prot · G709156 · 1983-12-31 00:00:00 — Precis som BertilMåbrink inledningsvis sade finns det många människor som ligger påakutsjukvården därför att det råder personalbrist iom långtidssjukvården. Jagtycker det är viktigt att får kännedom om detta problem.Socialstyrelsen är ju tillsynsmyndighet och har till uppgift att ta itu med detakuta problem som BertU Måbrink här har påtalat. Vadkommer då att ske? Ja, skall vi behandla den proposition somgäller överenskommelser om statsbidrag till sjukvårdshuvudmännen. Staten gören satsning i form av extra bidrag till hemsjukvården. Jag tror också attBertil Måbrink och jag är överens om att det är angeläget att bygga ut dennavård. Många människor, som vistas på en institution, skulle mycket välkunna klara sig hemma. Staten viU utöka möjligheterna därtill genom det nämndastödet. Iövrigt vet lika väl som jag att hälso- och sjukvårdslagen är enramlag. Det finns inga detaljföreskrifter i den, utan det är landstingen somskall ge lagen ett innehåll. a. speciella ekonomiska bidrag kanstatsmakterna stimulera till de åtgärder som hälso- och sjukvårdslagenföreskriver. Anf.102 (vpk): Jag tycker det är viktigt att vi diskuterar den här frågan, inte minstmed tanke på att det var under den borgerliga regeringstiden som förhållandenainom sjukvården försämrades. Det vet både och jag. Jagtycker vidare att sjukvårdsministern på flera punkter i sitt svar är positiv,och det är bra. Det är också bra att personalen på våra sjukhus får veta det. Detär likaså positivt att den nämnda propositionen innehåller förslag omstatsbidrag tiU landstingen. Jag hoppas att dessa medel kan bidra till enförbättrad personalsituation. Iinte minst i med omnejd finns långa arbetslöshetsköer, vilketmedför kostnader för staten. Skulle man inte-kunna tänka sig att fram till dess att de nya statsbidragen kommer och sjukvårdsdirektionengör sin översyn anställa folk som är arbetslösa? Att tala med patienter kanockså arbetslösa människor i klara. De skulle också kunna hjälpa till medatt bädda sängar m.m., även det betydelsefulla insatser. Måhända harsjukvårdsministern redan påpekat detta för landstingen. Det är ett sätt att gede arbetslösa i och på andra håll ett meningsfullt jobb. Omökade möjligheter för finlandssvenskar att se svenska TV-program Överläggningenvar härmed avslutad. 29 § Svar på fråga1983/84:559 om ökade möjligheter för finlandssvenskar att se svenskaTV-program har frågat mig hur jag ser på möjligheterna attunderlätta för finlandssvenskarna att se på de svenska TV-pro-grammen. Fråganom svenska TV-program i är främst en finsk inrikespolitiskangelägenhet. Enligtvad jag har erfarit planeras på finsk sida åtgärder för att möjliggöramottagande av de svenska TV-programmen i områden där det inte låter sig göras . kommer att delta i förhandUngar om de upphovsrättsligafrågor som hänger samman med vidaresändning av de svenska programmen. Omparterna kan komma överens, finns det aUtså goda möjligheter till ökadspridning via marknätet av de svenska TV-programmen i . Omökade möjligheter för finlandssvenskar ati se svenska TV-program framtid kan också' satellitöverföring ge möjligheter till ett mer omfattandeutbyte av program mellan de nordiska länderna. Anf.104 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret. En mångårig kampför att få en egen svenskspråkig TV-kanal, den s.k. kustkanalen, i finsk TV harfinlandssvenskarna till synes förlorat, när den nuvarande finska regeringenfrångått löften i regeringsdeklarationen och senare förklarat kanalen såsombegravd. Man hänvisar nu till en särskild kanal i en framtida satellit. Att ensådan har dröjt kan bl. a. skyllas på nuvarande svenska regeringsparti, som imånga år aktivt har motarbetat praktisk nordism i form av t. ex. Nordsat. Detviktigaste att diskutera är det väsentliga tillskott som finlandssvenskarnafår genom möjligheten att se rikssvenska TV-program, Att detta tillskott ärvälkommet visas bl. a. av att 100 miljoner mark eller mer har lagts ut avprivatpersoner bara i för att med hjälp av antenner ta in en mångagånger flimrande och dålig TV-bild. Det är riktigt att en sändare nu planerasför att förbättra mottagningsmöjligheterna. Men luttrade finlandssvenskarsäger att de inte tror på denna sändare förrän de har sett den i verkligheten. Ryktenaom att kommer att lägga hinder i vägen för ett fritt mottagande avsvenska TV-program har vållat stark oro. Tänker man sig i det av statsrådetberörda avtalet om upphovsrätt på något sätt försöka skilja mellan finskspråkigoch svenskspråkig finländsk publik? Hur skall man i så fall tekniskt kunna göradetta? Bedömer man intresset för svenska TV-program vara lika stort hos denfinskspråkiga befolkningen som hos den svenskspråkiga i ? Harinte finlandssvenskarna bidragit tillräckligt till den svenska kulturen för attvi skaU kunna bjuda dem på denna kulturella överskottsvara, som inte kostar ossnågonting, dvs. spill-over-sebarhet av våra TV-program. Kunde vi inte visa dengenerositeten mot den enda betydande språkminoritet som vi har utomlands,finlandssvenskarna? Den finska kulturtidskriften kallar detta förSveriges billigaste u-hjälp, som dessutom genom etern garanterat gratis nårdirekt till mottagarna. Jag tycker att det känns negativt att ens diskutera attvi skulle belägga dessa sändningar med extra avgifter. Efter att ha både följt och deltagit i en hel deldebatter, som har rört förhållandet till och det finska språket samttill det finska språket i , känns det något förvånande att mötainvändningen att den svenskspråkiga gruppen i skulle vara en grupp ibehov av någon form av u-hjälp. I alla de diskussioner som har förts har mantvärtom understrukit att den svenskspråkiga gruppen i , finlandssvenskarna- och det har framförts inte minst från mycket auktoritativt håll i ochfrån svenskspråkigt håll - känner sig väl behandlade och har möjUghet ättmycket bra upprätthålla sin identitet. diskussion som har förts om de finska barnen i svenska skolor här man juståberopat den jämställdhet och balans som finns mellan de båda språken iFinland. Jag känner alltså en viss förvåning att just den svenskspråkigagruppen skulle vara i behov av u-hjälp. Vadbetyder resonemanget om upphovsrättsförhandlingar? Jo, det är alldelesuppenbart så att de människor som har upphovsrätter till TV-program har rättatt fä ersättning om programmen används i andra sammanhang än dem där de äravsedda att användas. Jag tycker att det är en ganska rimlig ersättningsprincipatt man inte får tillstånd att kopiera den svenska boken och dela ut den tillett stort antal människor bara därför att man råkar komma utanför den svenskagräns inom vilken boken är utgiven. Detär alltså en fråga om hederlighet och anständighet mot dem som faktiskt harupphovsrätterna och inte om i någon välvilja vill bjuda på det enaeller det andra. Omökade möjligheter för finlandssvenskar ati se svenska TV-program Anf.106 (): Det är inte jag som har sagt att finlandssvenskarna är i behov avu-hjälp. Förvisso är det inte så, framför aUt inte på det kulturella området.Där är det väl frågan om vem som har givit mest. Det var ett direkt citat ur endebattartikel i en finländsk kulturtidskrift, och det var väl något ironisktmenat. Menfinlandssvenskarna betalar samma skatt och TV-licens som den finskspråkigabefolkningen utan att ha tillnärmelsevis samma utbud. De gör lokal-TV gratis.De betalar stora egna avgifter för antenner för att se de svenskaTV-programmen. Av naturliga skäl har den svenskspråkiga befolkningen störreintresse än den finskspråkiga av att se rikssvenska TV-program. Om vi låter våra TV-program gå ut över gränserna,behöver de inte kopieras för att kunna ses av någon annan. Vi betalar väl förupphovsrätten innan vi sänder ut programmen till den svenska befolkningen. Ochhur skall det egentligen tekniskt gå till att ta någon form av avgift? Skallman i så fall dela på finskspråkig och svenskspråkig befolkning i ? Kandet förväntas att den finskspråkiga befolkningen är intresserad av att vara medoch betala? De ersättningar det är fråga om betalas naturligtvis av dem som uppförsådana antenner och mottagningsanordningar att man kan vidaresända. Det är intekonstigare där än det är när vid försök med kabel-TV i tar nervästtyska TV-program och sänder vidare i kabel. Där får som operatörfinna sig i att träda i ett affärsförhållande med de västtyskaTV-producenterna. Resonemangetom betalning av TV-licenser förstod jag inte riktigt. De svenskspråkiga iFinland betalar inga TV-licenser till . Om svenska TV-program tas emotoch sänds vidare i , är det alldeles uppenbart att de som harupphovsrätter till de program som görs i rimligen skall ha Ombidraget till lärarvikarier i ersättning också för detutnyttjande som sker i , på samma sätt som en svensk författare har rättatt få ersättning också för de böcker som råkar säljas i . Anf.108 (): Givetvis betalar inte finlandssvenskarna någon svensk TV-licens, men debetalar lika mycket som den finskspråkiga befolkningen i och har ettbetydligt mindre utbud. Där skulle vi kunna visa generositet och bjuda på detvi ändå sänder på vårt gemensamma språk. Vadjag är orolig för är att man inte kan förvänta sig tUlräckligt stort intressefrån den finskspråkiga majoriteten för att verkligen centralt bekosta deantenner som här är nödvändiga. Detär litet skillnad på att vi gör affärsavtal med västtyskar eller t. ex.norrmän, som alla har ett tillfredsställande eget TV-utbud, om att sälja våraprogram. Det skulle kunna finnas anledning till en specialbehandling av justden finlandssvenska minoriteten, den enda språkliga minoritet vi har i någotannat land. Resonemanget som nu för leder mig till slutsatsen atthon egentligen önskar att den skulle ingripa i inre finskaangelägenheter, uttala att den finskspråkiga majoritetsbefolkningen icketillräckligt månar om den svenskspråkiga minoriteten i och att vidärför från svensk sida skulle vidta särskilda åtgärder för att ensvenskspråkig minoritet i skulle få bättre möjligheter. Mot bakgrund avde redovisningar som gjordes bl. a. från den finske kulturministern underdiskussionen om det finska språkets ställning i , har jagdragit slutsatsen att den svenskspråkiga minoriteten i är relativt tillfreds med sina förhållanden. Anf.110 (): Vad jag menar är bara att vi skulle kunna avstå från att ställa sådanaavgiftskrav att man på finsk sida bestämmer sig för att avstå från att byggasådana mottagningsanläggningar som gör att den finlandssvenska befolkningen medlätthet kan se svensk TV med god kvalitet på bilden. Överläggningenvar härmed avslutad. 30 § Svar på fråga1983/84:562 om bidraget till lärarvikarier har frågat mig om jag är beredd att medverka till enomprövning av riksdagsbeslutet om reducerat bidrag till korttidsvikarier igmndskolan. Jag är väl medveten om de protester från bl. a. lärare ochföräldrar som framförs, och jag har stor förståelse för att man på olika hållupplever besparingar på skolområdet som negativa. Syftet med de besparingar som förraåret beslutade om inför /85 är att minska statens kostnader förgrundskolan med sammanlagt ca 250 milj. kr. Detta besparingsmål har ocksåcentern och ställt sig bakom. Jag vill erinra om att så sent som i början avapril konfirmerade beslutet att minska statsbidraget till vikarieinsatseri . Några nya fakta har enligt min mening inte tillkommit somskulle motivera en omprövning av beslutet. Jag har således fortfarande denuppfattningen att de alternativ till den s. k. vikariebesparingen som föreliggersannolikt skulle få större negativa konsekvenser i form av t. ex. störreklasser och minskat tjänsteunderlag för utbildade lärare. Mot bakgrund av vad jag nu har redovisat ser jag ingaförutsättningar för att med bibehållet besparingsmål ompröva beslutet omminskade bidrag för korttidsvikarier. Om bidraget till lärarvikarier i 112LARZ (): Jag ber att få tacka för svaret på min fråga. Anledningen till att jag har ställt frågan, trots detidigare riksdagsbesluten, är att det är först nu som hela vidden av beslutetbörjar stå klar för dem som är berörda. Ja, för dem som drabbas allra mest,eleverna och deras föräldrar, torde inte den hela och fulla konsekvensen ståklar förrän ett gott stycke in på kommande hösttermin. Men för många börjar problemen framstå i hela sinomfattning. Jag tänker bl. a. på alla de skolstyrelser som har börjat planeraför den nya situationen, på lärarnas och skolledarnas fackliga organisationeroch på de Hem och skola-föreningar som har engagerat sig i frågan. Allt detta har resulterat i mängder av skrivelser tillriksdagens utbildningsutskott, och jag tror mig veta att ocksåutbildningsdepartementet har fått åtskiUiga brev i frågan. För att belysa hur allvarligt man ser på frågan skall jagcitera några rader ur ett brev från en erfaren skolpoUtiker, skolstyrelsens ordförande i : "Jag tycker detta var totalt fel. Med det här beslutet harregeringen skapat oerhört stora problem ute i skolorna och för kommunerna. Den skola har är till stor del skapad avsocialdemokratiska initiativ och att värna om det som vi med så mycket möda harbyggt upp är naturligtvis en självklar sak, men det här beslutet som gällervikariemedlen är ett steg i fel riktning. Jag har aktivt arbetat för de socialdemokratiska idealen isnart - men det här ställer jag in te upp på. Jag vägrar vara med ochförsvara ett beslut som uppenbart kommer att drabba eleverna." Att detta är en mycket allvarligare besparing än de somtidigare drabbat skolan illustreras bäst av att man i nästan varje kommun haraktualiserat frågan om att kompensera bortfallet med kommunala medel. Ombidraget till lärarvikarier i möjligen ,inser nämligen att besparingen som sådan är omöjlig. Somliga kommuner anslårkommunala medel, somliga kommuner gör det inte därför att man inte anser sig haråd, och andra åter -uppmuntrade av - vägrar att göra det avprincipiella skäl. Detta kommer att leda till en ökad ojämlikhet i skolan. Motbakgrund av alla de uttalanden och referat av som man kunnat tadel av , får man det intrycket att statsrådet tar mycketlätt på denna fråga. Detta är att beklaga. Fårjag fråga om nu anser sig kunna garantera att undervisningen ivåra skolor under det kommande läsåret kommer att bedrivas i full omfattning?Med full omfattning menar jag att inga lektioner kommer att ställas in i bristpå lärare. AUa utom inser att besparingen är omöjUg, säger . Jag ber då att få påpeka att den besparing han talar om i realiteteninfördes genom ett beslut av 1982 efter ett anförande ibudgetpropositionen av dåvarande statsrådet , som har sammapartitillhörighet som . sade: "Enligt minmening är det inteväl använda resurser att sätta in korttidsvikarier omgåendeoch i aUa situationer och på alla stadier." Därför föreslog hon attvikarier inte skulle behöva anställas. Idet brev som citerade förklarade brevskrivaren i första stycket- det är möjligt att hoppade över det - att det beslut som 1982fattades beträffande vikarieresurserna innebar att rektor fick möjlighet attavstå från tillsättandet av vikarier under de två första vikariatsdagarna.Vinsten skulle vara att rektor i stället kunde använda dessa pengar till andraändamål som bedömdes mer angelägna. Jaghar i ett antal inlägg tUlåtit mig peka på att man 1982 faktiskt underströk attvikarier icke i alla lägen och vid alla tillfällen var den bästa lösningen. Jaghar också sagt att jag i valet mellan oUka modeller har fastnat för den modeUsom vi här diskuterar och som innebär en nedskärning - jag har ingalundaförsökt att med kosmetika dölja det - eftersom den andra möjligheten vore atthöja klassmedeltalet och medverka till en kraftig utslagning av småskolenheter. Det ville jag inte göra. har i inlägg i accepteraten sänkning av anslaget till den beslutade nivån, men inte velat anvisa någonannan metod. Jag utgår från att han därmed menar att det är de små skolorna somskall slås ut. 114 (): Åter anförs argumentet att det var den tidigare regeringen med UllaTilländer som skolminister som införde denna besparing. Ett dåligt argumentblir inte mindre enfaldigt därför att det upprepas ett antal gånger. vet mycket väl att beslutet i samband med budgetpropositioninnebar att pengar fördes över frän tilläggsbidraget till förstärkningsresursensundervisningsbundna del. Där kunde pengarna di- rekt omsättas ilärartimmar och ge undervisning. Det stod också mycket klart i skolförordningenatt den utökade förstärkningsresursen skulle användas till undervisning. Detär riktigt att överföringsbeloppet inte var tillräckligt stort, men deåterstående pengarna fanns kvar i tilläggsbidraget och kunde fortfarandeanvändas till korttidsvikarier. Med det beslutet förlorade skolan inte en enda krona.Bengt borde kunna vara så hederlig att han här bekräftade det.Beslutet var alltså icke ett uttryck för en statlig besparing.. Jagupprepar att jag tycker att det är osnyggt att spela ut alternativen motvarandra genom att säga: Antingen gör vi besparingar på vikariesidan, ellerockså höjer vi klassmedeltalet, minskar antalet lärare och tar bort mindreskolor. vet - även om han förnekar det här i talarstolen - attcentern har redovisat flera alternativa besparingsåtgärder, som man skullekunna vidta i stället. Vi har dessutom förklarat oss beredda att diskuteraandra besparingar, även utanför skolområdet, för att undvika att elevernamister en del av den undervisning som de har rätt till. Minfråga från det första anförandet kvarstår: Kan garantera attingen undervisning kommer att inställas på gmnd av brist på lärare under detkommande läsåret? Ombidraget till lärarvikarier i Kan inför kammaren förklara att ännu ingen undervisningnågonsin inställts, därför att man inte fått tag på vikarier? Närdet gäller beslut citerade jag faktiskt vad statsrådet anförde,nämligen att man inte alltid kunde se vikarieinsatsen som den nyttigaste ochlämpligaste. Närjag medverkade vid ett lärarfackligt möte i enStockholmsförort meddelade rektorn att man redan hade tagit ut av en sådanbesparing genom att faktiskt inte använda korttidsvikarier utan i ställetutnyttja de alternativ som finns att ge eleverna undervisning i andra former. Låt mig också påminna om att dånedskärningarna skett - det gällde också den kommun jag gästade - harvisserligen de statliga anslagen minskat , men elevantalet har samtidigtminskat . Skolan är icke resurssvag. 116 (): Jag trodde inte att jag skulle behöva förklara detta upprepade gångerför landets skolminister. Det som hände i samband med 1982 årsbudgetproposition var att man flyttade pengar från ett konto till ett annat ochsade att dessa pengar skulle användas till undervisning. Det nugör är att ta bort motsvarande belopp och därmed göra en statlig besparing.Sedan säger han att nu får ni klara det som varit undervisning mednågon form av tillsyn. Fortfarandekvarstår min fråga: Kommer undervisningen att kunna bedrivas i full omfattning?Kan skolministern garantera att man inte kommer att behöva stäUa inundervisningen på grund av lärarbrist. Ombidraget till lärarvikarier i Den förändring som skedde 1982 var faktiskt att man medgav att skolornainte behövde anställa vikarier. Den kritik som riktats mot detta har gått ut påatt man inte får möjlighet att anställa vikarier. Jag tycker faktiskt logiken kräveratt man ändå något kommenterade det. Det har avstått från attgöra. är för sitt parti - liksom företrädare för andra partier är det -beredd att förorda en neddragning på 250 miljoner på grundskoleanslaget. Menhan har inte anvisat var detta skulle ske. Det måste naturligtvis i någon formpåverka undervisningens totala omfattning. Men jag har då erinrat om att vitrots dessa nedskärningar faktiskt disponerar större resurser per elev än vitidigare gjort. 118 (): Ån en gång, : Det är riktigt att det stod ibudgetpropositionen att man inte behövde använda dessa pengar för att anställakorttidsvikarier. Men det stod också mycket klart och tydligt att den härresursen skulle användas för undervisning. Skillnaden är att med den åtgärd somni nu vidtagit, så finns det inga pengar, vare sig till korttidsvikarier eUertill att bedriva undervisning . Det är alltså denväsentliga skillnaden. Jagtänker inte använda min korta tid här till att upprepa alla de alternativabesparingsförslag som vi har redovisat både i samband med besparingspropositioneni höstas och i samband med budgetpropositionen . De hardebatterats i tidigare, och kan ta del av protokollen- där finns våra alternativ redovisade. Inte heller när haft på sig har han redovisatnågra alternativ för de 250 miljonerna annat än att han hänvisat till allmännafuUmakter för lokala skolstyrelser att hantera resurserna efter bästa förstånd. Anf.120 (): Jag kan ta ett av de allra senaste förslagen som var aktuellt för inteså länge sedan. Vi har för vår del sagt att vi tycker att det är en rimligareprioritering att använda de 40 miljoner som regeringen vill anslå till attavskaffa en del av självstudietiden på gymnasieskolan till att i görligaste månundvika lärarlösa dagar på gmndskolan. Det är ett av alternativen. Vi haråtskilligt fler. Jag noterar att menar att landets gymnasister med ettstort antal lärarlösa lektioner skall betala möjligheten att låtaexempelvis en icke utbildad tekniklärare gå in och plocka bland den ordinarie tekniklärarens maskinernär denne råkar vara sjuk. Den volym det handlar om på rör sig omett par dagar per läsår. Anf.122 (): De här uppfattningarna är inte bara mina egna. Jag kan referera tillskolstyrelsens ordförande i , vilken också är socialdemokrat. Itidningen säger han så här: "Närde borgerliga införde lärarlösa lektioner på gymnasiet var socialde mokraternas kritik hård. gör de samma sak på . Det rimmar illa--- ." Detär, , inte fråga om blygsamma mått. Det handlar inte . I min hemkommun, , motsvarar besparingen 19 000undervisningstimmar. Det är ungefär detsamma som att lägga ned all undervisningi samtliga kommunens skolor , eller att förkorta läsåret medmotsvarande tid. Det tycker inte jag är en blygsam omfattning, men det ärmöjligt att tycker det. Detta är ju schabloniserade belopp. Det går faktisktmycket enkelt - genom att sätta nedskärningsbeloppet i relation till det totalabeloppet - att se vilken omfattning de lärarlösa lektionerna har. Då inser manatt de inte är större än jag angivit. Överläggningenvar härmed avslutad. 31 § Svar på fråga1983/84:569 om kulturtidskrifternas ekonomiska situation Herrtalman.'. har frågat mig vad jag avser att göra för att förbättrakulturtidskrifternas situation samt om jag kan garantera att justkulturtidskrifterna inte drabbas av portopolitiken. Tidigaredenna vår besvarade jag en likartad fråga av i samma ämne. Mittsvar kommer att bli likt det förra. Jag redovisade då bl. a. att det nuvarandebidraget till kulturtidskrifter har fyrdubblats ochnu uppgår till nästan 10 milj. kr. Jag anförde också att jag inte . var bereddatt föreslå förändringar av de statliga insatserna för kulturtidskrifterna medhänsyn till dels att har aviserat ett förslag i frågan, dels 1982års bokutrednings och folkbiblioteksutredningens då pågående arbete. Bådautredningarna har överlämnat sina förslag. Dessa bereds f. n. inomregeringskansliet genom bl. a. en omfattande remissbehandling. 1982 årsbokutredning har särskilt behandlat frågan om posttaxorna för böcker. Jag ärmedveten om att frågan i Uka hög grad gäller tidskrifter. Den kommer attövervägas inom ramen för nämnda beredningsarbete. Jag är därför inte heller nuberedd att föreslå ändringar i det statliga stödet till kulturtidskrifter. Om kulturtidskrifternas ekonomiska situation 125EVA (vpk): Jag tackar för svaret på minfråga. hävdar att han tidigare i vår besvarat en likartadfråga. Jag tycker att den här frågan är litet annorlunda. Frågan då gällde iförsta hand hur kulturtidskrifter skulle komma lit till bibliotek, skolor osv.Den här gången gäller frågan i första hand de portohöjningar som genomfördesden . Den minnesgode kommer ihåg att när sist ladefram ett förslag om portohöjningar, utbröt kaos. Posten tvingades backa, menman utropade fegt att det inte är postens sak att ta ansvar för kulturen. Mendet åvilar trots allt landets kulturminister att göra det.