prot · G7099 · 1983-12-31 00:00:00 — Ställ mot detta uttalanden från arbetarna i , somberättade hur det känns att sitta och vänta på ett beslut som någon långt borti skall fatta! Med löntagarfonder kommer de och deras kamrater att fårätt att säga sitt ord på bolagsstämman. Dessa arbetare tar inte över, som nihotar med. De förkväver inte demokratin, som ni skrämmer med. De får heltenkelt ett ord med i laget och kan sätta någon makt bakom orden. Denna skillnadär trots allt väsentlig. Vi har arbetat länge med frågan om löntagarfonder. Det ären svår fråga, eftersom den innebär att man plöjer ny mark. Vi har, precis somvi lovade i valrörelsen, sträckt ut handen till samförstånd, för att nå enuppgörelse och en kompromiss. Det vore bra för landet. Det finns mycket kloktfolk ute i näringslivet som man kan resonera förnuftigt med om dessa ting. Vikanske kunde ha mött dem i en uppgörelse. Svaretfrån de bestämmande har varit helt avvisande. 6 protokoll 1983/84:7-10 underkastelse från socialdemokratins sida. Arbetsgivarnahar vägrat att ens framföra sina uppfattningar i samtal med regeringen. Skallsamtal föras med landets folkvalda regering, kräver de att få dikterasamtalsämnena. Jag kan inte annat än beklaga att vår vid upprepadetillfällen visade vilja till samförstånd, alltsedan den dag då en utredning om löntagarfonder, från borgerlighetens sida mötts med enallt hårdare konfrontation - detta trots att behovet av löntagarfonder ökat. Man har stundom sökt påskina att om baralöntagarfondsfrågan lades åt sidan, skulle det bli samarbete om allt annat. Vi övervägde mycket noga i regeringen om det i landetsintresse kunde finnas skäl att gå denna önskan till mötes. Vi är inte bundna avprestigeskäl, och det kunde te sig lockande att vinna en bredare samverkan. Menvi kom fram till att denna uppoffring från vår sida i praktiken vore heltmeningslös. Den skulle med hänsyn till de stämningar vi kunde avläsa bara ledatill att kraven växte. Då kunde vi snabbt förvänta oss t. ex. krav på att isamarbetets intresse låta arbetslösheten växa, försämra sjukförsäkringen,avskaffa den solidariska lönepolitiken, låta de sociala och ekonomiskaklyftorna växa och urholka välfärdssystemet. På den vägen skullevälfärdssamhället brytas sönder. Detta är ett uttryck för de vindar som f. n. blåser inomden internationella högern. som jag sagt , tillbaka i något av20-talet. Arbetsgivarna och dem närstående politiska partier eftersträvar enhård polarisering, styrkta av den ängslan hos människor som följer i denekonomiska krisens spår. De talar föga om arbetslöshet, men desto mer om attskära ner statens stöd till utsatta grupper. De talar sällan om gemensamtansvar. De talar desto mer om att låta marknaden bestämma, den rena marknadendär de starka och hänsynslösa alltid främst tar för sig. De talar aldrig omkapitalägarnas makt. Desto mera hetsar de mot facket. Ty facket består avmänniskor som håller ihop, och de stör därmed den rena marknaden. Så går de beslutande kretsarna i och i den svenska högern till konfrontation. De tycksbefinna sig ljusår från den tid då arbetare och arbetsgivare satte sig ner iSaltsjöbaden för att värna om demokratin, samarbetet och arbetsfreden i detsvenska samhället. Socialdemokraterna kan självfallet inte falla undan förnågon högervåg. Vi kommer att värna de vanliga löntagarnas och de utsattagruppernas intressen. Det är dessutom min övertygelse att denna högervåg nåddesin kulmen och kommer att ebba ut. Detfrämsta skälet är helt enkelt att politiken misslyckats i de länder därhögerteorierna tillämpats. De arbetslöshetens och de sociala motsättningarnasländer där högerteorierna förverkligats framstår allt mindre lockande förvanligt folk. Jag tror att man på högerkanten kommer attfinna att konfrontation inte lönar sig, att den tvärtom skadar väsentligavärden i det svenska samhället. Därför kommer vi att upprätthålla densocialdemokratiska samarbetstraditionen, även i detta bistra klimat. och skall även fortsätta veta, att socialdemokratin alltid är beredd tillsamarbete i för landets medborgare viktiga frågor. Den socialdemokratiska regeringen har beslutsamt tagit sigan de väldiga ekonomiska problem som det borgerliga vanstyret lämnade eftersig. Det är delvis ett hårt och kärvt arbete. Men vi kommer envist att hållakursen, ty vi känner oss vara på rätt väg. Vi gör det i hög grad därför att vihåller fast vid våra långsiktiga målsättningar för framtidens samhälle. Först och främst vill vi återvinna ett samhälle där allahar arbete. Arbetslösheten är ett socialt ont som vi aldrig kan acceptera. Vi accepterar heller inte ett samhälle med växande socialaklyftor. Det finns ingen anledning till att i första hand de sämreställda grupperna skall betala den borgerliga vanskötseln av vår ekonomi. Vistår fast vid kravet på social utjämning. Vårt mål är att fördjupa välfärden isamhället. Vi vill ge människor ökad delaktighet i samhällsbygget ochvidgade möjligheter att påverka sin egen situation. Det är socialdemokratin somtill de borgerligas förtrytelse tagit initiativet i frihetsdebatten i detsvenska samhället. Det initiativet skall vi behålla. Vi skallfortsätta att arbeta för fred och försoning mellan folken. På det sättet måste vi förena det kärva arbetet med att fåordning på den svenska ekonomin och den långsiktiga strävan att förverkliga ettsamhälle med frihet och gemenskap mellan människor. 7 ULFADELSOHN (m) replik: Statministern talade om långbänkar och om detbudgetunderskott som fanns när socialdemokraterna tillträdde. Men vad har nisjälva gjort åt detta budgetunderskott? Det första ni gjorde var att ni ökade underskottet genomett stort antal utgifter. Det andra var att ni talade om att ni skulle göra enhård utgiftsprövning men inte gjorde någon. Det tredje var att ni i januarilade fram en statsverksproposition utan några nedskärningar. Det fjärde var attni lade fram en kompletteringsproposition där ni talade om budgetunderskottet.Det femte är att ni nu lär förhandla i . Men vad ni där sägerär fördolt i dunkel för oss som debatterar. Detta är den längsta långbänksom vi har varit med om. Vi har ännu inte sett några resultat av eravedermödor - kanske kommer det. När det gäller det svenska budgetunderskottet har nimöjligen hunnit i kapp er berömda kärra, men vad ni sedan i själva verket hargjort, , är att skjuta fart på den så att den störtar rakt ner idalen. Budgetunderskottet har ju ökat kraftigt jämfört med tidigare. Jagtror att vi, trots alla skatter ni höjer, mycket snart närmar oss ettbudgetunderskott på . tror man inte sina öron. säger i ett ochsamma stycke, där han talar till pensionärerna: "Vi återinförvärdesäkringen. Vi är övertygade om att ni är beredda att ta på er erdel av bördan i arbetet med att åter göra ekonomiskt starkt." I ett och samma stycke sägs alltså att man återinförvärdesäkringen och att pensionärerna skall ta på sig en del av bördan. pensionärerna att få kompensafion i storleksordningen ,mot om de skulle få en full värdesäkring. Det är ändå fantastiskt attSveriges statsminister står här i kammaren och i ett och samma stycke för ihopdessa två meningar! Det som sägs i dem kan icke vara sanning, hur man än gör. Men det intressanta är att när statsministern talarompensionärerna, då är det inte människorna, inte varje enskild pensionär somgivit socialdemokraterna något slags försenat mandat. Nej, då är detpensionärernas organisationer. Jag undrar: Om pensionärerna är så beredda attta en del av bördan som ni påstår, vad var det som gjorde att de inte varberedda att göra det när de borgerliga regeringarna öppet och rakt - och förevalet - föreslog nedskärningar? Var det på valnatten som pensionärer,alla och envar, plötsligt blev beredda att bära en börda som de inte ville bäratidigare? Så till fonderna! Jag tror att lever i endrömvärld. Jag tror att socialdemokraterna gör sig skyldiga till det störstamisstaget i partiets historia, om de inte på något sätt försöker analysera ochförstå det motstånd som finns mot dessa fonder ute i det svenska folkdjupet.För det finns där, kraftigt och manifesterat. Hur ni än driver era kampanjer*ligger det där -tungt, starkt och sakligt. Och det är viktigt för ettregeringsparti att försöka lyssna. När jag hör tala om samarbete undrar jag iblandom inte , som ordförande i parti, inseratt en liten del av bristen på samförstånd i kanske kan bero också påhonom. Kanske kan en liten del av bristen på det samförstånd som vi gärnaskulle vilja ha bero på att ert parti driver denna löntagarfondsfråga rakt emotåtminstone halva folkets absoluta önskan. När ni talar om de små och svaga i samhället, då glömmerni alltid dem som står små och svaga mot de stora, starka fackligaorganisationerna. Ni för aldrig deras talan. Vem har hjälp av er i ellerUllared när facket hotar med blockad? Vem har hjälp av er när El-ettan hotarmed blockad? Ni tar avstånd, men inte därför att det är fel utan därför att detär olagligt. Vem har hjälp av er när lärarbasen vill stoppa annonser ellerutesluta fackliga medlemmar? Vem har hjälp av er när säger att det ärde som inte är fackligt anslutna som först skall förlora jobben? Också de ärmänniskor, . Också de har arbetskamrater, vänner och familjer. Det stora, mäktiga socialdemokratiska partiet går iarmkrok med LO och de fackliga maktorganisationerna. Där finns ingen känsla förden lille, för människan, för friheten. Tvärtom finns där känsla för mer makt.Och det är aldrig den enskilda människan, hon eller han, som skall få del av vinsteni företagen. Nej, det är de fackliga organisationerna som skall få del av den.Det är det kollektiva intresset som skall få dessa vinster och den makten. Fundera på, - för att vi skall fåden anda av samförstånd vi vill ha och litet värme oss politiker emellan - ominte möjligen någon del av skulden kan ligga hos ert parti, som så envetetdriver en fråga i kraftfull konfrontation med så oändligt många svenskar. Dessafonder kan inte vara ett måste. Vi har klarat oss bra utan dem i , ochman har klarat sig bra utan dem överallt annars. Det är inte de som redan harmycket makt somskall ha mer makt, . Tvärtom är det så att de som har litet attsäga fill om behöver hjälp och skydd. Jag kan bara beklaga att socialdemokratin slåss påbarrikaderna för de stora, starka och mäktiga. Välkommen, , att någongång fundera över att det finns andra svaga än dem som ni påstår er tala för! 8 () replik: När nu återkommer med sittbildspråk och talar om att springa i fatt kärran, avslöjar han attsocialdemokraterna saknade kontakt med verkligheten under hela valrörelsen -och också därefter. Jag säger precis som : Vad ni har gjort sedanni fick regeringsansvaret är att sätta en hisnande fart på denna kärra genomden lättsinniga ekonomiska politik som ni har fört när ni ökat statsutgifternamed mer än och när ni ökat budgetunderskottet med mer än 15miljarder kronor. Ingenting talar för, herr statsminister- om jag får fortsättaatt använda detta bildspråk - att ni inte kommer att skjuta i väg kärran ännumycket längre, innan ni börjar baxa den uppför backen, som ni säger. Ni försöker dölja era långbänkar med det här bildspråket,men det tror jag är föga framgångsrikt. Ni har ju haft på er attförsöka få bukt med kärran, men ni har inte åstadkommit någonting, utan baraförsämrat situationen. Så till arbetslösheten! Jag vet inte hur kammarensledamöter uppfattar det, men själv tycker jag att statsministern visar enoerhört stor brist på argument när han försöker klara sin och regeringenssituation genom att stå här i talarstolen och säga, att om andra haft ansvaretså skulle arbetslösheten ha varit mycket större. Sanningen är ju - om vi räknar ihop summan av åtgärder -att 40 000 fler står utanför den ordinarie arbetsmarknaden än för ett årsedan. Det intressanta är att går förbi ett av decentrala problemen när det gäller att åstadkomma en förändring så att vi fårfler varakfiga jobb. har nämligen inte ett ord att säga om detförhållandet att ett ökat budgetunderskott innebär ett ökat behov av upplåning.Om denna upplåning inte kan ske till de räntor som gäller , så driverdetta upp räntan. Om räntan går upp, så blir det svårare för industrin attfinna investeringsobjekt. Denna mycket onda cirkel måste man få bukt med. Detkan bara ske genom att man satsar på att sänka budgetunderskottet. Inte ett ord har statsministern att säga om detta. Detavslöjar återigen brist på kontakt med verkligheten. Som en inledning till sitt långa avsnitt om de kollektivalöntagarfonderna beskriver maktkoncentrationen. Ja, visst är dennamaktkoncentration ett bekymmer. Men, statsministern, om den nuvarande regeringenupplever maktkoncentrationen som ett bekymmer, varför satsar regeringen då påatt upphäva besluten om de åtgärder som de tidigare regeringarna vidtog för attmedverka till att sprida ägandet av industrikapitalet? Varför upphäver ni dem?Väldigt många människor har ju satsat sitt sparande i industrin. Det är en gåtaatt inte socialdemokratin och LO, som har ett sådant stort intresse av att få vara med och styra, på något sättorganiserade de här spararna så att de kunde utgöra en mera samlad kraft påbolagsstämmorna. Trots vad än säger är sanningen, att kollektivalöntagarfonder inte kommer att minska maktkoncentrationen, utan tvärtom kommeratt öka den. Era kollektiva löntagarfonder ger ingenting av individuelldelaktighet i industrikapitalet. Men ni begär av människorna att de skall avstålön för att denna lön skall gå till kollektiva fonder, som blirfackföreningsstyrda. Lägg till detta att de personer som är aktiva i kampen motdessa löntagarfonder hotas med fackliga åtgärder. Jag har inte hört ett ordfrån regeringsbänken där ni, på andra grunder än de rent formella, har inväntmot detta. I stället beskyller andra för att eftersträvakonfrontation, som han, i strid med de tre icke socialistiskapartierna, hela det svenska näringslivet och, av alla opinionsundersökningaratt döma, en klar majoritet av folket - sådan är den rådande situationen -tillsammans med kommunisterna vill driva igenom kollektiva löntagarfonder,ändra grunderna för det ekonomiska system som lett vårt land fram till entätposition i världen. Det är något ganska fantastiskt att en regeringschef somstår för dessa åtgärder kan orka med att beskylla andra för konfrontation. Nej, jag upprepar mitt råd: Lägg fonderna åt sidan, satsapå att ena nationen i kampen mot arbetslösheten, mot inflationen och i kampenför en ordnad och stark ekonomi i ! 9JAN-ERIK () replik: Hur mycket än försöker svänga sigkommer han inte ifrån verkligheten och sanningen. Arbetslösheten har stigitsedan socialdemokraterna tog över. Och hur mycket än vrider ochvänder på statistiken kommer han inte ifrån det. Han kommer inte heller ifrånatt det är den egna skattehöjarpolitiken som bär en stor del av skulden. Det är klart att vår indignation delvis måste ses motbakgrund av de oerhörda beskyllningar som socialdemokraterna kom med undervalrörelsen. Man sade gång på gång att arbetslösheten var medvetet planerad avden dåvarande regeringen. Tar tillbaka de orden ? Tag det här med pensionerna. Jag har en känsla av att närlandets pensionärer sitter och lyssnar på tvärsurnar grädden ikaffet. Regeringen har försatt sig i en alldeles omöjlig situation genom sittbeteende gentemot pensionärerna. Då säger att det bara är deborgerliga partierna som är indignerade. IMetallarbetaren, det senaste numrets ledare, skriver ledarskribenten: "Och visst rör det sig om ett brutet vallöfte. OlofPalme lovade utan reservationer att pensionärerna skulle få tillbaka sina värdebeständiga pensioner om socialdemokraterna vann valet. Det ser inte bra ut att ställer ut vallöften somregeringen sedan inte kan infria. Det räcker inte hur många ursäkter han än kanange. Det gör ett opålithgt intryck i alla fall." Vi sade i valrörelsen att även pensionärerna kommer attdrabbas av besparingar, och vi har samma åsikt . varenda socialdemokratisk valtalare och gav landetspensionärer ett intryck av att de var undantagna från besparingar. Är detunderligt om de känner sig svikna ? Man sade nej till alla våra besparingsförslag, och det hargjort att man under inte har arbetat med besparingar utan i ställetmed ökade skatter. Man har infört följande nya skatter: Skatt på elektriskkraft, hyreshusavgift - som i praktiken är en skatt -, extra vinstskatt pånäringslivet till löntagarfonderna och skatt på videobandspelare. Man haraviserat båtskatt, omsättningsskatt på aktiehandeln, proms och kanskesmåhusavgift. Uppfinningsrikedomen är påfallande stor när det gällerskattehöjningar, och i dagens tidningar kan man läsa att regeringen planerar enny skatt på villor och en ny skatt för pensionärer. Dessutom har man höjt enrad existerande skatter, t. ex. momsen, arbetsgivaravgiften,förmögenhetsskatten, arvs- och gåvoskatten, vin- och spritskatten,tobaksskatten och, inte minst, inkomstskatten via inflationen. Annars har väl ingen regering i världen haft ett sådanttillfälle som den nya socialdemokratiska regeringen. Man kunde halåtit bli att lägga fram egna besparingsförslag, man kunde bara ha bifallitmotioner från oppositionen. För vår del föreslog vi besparingar istorleksordningen 10 miljarder, besparingar som harvidimerat beräkningen av. Så pass enkelt gjorde vi det för den nya regeringen.Så var det inte vi satt i regeringen. Vi fick nej till allavåra besparingsförslag. Det var väldigt populärt att gå ut och säga attbesparingar är onödiga. Jag kunde läsa mängder med citat där talarom borgarnas förtorkade besparingspolitik. står det i regeringsförklaringen att direkta nedskärningarkommer att föreslås. Och det är klart att intresset då är stort när det gällervilka poster de här nedskärningarna kommer att beröra. Jag frågade hur detskulle bli med biståndet. Hur blir det med bidragen till kommunerna, medbostadsstödet och med äktamakeprövningen i studiemedelssystemet? Vi har sagtatt vi är beredda att medverka till besparingar. Vi har visat det i handling.Vi har förlorat ett val på detta. Kan man som regering ha en tacksammaresituation? Det betyder inte att vi säger ja till allabesparingsförslag. Vi skall självfallet pröva dem noga. Vår nye partiledare harsagt att på biståndets och kulturens områden medverkar vi inte tillbesparingar, men det lämnar ändå rätt mycket övrigt att arbeta med. Får jag fråga direkt: Hur blir det medbiståndet? har varit i FAO i och iVatikanen och talat -jag har sett referaten - utomordentligt fint om vårinternationella solidaritet. Nämnde något där om regeringens planerpå att gå ifrån enprocentsmålet? 10LARS (vpk) replik: Jag har litet svårt att förstå folkpartietoch när han anklagar regeringen för svek mot pensionärerna.Den indignationen borde ni ha visat vid det tillfälle ni själva satt iregeringsställ- ning ochsvek pensionärerna genom att ta ifrån dem ännu mer än vad den här regeringengör. I det här fallet har redan sagt att det är moraliskt fel,men i sak är det rätt att göra så här. På något sätt fortsätter från talarstol, låt vara att man från borgerligthåll inte använder plakaten om att hänga fackpamparna osv., men i övrigt är detingen stor skillnad på nivån. Det var väl heller inte meningen. Jag ställdefrågor till de borgerliga partiledarna och undrade om de ställer sig bakom denargumentation som man förde fram i demonstrationen. De har inte svarat, mentystnaden är naturligtvis också ett svar. Frihet och demokrafi, eller rättare sagt regeringensfondförslag, talar ni mer om efter att så där i förbigående litet pliktskyldigtha talat några ord om arbetslösheten, utan att på något sätt tala om vad nikonkret vill göra. Regeringens fondförslag, en utvidgning av ATP-systemet, ärett hot mot demokratin, säger ni. Det har vi hört förut. Det hörde vi närATP-reformen genomfördes . Det hörde vi när fjärde AP-fondenskulle genomföras, och de borgerliga skenargumenten är lika vulgära nu som devar då. Att löntagarna och samhället kan få ett visst inflytandeöver kapitalbildningen på storfinansens bekostnad är det största hotetnågonsin mot demokratin i vårt land, påstår ni från borgerligt håll. Dettaavslöjar en hel del om hur ni egentligen ser på demokratin. Att en handfullfinansfamiljer äger merparten av svensk industri och att Wallenberggruppenensam kontrollerar av industrin utgör enligt ert synsätt inget hot motdemokratin. När man hör Adelsohn tycks det tvärtom vara själva kärnan idemokratin att ett fåtal skall ha makt att bestämma över det stora flertalet. I SKF har tre personer av rösterna på bolagsstämman.I har tre personer av rösterna. I ASEA har sex personer . IVolvo har nio personer av rösterna. Så här kunde man räkna upp det enastorföretaget efter det andra och visa hur en handfull personer på enbolagsstämma ensamma bestämmer inte bara över tusentals andra aktieägare påbolagsstämman utan också över tiotusentals anställda i företagen. Om dennagigantiska maktkoncentration har ni från borgerligt håll, vare sig Adelsohn,eller , inget att säga. Vi har inför öppen ridå fåttbeskåda sådant som annars vanligen sker i det fördolda, nämligen hur olikafinansgrupper bekämpar varandra och slåss om makten över olika företag. Är detverkligen moderater och likasinnade, som dribblar med arbetare och med miljonerpå börsen och på bolagsstämmor, som skall lära arbetarrörelsen i det här landetvad demokrafi är? I annat sammanhang hade ni inte bara fått envarning, ett gult kort, utan ni hade fått ett rött kort och tvingats lämnaplanen - så fult spelar ni i de här frågorna. De tusentals anställda som i praktiken sköter företagenoch som arbetar ihop de vinster som kapitalägarna slåss om är helt utan talan.I bästa fall får de läsa i tidningarna om vem som för tillfället äger derasarbetsplats. De borgerligas resonemang här ochutanför detta hus är oerhört hycklande, menar jag. Ni varnar för att fondermedför maktkoncentration, men ni har ingenting att säga om den mångdubbeltstarkare maktkoncentration som finns i det privata näringslivet. Löntagarna fårinte sitt kollektiva ägande med det aktuella förslaget från regeringen. Mendetta framställs som ett hot mot demokratin, medan de privata kapitalägarnaskollektiva ägande framställs som demokratins garant. ochdess tre partier här i draperar sin omsorg om storfinansens ochkapitalägarnas privilegier och makt i allmänt tal om frihet och demokrati. Därför är de intressantaste frågorna i sammanhanget: Vilkaslutsatser drar man i regeringen av denna massiva hatkampanj från näringslivetoch den samlade borgerligheten? Tror ni fortfarande att det går att kommaöverens med de borgerliga partierna i fondfrågan? Tänker ni vattna ur förslagetytterligare för att tillfredsställa Adelsohn och andra? Tänker ni fortsätta attsträcka ut händerna åt höger? Tror ni verkligen att ni kan bryta arbetslöshetentillsammans med de här fondmotståndarna? Jag återkommer till den fråga jag ställde tidigare.Regeringen måste bestämma sig: Skall man ytterligare tänja på förödmjukelsensgräns, som sade, eller skall man stödja sig på de fackligaorganisationerna och utnyttja den majoritet som finns här i för attslå tillbaka högeroffensiven, för att bryta arbetslösheten och för att bryta deekonomiska orättvisorna? som de borgerliga haderegeringsmakten, 1982, var underskottet i den svenska bytesbalansen över 22miljarder kronor. Den senaste prognosen visar på ett underskott på 9,5miljarder kronor. Detta är en fullkomligt dramatisk förbättring. I vårtkrisprogram satte vi som den första punkten att vi måste få ner underskottet ibytesbalansen, för de borgerliga höll på att göra oss totalt beroende avutländska långivare. Det är kärnan, och . Att nitotalt undgått att uppmärksamma detta förklarar varför ni förde en sådan dåligpolitik i regeringsställning. Skattefrågan: Vi har ingått en skatteöverenskommelse, ochvi har hållit den. Om ni bokstav för bokstav står fast vidskatteöverenskommelsen kommer vi också att göra det, men försök inte att hoppaav bakom dimridåer, för vi tänker inte godta en ofinansierad skatteuppgörelse. Arbetslösheten: Under det sista borgerliga regeringsåretsteg arbetslösheten med 50 000 personer.