prot · G70971 · 1983-12-31 00:00:00 — Fördelningspolitiken i stortser nu närmast' ut som själva skattepolitiken: ett oerhört lapptäcke med denena lappen löst påsydd på den andra. Jag håller med om att man måste se defullständiga effekterna av fördelningspolitiken. Det är bra att IngemarEliasson tar initiativ till en översyn av situationen. Jag tror attdet inte är någon mera vågad gissning att anta att de besuttnas stora vinsteroch rikedomar kommer att lämnas utanför en sådan fördelningspolitisk översyn.Man kan se sådana tendenser i debatten. I samband med denna debatt har framträtt såsomföreträdare för barnfamiljerna och för en rättvis fördelningspolitik. Jag måstesäga att det har varit direkt påfrestande att höra deras tal omrättvisa och solidaritet. Jag anser att ordet solidaritet i muninte är någonting annat än ett slagord. De känner inte innehållet i detbegreppet. Adelsohn och hans parti har visat sig fullständigtsamvetslösa och utan varje uns av politisk moral genom att skickligt underblåsaoch rida på primitiva egoistiska stämningar i samhället. Man väjer inte ettögonblick för att gå till motangrepp mot kollektiva lösningar på skildasamhällsområden, kollektiva lösningar som är den grundläggande förutsättningenför att det stora flertalet människor skall få sina behov av vård, omsorg,utbildning, arbete och ekonomisk trygghet tillgodosedda. Även dessa saker ärdelar av fördelningspolitiken. Genom attacker mot den offentliga sektornattackerar man även stora delar av fördelningspolitiken. Den politik som läggs fram av och som dethar talats så mycket om i massmedia har hämtats direktfrån en artikel i , där man föreslår ett skatteavdragsåsom lösning på problemet med barnfamiljerna. I artikeln föreslås att ettbelopp . vore lämpligt såsom skatteavdrag för enbarnfamilj. har fastnat för det högre beloppet. I samma artikel haren journalist undersökt hushållens ekonomiska marginaler och funnit att det intefinns några marginaler alls. Tvärtom, sägs det i , slutarlöntagarbudgeten i regel på minus - vilket ju inom parentes sagt också bevisasav att en halv miljon människor behöver socialhjälp för sitt uppehälle. Om man ställer det faktiska förhållandet vad gällerreallöneutveckling och den nämnda undersökningen mot de oerhörda vinstersom skapats och de stora förmögenhetsomflyttningar som skett och enligtregeringens finansplan skall fortsätta på samma sätt , så måsteman väl som sunt tänkande politiker komma till en annan slutsats än att manskall omfördela mellan familjer som har barn och familjer som inte har barn.Det 11 protokoU 1983/84:70-71 kan juinte vara bara dem det gäller, även om man också måste se till relationenmellan de båda familjetyperna. Man måste också se till omfördelningen mellanarbete och kapital, mellan dem som säljer sitt arbete och dem som tjänar pådet, för barnfamiljer ser inte likadana ut om de tjänar 60000 eller 160000. Jag väntar mig just inget besked från i dennafråga, för jag vet var de står. Men jag vill ändå påtala det ihåliga i deraspolitik. Jag måste ställa frågan till de andra partiernasföreträdare; Föranleder det faktum att en del av befolkningen, i regel de redanbesuttna, de med stora tillgångar, de med aktieinnehav, har blivit rikare -mycket rikare - under en följd av år, som löntagare i allmänhet ochbarnfamiljer i synnerhet har blivit fattigare, någon som helst tanke när detgäller var man skall söka medel för att föra en rättvis fördelningspolitik, ellertänker ni falla in i inskränkta debatt om fördelning mellanfattigt folk? Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. 75 (); . Utgångspunktenför regeringens arbete för jämställdhet mellan kvinnor och män är ekonomisktoberoende, och grunden för detta är rätten till ett eget förvärvsarbete. Föratt uppnå detta krävs kraftfulla åtgärder i syfte att stärka kvinnornasställning på arbetsmarknaden, bl. a. genom att motverka könsbundna yrkesval. Trots den ogynnsamma sysselsättningsutvecklingen undersenare år har kvinnorna lyckats hävda sin ställning på arbetsmarknadenförhållandevis väl. har andelen kvinnor påarbetsmarknaden ökat kraftigt. finns av kvinnorna i åldrarna 20-64 åri arbetskraften mot för männen. Arbetslösheten i är dock högreför kvinnorna än för männen. Bland de deltidsarbetande och bland de latent arbetslösaär merparten kvinnor. Merparten av kvinnor återfinns också inom ett begränsatantal yrken. Eftersom kvinnornas arbetsmarknad är betydligt snävare än männens,blir kvinnorna svagare i konkurrensen om arbetstillfällena. Denna situationkommer att förvärras på grund av den ökade användningen av ny teknik inomkontoren, omstruktureringen av den svenska industrin och den stagnerandesysselsättningsutvecklingen inom kommuner och landsting. Alltjämt väljerflickor och pojkar traditionellt könsbundna utbildningsvägar. Därför är det särskilt viktigt att jämställdhetsfrågornabetonas på samtliga utbildningslinjer och att systematiska åtgärder vidtas föratt vidga kvinnornas utbildnings- och yrkesval. 1 detta syfte har regeringen vidtagit flera åtgärder. Undersommaren 1983 tillsattes en arbetsgrupp inom med uppgift attkartlägga kvinnornas framtida arbetsmarknad. Under /85 skall ett förslag tillåtgärdsprogram presenteras. Vidare har 10 milj. kr. avsatts för en kampanj isyfte att öka flickornas och kvinnornas intresse för industrin och den nya tekniken.Bakgrunden till denna kampanj är självklar; endast en fjärdedel av de anställdainom industrin är kvinnor, och av dessa återfinns de flesta inom okvalificeradeoch rutinbetonade arbetsuppgifter. Någraglimtar från de olika projekten. LO och TCO ger i samarbete med SAF information i skolornai fem olika län. Kvinnor som valt mansdominerade yrken skall gå ut i skolornaoch berätta om sina jobb och hur det är att arbeta i ett ovanligt yrke. De harmött ett enormt gensvar på skolorna. Företagen har också varit myckettillmötesgående och släppt loss flickorna för denna skolinformation. Intemindre än ca 130 s. k. brytarflickor är nu klara att gå ut i skolorna. Föräldrarna är naturligtvis också oerhört viktiga förungdomarnas yrkesval. De tekniska högskolorna, LO, TCO och SAF har koncentreratsig på skolans personal, företag och elever, men inte orkat med föräldrarnaockså. Här kompletterar Frederika-Bremer-Förbundet med informationsverksamhetriktad till föräldrar i några län. En annan viktig del i vår kampanj är att stimulera flickoroch kvinnor att intressera sig för data och datateknik. Detta område har varit- öch är -mycket mansdominerat. För att stimulera flickorna att ta in något av pojkarnasförsprång organiseras nu särskilda studiecirklar, datastugor osv. för kvinnor.Det gäller både grundutbildning och vidareutbildning. Studieförbunden ABF ochTBV gör särskilda satsningar på några större arbetsplatser. Internatkurser förinvandrarflickor och deras mödrar skall ordnas på en kursgård som hardatautrustning. Studiebesök på företag med datateknik ingår i kurserna. Det sjuder alltså av verksamhet över hela landet. Det gensvarsom kampanjen har gett är stimulerande. Kanske tyder det pä att tiden äntligenär mogen för en ordentlig vidgning av kvinnornas arbetsmarknad. En snöboll harbörjat rulla, och kampanjen bidrar med att ge den extra fart. Jag hoppas att viom har förändrat den tudelade arbetsmarknaden och att det då är likavanligt att flickor väljer ingenjörsutbildning som vårdutbildning. Undersenvåren och hösten kommer uppföljningskonferenser att genomföras i alla län.Därmed hoppas vi att planerare och beslutsfattare på länsnivå skall påverkasoch stiniuleras av erfarenheter från de olika projekten. I flera olika utredningar och kommittéer behandlasjämställdhetsfrågor ur olika aspekter. Jag skall inte här redogöra för allautan nöjer mig med några exempel. I delegationen för arbetstidsfrågor, DELFA,har i tilläggsdirektiven 1983:12 uttalats att huvuduppgiften bör vara att urett brett perspektiv ta fram underlag om arbetstidernas roll vad gällersysselsättning, samhälls- och arbetsmiljö, jämställdhet, fördelningsfrågor m.m. Arbetstiden är mycket ojämnt fördelad mellan kvinnor ochmän. Den genomsnittliga veckoarbetstiden är ungefär fio timmar längre för mänän för kvinnor. Överfidsarbetet, som främst utförs av män, ökar. Frånjämställdhetssynpunkt är detta oroväckande. Det förstärker de traditionellakönsrollsmönstren, i vilka ingår att kvinnorna utför merparten av det obetaldaarbetet. Även männens roll ijämställdhetsarbetet och på arbetsmarknaden undergår stora förändringar. Mänbör få ökade möjligheter till stöd bl. a. när det gäller att brytatraditionella könsrollsmönster. Därför har en arbetsgrupp tillsatts med uppdragatt presentera ett idéprogram om hur den traditionellamansrollen kan förändras i riktning mot jämställdhet mellan kvinnor och män. En delegation för jämställdhetsforskning, JÄMFO, harknutits till . Delegationen har till uppgift attinitiera, följa och samordna forskning beträffande jämställdhet och kvinnorsroll i samhällsutvecklingen. Dessutom skall delegationen följa frågor som rörrekrytering av kvinnor till forskning och kvinnliga forskares villkor. I ochmed att JÄMFO inrättats har jämställdhetsforskningen fått en mer framskjutenplats. Det är bra. , , har som uppgift att setill att jämställdhetslagen efterlevs och att sprida information. Till harsåväl antalet anmälningar som antalet förfrågningar ökat påtagligt. Förutom behandlingen av enskilda ärenden har fortsattuppföljningen av en undersökning av dataföretag och en undersökning beträffandede kvinnliga prästernas arbetsförhållanden i . Vidare pågårundersökningar om jämställdheten inom bankerna och i tidningsbranschen. För att kunna fullgöra sin skyldighet att informera kommerJÄMO att ge ut ett informationsblad en gång i kvartalet. I tidningen, somkommer att heta Nya Jämsides, disponerar JÄMFO och jämställdhetssekretariatet iarbetsmarknadsdepartementet utrymme för information från sina verksamhetsområden.Nya Jämsides är under tryckning och kommer snart. Vad beträffar anslagen har undantagits från den2-procentiga nedskärningen och får även en förstärkning på handläggarsidan. Trots det kärva ekonomiska läget i landet harjämställdhetsarbetet fått en förstärkt position, dels genom ett effektivarearbetssätt genom inrättandet av jämställdhetssekretariatet på ,dels genom utvidgningen av jämställdhetsrådet, dels genom inrättandet av såvälJÄMFO som Delfa och dels genom de särskilda projekt som pågår påjämställdhetens område. Avslutningsvis, herr talman, vill jag ändå framhålla attdet personliga engagemanget från enskilda kvinnor och män i vardagsarbetet äroerhört väsentligt för att visa att jämställdheten i samhället inte bara blirparoller. Det viktigaste är att det förs en ekonomisk politik som präglas avsolidaritet och rättvis fördelning. Detta är grunden för all jämställdhet. 76 BOLUNDGREN (m); gav i sitt anförandetidigare en utförlig bakgrund fill de problem som jag skall ta upp, nämligenbeskattningens effekter för familjerna. Men låt mig först med anledning av attStig Josefson i sitt tidigare anförande kritiserade en annons vi moderater harpublicerat i en del tidningar lägga några saker till rätta. ansåg attbeskattningens effekter för olika inkomsttagare redovisades felaktigt i dennaannons. Det han framför allt vände sig emot var att det inte klart framgick,som han sade, att arbetsgivaravgifter betalas av arbetsgivaren och alltså ärnågot som kommer utöver lönen. Följande står faktiskt klart och tydligt i dennaannons; "Det är Du som egentligen betalararbetsgivaravgifterna. De beräknas på Din lön, men betalas in av arbetsgivaren.De tolv olika löneskatterna uppgår sammanlagt till 36,utöver lönen." När det gäller redovisningen av exempel, som , framgår exakt samma sak. Barnfamiljer som inte klarar sin ekonomi utan barnbidrag,bostadsbidrag och annat stöd betalar skatt. Det vore egentligen mernaturligt att familjer som faktiskt har behov av bidrag inte skall betala skattoch att barnfamiljer som betalar skatt inte skall behöva bidrag. Det är i främst tre avseenden som inkomstskattesystemetsstruktur skapar problem för barnfamiljerna. För det första tas det vid beskattningen ingenhänsyn fill hur många som skall leva på familjens samlade inkomst.Beskattningen sker inte med hänsyn till försörjningsbörda eller, om man såvill, efter bärkraft. Det är naturligtvis skillnad på skattebetalningsförmågani tvä familjer med sammanlagt . i inkomst om den ena familjen har trebarn och den andra inga alls. För det andra har det, genom den statliga skatteskalansstarka progressivitet, stor betydelse för skattens storlek hur inkomsten ärfördelad mellan två förvärvsarbetande i en familj. Tjänar familjen totalt . är det stor skillnad på skattens storlek om det är en som tjänar ininkomsten resp. om den är fördelad på två som vardera tjänar . eller omfördelningen mellan makarna är en annan. För det tredje ger kombinationen av höga marginalskatteroch avtrappade bostadsbidrag så förödande effekter att den totalamarginaleffekten kan bli . Vi moderater har krävt att det vidbeskattningen skall tas hänsyn till försörjningsbördan. Vi har intefått något större gehör för dessa synpunkter. I den inkomstskattemotion som vi presenterat under denallmänna motionsfiden har vi lagt fram förslag om en skatteomläggning sominnebär en omfördelning till barnfamiljernas förmån. Vårt förslag har fåttpositivt gensvar i de mest skilda politiska läger. Någon bärande kritik motförslaget har inte hörts. har emellertid alternafiva förslag presenterats.De har ofta, som exempelvis förslaget från TCO, inneburit att man förordarhöjda barnbidrag i stället för barnavdrag vid beskattningen. De höjdabarnbidragen vill man finansiera genom skattehöjningar. Vetskapen om att det behövs en omfördelningav våra resurser fill förmån för barnfamiljerna får inte leda till enslentrianmässig höjning av barnbidragen som finansieras genom slentrianmässigtökad skatt. Det är en väsentlig skillnad mellanhöjda barnbidrag och avdrag vid beskattningen. Bidrag ökar familjernas beroendeav staten, ökar skattetrycket och ökar den s. Vårt förslag om grundavdrag för barn ger barnfamiljernamer kvar av inkomsten efter skatt. Det är ett steg på vägen mot ettskattesystem som gör det möjligt för flertalet, såväl familjer som andra, attklara sig utan bidrag. Att det är en riktig väg tycks allt fler inse. I ledaren itidningen senaste nummer - utgiven av kristnasocialdemokraters förbund -står följande att läsa: "Vi tror också att har en poäng med ettinkomstneutralt skatteavdrag jämfört med fortsatta ökningar av barnbidragen somt. ex. TCO förordat. Det naturliga är ändå att även barnfamiljerna ska leva avsina inkomster." Vad TCO föreslår är att skatterna skall höjas med drygt 10miljarder kronor. Dessa pengar skall sedan betalas ut genom ökade barnbidrag.Det är en onödig omväg, som innebär att rundgången ökar, skattetrycket skärpsoch den stora offentliga sektorn blir ännu större. Det moderata förslaget om beskattning med hänsyn tillförsörjningsbördan innebär att ett grundavdrag för barn införs vid denkommunala beskattningen. Avdraget bör införas stegvis och efter det sistasteget uppgå till . per barn upp . Vid enkommunalskatt på . blir det en nettoskatteminskning per barn på 4500 kr.Det totala skattebortfallet för kommunerna blir . ' Förslaget innebär vidare att det allmänna grundavdragetvid den kommunala beskattningen minskas från . närbarnavdraget är fullt genomfört. Det innebär en kommunalskatteökning på 1350kr. netto för inkomsttagare som har . Detinnebär - vilket är viktigt och tyvärr ofta har fallit bort vid presentationenav vårt förslag - att marginalskatterna sänks utöver vad vi i övrigt föreslårför att fullfölja den inkomstskattereform som den borgerliga trepartiregeringenvar överens om . Genom dessa sänkningar av den statligainkomstskatten kompenseras det stora flertalet heltidsarbetande för denskatteökning som blir följden av det minskade kommunala grundavdraget. Den sammantagna effekten av värt förslag blir således entotal minskning av skattetrycket. Genom en omfördelning mellan barnfamiljer ochbarnlösa riktas skatteminskningen fill största delen till barnfamiljerna. Genomden teknik vi valt gynnas främst familjer med låga inkomster, familjer medmånga barn, familjer med bara en inkomsttagare. Det har fidigare diskuterats vad som kan hända förfamiljer som har låg inkomst eller många barn och kommer i en situation där deinte kan utnyttja barnavdragen fullt ut med vårt system. Det har vi ocksåredovisat i vår motion. Där är tanken att vad man skulle kunna kalla en negativskatt, som uppgår till det outnyttjade avdraget multiplicerat medkommunalskattesatsen, i första hand avräknas mot den statliga skatten och iandra hand betalas ut kontant. Det systemvi föreslår är faktiskt enkelt att administrera. problem vid deklarationen; inga ytterligare uppgifter ände man nu lämnar om familjen och sig själv behöver lämnas. Det sköts i övrigtgenom det sy.stem som finns för debitering och upptagning av skatt. För vissa kategorier kan särskilda kompensationsåtgärderbli nödvändiga. Det kan gälla barnlösa studerande, som delvis finansierar sinastudier med förvärvsarbete. Det kan gälla pensionärer med låga inkomster. Vägarför att uppnå kompensation för detta redovisas också i motionen. De två andra problem som inkomstbeskattningenskapar för familjerna kan bara lösas genom fortsatta sänkningar av marginalskatten,skatten på inkomstökningar. Då blir det nämligen mindre betydelsefullt hurinkomsterna fördelas mellan två makar eller sammanboende. De sammantagnamarginaleffekterna blir naturligtvis också mindre. På lång sikt menar vi att den statliga inkomstskattenskall avskaffas utom för de allra högsta inkomsterna. Som delmål bör flertaletheltidsarbetande ha högst marginalskatt, som marginalskattetaketblir högst . Vi föreslår också, i likhet med vad vi har gjort, attinflafionsskyddet när det gäller den statliga skatteskalan skall återinförasför att hindra automatiska skärpningar av skattetrycket till följd avinflation. har fidigare i debatten, som har varitintressant att följa, avstått från att över huvud taget kommentera de förslagsom har lagts fram och också avstått från att redovisa egna synpunkter påfamiljepolifikens framtida utformning. I det avseendet lät somett svagt eko av tidigare i debatten. a. naturligtvis var tvungen att väga motionerna mot att det föreslåsstörre besparingar än regeringen är beredd att acceptera. Jag vill avslutningsvis ta upp den mycket tvivelaktigadebatteknik som används, när man isolerat bedömer en besparingseffekt för deenskilda människorna och utfallet av den utan att ta hänsyn till vilka effekterdet minskade budgetunderskottet får. Vår ekonomiska politik innebär attbudgetunderskottet nästkommande budgetår blir ungefär 12 miljarder lägre än medregeringens politik. Om man tar en tvåbarnsfamilj som genomsnitt, innebär vårtförslag att skuldsättningen för den familjen via staten minskar med 6000 kr.och att den årliga ränta man har att betala - det tvingas man göra på ett ellerannat sätt, genom utebHven skattesänkning eller uteblivna utgiftsökningar avolika slag- är . , och de tas ut för varje årman inte amorterar på statsskulden. De 12 miljarder, som vi kan spara 1984/85,blir uppemot 20 miljarder. Det är viktigt att påpeka detta, när socialdemokraternaför en kampanj där man enbart ser på effekterna av besparingarna i sig och inteeffekterna på samhällsekonomin i stort och för framtiden av den ekonomiskapolifik vi moderater förordar. 77STIG JOSEFSON (c) replik: Jag sade beträffande den annons jag riktarkritik mot att jag trodde att det var ett olycksfall att den hade införts. Nuförsvarar annonsen, och det gör mig än mer bekymrad. att detmed stor stil står i rubriken; "Inkomst 80000 Skatt 67 000 Det är inteklokt!" Med liten stil står sedan det som talade om. Dettamåste skapa intrycket att skattens storlek är av denna omfattning. Även dentabell som finns där är så uppställd att man får detta intryck. Jag tycker att det är beklagligt att man på det sättetvill vilseleda allmänheten, och jag hoppas faktiskt fortfarande att det är ettolycksfall och att man inte medvetet går ut med en vilseledande annons ochskapar missnöje och en felaktig uppfattning om vad skattereformen verkligenmedför. 78 BO () replik: Det annonsen försöker åskådliggöra är att eninkomsttagare som får en bruttolön på . svarar, direkt ellerindirekt, för skattebetalningar på . Det framgår också tydligt ochklart av annonsen, såväl av det som skrivits med relativt fet stil som av detsom skrivits med en mindre fet stil i en speciell ruta. 79 () replik: Efter detta inlägg kan jag konstatera att manmedvetet försöker skapa denna uppfattning om skattereformen. Jag tror att BoLundgren liksom jag har fått samtal från oroade människor, som frågar om dettastämmer med verkligheten. Det jag vädjar om är att vi här i skallinformera om vad riksdagsbeslutet innebär, så att vi inte skapar sådanamissförstånd som denna annons otvivelaktigt ger anledning till. 80 BO () replik: Den del av annonsen som harkritiserat berör i och för sig inte den skatteuppgörelse som träffades mellansocialdemokraterna och mittenpartierna. Detta finns redovisat på annat ställe.Annonsen pekar på de skatter som har införts eller höjts och som gäller"bilar, bensin, olja, el, sprit, tobak, spel och lotterier, kassett- ochvideoband m. m.". Vi redovisar också att vi när det gäller sprit- ochtobaksskatten av olika skäl har accepterat de höjningar som genomförts. Talmannen anmälde att anhållit att tillprotokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. 81AINA (); Barnen är en grupp i samhället som vipolitiker bär ett särskilt stort ansvar för. a. ankommer det på oss attforma utvecklingen på ett sådant sätt att barnen ges möjligheter till goda ochtrygga uppväxtvillkor. Barns villkor och barnomsorgens utformning har varitföremål för diskussion i kammaren vid åtskilliga tillfällen. Vid måndagensinterpellationsdebatt handlade det främst om huruvida delar av den kommunalabarnomsorgen skall tillåtas bli föremål för en privafisering. 1 den frågantycks det råda total borgerlig enighet. Förslaget om att låta privata intressenta över gäller inte bara området barnomsorg. Också inom andra delar av värdenoch omsorgen som sköts av kommuner och landsting stödja privata initiativ och se dem utvecklas. Jag vill uttrycka starka farhågor för ensådan utveckling och vill ställa frågan: Vilka drivkrafter är det egentligensom ligger bakom förslagen om privatisering av vård och omsorg? Jo, drivkrafterna är naturligtvis de, att man villöppna de sektorer jag nämnt för ren affärsverksamhet. Precis som varor säljs påmarknaden vill man sälja för människorna nödvändiga tjänster. Man sersektorerna vård och omsorg som en lukrativ marknad. Jag kan inte se annat änatt det är tankegångar i den här riktningen som ligger bakom förslagen omprivafisering. Mot dessa "nygamla" förslag vill jag anföra följande. Varken inom barnomsorgen, sjukvården eller inom någotannat omsorgsområde- - som kommuner och landsting svarar för - kanmedborgarna i gemen ha någon glädje av att viktiga tjänster privatiseras.Risken är stor för att det blir tjockleken på den enskildes plånbok somblir avgörande för huruvida nödvändiga tjänster skall kunna efterfrågas ellerinte. Vidare: Hur vård, barnomsorg och annan social service skall utvecklas,liksom nivån på standarden på dessa områden, bör människorna själva -genompolitiskt demokratiska beslut - bestämma om. Privatiseras väsentliga delar gårmänniskorna miste om denna möjlighet. Jag tror inte att en majoritet av svenskafolket vill se en sådan utveckling. Detta mot bakgrund av att privata intressenaldrig i någon större utsträckning visar några tecken på att vilja se tillindividernas verkliga behov av social trygghet. Vi har kooperativa former äv barnomsorg och ideellaorganisationer som driver daghem med god kvalitet på omsorgen, och det är positivt.1 dessa fall utgår statsbidrag. Men vad diskussionen nu handlar om är: Skallman uppmuntra företag att driva daghem genom att ge dem statsbidrag tillverksamheten?