i stället för att väga inockså de regionala aspekterna. Jag beratt få yrka bifall till reservation 4. Vad övrigtär att önska, herr talman, är er alla en god jul. 160LARS (); detta ärende skulle behandlasgick en budkavle här i kammaren att vi som skulle gå upp i talarstolen skullefatta oss mycket kort. När det går en sådan budkavle vid försökerman ju att hjälpa till. Men om man vill nå framgång måste varenda deltagare idiskussionen ålägga sig en mycket stor återhållsamhet med utfall mot andra. Jagvill inte anklaga dem som talat tidigare för att ha gjort utfall, men någratongångar kanske ändå skulle ha krävt ett bemötande. Jag skall emellertidförsöka avhålla mig från sådant, så att jag inte lockar till alltför mångareplikskiften. Reservafionsbilden är klar. Det framgår av betänkandet ochav de inlägg som gjorts här i kammaren att till ungefär hälften av de momentsom är föremål för avgörande är reservafioner knutna från moderater och folkparfister.Det visar att det finns en viss skillnad mellan de olika partiernas synsätt påhögskolan eller i varje fall på vissa delar av högskolan. Det finns ingen anledning att utbreda sig om det som vi äröverens om. Jag skall direkt gå på de saker som vi är oense om och bararedovisa våra ståndpunkter från majoritetens sida. Om jagförst tar proceduren när man skall utse representanter i högskolestyrelsernakonstaterar jag att det där finns delade meningar. Vad vi Nr 52 frånmajoriteten vill markera är att vi vill betrakta högskolorna litet mer som ettslags nationella institutioner. Därmed har vi motiv för att se till attstyrelserepresentanterna utses av regeringen i stället för enligt den ordningsom gällt tidigare. Det innebär inte på något sätt att vi vill ta bort denregionala förankringen. Den kommer att finnas kvar; det skrivs uttryckligen ibåde propositionen och betänkandet, så jag tror inte att vi kan anklagas föratt vilja ta bort den. När det sedan gäller den länga raden av reservationer frånfolkpartiet och eller från ensamma vill jag bara omanslagsframställning för forskare och forskarutbildning säga att vi tycker frånvår sida att om man har en högskolestyrelse som har ansvaret för hela högskolanoch är högsta organ där, så är det rimligt att den också får lägga . framförslag om anslag till forskare och forskarutbildning och inte bara yttra sig.Vi tycker som sagt att det är rätt rimligt. Det brukar ju vara den vanligaordningen i alla andra sammanhang att den som har ansvaret också lägger framförslag. Det skulle räcka med den markeringen, men jag vill göraytterligare en markering. För att undanröja alla misstankar om att vi skulleförsöka undanhålla information från fakultets- och sektionsnämnder har vi sagtatt deras förslag alltid skall biläggas högskolestyrelsernas förslag tillanslagsframställningar, sä att UHÄ och sedan statsmakterna kan göra jämförelsermellan å ena sidan högskolestyrelsens ståndpunkter och å andra sidan fakultets-och sektionsnämndernas ståndpunkter. När det nu står alldeles klart skrivethär, tycker jag att det bör vara till fyllest. Då har man alla möjligheter attse om det är några skillnader och göra bedömningar och avvägningar när detkommer högre upp i beslutshierarkin, nämligen på statsmaktsnivå. I reservation 2 föreslås att högskolestyrelserna skallbestå enbart av företrädare för verksamheten och att alla allmänrepresentanterskall försvinna. Det vill jag bara kommentera på det sättet att när vi infördedetta med allmänrepresentanter, var det delade meningar om det - det skallmedges. Men jag tror att man kan säga att dessa allmänrepresentanter har nuaccepterats och att de inte bara accepterats utan rent av värderas som entillgång genom att de kan tillföra andra erfarenheter och synpunkter än de somär verksamma inom högskolan kan göra. sade att sättet att fråga styrsvaren. Det är ju en vanlig erfarenhet att det är så. Men jag tror för min delatt om det hade funnits en stark opinion ute bland högskolorna om att man villeha bort alla allmänrepresentanter, skulle det ha kommit fram ändå och brutitigenom frågemönstret. 1 reservation 5 föreslår att frågan omyrkeslivets representanter i utbildnings- och forskningsnämnderna inte skallbehöva lagregleras. Dessa utbildnings- och forskningsnämnder skall kunnainrättas som organ i stället för linjenämnder och fakultets- och sektionsnämnder.Det är alltså en ökad frihet för högskolan att använda sig av detta, om manfinner det praktiskt. Eftersom det ingår företrädare för yrkeslivet i linjenämnderna,måste man göra en sammanvägning av vad som finns i linjenämnder och vad somfinns i fakultets- och sektionsnämnder. Vi har kommit till att man då måste hamed företrädare för yrkeslivet i linjenämnderna. Om företrädare förnäringslivet eller yrkeslivet tycker att arbetssättet i linjenämnderna inte ärbra, kan man själv i linjenämnderna ta upp detta och ändra på arbetsordningen,så att man verkligen kommer att syssla med det som man upplever som väsentligt. Sedan kan jag personligen tycka att man kan fundera överhur man skall reglera yrkeslivets representation. Det kan hända att man skullekunna komma fram till att det kan räcka med ett allmänt stadgande förhögskolestyrelserna att yrkeslivet skall vara representerat och sedan överlåtade närmare formerna på högskolestyrelsen. Men då måste man kanske ta upp det iett något större sammanhang. I reservation 6 yrkar och avslagpå att allmänrepresentanter skall ingå i förvaltningsnämnden. Närutskottsmajoriteten intar en annan ståndpunkt och inte biträder det yrkandetberor det på att förvaltningsnämnderna är avsedda att träda ihögskolestyrelsens ställe i väsentliga frågor. Då tycker vi inte att det ärrimligt att syftet med allmänrepresentanter i högskolestyrelserna i självaverket kan kringgås på det här sättet genom att förvaltningsnämnden inte skallha allmänrepresentanter. I reservation 7 uppträder den gamla tvistefrågan omregionstyrelserna. Moderater och vill avskaffa regionstyrelserna.När utskottsmajoriteten nu avstyrker det förslaget är det med en tvåfaldigmotivering. Dels anser vi att en regional styrelse av något slag behövs; denhar en uppgift att fylla, tycker vi, när det gäller planering och samordningovanför länsnivån. Dels avser regeringen att återkomma till i fråganom regionstyrelsernas arbetsuppgifter och en ändrad regionindelning. Vi tyckerdå att det kan vara skäl att diskutera detta vid de kommande överläggningarna.Jag tror för min del att det behövs en samordning på regional nivå med andraintressenter inom utbildning, forskning och arbetsliv. Det kan vara av intresseatt fundera över det faktiskt. I reservation 8 föreslår att man skallåterinföra fil. Vi har avstyrkt förslaget att nu återinföra dennaexamen. Vårt motiv är dels att beteckningen fil. kand.-examen inte står isamklang med de riktlinjer som gäller för examensbeteckningar, dels attfrågan skall tas upp i samband med ställningstagandet till linjer inom dethumanistiska utbildningsområdet. Eftersom den moderata reservationen begränsasjust till examensbeteckningen, skall jag inte ta upp mera i denna fråga. Jagvill bara säga att det finns vissa examensbeteckningar som kanske kan verkalitet luddiga - det kan jag ge rätt i. Men jag måste säga att fil.kand.-examen enbart, utan några tillägg, inte heller ger någon vägledning omvad det är fråga om. Då måste man, åtminstone om man vill ha tillbaka dennabeteckning, förse den med något ytterligare kännemärke som talar om vad det ärman avser med studierna. Jagföreslog i diskussionerna i utskottet att man möjligen skulle diskutera kand. och pol. kand., men det var ingen som nappade på det . Vifår väl återkomma till de diskussionerna längre fram. Jag vill med detta mycket rapsodiska inlägg yrka bifalltill utskottets hemställan på alla punkter. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 2(utbildning för hörselskadade med riksrekrytering inom , m. Utskottets hemställan bifölls med 281 röster mot 48 fördet av under överläggningen framställda yrkandet om bifall tillpropositionen i motsvarande del. 4 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 13 (utbildning för svårt rörelsehindrade m. fl. Utskottets hemställan bifölls med 316 röster mot 18 förreservationen av . 1 ledamot avstod från att rösta. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. betänkande 9 Punkterna 1 och 2 Punkt 3 (bred utbildning i datafrågor) Först biträddes reservation 1 av m. fl. med 89röster mot 72 för reservation 2 av m. fl. 173 ledamöter avstodfrån att rösta. Härefter bifölls utskottets hemställan med 197 röster mot83 för reservation 1 av m. fl. 55 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 1(anslagsframställning för forskning och forskarutbildning) Utskottets hemställan bifölls med 234 röster mot 99 förreservation 1 av m. fl. Mom. 2 (högskolestyrelsernas sammansättning) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 2 avRune m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 3(tillsättandet av företrädare för allmänna intressen i högskolestyrelserna) Först biträddes reservation 3 av och med 58 röster mot 17 för reservation 4 av . 259ledamöter avstod från att rösta. Nordiskt radio-och TV-samarbete via satellit Härefter bifölls utskottets hemställan med 258 röster mot71 för reservation 3 av och . 6 ledamöter avstodfrån att rösta. Mom. 8 (utbildnings- och forskningsnämndernassammansättning) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 5 avRune m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 10 (förvaltningsnämndernas sammansättning) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 6 avRune m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 11 (avveckling av regionstyrelserna) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 7 avRune m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 14 (viss examensbenämning m. Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 8 avRune m. fl. - bifölls med acklamation. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 1983/84:7Kompetenskrav för arkitekter inom byggnadskulturvården Utskottets hemställan bifölls. 23 § Nordiskt radio- och TV-samarbete via satellit Föredrogs kulturutskottetsbetänkande /84:9 om anslag på tilläggsbudget I (prop. 1983/84:25 delvis). 161 (vpk): Till kulturutskottets betänkande nr 9 har vifogat en reservation som gäller frågan om ytterligare medel på 16 milj. kr.till utredning om nordiskt radio- och TV-samarbete via satellit. Vi tycker att frågan är fillräckligt utredd. Vi anser attdet är hög tid att lägga fram ett samlat mediapolitiskt program för ochNorden. Med det vill jag yrka bifall till reservationen. 162INGRID (): Det var som tog initiativet till enindustripolitiskt betingad satellit och erbjöd övriga länder att delta i ettsamarbete om en experimentsatellit,Tele-X. Fleras, k. tunga och framtidsinriktade industrier i är nu ocksåmed i projektet. Know-how inom kommunikationssektorn är livsviktigt omvi skall hänga med pä internationella marknader. står nu efter många års utredande inför tekniskamöjligheter att överföra upp fill tre TV-program till de nordiska hushållen.Tele-X-satelliten kan tjäna som ett första steg i ett permanent nordisktradio- och TV-samarbete. Att , när studiefasen befinner sig i sitt slutskede,avstå frän att fullfölja projektet genom att inte tilldela studiefasenerforderliga medel är att slå sönder för gott alla planer på nordiskt samarbetenär det gäller satellit-TV. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan. Statens anslag till Operan 163 (vpk): Detta ärende gäller inte i första handTele-X. Det är ett alltför stort projekt för att debatteras mot bakgrund av derader som kulturutskottets betänkande består av. Jag vill bara upplysa IngridSundberg om att kulturutskottets betänkande handlar om det som föreslagits . Jag vill vidhålla min bestämda uppfattning att vi har utrettdessa frågor - jag har hyllmetrar på min egen bokhylla - föratt kunna samla oss till ett mediapolitiskt program. Tele-X får vi återkommatill . 164 (): Studiefasen gäller såväl Tele-X som ettvidare telesamarbete. Jag vidhåller mitt yrkande om bifall till utskottetshemställan. Överläggningen var härmed avslutad. Punkt 3 (nordiskt radio- och TV-samarbete via satellit m.m.) Utskottets hemställan bifölls med 318 röster mot 17 förreservationen av . Utskottets hemställan bifölls. 24 § Statens anslag till Operan Föredrogs kulturutskottets betänkande 1983/84:10 omstatens anslag till Operan (förs. 1983/84:6). 165LARS (): Det är ett dess bättre ganska ovanligt ochtyvärr ganska olustigt ärende som vi nu har att behandla. Även omkulturutskottet står enigt bakom betänkandet finns det anledning att göra enkort kommentar. Riksdagensrevisorer har granskat statens anslag till 10 protokoll 1983/84:51-52 Statens anslag till Operan och hosbolaget funnit en dold reserv på minst 75 milj. kr. Operans bokföring,redovisning och kontroll har enligt revisorer skötts på ettklandervärt sätt. ansluter sig på alla väsentliga punkter tillde ställningstaganden som revisorer kommit fram till. Det finns ingen anledning att här gå in på enskildheter. betänkande nr 10, liksom i revisorers förslag nr 6,finns underlaget för bedömningarna. Jag skall i stället göra några merprincipiella reflexioner. riksdagsbeslut om de kulturpolitiska målenomfattade en rad goda ting som väl kan förenas i ekonomiskt gynnsamma tider mensom, i ett kärvare klimat, delvis kan spelas ut mot varandra. Där fanns önskemål om decentralisering, egen skapandeaktivitet och en kulturpolitik formad med hänsyn till eftersatta grupperserfarenhet och behov. Där fanns också önskemål om konstnärlig förnyelse, utbyteav idéer över nationsgränserna och garantier för att äldre tiders kultur tastill vara och levandegörs. Under det decennium som gått är det knappastriksinstitutioner av typen Operan, och som - i denallmänna debatten -uppfattats som de främsta instrumenten för att nå dekulturpolitiska målen. Däremot har man ofta hört klagomål över hur stor andel avstatens resurser för kultur som gått till dessa institutioner. Och denna senaresynpunkt har inte varit utan relevans. Bidraget till Operan och /84 är198 milj. kr., till fria teater-, dans- och musikgriipper 25 milj. kr. Bidragettill statens konstmuseer är 32 milj. kr. och visningsersättningen åt bild- ochformkonstnärer 20 milj. kr., för att nämna ett par exempel. En enda insfitution kostar således lika mycket som stödettill hela yrkesgrupper av fria kulturskapare. Det har därför varit någototacksamt att tala för riksinstitutionernas behov av medel. Ändå är de, självfallet, helt nödvändiga för ettkulturland. De skall svara för kulturtradition och konstnärlig förnyelse. Deskall bära upp internationella kontakter och inom utveckla ettkvalificerat yrkeskunnande. Detta kommer - med en naturlig personalomsättning -i praktiken hela landet till godo. Decentraliseringsmålet kan också främjas genomturnéer och förmedling av utbudet via TV. Dessa institutioner måste ha ett stort mått av frihet.Något annat vore kulturpolitiskt oacceptabelt. Men därmed ger man ocksåstyrelser och chefstjänstemän betydande ansvar, Det ansvaret gäller inte endast det konstnärligainnehållet, utan även administration och ekonomisk förvaltning. Och ansvaretskall kunna utkrävas, inte bara vara en fras. Det som skett inom Operan måste för en utomstående te sigsynnerligen märkligt - inte minst bland de många kulturskapare som kämpar påexistensminimum. När statsbidraget överstigit vad som erfordrats förverksamheten har man, trots detta, tagit ut mesta möjliga och lagt pengarna påhög; en hög som sedan genom en aktiv finansförvaltning vuxit till minst 75milj. Operans personalkostnader begränsasgenom anvisningar i regleringsbreven. Det är därför dunkelt i vilket syfte somdessa stora fonderingar har skett. Kanske har man hoppats att ändå få losspengarna. Men som metod att värna om kulturverksamhet är förfarandet heltförkastligt. I stället kan Operan indirekt ha bidragit till att andrakulturområden blivit mer restriktivt behandlade än som eljest varit nödvändigt. Vad som måste till är en uppstramning av detregelsystem som gäller för Operans drift. revisorer har lagt framett antal förslag i den riktningen, och utskottet har på alla avgörande punkteranslutit sig till dessa. Men en kulturinstitution av Operans typ kan och bör inteställas under förmyndare. Det är i stället nödvändigt att Operan bygger upp ettnytt förtroende för sin förmåga att hantera det statliga stödet. Det ankommer på regeringen att vidta erforderliga åtgärdersom kan lägga en grund för detta nya förtroende. Operan är en alltför viktig del av det svenska kulturlivetför att i fortsättningen få belastas av den tvivelakfiga hantering somriksdagens revisorer har belyst. Jag yrkar bifall till hemställan i kulturutskottets betänkande. Statens anslag till Operan 166STURE (): Såsom framgår av inlägg ärkulturutskottets ställningstagande till revisorernas förslag i detta ärendeenhälligt. Utskottet har genomgående följt våra förslag tillåtgärder. Endast på en punkt har utskottet en annan mening. Det gäller vårtförslag beträffande periodiseringen vid utbetalningen av statsbidrag. Revisorerna föreslår att det för Operans del borde ske enövergång till månatliga utbetalningar av statsbidrag. Utskottet däremot villhålla fast vid nuvarande praxis. Det innebär att utbetalningarna ävenfortsättningsvis skall ske kvartalsvis. Beträffande utskottets skrivning angående dispositionen avde mycket omdiskuterade 75 miljonerna anser revisorerna det naturligt attbeloppet återgår fill statskassan. Hur pengarna sedan disponeras anser vi liggautanför vår uppgift att engagera oss i. Detta granskningsärende har mött ett osedvanligt stortintresse hos såväl allmänheten som massmedia. Troligen beror det på att detvarit just Operan som varit föremål för vår granskning. Som så ofta förr har den granskande parten gått iförsvarsposition långt innan granskningsarbetet blivit slutfört. Ofta anklagas revisionen för bristande insikter ochbristande förståelse för den verksamhet som granskas. Så har varit fallet även . Redan underutredningsarbetets tidigare skede utvecklade Operastyrelsens ordförande storaktivitet genom inlägg i pressen. skrev han således den 9juni under rubriken : "Det är riktigt att Operan formellt disponerar över50 miljoner i reservmedel. Av denna fjäder kan dock inte göras någon höna attslaktas. Statens anslag till Operan Reservfondernahar uppkommit av, statsanslag plus räntor som inte förbrukats." Liknelsen med hönan hade varit mera träffsäker om den hadeuttryckts i flertalsform. Helt klart är att polemiken mot vårtgranskningsarbete kom att minska i omfattning i samma takt som innehållet iremissvaret blev känt för en större allmänhet. Under normala förhållanden borde det nu kunna anses varanog sedan kulturutskott - som ursprungligen initierade tillgranskningen , alltså under den föregående regeringens tid - i alltväsentligt ansluter sig till vad revisorerna anfört. Det gäller samtligaremissorgan utom den direkt berörda Operastyrelsen. Vad som direkt föranlett mig att på revisorernas vägnar tatill orda i denna debatt är den efterdebatt som förts imassmedia, där Operans ekonomichef söker lägga ut en dimridå över det skedda. I ett radioprogram så sent som ansåg hanatt riksdagsrevisorernas granskning genomförts med "en lapp för enaögat", som han sade. Han gjorde vidare gällande att riksdagsrevisorernamer formellt granskat Operans bokföring och inte sett den ekonomiskaverksamheten i sak. Det är inget ovanligt att när någons intressen träds förnära sådana påståenden brukar fällas. Därför är den traditionellaremissbehandlingen, innan frågorna presenteras för utskott och kammare, avstörsta värde. Och remissbehandlingen i detta ärende har i allt bekräftat attvi haft rätt. Naturligtvis har det inte varit någon lustbetonad uppgiftatt gång efter annan träffa på en rad anmärkningsvärda förhållanden av det slagsom uppdagats vid denna granskning. 1 egenskap av revisorer upplever vi det som verkligtallvarligt att uppenbarligen fattat beslut på felaktiga grunder genomatt det inte lämnats tillräcklig och korrekt information från Operan. Samma problem tycks också ha drabbat de olika regeringarsom svarat för propositionerna senare del. De haruppenbarligen utarbetat sina propositioner på grundval av liknande bristandebeslutsunderlag. Frågan om hur ansvaret skall vara fördelat ligger utanförrevisorernas egentliga uppgift att ta ställning till. 1 konsekvens med vad som hänt i detta fall föreslogriksdagsrevisorerna i skrivelse till att en ekonomiadministrativöversyn måste göras angående Operans ekonomiska rutiner. När den är slutfördväntar sig revisorer att får ta del av dettautredningsresultat. Riksdagsrevisorernas slutsats blir att såväl styrelsen förOperan som dess egna revisorer är ansvariga för vad som skett. Aktiebolagslagen gäller självfallet för alla bolag, ävenOperan. Har revisorer och styrelse inte förtroende hos bolagets ägare, såförutsätter lagen att de - helt eller delvis - byts ut. Det måste förbli ett undantag att en mottagare avstatsbidrag - såsom skett i detta fall - kan ta så lätt på föreskrifterna somanger att statsbidrag endast får tas ut i mån av behov.