prot · G70922 · 1983-12-31 00:00:00 — I likhet med övriga inlerpellanler vill jagtacka utrikesministern för ett utförligt och värdefullt interpellationssvar.Att den demokratiska oppositionen i -finner stöd från demokratiskaparfier i andra länder vara utomordentligt värdefullt fick vi bevis på ,då eh representant för del krisldemokrafiska partiet i , Andres Zaldivar,gästade på inbjudan av KDS. Han gjorde framträdanden såväl vid liberalainlernalionalens möte som vid en stor konferens för moderataföreningsordförande i . Andres Zaldivar leder vad som sannolikt är störstademokratiska oppositionsgruppering. har också en starkställning i fackliga organisationer. Del är intressant alt notera all oppositionen motmilitärdiktaturen i har hämtat inspiration och idéer från utvecklingen iPolen 1980-1981. Solidaritets kamp för frihet och självbestämmande har bliviten inspirationskälla också i . Från sina resp. utgångspunkter bör olika länder och olikapolitiska grupperingar söka ge demokrater allt del stöd och uppmuntran som är möjligt. En snar och stabil övergång till demokrafi iChile vore av stor betydelse även för utvecklingen i del övriga . Del är viktigt all den dialog som under det senaste åretkommit i gång mellan regimen i och den demokratiska oppositionen intehelt avstannar. En lidpunkt för allmänna val bör fastställas. Jag delar utrikesministerns uppfattning att en av deviktigaste insatser som kan göra för en fortsatt demokratisk utvecklingi är att hålla en dialog öppen med de demokratiska krafterna samt altverka i den internationella opinionsbildningen. Jag är glad över att så skerfrån den sida. Från moderata samlingspartiels sida - jag vill göra dendeklarationen här i kammaren - kommer vi alt på allt sätt fortsätta vårakontakter med de demokratiska krafterna i , bl. a. med . Jag lackarän en gång. Anf.11 (): Det kan ses som en tanke att det är just som vibehandlar det chilenska folkets kamp, eftersom det är den 11 november.Den 11 i har sin alldeles speciella betydelse eftersom det var den11 som den blodiga kuppen genomfördes i . De flestanationella protesterna genomförs också just den 11 i . Jag tillhörde en delegation från , som besökte . Det är ett i upplösning, där general ochhans militärer med ökat våld och förtryck försöker all klamra sig fast vidmakten. som har gått sedan kuppen har detchilenska samhället successivt brutits sönder. efter kuppen söktemilitären att systematiskt förstöra samtliga sociala och politiskaorganisationer i landet. Ledare för partier, fackliga organisationer ochfolkrörelser på vilken nivå det vara månde fängslades, torterades, försvannspårlöst och utvisades. har även ekonomin helt demolerats. försökte följaMilton ekonomiska teorier som om de vore recept. Ettpar år var tillväxten stor och inflationen liten - men priset var en nästantotal nedskärning av. den sociala sektorn och nästan ohejdad upplåning utomlands.Det har lett fill alt har en utlandsskuld som är så gott som omöjligatt återbetala och en arbetslöshet på , som . Men i fatligområdena når arbetslösheten ända . och banker har gått i konkurs. har det chilenska folkets tålamod tagit slut. Genom ettmödosamt arbete bygger man upp ett motstånd. Man organiserar sig och genomföromfattande folkliga protester - protester som desperat möter medtiotusentals militärer. Under augustiprotesteh t. ex. skickade ut 18000 militärer på galorna. Berättelserna är åtskilliga om polisernas systematiskaförstörelselåg genom slummen. Vi har hört många berätta om hur ungdomarnatvingats kla av sig och sälla sig på de brinnande barrikaderna. Man harberättat all fler av poliserna och militärerna var kraftigt berusade, om hur deunder sitt skövlingståg plötsligt drog av sig sina byxor och drog fram somvilda blotlare och urinerade utanför människornas bostäder; allt i syfte allprovocera. Det var med hat, inte med rädsla, som människor berättade för oss omprotesterna - protester som kostar människoliv, men som trots delta fortsätter.Frågar man vad protesterna djupast gäller säger människorna: arbete och fred. I skönjer man trots allt en liten strimma avljusning. Genom att folkel nu orkar organisera sig och bygga upp sig för enkommande demokrati, är detta början till slutet för diktaturregim,även om jag delar utrikesministerns farhågor alt det kommer att ta tid och attvägen kan bli svår att gå. Men är det viktigare än någonsin att de demokratiskakrafterna i får vårt fulla och påtagliga stöd. Vägen mot demokrati fårinte bli mer smärtsam än nödvändigt. Nästan samtliga politiska partier harslutit sig samman i del man kallar Demokratiska alliansen. Parfierna ärgivetvis illegala, men har de facto erkänts som samtalspartner av regeringen,inom ramen för Alliansen. Den dialog som inleddes mellan inrikesminister avbröts i och med protestdagarna omkringtioårsdagen av kuppen. Men den politiska dialogen mellan parfierna fortsätter.Vad man kräver är en vallag, att de politiska partierna skall legaliseras ochatt val skall utlysas för att man skall välja ett parlament efter en övergångsregering,ledd av någon av alla respekterad person - ett ganska självklart krav, tyckervi. Folkrörelserna i bygger nu mödosamt upp sinabasorganisationer. Det är ett hårt arbete, eftersom organisationsrätten ärnästan helt obefintlig. Arbetarrörelsen i har under hela tioårsperiodenaktivt stött arbetar- Om den politiska utvecklingen i Om den politiska utvecklingen i rörelsen i , såväl inne i landet som i exil. För ossär det självklart att fortsätta och intensifiera detta stöd. Men måste också som helhet ta initiativ ochhjälpa de demokratiska krafterna i - och då menar jag samtligademokratiska krafter. Vi kan göra det genom att ha en beredskap detchilenska folket blir av med sina förtryckare. SIDA borde redan nu förberedabiståndsprojekt, som snabbt kan sättas i verket när fallit._ Det ärtillfredsställande att utrikesministern redan nu lovar att medel kommer att ståtill förfogande för delta. Men låt oss också se till att SIDA har strateginklar. Enligt min mening talar allt för att man i nuvarande politiska lägekanske måste förstärka den svenska ambassaden i . Men vårt stöd kan också innebära att den svenskaregeringen söker samarbete med andra regeringar och öppet visar hur man kommeratt hjälpa en kommande demokrati i . Det kan t. ex. vara gemensammauttalanden om den ekonomiska hjälp man är beredd att ge landet . Detär glädjande att den har tagit initiativ i FN:sgeneralförsamling och i . Jag känner också fullt förtroende för detarbete som den spanska regeringschefen lägger ned till stöd för dendemokratiska utvecklingen i . Det ger mod och prestige åt de folkligaledarna i , som just nu arbetar intensivt för att ha ett handlingskraftigtalternativ till den förödelse som drabbat landet ekonomiskt och politiskt. Detstärker kampen - och orken att fortsätta det svåra arbetet. De krav som min delegation förde fram vid vår hemkomstfrån har hörsammats av den . Smärtgränsen är snart nåddi , och folkets tålamod håller på att ta slut. gäller det också föralla politiska partier och folkrörelser i att på ett rakt och rättframtsätt visa, att vi stöder det chilenska folkels kamp för demokrati och rättvisa. 12PÄR (): Vi minns alla mycket väl vad som hände iChile . Det var en lovvärd politisk process som avbröts iblod. Detta skedde i ett land som hade en tradition av civilt styre och därmilitären tidigare - till skillnad mot i de flesta latinamerikanska länder -varit tämligen inaktiv. Men när militärkuppen väl kom infördes en av de kanskevärsta terrorregimer som skådat. Det förtryck, de våldsmetodersom Pinochet-regeringen tog till överträffade i många fall tidigare rekord närdet gällde grymhet. Dessutom har man under hela den här tioårsperioden fört enpolitik som varit förödande för landet. Det har beskrivits av flera tidigaretalare vilken effekt den extrema monetarism som Chilejuntan ägnat sig åt harfått på landet, vilken misär den har skapat bland de fattiga grupperna i landetutan att man för den skull nått några av de ekonomiska mål som man officiellthade satt upp. Tvärtom har resultatet blivit en krympande produktion och alltstörre ekonomiska svårigheter, också externt, för landet. Man har iChile kunnat göra samma erfarenhet som man gjort i bl. Brasilienoch , nämligen att militären är inkompetent att leda ett land och alldet inte går att leda ett land ur ekonomiska kriser med hjälp av våld ochterror. Det gör alt oppositionen i - trots det hårda och i vissutsträckning hårdnande förtrycket- har blivit alltmera aktiv. Det lägger ettstort ansvar på alla demokratiska stater i omvärlden - jag vill här instämma ivad flera talare har sagt. Det är möjligt att ekonomiska påtryckningar inte är detallra viktigaste, eftersom ekonomi är i så djup misär som man kanbegära. Politiska påtryckningar är desto viktigare. Vi måste se till att viskapar ett massivt politiskt tryck från den demokrafiska världen till stöd förde demokratiska krafterna i . Förslaget om en samlad europeisk aktiontycker jag är bra och lovvärt; det är värt allt stöd. Del är också viktigt med ett kraftfullt agerande i FN; detär viktigt att FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna är pådrivande iden här frågan. Jag ser del som naturligt alt gör allt vad som står ivår makt. hållning är naturligtvis avgörande för vad somhänder i . Den roll som spelade bakom kulisserna som förberedelse förChilejuntans maktövertagande är oroväckande, och det är viktigt alt man nu fårUSA att i stället stödja en demokratiseringsprocess. Därför bör vi också på desätt som står oss till buds försöka påverka hållning där. . Herr talman!Kampen för demokrati är naturligtvis chilenarnas egen .Men vi måste lämna delblygsamma stöd som vi kan ge. Vi kan göra det genom att försöka mobilisera enpolitisk opinion och ett politiskt tryck mot Chilejuntan. Vi kan göra delgenom att stödja de människor som är utsatta för politiskt förtryck - som tvingaslämna landet eller som finns kvar där - genom att på olika sätt lämnahumanitärt bistånd. Vi kan göra del genom att stödja de politiska krafter iChile som arbetar för ett demokratiskt övertagande där. Alla de här metodernamåste vi använda, både som stat och som politiska partier. Om den politiska utvecklingen i Denna interpellationsdebatt har format sigtill en manifestation. Förutom att regeringen avgivit en deklaration har här ikammaren givils besked från fyra av partier om deras inställning.Jag är övertygad om alt det femte, om någon därifrån varit närvarande, skulleha kunnat instämma i vad som här har framförts. Här har anförts kompletterandesynpunkter i förhållande till milt interpellationssvar - det har inte varitinvändningar ulan snarare nyanser. Av det skälet kommer jag här bara all beröranågra saker, som jag finner självklara. För det första: Del vi skall stödja i är samtliga depolitiska menings-riktningar som vill verka i ett demokratiskt land när det pänytt kan skapas. För det andra: Vi anser självfallet landsförvisning varaen brutal och grym sanktionsform. Vi håller fast vid den principen alt enmedborgare visserligen skall ha rätt all fritt lämna sitt land men också rättatt återvända till det. Därför kommer vi att vidta åtgärder för att dechilenare som vill återvända när detta blir möjligt skall kunna göra det, docksjälvfallet utan varje tvång. 2 protokoll 1983/84:22-26 Om den ekonomiska utvecklingen i I fråga om olika sanktioner villjag ytterligare framhålla att vi självfallet vänder oss mot användning särskiltav dödsstraffet men även alla andra former av straff mot dem som har andrapolitiska uppfattningar. Vad jag här har talat om är den manifestation som harskett i och som skrivs in i kammarens protokoll. Men jag villockså säga att vi företräder en stark folkopinion, som tydligt kom till uttrycknär hade förflufit sedan demokratin störtades. Vi hoppas alla att densnart skall återställas. Och det är inte bara svenskarna själva som intar denståndpunkten ulan också de 11 000 chilenare som vi har i vårt land, av vilka endel har kommit frivilligt men många har varit tvingade att komma hit. Med hänsyntill hur ofta jag möter dem vid politiska möten i både stora och små orter ärjag förvånad över att de inte är fler. De spelar en roll i vårt politiska livsom vi har anledning att observera och även vara tacksamma för. Utöver vad interpellanlerna har framfört vill jag instämmai vad säger när hon poängterar betydelsen av att samla alla krafteri . Och det menar jag alt vi har gjort både i organiserad form och imera improviserade former. Jag vill också instämma i vad har framhållitnär han påpekar att det är angelägel att få andra länder ätt dela dennainställning, att arbeta tillsammans med oss för att underlätta återinförandetav ett demokratiskt styrelsesätt i . Överläggningen var härmed avslutad. 5§ Svar på interpellation 1983/84:26 om den ekonomiska utvecklingen iu-länderna har i en interpellation ställtföljande frågor till mig: Hur ser den på den ekonomiskautvecklingen bland de icke oljeproducerande ? Var anser regeringenatt den ekonomiska krisen allmänt sett haft svårast konsekvenser - i i-ländersom eller i som t. ex. huvudmoltagarna av svenskt bistånd? Vilken effekt anser regeringen alt en ekonomisk nedgång iu-länderna har på den världsekonomiska utvecklingen i stort? Världsekonomin har gått igenom den djupaste och mestutdragna lågkonjunkturen sedan . Tillväxten har stagneratoch i många länder varit negativ. Världshandeln har planat ut. Arbetslöshetenär fortsatt mycket hög. Inga länder har varit opåverkade av denna utveckling.Flertalet icke oljeproducerande har försatts i en akut ekonomisk kris.Produktionstillväxt och exporlvolym har stagnerat eller sjunkit.Bytesförhållandena har utvecklats myckel ogynnsamt. Räntor och amorteringar påtidigare utlandslån har blivit alltmer betungande. Knappheten påutländska valutor för import av de mest nödvändiga varor är kännbar. Allt fleru-länder har nödgals genomföra drasfiska anpassningsprograrri som för storabefolkningsgrupper innebär stora uppoffringar. I många länder underminerar denekonomiska krisen en redan bräcklig social och politisk stabilitet. Del utgörgrogrund för militära omvälvningar och slormaklsingripande. I flera länder i söder om , där mer änhälften av huvudmolla-garländerna för svenskt bistånd ligger, är situationensärskilt allvarlig. Det är här knappast längre en fråga om att öka takten iutvecklingsprocessen, ulan snarare alt minska underutvecklingens allt snabbarespridning. berör också i sin fråga del växandeömsesidiga ekonomiska beroendet mellan i- och . Som rapporter visat utgör u-ländernaen allt viktigare del av världsekonomin. Det ekonomiska beroendet harhärigenom kommit alt alltmer utvecklas i båda riktningarna, även om det är ettberoende mellan ekonomiskt icke jämbördiga parter. Detta kräver att den ekonomiskautvecklingen måste vända i både u- och i-länder om vi skall kunna lösa denekonomiska krisen. En ekonomisk återhämtning i i-länderna är en heltnödvändig förutsättning för att förhållandena i skall förbättras.En sådan tycks nu också vara på väg, även om den främst gjort sig märkbar ivissa större industriländer. Många faktorer kan dock hota uppgången, bl. När de fatliga ländernas exportintäkter i ökadutsträckning går till att betala räntor och amorteringar minskar utrymmet förvaruimport. Detta motverkar inte bara de skuldsatta ländernas egnautvecklingsansträngningar ulan leder även till ett efterfrågebortfall ivärldsekonomin och därigenom till minskad export, sysselsättning och tillväxti industriländerna, eftersom av i-världens export numera går tillmarknader i tredje världen. Min slutsats är att den ekonomiska politiken måsteinriktas på en varaktig återhämtning i världsekonomin. I- och börunder kommande år koncentrera sig på alt skapa balans i sina ekonomier. Denna ekonomiska anpassning måste understödjas med aktivaoch samordnade internationella åtgärder som bryter den växande prolektionismenoch säkerställer fortsatta finansiella nettoflöden till , framförallt genom en förstärkning av resurserna till ochVärldsbanken. För är den vikfigaste uppgiften att på kort siktfå ner inflationen och öka produktionen. Genom en ekonomi i långsiktig balansoch en stark industri skapar vi de resurser som krävs för en solidarisk politikbåde här hemma och i förhållande till de behövande i . Om den ekonomiska utvecklingen i 15PÄR (): Jag ber alt få tacka utrikesministern försvaret på min interpellafion. Jag kan i och för sig instämma i allt det somutrikesministern Om den ekonomiska utvecklingen i säger i svaret. Del som det kan finnas anledning attdiskutera är snarare del som inte sägs. Låt mig till att börja med konstatera att det är defattiga länderna som drabbats hårdast av den ekonomiska världskrisen. Även omvi i , som är ett rikt land, upplevt stora påfrestningar, ter sig dessaganska blygsamma i jämförelse med den effekt som krisen har haft i de länderdär man kämpar för sin överlevnad. I många fall handlar del ju snarare om attöverleva , som i vårt fall, alt möjligen avslå från en del av överflödet. För dét första har , de som inte äroljeproducerande, precis som vi drabbats av den ökade oljenotan. I väldigtmånga svarar oljan för en betydligt större del av utrikeshandeln änvad den gör i . Ofta har alltså effekten för möjligheter attköpa varor blivit myckel allvarligare än för del. För det andra har också, som utrikesministernpåpekade, drabbats av den ekonomiska stagnationen i i-världen. somu-länderna har fått betala en tyngre oljenota har det blivit svårare för dematt sälja sina produkter till i-världen och därmed få in den valuta som behövs.Eftersom många är råvaruproducerande och har ett mycket begränsaturval av produkter, har de haft svårare att kompensera sig för höjningen avoljepriserna än i-länderna. Också på det sättet har effekten mot u-ländernablivit hårdare. För del tredje har de rika länderna med anledning av denekonomiska sitiialionen minskal sitt biståndsflöde till de faltiga länderna. länderna har alltså genom att minska biståndet vältrat över en del avsina ekonomiska problem på de fattiga länderna. Den växande misär som del här leder till i de fattigaländerna, som utrikesministern också beskrev i sitt anförande, har i fleraavseenden lett till en mycket farlig utveckling i många fattiga länder. Detfinns en växande massarbetslöshet. Vi talar om våra arbetslöshetsproblem och omarbetslöshetsproblemen i andra i-länder, men de verkligt storaarbetslöshetsproblemen, i ett globalt perspektiv, finns i den tredje världen,där en tredjedel eller hälften av arbetsstyrkan kan vara ulan arbete och utanegentliga försörjningsmöjligheter. För ungdomen, i synnerhet den ungdom somväxer upp i den snabbt ökande storstadsslummen i , blir det här frågaom en social nedbrytningsprocess som kan få bestående effekter, även om utvecklingeni en framtid skulle vända. Del pågår också en ekologisk förödelse, en naturförödelse,i många fattiga länder. Vi har den i myckel uppmärksammadeökenutbredningen i Sahelområdel. Här rör det sig om ett fenomen som skullekunna åtgärdas med relativt enkla tekniska medel, om det fanns ekonomiskaresurser. Vidare har vi den pågående skogsskövlingen, där de sista trädenfaller på savannerna och där de tropiska regnskogarna hotas med utrotning inomett århundrade, om den nuvarande utvecklingen får fortsätta. Sedan har vijorderosionen som gör all en stor del av den odlingsbara jorden i mångau-länder sköljs ut i världshaven. Därmed minskar ju ständigt människornas möjligheteratt försörja sig på sitt jordbruk, som befolkningen växer. Det krävs kraftfulla insatser för att råda bot på denpågående naturförstörelsen i , som successivt fördärvar delångsiktiga försörjningsmöj-Ugheterna i dessa länder. Man kan också, herr talman, se ekonomiskaproblem i ett annat perspektiv, nämligen med hänsyn till effekterna påvärldsekonomin. Vi dras med ekonomiska problem i världen som i väsentlig gradhandlar om brist på efterfrågan i världsekonomin. kan del konstaterasatt den. största potentiella efterfrågan finns i . Det är där som destörsta bristerna finns, brister som vi skulle kunna avhjälpa. Därför förhållerdet sig naturligtvis så, att en positiv ekonomisk utveckling i u-ländernaskulle kunna bli en motor i världsekonomin. Jag tror man vågar påstå all istort sett varje krona, mark eller dollar som tillförs ett u-land, vare sig detär i form av bistånd eller handel, går tillbaka till världsekonomini form av efterfrågan på produkter, kanske också ännu starkare om det härlångsiktigt leder till en ökning av köpkraften i . Det är också helt klart att en negativ utveckling iu-länderna däremot bidrar till den världsekonomiska stagnationen. Utrikesministernpåpekade alt nästan en tredjedel av i-världens export går till . Därförär det helt klart all den slagnation och t. o. m. nedgång man upplever iu-länderna har en direkt återverkan på världsekonomin i övrigt. Jag konstaterar av del svar jag har fått på mininterpellation att utrikesministern och därmed regeringen delar den grundsynsom jag har framfört i interpellationen och här från talarstolen. De frågor man ställer sig är: Varför handlar dåinte regeringen i enlighet med denna grundsyn? Om verkligheten nu är sådan somutrikesministern på ett utmärkt sätt beskrivit i sitt interpellafionssvar,varför är då regeringen ute för alt skära ner del svenska biståndet tillu-länderna? För alt vi skall slippa leka med ord och siffror vill jag klargöraatt jag menar skära ner i reala termer. I kronor räknat skall biståndet varaoförändrat, men nästa års krona blir ju inte värd lika myckel som kronan . När utrikesministern konstaterar alt behovet av hjälp ochstöd till de faltiga länderna har ökat kraftigt på grund av samma ekonomiskakris som vi dras med och att de ekonomiska konsekvenserna av den krisen ärvärre i de faltiga länderna än här, och när vi tydligen också är ense om altden ekonomiska utvecklingen i de fattiga länderna har betydelse för helavärldsekonomin, frågar man sig: Vilka slutsatser bör man dra om del svenskabiståndet? Är det logiskt att säga att när det nu är så, skall vi skära ner detsvenska biståndet, eller vore del snarare logiskt att hävda att vi åtminstoneskall bibehålla det på dess nuvarande nivå i förhållande till den svenskabruttonationalinkomsten? Helst skulle vi naturligtvis öka del. Utrikesministern säger att det är angelägel allsäkerställa nettoflödet till . Om män då tittar på det ekonomiskaflödet mellan och , upptäcker man alt vi har etthandelsöverskotl i förhållande till på ca 6 miljarder kronorhittills i år- del kan alltså bli större innan Om den ekonomiska utvecklingen i Om den ekonomiska utvecklingen i året ärslut om allt går som det har gjort hitfills. Vårt bistånd är 6,4 miljarderkronor, Av delta är dock en betydande del löner fill svenskar, alltså pengarsom går direkt tillbaka hit. Det är alltså mycket rimligt att anta - även omjag inte har haft möjlighet alt penetrera detta i detalj - alt nettoflödet avpengar går från till och inte tvärtom. Eftersomsträvan enligt utrikesministern är alt vi skall ha ett nettoflöde /('// ,uppstår frågan vilken slutsals vi skall dra av detta. dennabakgrund logiskt att skära ner det svenska biståndet? .rimligare all hävda alt vi åtminstone skall bibehålla det på dess nuvarande nivå iförhållande till den svenska bruttonationalinkomsten? Jag efterlyser alltså konsekvens mellan ordoch handling. Om verkligheten är sådan som utrikesministern beskriver den,varför är då den svenska polifiken sådan som regeringen har presenterat den,dvs. med minskal svenskt bistånd till ? säger att han kan instämma iallt vad jag har sagt i mitt interpellafionssvar. Jag kan också säga att jagkan instämma i vad har sagt i den första delen av den kommentarsom han har givit. Vad vi båda har understrukit är sambandet mellanutvecklingen i i-länderna och . Det är den sakliga fråga sominterpellationen gällde, som jag har försökt att besvara och som har belyst i sina kommentarer. När sedan vill gå över till all vid detta tillfälleföra en debatt om anslagen till u-hjälpen ber jag att få avstå, av det skäletatt regeringen har lagt fram en proposifion inför .