prot · G709161 · 1983-12-31 00:00:00 — Den selektiva industripolitiken stöttar på många områdendär företagen själva inte har förmåga eller möjligheter att ta till vara deutvecklingsmöjligheter som erbjuds. Ett exempel är STU, som är ett viktigt inslagi industripolitiken. Genom de satsningar som STU gör sker en teknikutvecklingoch en spridning av teknisk kunskap - framför allt till hjälp för mindreföretag, som annars inte skulle få tillgång till detta. Jag vet inte i vilkaföretagskretsar och umgås. Jag möter ständigtunder mina resor runt om i landet småföretagsledare som säger så här: Utanutvecklingsfondernas hjälp, utan STU:s och SIND:s centrala hjälp, hade jag inteklarat den här utbyggnaden, kunnat få den här ordern eller kunnat nå de härframgångarna. Ett annat exempel är uppmuntrandet av användning av flexiblatillverkningssystem, som det också finns förslag om i propositionen och som maninte tycker om. Detta är ett sätt att förmå företagen att snabbare än de annarsskulle ha gjort ta till sig och använda ny teknik. Samma sak gäller programmetför industridesign och andra åtgärder för småföretagsutvecklingen från statensindustriverk. Jag skulle på det här sättet kunna gå igenom i stort settalla förslagen i förnyelsepropositionen och visa hur de är till just för atthjälpa och stötta småföretagen och nyföretagandet. När ochfolkpartiet går emot alla dessa förslag vänder de ryggen mot industrin, som juegentligen välkomnar de förslag som läggs fram i förnyelsepropositionen. så,, att småföretagen och småföretagsorganisationerna skulle varanegativa eller kritiska till de förslag som förs fram i förnyelsepropositionen.Jag vet inte var har läst sådana uttalanden .Jag har mängder avpresskhpp, där småföretagare.och småföretagsorganisationer uttalar sig mycketpositivt till förslagen i propositionen. har t. ex. medglädje och tillfredsställelse hälsat de satsningar som görs i propositionen närdet gäller de teknikbaserade småföretagen. Moderaternaoch intar här en klart negativ hållning, som går ut över framförallt småföretagen, vilka man annars i olika sammanhang säger sig vilja värna. Jagvill, herr talman, gärna passa på tillfället att här utdela en blomma tillcenterpartiet. inser behovet av selektiva industripolitiskaåtgärder som en viktig del av näringspolitiken. reservationergår ut på att man vill ha en ytterligare decentralisering av deindustripolitiska medlen. Det är en ambition som jag i stor utsträckning delar.Vi går också en bra bit på vägen genom ökningen av resurserna tillutvecklingsfonderna. Men jag hävdar att det är nödvändigt att ävenregeringskansliet och de centrala industripolitiska myndigheterna hartillräckliga resurser för att på ett riktigt sätt kunna komplettera deregionala organen. Jag finner då, herr talman, att centerparfiet sammantagetligger nära regeringen i de industripolitiska frågor vi diskuterar. Dettycker jäg är glädjande. Jagvill också säga att par ord ytterligare till , som tog uppfrågan om det sätt på vilken propositionen bemötts ute i landet. Jag är härvisserligen part i målet, men vi har ändå uppnått enighet nu i näringsutskottet.Trots reservationer om enskildheter och olika synsätt när det gäller en ellerannan konkret åtgärd, något som jag inte finner särskilt besvärande, har vi iriksdagen uppnått enighet i dessa frågor, och denna baserar sig på den enighetsom uppnåtts bland industriledare, fackliga organisationer, forskare ochvetenskapsmän om att det nu är nödvändigt att inrikta industripolitiken påindustriell utveckling och förnyelse. Det beror på att många av dessa förslaghar utarbetats i nära kontakt med och i vissa fall i samråd med näringslivetsorganisationer, med fackliga organisationer och med forskare och vetenskapsmän- i småföfetagsdelegationen, i det industriellt tekniskt vetenskapliga rådet ochi det . Det har varit ett arbete, där de tre enighetersom jag anser vara nödvändiga för att forma industripolitik, nämligensamhället, företagen och de anställda, samlats till gemensamma diskussioner. Självfallet drar vi nu nytta av en gynnsam konjunktur. Regeringen ärnaturligtvis medveten om att konjunkturen vänder. Men det är justi medvetandet om behovet av att långsiktigt stärka industrin som vi lagt framett antal förslag i denna proposition, vilka även anslutit sigtill. Det gäller hela raden av insatser med sikte på forskning och utvecklingsamt förnyelse av industrin. Det gäller forskningen på mikroelektronikområdet,på havsresursområdet osv. Bakom dessa förslag och många fler som är underutarbetande ligger just insikten om att vi inte bara kan njuta avhögkonjunkturen utan att vi måste försöka skapa en industrisom även under lågkonjunkturer klarar sin uppgift. allaansträngningar för att stärka den svenska industrin..: Industrinär i sig inget självändamål för det svenska samhället eller för någon,annannation. Vi har klart och tydligt sagt att industrin är grunden för vårtvälfärdssamhälles utveckling. Vi önskar framgång för vår industri just därföratt industrin kan ge oss möjligheter att bygga ut vårt samhälle i olika avseenden;Utan balans i affärerna med utlandet och utan att vi får exportintäkter som kanbetala vår oljenota och andra inköp utomlands får vi heller inget utrymme föratt bygga trygghet och välfärd i vårt eget land. Därför var det också en klarmarkering när jag började mitt anförande med att säga att industriellutveckling och förnyelse är viktiga för att vi skall kunna åstadkommautveckling och rättvisa i vårt eget land. Anf.27 () replik: Industriministern utnämnde mig till en framgångsrik lobbyist här iriksdagen. Vad han menade med det utvecklade han inte närmare, men jag tackarför komplirnangen. Detsmåländska glaset känner både och jag synnerligen väl. Jäg villgärna säga att de pengar som vi fått från staten bl. a. för ätt ökaexportaktiviteten har varit positiva. Jag har också här sagt att vi påvårt håll, precis som regeringen, tyvärr inte anser oss ha råd att fortsättamed det här stödet. Där har och jag i sak samma uppfattning,varför det inte är mycket att diskutera. Närdet gäller de andra frågor som vi haft uppe noterar jag attindustriministern inte hade någon enda kommentar att göra till de sjunkandeinvesteringarna, till den dåliga lönsamheten och till den försämrade framtidstronbland landets småföretagare. Icke en enda kommentar hade han att göra tilldetta, som jag markerat i ett par inlägg . Det måste väl innebära attlandets småföretagare inte heller i fortsättningen har så särskilt mycket attvänta sig från regeringens sida. Jagvill också erinra om att det tidigare i debatten sagts, att industriministerni tidnirigsuttalanden och i propositionen framhållit att stödåtgärderna börutformas så generellt som möjligt. Men är detta bara en läpparnas bekännelse?För i propositionsförslagen går ni ju en helt motsatt väg, vilket vi påpekatflera gånger i dagens debatt. All förstärkning exempelvis när det gällerInvesteringsbanken, Industrifonden och Småföretagarfonden är selektiva åtgärder,som inte innebär någon fördel utan utgör ett hinder för en fortsattframstegsvänlig småföreta-garpolitik i vårt land. Den åsikten delas av i varjefall.majoriteten bland landets småföretagare, och jag vet inte vilka företagareThage talat med och som anser att man inte tillräckligt utnyttjar denselektiva politikens välsignelser. 28 ()replik: Jag tackar värmt för den blomma jag fick av industriministern. Hantalar sig varm för en decentraliserad verksamhet. Men det är ju tyvärr på det sättet attvad propositionen föreslår i fråga om den industriella utveckhngen är ensatsning på central nivå, som i alldeles för liten utsträckning når ut tillutvecklingsfonderna, som är våra organ ute i länen och som har direkt kontaktmed de enskilda företagen. Det är därför vi fört fram kritik. Vi tycker att manhär borde ha använt de pengar som man satsar i Industrifonden. Dessa pengarborde ha gått fill STU som låtit dem gå vidare till utvecklingsfonderna imycket större utsträckning än vad regeringen föreslår. Närdet gäller resonemanget i mitt förra inlägg om den strukturomvandling av svenskindustri söm vi medverkat till och som är grunden till den -lyckosammautveckling som vi har på exportens område, så kommenterade industriministerninte denna del av mitt anförande. Det får jag väl då ta som ett instämmande!Det betyder helt enkelt att man från socialdemokraternas sida tycker attdet var riktiga och bra åtgärder som den borgerliga regeringen den gångenvidtog. Det var bara det att socialdemokraterna motsatte sig dessaåtgärder. Låtmig helt kort ta upp den fråga som råkade hamna i debatten mellan mig ochWivi-Anne Radesjö. Jag känner i och för sig inget behov av att ställa någrafrågor till industriministern om den nordiska aktiemarknaden, men nog är detlitet synd om man från socialdemokratisk sida skall sätta sig emot en ökadliberalisering av kapitalmarknaden i . Nog är det litet synd om Norgeöppnar möjligheter för andra länder att etablera bankkontor i men svenskabanker inte får den möjligheten därför att vi inte är beredda att ens diskuteraen ökad liberalisering. Det är väl ändå rätt beklagligt. 29 () replik: Jag vet inte vilka småföretagare industriministern träffar, men jagförmodar att det i stor utsträckning måste vara samma problem som vi stöter på.Så här sade i alla fall SHIO, som är den kanske mest representativaorganisationen för våra mindre företag, när propositionen kom: "Tyvärrhar man inte förmått ta steget fullt ut och tänka i generella termer. och skapastimulanser inom vida ramar. Förnyelsepropositionens många positiva intentionerplottras bort i ett brett sortiment selektiva, detaljerade åtgärder. Dessutomsaknas helt två vitala områden - hela skattesektorn och frågan om de mindre ochmedelstora företagens kapitalförsörjning. Med skattefrågorna ochkapitalförsörjningsproblemen förda åt sidan hänger förnyelsepropositionen iluften:" - Detär en bra sammanfattning av vad jag har försökt att framföra. Det är alldelesför mycket selektiva insatser, och med alla skattefrågorna vid sidan om blirdet inte någon hel bild av industripolitiken. När-detgäller den förra regeringens agerande glömmer industriministern -naturligtvis lägligt - bort skälet till de insatser som regeringen då gjorde,nämligen de extrema oljeprishöjningarna, den interna- tionellakonjunkturen och det höga kostnadsläget. Den situationen har vi inte . Denproposition som vi nu behandlar är knappast någon småföretagarpro-position iegentlig bemärkelse, om man jämför med tidigare propositioner. Den handlar mestom industripolitik i stort. I den mån man kommer in på konkreta åtgärder rördet sig huvudsakligen om politisk klåfingrighet med mycket detaljstyrning. Jagönskar att regeringen hade lagt ned samma möda på att i stället hitta bragenerella åtgärder. Det blir knappast en småföretagar-proposition för att man tar100 milj. kr. av löntagarfondsmedlen, som småföretagen själva har fått betalakanske bortemot 1 miljard till. .När det gäller skattefrågorna grundas min oro mest på att det i dettasammanhang - när man tittar på det som har hänt - finns enrisk för att det som sker inte kommer att innebära förbättringar för vårasmåföretag. Jag hoppas att jag har fel, men de pålagor småföretagen har fåtthittills tyder tyvärr inte på det. Slutligentror jag att industriministern har rätt när han påpekar vilken situation somunderleverantörerna har. Deras situation är - och kommer att bli - mycketbesvärlig, och det av flera skäl. Jag kan som exempel nämna den koncentrationsom finns och det krav att vara effektiva som underleverantörerna får på signär de måste anpassa sig till några få kunder. Därmed misterunderleverantörerna den flexibilitet som är nödvändig för att de skall kunnaklara sig. På den punkten tror jag att industriministern har alldeles rätt. 30 (vpk) replik: Industriministern har fyra debattörer som han skall svara, så det ärförklarligt om han inte kan besvara alla frågor just . Jag skulle ändå viljabita mig fast vid frågan om kostnadsexplosionen. Dettillhör de allmänt etablerade sanningarna i den ekonomiska diskussionen attdet var lönekostnaderna som orsakade bakslaget försvensk exportindustri. Jag håller före att detta är en propagandistisk lögnoch att det alltså inte var på det sättet. Jag håller också före attlönekostnaderna inte alls spelade den avgörande rollen för exportensmöjligheter att hävda sig. steg nämHgen den inhemskakonsumtionen här i långsammare än i en rad andra industriländer. Ocksålönekostnaderna per producerad styck steg betydligt långsammare. Dessakostnader ökade avsevärt snabbare i t. ex. . Trots detta klarade sig dejapanska företagen bättre på exportmarknaden. Dentillfälliga kostnadsexplosion som man statistiskt kunde notera under ett par åri mitten av och kan förklaras på annat sätt:den stagnation som inträdde när det gällde produktionens och försäljningensvolym gick inte parallellt med en utrationalisering eller avskedanden avarbetskraft. Följaktligen blev det en statistisk relation som skenbart höjdekostnaderna. När volymen stagnerar har det också en ogynnsam inverkan påproduktiviteten. Det var dessa omgivningsfaktorer som orsakade dettastatistiska fenomen, icke det faktum att lönerna steg särskilt mycket eller attlönerna var för höga. F.ö. är det för mig en gåta hur sjunkande reallöner, som vi har haft under enföljd av år, skulle ha kunnat vara den stora kostnadsboven för svensk industri.Jag tycker inte att socialdemokraterna skall underbygga den tesen på det sättsom de gör i propositionen. Jagskulle vilja fråga: Är sjunkande reallöner framöver en förutsättning, enligtregeringens sätt att se, för att exportindustrin skall kunna hävda sig? Är deti så fall en riktig industriell poUtik? Den kommer ju att drabbahemmamarknaden. Det man vinner på exportmarknaden förlorar man påhemmamarknaden. Hela poängen med att ha en industriell utveckling som skallbygga under välståndet och göra det lättare för folk att leva här i landetfaller bort, om man har den uppfattningen att exportexpahsionen bara kan sketill priset av sänkta eller återhållna löner. Jag har fått ett stort antal frågor som jag inte hann komma in på i minförsta replik men som jag nu gärna vill besvara. Jag beklagar att inteutskottets talesmän har någon repliktid kvar, men sådant är livet när man är iopposition. Jäg har fått erfara det i tidigare debatter i karrimaren. Jagskall börja med Hovhammar. skall det inte bli några vänliga ordprecis. Hovhammar gjorde här ett konstaterande som enligt min mening inte årriktigt sant. Hovhammar sökte göra gällande att lönsamheten för småföretagent.o.m. Detta är, så långt det . gåratt bedöma av statistiken, helt fel. Lönsamheten har förbättrats även försmåföretagen, men förbättringen av lönsamheten är större i de stora företagenän i de små. Av det faktum att lönsamheten finns men att den är mindre än i destora företagen kan inte Hovhammar tillåtas dra slutsatsen att lönsamheten harblivit sämre . Det är i stället fråga om en klarförbättring. Jaghar tre saker att säga till Eirefelt. Han byggde en del av sitt inlägg på ettuttalande som - om jag citerar rätt - löd: "Uppgången i konjunkturenförklarar huvuddelen av exportuppgången." Det sade han väl närmast för attlitet polemisera mot mig när jag redogjorde för förändringarna i Sverigesekonomi och de industriella framgångarna. Jagvill till de borgerliga företrädarna här allmänt säga att jag inte riktigtförstår varför ni blir så ledsna och bedrövade varje gång som jag talar om attdet nu börjar gå bra för igen och att flera kurvor pekar uppåt. Detborde vi väl alla ta till våra hjärtan och tycka är väldigt bra! Men det verkarsom om ni är ledsna att vi har en sådan utveckling. Såtillbaka till Eirefelts uttalande, att uppgången i konjunkturen förklararhuvuddelen av exportuppgången. Också det är - i likhet med - helt fel. Det är precis tvärtom. Huvuddelen av exportuppgångenförklaras av återtagna marknadsandelar, dvs. är ett resultat av denkonkurrensförbättring som den ekonomiska politiken har lett till, herrEirefelt. Avnågon anledning åberopade i inledningen och avslutningen av sitthuvudanförande uttalanden av Korsnäs-Marma-chefen på industride- Jag delaruppfattningen att docent är en klok karl, men jag kan interiktigt förstå hur kunde lägga de uttalanden av denne som hananförde fill grund för sitt anförande i övrigt. är dessutom medlem avstyrelsen för statens industriverk, så det finns väl möjligheter för er attkommunicera vidare på den plattformen. Men jag förstod alltså inte riktigtkopplingen mellan uttalanden och det som sedan blev ChristerEirefelts budskap. Jag skulle naturligtvis här kunna läsa upp mängder avpositiva uttalanden och kommentarer till förnyelseproposifionen. Men jag tyckerdet är en ganska meningslös sysselsättning. valde Eirefelt ett, nämligen detsom har avgivits av SHIO-Familjeföretagen. Huvudkritiken i det utiåtande somEirefelt läste upp var att skattefrågorna inte var med. Jag har förklaratorsaken till att skattefrågorna inte kunde redovisas i förnyelsepropositionen -på det området finns sittande utredningar, och avsikten är att de frågornaskall återkomma i en proposition fill höstriksdagen. Det ger mig anledning att komma in på mitt första svartill . sade att man kanske borde ha väntat och löstskattefrågor och industrifrågor i ett sammanhang. Nej, jag förstår att jagmåste ha missförstått det - man kan ju inte gärna vänta medförnyelseproposifionen tills -skatteutredningama är klara. Beträffande JAS vill jag säga-jag har sagt det fidigare ikamfnaren - att jag är medveten om den historiska bakgrunden när det gällermitt parti och JAS-frågan. Jag har betraktat JAS-beslutet som ettförsvarspolitiskt beslut. Men när JAS-beslutet väl var fattat var detnödvändigt att tavara på de industriella möjligheter som JAS-beslutet innebarför svensk industri. Den industriella uppföljningen av JAS-beslutet hade manvid regeringsskiftet inte påbörjat, och den har vi nu gjort. Det är ju viktigtatt beställningarna för de 25-30 miljarder som går till ett nyttmilitärflygplan så långt möjligt hamnar i eller att vi kan fåmotsvarande kompensationsaffärer. Det är en huvudfråga för svensk industri, ochdet är den uppföljningen jag har talat om. Så fill strukturomvandlingen . Jag sade iden regionalpolitiska diskussionen i kammaren att det inte kan havarit så lätt att vara industriminister när var ekonomiminister, därföratt den ekonomiska politiken slog lit industrikapacitet. Vi var inte emotstrukturåtgärderna - tvärtom stöttade vi min företrädare när det gällde attvidta strukturåtgärder. Men vi kritiserade honom - t. o. m. mycket kraftigt -för det sätt på vilket åtgärderna genomfördes och för generositeten mot detprivata näringsHvet. Jag har i flera debatter hävdat att detta var enmiljardrullning; man socialiserade de privata företagens förluster. Det anserjag inte vara meningsfullt. Jag skulle gärna ha velat gå in på det nordiskasamarbetet. Låt mig bara ta upp en punkt. När det gäller etableringsområdet har de nordiskaregeringarna enats om vissa lättnader för fysiska personer. Vi möter emellerfidett problem som rör särskilda nordiska lösningar på valutaområdet ochkapitalmarknaden. hänger samman med attOECD-reglerna enhgt de utredningar som har företagits i nordisk enighet läggerhinder i vägen för sådana särlösningar, exempelvis en gemensam nordiskaktiemarknad. Slutiigen, herr talman,till de frågor jag uppfattade från . Minbedömning och uppfattning är att det inte är nödvändigt med en fortsatt reallöriesänkning.Men är ett högkostnadsland, och det kommer det att förbli med hänsyntill vår industriella struktur och uppbyggnad. Det är i detta som vår högastandard ligger, men vi måste, menar jag, undvika ett kostnadsläge som skaparde obalanser som vi fick som en följd av det höga kostnadsläget 1975-1976. har vi ett mycket gynnsamt kostnadsläge, och kan vi bevara svensk industriskonkurrenskraft borde också reallönesänkningarna kunna Ugga. Närdet gäller vårt oberoende på teknikområdet vill jag erinra om att jag hade en frågedebatt med Svensssons parfikamrat . Minsammanfattning då var följande: Vi kan inte göra oss helt oberoende avteknikutvecklingen i vår omvärld. Jag tror inte heller att vi skall eftersträvaett sådant oberoende. Vi satsar nu emellertid på att på viktiga områden öka vårhandlingsfrihet, exempelvis på elektronikområdet, som jag noterade. Närdet gäller åtstramningspolitiken på hemmamarknaden vill jag säga att det ärklart att den ekonomiska polifiken har inneburit att vi har en starkposition för svensk industri, att konkurrenskraften är god och att produktivitetenökar. En stark industri är viktig för vårt oberoende, och vad som händer medoberoendet när den ekonomiska politiken misslyckas har vi mängderav- svarta exempel på från vår omvärld. Därför gäller det att verkligen hävdakonkurrenskraften och vår förmåga att bygga ut industrin. Det tror jag ocksåsammanfattas i vår gemensamma önskan - där har jag i denna debatt sett enenighet som omfattar alla de fem medverkande riksdagspartierna - att vi skallsatsa mer på industriell utveckling. Den enigheten är, menar jag, värd attsatsa ytterligare på. Andrevice talmannen anmälde att , och att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repliker. 32 (): Regeringens proposition 1983/84:135 har den imponerande titelnIndustriell tillväxt och förnyelse. Jag kan inte med bästa vilja i världen sägaatt jag blev förvånad vid genomläsningen av den proposition som näringslivetställt vissa förväntningar på. Vi har ju lärt oss - av gjorda erfarenheter -att vad som från socialdemokraternas sida sägs om företagandet nästan aldrigföljs upp i handling. Förväntningarnavar givetvis grundade på de positiva uttalanden som i synnerhetindustriministern gjort om näringslivet och näringshvets helt avgörandebetydelse för välstånd och framtid. Vad hjälper det attindustriministern på s. 44 i propositionen-säger: "När nya lagar och samhällsåtgärderi övrigt utformas, bör särskilt beaktas effekterna för småföretagen, så att deinte utsätts för onödiga och oavsedda påfrestningar"? Det är ju ord - ordsom uppenbarligen endast är till för att söka dölja de negativa effekter somökade regleringar och höjda skatter har för företagen. Hurkan man tala om förnyelse när man fortsätter den selektiva industripolitiken,en pohtik som dessutom alltjämt beledsagas av fortsatta avgifts- ochskattehöjningar? Detär faktiskt inte fler och större bidrag eller lån från diverse olika statligamyndigheter som behövs i dagens . Det råder inte brist påinvesteringskapital - det är brist på lönsamhet. Jag tror inte det finns någotexempel på projekt som inte kunnat genomföras av brist på investeringskapital. Detter sig ganska patetiskt när en småföretagsfond på 100 milj. kr. skapas, ty denär ju uppbyggd av avgifterna till löntagarfonderna. Detär obegripligt varför småföretagen först skall betala in medel till en fond föratt - kanske - därefter beviljas lån. Det är angeläget att påpeka att för attfå låna ur denna 100-miljoners-fond betalar småföretagen in ca 1 miljard perår. Jag kan svårligen inse att detta har något som helst med industriellförnyelse att göra. Engod småföretagaranda garanterar att kan hävda sig som industrination. Vibehöver ett ökat nyföretagande, men ständigt nya lagar skapar ökad byråkratioch ökat krångel. Detta i kombinafion med växande skatteproblem har minskatkreativa människors vilja till nyföretagande. Detär betecknande för den socialdemokratiska inställningen till näringsHvet attmarknadens styrkraft och lönsamhetens stimulanskraft nästan inte alls berörs ipropositionen. Däremot dokumenteras med eftertryck tron på statliga organ medpolitiker och byråkrater som beslutsfattare. Ettgott företagsklimat är A och O för en positiv och för oss alla gynnsamutveckling av svenskt näringsliv. Moderatnäringspolitik betyder ett svenskt näringsliv grundat på frimarknadshushållning, en näringspohtik som förs med generella medel. Målet ärlönsamhet, vitalitet och omställningsförmåga. Staten har till uppgift attfastställa regler som företag skall följa.