prot · G70945 · 1983-12-31 00:00:00 — Hanhar väl ett intresse av att genom drastiska formuleringar slå sig in imassmedia och att i kapplöpningen om vem som skall framstå som den mestfredliga framställa sig som den som' är fredligare än , som senarekommer att framträda på samma arena som vi bägge nu framträder på. 40JAN (); Färdriktningen kan ändras. I sin hand harmänniskan väldiga produktionskrafter. Rätt använda kan de ge en drägligförsörjning åt alla människor. Men styrs världen mer av de rikas pengar änav de mångas behov, mer av maktkampen mellan länderna än av internationelltsamarbete. Trots att vapenarsenalerna nått en omfattning bortom allt mänskligtförnuft, så fortsätter supermakterna nu att driva på kärnvapenkapprustningen.Mänskligheten leds mot en ofattbart plågsam förintelse. Men det går att skapa gemensam säkerhet i stället förgemensam osäkerhet. Kunskaperna finns, program och metoder finns. Vad somsaknas är politisk vilja, vad som saknas är tillräckligt starka politiskaopinioner för att tvinga fram de förändringar som behövs. Är det inte något i grunden fel på opinionsbildningen? Sähärskar t. ex. både i och i politiskt starka opinioner somresonerar helt bakvänt när det gäller det egna landets säkerhet. De nöjer siginte med att de kan utplåna den andra supermakten som civilisation många gångerom. De eftersträvar därutöver ett militärt övertag under parollen att de villnå balans. Om detta säger i sin senaste årsbok: "Båda sidor säger sig eftersträva paritet, meneftersom sammansättningen av de båda parternas kärnvapenstyrkor är så olika, ärdet svårt att fastställa hur ensådan balans skulle se ut. Dessutom behövs militärt sett inte paritet. Även omden ena sidan har mer kärnvapen, beroende på hur man räknar - vapenplattformar,stridsspetsar, bärtoi iriåga finns det ingen rationell militäranvändning för en sådan övervikt. Kravet på paritet är ett politiskt, inte ettmilitärt krav." Men om nu kunskaperna finns där, om hållbara program förgemensam säkerhet, nedrustning och utveckling finns där, varför skulle det dåinte gå att få fram en ny insikt och en ny politisk opinion? Jag tror att FN:s världsnedmstningskampanj ger oss unikamöjligheter. Genom den har länderna i väst och öst, i nord och syd förbunditsig att inte hindra spridandet av FN:s program och . I dessa programoch i dessa studier finns det åtskilligt som kan väcka till nytänkande och tillomprövning av de krampaktiga avskräckningsdoktrinerna. Det finns också tecken på att det mitt inne istormakternas militärapparater börjar födas insikt om att nuvarande doktrinerleder världen på katastrofkurs. Vi har militära vetenskapsmän som börjarifrågasätta utvecklandet av alltmer dödsbringande vapen. Det bildas Generalerför fred, osv. Så låt oss ta vara på världsnedrustningskampanjen och låt oss påallvar trappa upp opinionsarbetet. är det flera miljoner människorsom deltar aktivt världen runt i fredsarbetet. Men det räcker inte. Påarbetsplatserna är det flera hundratals miljoner människor, och kanske blir detpå arbetsplatserna som opinionen avgörs. Jag tror att tiden nu har kommit att söka nya former förfredsarbetet, inte för att det är något fel på de gamla arbetsformerna -tvärtom, de är grundläggande och vi måste göra allt vi kan för att intensifieradet arbete som pågår. Men personligen tycker jag att det nu är dags att prövaom inte svenska folkets fredsvilja också kan manifesteras på ett mera dramatisktsätt. Jag efterlyser en bred diskussion om förslaget till ett kortproduktionsstopp över hela landet. En sådan aktion kan genomföras istadgeenliga former av de fackliga huvudorganisationerna - helst i samarbetemed arbetsgivarna. Givetvis får man göra undantag för sjukhus och andrasamhällsviktiga funktioner. Men om man kan få en stark och bred uppslutningbakom en sådan rnanifestation. skulle det ge eko både i väst och i öst.Kombinerad med uppehåll i trafiken, klockringning i kyrkorna, uppropi etermedia och tidningar och en rad andra aktiviteter skulle en sådanmanifestation kunna verka som en stark signal till alla länders folk att nudriva fredsarbetet till ett avgörande genombrott. Fred är något som var och en av oss kan vara med och skapa.Vi kan starta här hemma och bilda front mot vardagsvåldet, som viförsöker slå broar över gränserna. Vi kan tillsammans visa att freden ärnödvändig och att freden är möjlig. Efter dessa personliga synpunkter vill jag gåin och kommentera utskottsbetänkandet och de anföranden som hållits. har nedrustningsbetänkandena alltidvarit enhälliga på samtliga punkter. Så är inte fallet . Vi har fått intemindre än fyra reservationer och tre särskilda yttranden. Det är i och för sigtänkt så med debattordningen,att man ger reservanterna en möjlighet att komma in först. Därefter har mangett en företrädare för särskilt yttrande ordet. Sedan skall vi få enutskottsrunda. har vi hamnat i den situationen att de som i kraft av sinareservationer fått lov att starta debatten inte har tagit upp de fyrareservationerna. Det skapar vissa debattekniska problem, om jag skall gå in ochbemöta vad som inte sagts här i debatten. Men jag skall ändå kommenterareservationerna i hopp om att vi därmed kanske kan slippa att få en särskildutskottsrunda en gång till . Vi får se hur det hela utvecklar sig. Det är alltså sensationellt många reservationer ochsärskilda yttranden. Ändå vill jag säga att det på centrala områden finns enbred samling i utskottet. och socialdemokraterna är helt ense fränförsta sidan till den sista. , och socialdemokraternaär helt överens utom vad gäller speciella synpunkter på kärnkraften.Jag vill säga att dessa tre partiers långvariga enighet i centralanedrustningsfrågor är en stor tillgång för vårt land och för vårutrikespolitik. som vi kan befästa denna grundläggande enighet icentrala frågor , i detta betänkande, ser vi en tendens fillytterlighetspolitik hos kommunisterna och . Båda dessa partier liderav en besvärande enögdhet. De går till hårda angrepp mot en av supermakterna,som de i mångt och mycket urskuldar den andra. Lägger man papperen påbordet och studerar motion och särskilda yttrande och kommunisternasmotsvarande aktstycken, finner man två olika världsbilder. Men det starktensidiga sättet att skildra verkligheten har de gemensamt. Kommunisterna säger visserligen att har ettmedansvar för upprustningen. Men det avgörande hotet kommer från och imperialismen,säger de. Det är som driver på rustningarna. Det är som spekulerar iatt kunna starta och vinna ett kärnvapenkrig. Det är som förbereder ettförödelsens krig i , säger kommunisterna. Men är inte risken stor, , att en så farligtförenklad grundsyn leder er fel när ni skall orientera er i världshändelsernaoch ta ställning till svensk utrikespolitik? Det finns en stor kärna av sanningi ert resonemang om att kampen om råvarorna driver på rustningarna. Men märkerni inte att ni generaliserar på ett helt orimligt sätt när ni säger att kampenom världens begränsade resurser är den grundläggande orsaken till allarustningar? Det finns också andra faktorer, . Vill man inte se dem,ser man inte verkligheten fullt ut. Jag skall bara ta ett litet men ändåbelysande exempel. Kriget på är väl inte i första hand ett krig områvaror? Jag skall så kort kommentera de tre övriga reservationernaom kärnvapenspridning, utförsel av kärnbränsle och vapenexport. Jag vill starkt stryka under hur viktigt det är attinternationellt övervaka kärnenergitekniken vid sidan av det arbete som meradirekt är inriktat pä att förhindra spridning av kärnvapen till fler stater.Sverige är aktivt med i detta arbete. Jag vill också slå fast att alltomhändertagande av plutonium från svenska kärnkraftverk skall ske på grundvalav svenska beslut. Det finns enligt utskottets uppfattning inget stöd förantagandet att plutonium från svenska kärnkraftverkbidrar till en kärnvapenspridning. Jag får också i sammanhanget påminna om attregeringen presenterade ett förslag till ny lag påkärnenergiområdet. Där föreslås att villkorslagen skall ersättas av annanlagstiftning. Därmed frigörs vi .från den bindning till upparbetning somtidigare regeringar har skapat. Sedan några ord om export till av vapenutrustning somhar klassats som defensiv materiel. Vpk hävdar att regeringen inte har följtgällande regler. Frågan har behandlats i utrikesnämnden. Den har prövats avkonstitufionsutskottet och upprepade gånger diskuterats här i kammaren, senastför i en debatt med utrikeshandelsministern. Ingenstans har vpk fått stöd för sin uppfattning att dethar skett något brott mot gällande regler. Det råd som jag vill ge er är attägna mer energi åt att mer direkt föreslå andra regler än ät att drivaståndpunkten att ni har den enda rätta tolkningen av hur de nuvarande reglernaskall tillämpas. De reglerna har ju delvis tillkommit mot er vilja. Alltså,kräv snarare förändringar av dessa regler än tvista om tolkningen av dem. Sedan fick vi höra , som provpredikade omsamförstånd i utrikespolitiken. Men likt biskop har pastor en deldolda förbehåll. Med det särskilda yttrandet avslöjar att det finnsen avgörande skillnad gentemot övriga partier. Och kompletterar man sedanbilden med den motion som ni skrivit och som framhöll som ettföredöme i konkretion och nytänkande, då finner man en förfärande enögdhet. Hos är den stora, svartasyndabocken. politik skildras i mycket ljusa färger. Jag vill påstå attReaganadministratio-nens ståndpunkter möter större förståelse i den moderatamotionen än de möter hos den inrikespolitiska opinionen i . På sida efter sida i denna motion kritiserasSovjetunionen. Men var hittar man en enda klar kritikpunkt mot ? Utöver ettlångt avsnitt om förtrycket i öststater riktar kritik motSovjetunionen på mer än 20 punkter. Låt mig gärna säga att jag anser attkritiken till stor del är befogad. Men hur blir det med trovärdigheten om mansamtidigt fullständigt försummar att kritisera i de fall där det ärbefogat? och nämns ett flertal gånger, men varfinns på karta? Eller ta frågan om kemiska stridsmedel! Med all rättuttrycker stor oro inför satsning på stridsgasen.Men vad händer när skall kommentera USA-administrationensolycksaliga förslag till beslut att bygga en stor anläggning för tillverkningav s. k. binära stridsgaser? Jo, det enda man har att säga är; "Sådanastridsgaser är avsevärt säkrare att lagra och lättare att hantera än de som finns i de amerikanska förråden." Det är allt. Ett förslag attutveckla den typ av avancerade stridsgaser som nedrustare världen över är mestoroade av möts alltså av kommentaren att lagringen och hanteringen blir enklareoch säkrare. Vilken oerhörd cynism! Märker ni inte det själva? Även påandra sätt är enastående ensidiga. 5 protokoll 1983/84:45 ter som deväljer att redovisa i fråga om upprustningen innebär att de godtarNATO-uppgifter om i ett läge där det är väl känt för var och enatt själva räknesättet är en del av förhandlingsspelet mellan allianserna. Eller ta detta med förslag om s. k. noll-lösningför medeldistans-missilerna i ! gör först en felaktigbeskrivning av förslaget, som därigenom kommer att framstå i en alltför gynnsamdager. Sedan låtsar man inte med ett ord om att detta förslag liksom det ryskautspelet har tillkommit och lagts upp på ett sådant sätt att det särskilt skallgynna de egna intressena och den egna alliansens rustningsstruktur. Annars ärdetta ju en fråga som flitigt debatteras, inte minst i NATO-länderna själva. Är förvånad över attmoderata studenter går ut och säger att det snart är dags för att slutaett biståndsavtal med NATO? Det är inte jag. Har de här studenterna lästmoderaternas partimotion och sett hur där försöker flyttaneutralitetspolitikens gränspålar västerut, är det rätt naturligt att de drarden typen av slutsats. Förutom den starkt NATO-orienterade världsbilden finns detanledning att kritisera på andra punkter. Jag tror att det skullevara helt förödande för utrikes- och nedrustningspolitik om man gavefter för negativa inställning till kärnvapenfrysning och tillicke-förstaanvändning av kärnvapen. kanske någon säger: Ni är ju överens i utskottet. Detfinris inga reservationer. Varför kritiserar ni , när de inte ensreserverat sig mot utskottets hemställan? Jag tycker att det är rimligt att redovisa att vi hade ettenhälligt nedrustningsbetänkande . Det var enhälligt på samtiigapunkter, och debatten om det gick i huvudsak i enighetens tecken. Men det ärockså viktigt att redovisa vad som hänt . Vi har bevittnat en säkerhetspolitisk offensivfrån sida. , som är en av företrädarna, har inte sparatpå krutet. Vi har fått höra att bl. a. genom agerande i FN för enkärnvapenfrysning har värt land ställt sig bakom krav som tidigare "intehar stötts av någon enda regering utanför de intimt Sovjetallieradeskrets". talar om regeringens fredspolitik som en"kaskad av illa underbyggda och alltmer reservationslösa omfamningar avsovjetiska paradtankar". Det blev nödvändigt för socialdemokraterna att bemötadenna offensiv, och det blev nödvändigt också för andra partier att göra det. När utrikesutskottet nu har sakbehandlat frågorna har demoderata slagorden till största delen malts sönder. Det senaste årets debattvisar nämligen att de moderata angreppen inte bara skulle drabba övrigariksdagspartier utan en snabbt växande skara av borgerliga politiker ochsäkerhetspolitiska experter i NATO-länderna. En sådan här debatt kommer naturligtvis gärnalätt att kretsa mer kring skiljelinjer än kring det som förenar. Det är viktigtatt i en levande demokrati försöka undersöka vad åsiktsskillnaderna består ioch hur hållbara de olika argumenten är. Men avgörande är ändå den storasamling som finns bakom vårneutralitetspolitik och nedrustningspolitik. , ochsocialdemokraterna har en decennielång enighet i de centrala frågorna. Men jagkan gärna säga att det också är mitt intryck att det även bland ochhos kommunisterna finns ett intresse av att vara med i en nationell samling. Visocialdemokrater vill inte i onödan stänga några dörrar för de partierna. Vivill gärna inbjuda till en fortsatt diskussion för att se om vi inte kan nå enstörre enighet och större samling i för vårt land mycket betydelsefulla frågor. 41LARS (vpk) replik: Jag kan dela uppfattning omdebattordningen, men detta kanske kan rättas till till . säger att kommunisterna har en förenkladvärldssyn. Jag skulle enbart ha gått till hårda angrepp mot den enasupermakten. Jag känner inte något behov av att försvara mig mot det påståendetutan ber bara i all vänlighet att en gång till noggrant ta del avvad jag har sagt och vad jag har sagt tidigare. Jag begärde egentligen ordet med anledning avden debatt jag tidigare fört med om att utgör en fraktionnär det gäller utrikespolitiska frågor. Det har inte minst visat sig när detgällt att skriva sig samman i utskottsbetänkandet. Efter reträtterhar det varit möjligt att lägga fram ett i huvudsak enhälligtutskottsbetänkande. Det har sagts att har besinnat sig, och det ärsant att har gjort mycket stora eftergifter i förhållande till sinmycket extrema partimotion. Det är möjligt att de sansade i partiet har fåttmera att säga till om. Debatten här och det fortsatta arbetet i riksdagenfår ge svar på de frågorna. Vi har från vårt partis sida velat göra en markering i dethär sammanhanget, och jag vill säga följande till utskottets talesman. I depreliminära handlingarna stod det om de s. k. förtroendeskapande åtgärderna; Deförtroendeskapande åtgärder som prövats inom ESK:s ram har kanskevarit blygsamma i sin räckvidd men ändå utgjort betydelsefulla inslag i deteuropeiska samarbetet. Det kan ses som en början till ett försök till attgradvis bygga upp ett säkerhetssystem som vilar på annan grund änkärnvapenavskräckningens. På förslag av ändrades detta, sä att det barai allmänna ordalag talas om ett nytt och stabilt säkerhetssystem. Utskottet togalltså bort den viktiga preciseringen "som vilar på annan grund änkärnvapenavskräckningens". Den moderata motiveringen för denna ändring ärväl känd. Som enda parti anser de fortfarande att kärnvapen är en garant förfreden. De är överens med och NATO om kärnvapenavskräckningensförträfflighet, och de motsätter sig alla förslag som syftar till att få bortkärnvapnen. Eftersom vi inte tror att de andra partierna i utskottetdelar uppfattning, avstår vi från att reservera oss. Vi troremellertid ändå att den nuvarande formuleringen kan feltolkas. delvis gett mig rätt i farhågorna att det skulle kunna uppfattas somen ändrad svensk inställning.Jag vill därför att utskottets talesman gör en precisering och möjligen enmarkering på den här punkten. 42 () replik: Jag vill bara ta upp en liten tråd i JanBergqvists anförande. Det gällde vad han sade angående kemiska vapen, både medutgångspunkt i den verklighet vi har framför oss och i vad som står i denmoderata motionen. Om jag inte missminner mig alldeles fanns i den moderatamotionen en beskrivning av det läge som råder när det gäller kemiska vapen. Detär ett läge där har varit ensamt om attfortsätta med en ganska omfattande produktion av kemiska vapen. Man har enlagerhållning av. kemiska vapen som är omfattande, och även ute på de militäraförbanden finns stora mängder kemiska vapen. 1 harutvecklingen varit delvis en annan. Där har man förhållandevis stora lager aväldre kemiska vapen, men inte så stora som de sovjetiska. Vi har hamnat i en brytpunkt i utvecklingen, däramerikanerna plötsligt säger att de inte kan tillåta denna obalans att råda ifortsättningen. Man fattar därför beslut om att bygga en produktionsanläggningför s. k. binära stridsmedel, för den händelse att ett avtal om ettfullständigt förbud mot och destruktion av kemiska vapen inte skulle komma tillstånd. Jag tycker att detta är en situation som det finnsanledning att beskriva i dess helhet, både när det gäller utvecklingen iSovjetunionen och i och även när det gäller vilka argument somanförts på de olika sidorna för resp. ståndpunkter. Den slutsats som vi och utskottet drar - och somregeringen har dragit - är att detta självfallet måste leda till att manintensifierar ansträngningarna för att få till stånd ett totalt förbud motkemiska vapen, ett förbud som omfattar destruktion av existerande lager och somockså möjliggör kontroll av att förbudet efterlevs. Om vi skulle nå framgång ide strävandena, som vi är eniga om, kommer ju den sovjetiska produktionen attupphöra, och de sovjetiska lagren kommer att försvinna. Den amerikanska produktionen-som inte har varit i gång , men som kan komma att inledas i mitten av1980-talet - kommer förhoppningsvis inte heller att starta. Det är detta sommåste vara inriktningen av den politik som vi för, och det är alldeles säkertinriktningen av den politik som också en lång rad andra nationer för. Jag ville bara göra detta klarläggande,eftersom jag tyckte att var något svävande i sitt resonemang ochkanske inte var så intresserad av att diskutera de politiska slutsatserna avutvecklingen i och . 43JAN () replik; Jag vill först säga till att jaginte sade att vpk bara riktar sin kritik åt ena hållet, utan jag sade att nigår till hårt angrepp mot den ena supermakten som ni i mångt ochmycket urskuldar den andra -det är en uppfattning som jag står för. Beträffandevpk;s särskilda yttrande nr 2 vill jag säga att utskottets förslag absolutinte skall tolkas som att några partier har ändrat inställning i sittavståndstagande när det gäller avskräckningsdoktrinen. Om bläddrartvå sidor till och läser innantill, finner han att vad som står i ert särskildayttrande är fullständigt felaktigt. Påståendet att utskottet är ovilligt attfastslå målet om ett kärnvapenfritt stämmer inte. På s. 14 redogörs detför saken, och därför behöver det kanske inte fastslås även på s. 12. Till vill jag säga att det inte var mycket hanhade att komma med annat än allmänt tal om att jag svävar ut. Jag noterar atthan inte ens tog avstånd från den felaktiga beskrivningen av Reagansnollösning, som har presenterat i sin egen motion. Jag tog dekemiska vapnen som exempel för att visa att här bryter staven överSovjetunionen i alla möjliga sammanhang. Ni fördömer i de mesthårda ordalag. Inte ett ord av kritik mot i denna 23 trycksidor långamotion, inte någonstans. Ni hade annars haft goda tillfällen i mångasammanhang. Det här tog jag som ett exempel. Varför i all sin dar beklagar niinte att man startar tillverkningen av dessa farliga stridsgaser i ? Tvärtomhar en urskuldande, överslätande formulering om detta, atthanteringen och lagringen i blir lättare och säkrare att göra. Men det harju ingenting att göra med effekterna av stridsgaserna. har här tagit ettmycket allvarligt steg ur nedrustningssynpunkt. Men inte ens på den punktenkunde förmå sig till att komma med ens en antydan till kritik. Detär detta som är så utmärkande för hela det moderata greppet. 44LARS (vpk) replik; Min fråga gällde att allt fler inser attterrorbalans och kärnvaperiavskräckning är en dålig, och framför allt felaktig,syn när det gäller att skapa ett europeiskt säkerhetssystem. Det är därför viär kritiska mot att utskottsmajoriteten, på förslag, gick ifråndet mycket tydliga och klara ställningstagandet att kärnvapenavskräckningeninte är någonting att lita på. Jag förstår att det i vissa sammanhang finns ett värde iatt få till stånd ett enigt utskottsbetänkande. Men i detta sammanhang vill jagvarna för att tro att i och med detta skulle ha övergivit sintidigare så utmanande ståndpunkt. De har gjort betydande reträtter, men man kanju se hur de har agerat . De gör reträtter i ord, meni praktisk handling vidhåller de sina gamla NATO-åsikter, gammaldags åsikteröver huvud taget, och fortsätter sina regelrätta partikampanjer mot regeringenoch den linje som de andra partierna är överens om. Vad vinner man då på attförsöka sy in och i ett enigt utskottsbetänkande, annatän att man ger sken av en enighet som i själva verket inte existerar? Man låterbara de moderata kampanjerna stå oemotsagda. Vad har man då vunnit? Man harbara gett sken av någonting som i verkligheten inte är riktigt och som inteexisterar, i varje fall inte . 45CARL BILDT (m) replik; Helt kort angående det som ärlitet missnöjd med när det gäller vår motion, dvs. att vi inte hade någonstarkt moraliskt fördömande skrivning angående det amerikanska beslutet attåteruppta produktionen. vet jag inte om det blir så, för jag tror att det ärstoppat i kongressen för ögonblicket. Men om tittar i motionen,tror jag han skall finna att vi inte har någon starkt moraliserande skrivningheller om den sovjetiska produktionen av kemiska stridsmedel som pågått underde , medan amerikanarna inte har ägnat sig ål någon sådanproduktion. Vad vi har gjort är att i ganska sakliga termer beskrivaen ohygglig situation vad gäller denna del av kapprustningen. Vi noterar medlitet siffror ganska nyktert allt det som finns på den sovjetiska sidan. Vinoterar ganska nyktert det som är på gäng på den amerikanska sidan. Därefterdrar vi den politiska konklusionen, och den politiska konklusionen, JanBergqvist, är vi, hoppas jag, eniga om, nämligen att detta måste leda till förnyar och intensifierar ansträngningarna att nå en global överenskommelseom förbud och destruktion av kemiska stridsmedel. Det är angeläget, såväl motbakgrund av vad som kan komma att ske i som mot bakgrund av det som skeroch har skett i . 46JAN () replik: Först tycker jag att det hade varit bra omLars klart sagt ifrån att det som står i det särskilda yttrandet om attutskottet är ovilligt att fastslå målet om ett kärnvapenfritt är heltfelaktigt. Det står på s. 14, och det hade varit bra att få det konstaterat. När det gäller sakfrågan råder det ingen tvekan om var vistår. Jag uppfattar inte utskottets skrivning som ens ett lillfinger åtmoderaterna. Jag tycker att det är en bra formulering, och därför togs den iutskottet. Frågan om kärnvapenavskräckning tror jag att Maj BrittTheorin kommer att utveckla grundligare sedan, så att säkert blirnöjd. Till vill jag säga att harpresterat en motion som är till brädden fylld av moraliska förkastelsedomaröver den ena stormakten. Ni har haft rikliga tillfällen att också ta till fördömandenav den andra stormakten.