prot · G709147 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:147 Strukturförändringarinom specialstålsindustrin, m. m. Förhandlingarnaleddes till en början av andre vice talmannen. 1983/84:19 Nordiska ministerrådets allmänna budgetför m. m. 1983/84:185) 21 §Strukturförändringar inom specialstålsindustrin, m. m. Föredrogs näringsutskottets betänkande 1983/84:35om stmkturföränd-ringar inom specialstålsindustrin, m. m. 1983/84:157delvis). Anf,112 PER (): I varje ekonomi som växer pågår ständigt förändringar. Nya produkter,maskiner och företag kommer till och ersätter gamla i en fortgående process,dvs. det sker en kontinuerlig strukturomvandling. Det finns således både enpositiv, nyskapande sida och en negativ awecklingssida av stmkturomvandlingen.Så länge nya enheter kommer till i samma takt som gamla företag, arbetsställen,avdelningar m. m. läggs ned, utgör detta inget större problem förnäringspolitiken och ekonomin som helhet. Detsvenska näringslivet besitter onekUgen en omfattande teknisk och ekonomiskkompetens. Många företag tillhör de främsta på världsmarknaden inom resp.områden. Det är väsentligt att ytterligare utveckla den framåtskridande delenav näringslivet. Där finns stor skicklighet och stort kunnande. Denutvecklingskraftiga delen av näringslivet har emellertid blivit alltför liten iSverige. Förnyelse och aweckling måste bättre motsvara varandra för att skapabalans i ekonomin och inte minst på arbetsmarknaden. Densocialdemokratiska politiken innebär i praktiken en överskattning avpolitikernas förmåga och kunskaper att leda en så komplicerad och Strukturförändringarinom specialstålsindustrin, m. m. mångskiftande process somnäringslivets förnyelse utgör. Det visar sig också att omfattande nya statligaanslag getts till förlustbringande företag, som vissa neddragningargörs på de områden -1, ex. exportbefrämjande åtgärder - som ärframtidsinriktade. Regeringens uttalanden, att den nya industripolitiken skallge offensiva satsningar, är därför i stor utsträckning ett frasmakeri. Detbehövs generella insatser som stärker näringslivets långsiktiga konkurrenskraft.Regeringens devalvering är visserligen en generell åtgärd, men eftersom deninte kombineras med den nödvändiga åtstramningen, bUr det osäkert om den gernågra bestående effekter. Besparingar och strukturförändringar skulle ha vidtagitsför att åstadkomma fömtsättningar för en bättre konkurrenskraft, inte bara förstunden utan även på . Moderatasamlingspartiet har all anledning att beklaga de selektiva stödåtgärder som iså hög grad kom att dominera näringspoUtiken och början av1980-talet. krävs en mer positiv syn på strukturomvandling ochförnyelse inom näringsUvet. Näringspolitiken måste inriktas på att stimuleraett mer dynamiskt näringsliv och undanröja hinder för en vitalisering av ekonomin. Under1978 och 1979 ställde staten som ett exempel, som behandlas i ifrågavarandebetänkande från näringsutskottet, finansiella resurser tillspecialstålsindustrins förfogande för att underlätta strukturanpassningen inomdenna bransch. Lån och lånegarantier lämnades tiU företagen. Vidare har den s.k. delegationen för strukturfrågor inom vissa branscher kunnat bevilja bolagviUkorslån. Detta har bl. a. skett till , AB BoforsKilstaverken och framför allt . Statliga lån och lånegaranfier haräven beviljats till , och . Enbart inomspecialstålsindustrin har således i det närmaste 2 000 milj. kr. lämnats i formav lån eller lånegarantier, och då i viss mån även upplupen ränta oräknad. Detvi nu behandlar är en uppgörelse med den förda negativaselektiva industristödspolitiken vad avser specialstålsindustrin. Dennya specialstålsstmkturen som framtonar förefaller ur statsmaktenssynvinkel vara mycket positiv. För det första tar ett enskilt ägt företagledningen i den nya företagsgruppen. Det är positivt utifrån flera utgångspunkter.Den lösningen innebär att strikt affärsmässiga principer kommer att gälla vidomstruktureringen vid specialstålsindustrin. Detta innebär den mestkonkurrenskraftiga strukturen för framtiden, som kan garantera den bästautvecklingen såväl för sysselsättning som för ekonomi. Dämtöver är det ävenpositivt att delar av de gamla ägarna tar det fortsatta ansvaret för omstruktureringen.En stor del av politiseringen i samband med omstruktureringar inom andrabranscher, som Svenskt Stål, Svenska Varv m. fl. där statsmakten lettomstrukturering, har försvårats allvarligt genom politiska ingripanden, krav,påtryckningar och särredovisningar, som endast möjliggjorts genom attstatsmakten har haft det fulla ekonomiska ansvaret. Fördet andra kan sägas att uppgörelsen förefaller vara positiv utifrån rentstatsfinansiell synvinkel. Ett erkännande tycker jag man måste ge till finansdepartementetsförhandlare om avvecklingen av delar av de villkorslån som kommit i fråga.Statsmaktens kostnader för att erhålla väsentligt bättre säkerheter för deytterst osäkra fordringar som det här varit fråga om samt återbetalning avdelar av dessa är till gagn för alla parter. Eftersom den statsfinansiellasituationen har varit pressad och gjort det besvärligt att återfå pengar utaningripanden - det gäller framför allt och sombägge är svaga och närmast har hot över sig om betalningsinställelse - harstaten blivit tvingad att avskriva lån i dessa företag genom dennaförhandlingsuppgörelse. I och med att statmaktens fordringar i princip saknarsäkerhet skulle förlusterna vid en konkurs eller betalningsinställelse i dessatvå fall med stor sannolikhet blivit väsentligt större än den förhandlingsuppgörelsevi har att ta ställning till. Det är tillfredsställande att resp.moderbolag värderat sitt eget goda rykte och kostnaderna för enbetalningsinställelse så högt att man varit vilUg att ta konstnaderna försaneringen, när regeringen varit beredd att ta viss del genom avskrivningar aven del av nämnda villkorslån. Av dessa skäl delar vi regeringens överväganden omavskrivningarna av lån för det nya specialstålsföretaget . Däremotkan vi inte gå med på att framtida ändringar av villkoren för villkörslånenskall överlåtas för beslut endast av regeringen. Vi vill ur vår synvinkelförbehålla oss rätten att dessa ändringar skall ske först efter riksdagensgodkännande, vilket även framhålls i reservation till detta betänkande. Vadavser sysselsättningseffekterna i Bergslagen av den kommande omstmktureringenfinns det anledning att återkomma i denna kammare i samband medarbetsmarknadsutskottets behandling av dessa frågor. Det finns dock anledningatt enkelt kommentera att vi tycker att det är positivt att Bruksinvest ABbildats av de företag som ingår i specialstålsfusionen, och att dettaBruksinvest skall arbeta efter strikt affärsmässiga principer med etablering avföretag inom de orter som kan komma att drabbas av sysselsättningssvårigheter.Denna affärsinriktning garanterar väsentligt stadigare och bättreframtidsutsikter än många andra typer av investmentsbo-lags konstruktioner somsetts dagens ljus i denna kammare. Affärsmässigheten är en garanti för attkonkurrenskraftiga företag etableras. Desärskilda insatser som föreslås i propositionen till stöd för insatser inomBergslagen för sysselsättning om totalt 25 milj. kr. förefaller vara merkosmetiskt betingade än reella. Beloppet är litet, och antalet berörda kommunerär väldigt stort. Insatser som kan komma i fråga blir följaktligen mycketmarginella. En generellare poUtik till förmån för ökade insatser påutbildningsområdet och en mer yrkesinriktad utbildning direkt på företagen ärdärför att föredra. Bergslagen är självfallet ett problemområde. Men det gårinte att särskilt prioritera varje område inom landet. De verkliga stödområdenafinns nog trots allt i inland. Särskilda insatser bör självfalletgöras på orter som träffats osedvanligt mycket av svåra strukturomvandlingar.Till detta har vi kanske anledning att återkomma senare när saneringen inom detnya kommit längre. I den mån ytterligareåtgärder i vissa fall kan anses nödvändiga bör härför Strukturförändringarinom specialstålsindustrin, m. m. Strukturförändringar inom specialstålsindustrin, m. m. medelanvändas som ställs till länsstyrelsernas förfogande. I utskottets betänkande berörs även Svenskt Stål AB:sframtida ägarstruktur och ekonomiska inriktning. Vi har anledning att ånyo slåfast att skall drivas efter strikt affärsmässiga principer. Detfinns ingen orsak för statsmakten att frångå denna inriktning. Det vore attåtergå till en form av statsdirigerad och statsunderstödd politik att direktgripa in i enskilda företags ledning och organisation. I stället börstatsmakten , när möjligheter yppar sig, överväga en privatisering avföretaget. är för dagen ingen börskandidat, även om företaget nu åter harblivit lönsamt; Omstruktureringen och effektiviseringen måste fullföljas.Förmodligen måste också omfattande omstrukturering av den centraleuropeiskastålindustrin slutföras innan statens ägarengagemang i kan upphöra. Påsikt bör emellertid detta ske. Vidare behandlas även de nya s. k. råjärnsprocesserna.Övergången inom stora delar av stålindustrin till användning av skrot sområvara kan ha stora följdverkningar för råvaruförsörjningen och därmedäven för produktionsmöjligheterna. Detta har inneburit att intresset för nyaråjärnsprocesser har blivit betydande. Den nya plasmatekniken för främstäUningav järnsvamp har i detta sammanhang prövats. Vi finner inte någon anledning attriksdagen skall fälla några uttalanden eller ha åsikter om var eventuella verkför framställning av järnsvamp bör förläggas. Om järnsvampverk skall byggas -ett eller flera - måste avgörandet fällas av de intressenter som finns i resp.projekt. Lönsamheten för järnsvampverket bör vara helt avgörande förlokalisering och eventuellt byggande. Bidrag från eller liknandemyndigheter för upphandling av ny teknik bör avgöras och prövas på sedvanligtsätt utan ingripande. Någon som helst beredning eUer ytterUgarekunskapsinhämtande från utskottets sida har inte heller skett, vilket borde ha erfordrats om man skulle ha gjort någotpositivt uttalande i den ena eller den andra riktningen. Ingen ledamot harheller begärt detta under utskottets sammanträden. Med näringsutskottets betänkande 35 hoppas jag för egendel och utifrån mina egna politiska synpunkter att vi kan sätta punkt för endel av den industristödspolitik som dominerat svensk ekonomi under en alldelesför . En generellare politik gör marknadsekonomin funktionsdugligare.Ökad lönsamhet gör det möjligt för fler företag att tillhöra den expanderandedelen av näringslivet. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltiU reservationerna 5 och 6 i näringsutskottets betänkande 35. Anf, 113TAGE (): Jag vill inledningsvis påpeka att jag kommeratt vara mycket kortfattad. Jag är angelägen att understryka att detta intesammanhänger med frågans vikt utan mer beror på omtanke om den arbetsbelastningsom kammaren f. n. har. Frågan om strukturförändringar inom specialstålsindustrinär, som jag antydde, en mycket viktig fråga. Den är inte någon ny fråga, somPer Westerbergkonstaterade i sitt anförande. Även utskottet konstaterar detta och framhålleri sin skrivning att det uppstod en överskottssituation i frågaom rostfritt stål inom specialstålsindustrin. Denna överskottssituation gälldealla västländer och fick som följd starkt pressade priser och en klartotillfredsställande lönsamhet. 1977 medverkade staten istrukturförändringar inom specialstålsindustrin, i form av ekonomiskt bistånd.Det är dock inte bara inom specialstålsindustrin som staten har gått in medstöd. Stålindustrin i sin helhet och varvsindustrin har också genomgåttstrukturomvandling där staten har medverkat. Naturligtvis har dessa förändringar varit mycketsmärtsamma. Det låter visserligen vackert att tala om strukturförändringar, menvarje rekonstmk-tion medför alltid friställning av arbetskraft.Sysselsättningen minskar, och det blir allt fler arbetssökande påarbetsförmedlingarnas kontor. Det har emellertid varit en nödvändig procedur. I allai-länder har man haft en allför stor produktionsapparat, vilket har lett fillöverproduktion. Då vi ser på andra jämförbara länder, kan vi varatacksamma för att vi har de stora strukturomvandlingarna av industrin bakomoss. Så är inte fallet i andra industriländer. Där har man fortfarande kvaralldeles för stora produktionsapparater. Där har man den svåra nedbantningenframför sig. Det räcker kanske med att peka på , som vi vet i dagarnahar stora bekymmer när man skall börja banta ned sin stålindustri. Vad har vi då för fördelar av att vi har gjort dennastrukturomvandling i vår industri? Jo, när högkonjunkturen äntligen kom kundevi gå in i den med livskraftiga företag, som kunde ta vara på de fördelarhögkonjunkturen har bjudit på. Detta har som bekant satt sina spår bl. a. i vårutlandshandel. I dagens ärende finns det en bred majoritet inäringsutskottet som godkänner de grundläggande förslagen i proposition 157. Vifrån centerparfiet hör till denna majoritet. I ett par delfrågor är vi dockoeniga med socialdemokraterna, och det har tagit sig uttryck i ett parreservationer, som jag vill kommentera litet grand. Reservafion 5 behandlar framtida ändringar av villkorenför villkorslån. Regeringen har i en uppgörelse med de berörda stålföretagenkommit överens om att lämna s. k. villkorslån. Det har vi från vår sidaingenting att invända mot. Däremot är vi inte beredda att ge regeringenbemyndigande att ändra villkoren för dessa lån utan att hörariksdagen, vilket man begär. Om det skulle visa sig nödvändigt attändra lånevillkoren, är det principiellt riktigt att får vara medoch besluta om detta. I reservation 6 tas frågan om avveckling avindustristödspolitiken upp. Här behandlar vi en fråga som kommer att vara änmer aktuell i ett näringsutskottsbetänkande som vi skall behandla senare ivår, nämligen betänkande nr 42 om industriell utveckling. Därför kan jag fattamig kort också på den punkten. Just nu vill jag nöja mig med att säga att detsäkraste sättet att få fart på hjulen i industrin är att genom generellaåtgärder ge näringslivet möjlighet att utvecklas. Det är därför som vicenterpartister är med om reservation nr 6. Låt mig citera ur dennareservation: Strukturförändringar inom specialstålsindustrin, m. m. Strukturförändringar inom specialstålsindustrin, m.m. "Näringspolitiken måste inriktas på att stimuleratill ett mera dynamiskt näringsliv och på att undanröja hinder för envitalisering av svensk ekonomi. Ökad lönsamhet gör det möjligt för fler företagatt tillhöra den expanderande delen av näringslivet. Ett antal selektivainsatser kan då awecklas." Med vad jag här har anfört yrkar jag bifalltill reservationerna 5 och 6 och i övrigt till utskottets hemställan. 114 (vpk); Den nya ägarstrukturen inom denspecialstålsindustri som tillverkar rostfritt stål är ett resultat av en nymodell, som industriministem säger har ersatt Åslings akutmottagningspoUtik.Uppgörelsen har på sina håll kallats en helsvensk lösning. När den var ettfaktum myste både Axel och industriministern över hur det hade gåtttiU. Regeringen hade tagit initiativet och bett JohnsonGruppenatt ta på sig ett ägaransvar, och tillsammans hade JohnsonGmppen och regeringenförhandlat fram en ägaruppgörelse, där JohnsonGruppen och nu blirensamägare. Vissa av fackföreningsrörelsens toppar har även sitt finger med iförhandlingarna. Men de som inte fick vara med var de som direkt berördes:de arbetande i berörda stålföretag. De fick via radio och TV höra nyheten omuppgörelsen. Det kanske är detta som är den nya svenska modellen - att köraöver de lokala facken och de arbetande. Uppgörelsen - mellan , ,och - innebär att och delar uppbefintlig stålrörelse. och bildar två bolag, ett bolag försvetsade rör och ett annat bolag för metallurgi och varmvalsning, som de hartillsammans. Övrig verksamhet samlas i . Med denna omstrukturering av den rostfriaspecialstålsindustrin beräknas att ungefär 1 000-2 000 arbetstillfällen kankomma att försvinna. Den stora frågan är hur många av de fyra metallurgiernasom skall läggas ner. Det är minst två i den första omgången och kanskeytterligare någon . De som utpekas först är och . Mankan också fråga sig hur investeringarna skall ske och hur de problem somuppstår när metallurgierna läggs ned skall lösas. Det finns inga uppgifter omdet . Hur blir det med investeringar i stränggjutningen föratt man där skall få erforderliga ämnen till de valsverk som finns kvar?Visserligen skaU också valsningskapaciteten minskas, vilket är en. avförutsättningarna för omstruktureringen. Detta är alltså en rekonstrukfion av stålindustrin på enlägre nivå. Vad man inte ser här är framfidsinvesteringar, utan det är enrekonstmktion som betyder att man minskar kapaciteten, minskar antaletsysselsatta. skall den framtida strukturen i sedvanlig ordning bli föremålför förhandlingar i företagen, och det är förhandlingar som har en given ram.De är bestämda på förhand genom den gjorda uppgörelsen. Därmed har storfinansenoch regeringen kopplat ett ordentligt grepp - ett strupgrepp - på de arbetandei Bergslagen. Frånvpk:s sida finner vi att utgångspunkten för omstrukturering avspecialstålsindustrin är felaktig och innebär en katastrof för Bergslagen påsikt. För just omstruktureringen inom denna bransch är livsnerveni Bergslagen. Vi har ju en akut kris; det har varit en karusell ävnedläggningar och rationaliseringar, och den kapitalistiska krisen har slagithårt. Krisen kommer tydligen att förvärras ytterligare. Förnågra år sedan framhöU SIND, statens industriverk, i sin prognos att det skullebehövas 45 000-60 000 nya arbetstillfällen för att förhindra en ökning avarbetslösheten . Länsplanering 83 - en samman-fatting av den -visar att det fram skall bli 24 000 färre arbetstillfällen iBergslagslänen. Statenkommer i den här uppgörelsen att efterskänka 450 milj. kr. av sina lån tillspecialstålsbolagen. Som motprestation, säger man, skall de här företagen satsatillsammans 100 miljoner, 25 miljoner var, i ett bolag för nya jobb. Det skallkallas Bruksinvest. Bolaget skall drivas efter kommersiella principer. Man kanhär se att detta är en form av grindslant, vilken möjliggör för två av de härstora bolagen att smita ifrån ansvaret för stålindustrin i Bergslagen. Påsariima grund kan man fråga sig hur många nya jobb de kapitalistiskamarknadskrafterna kommer att skapa via detta Bruksinvest. Medtanke på allt detta anser vi att ett Bruksinvest av den här typen utifrånstrikt kommersiella utgångspunkter inte bör komma till stånd, utan bolagetmåste ha samhällsekonomiska målsättningar för sin verksamhet för att över huvudtaget i ett krisområde få i gång verksamhet som är nyttig. Dessutomkrävs det av bolagen att de satsar i en större storleksordning än . Vi harsagt 2 miljarder i stället för 100 miljoner. Anledningen tillatt vi säger 2miljarder är att det är ungefär vad finanshajen har kapat åt sig istålaffärerna kring och genom försäljningen av vattenkraft och annati dag - alltså en av de inblandade. Bolagenbör vidare förmås att bindas vid ett större sysselsättningsansvar på de berördaorterna än vad Bruksinvest egentligen står för. Vi har tyckt att enBergslagsdelegation vore en bättre huvudman för Bruksinvest än de berördabolagen. Nublir ju och Johnsonägda i den nyastålstrukturen. De kan alltså överta och rostfriaproduktion på mycket förmånliga villkor. De verkliga vinnarna finns ju härbakom och : finanshajarna Wall och , som dominerarde här företagen. Aktiekurserna har stigit kraftigt när det gäller de härföretagen. De löften som gav vid ytterligare överläggningar medindustriministern är till intet förpliktande -dessa frågor kommer marknaden attavgöra. Attdet här är en bra affär visade sig i går när det tillkännagavs att satsa stenhårt på AB Tresor, och . Han skall nu sättasig som styrelseordförande i de bolagen och lämna sina uppdrag i AB Volvo.Staten har alltså bidragit till att har förflyttat sig fill enbasindustri. Regeringen säger att denhar kastat ut den Åslingska modellen och att det Strukturförändringarinom specialstålsindustrin, m. m. Strukturförändringar inom specialstålsindustrin, m. m. är bättreatt företagen gör en motprestation. Som vi ser saken är skillnaden ganskamarginell. Det är ju samma politik som skall genomföras oavsett metod - detsker på storfinansens villkor. De här motprestationerna är av ganska ringakaraktär. Men vi har från vpk;s sida sagt att de har en smakligare karaktär ände tidigare åtgärderna enligt Åslingmodellen, då man strödde ut subventioneröverallt. föreslår regeringen att skall godkännaavskrivningen av lånen och de framtida villkoren för villkorslån. Därmed skallriksdagen godkänna regeringens handlande i den här affären. Som vi ser det ärdetta att köpa grisen i säcken. Den nödvändiga redovisningen av den framtidastrukturen och en gedigen sysselsättningsplan saknas. Därför anser vi att viinte på dessa lösa gmnder kan godkänna uppgörelsen. Man kan fråga sig vadutskottet har för garantier framöver. Vad är det för planer som ligger i denna uppgörelse? Vadär det för framtidsutsikter? Hur blir det med jobben på de här orterna utöverde 1 000-2 000 som redan har diskuterats i planen? Den fråga som vi framför allt har ställt lyder: Är detrikfigt av de folkvalda att medverka till en sådan här uppgörelse utan att vetavad den egentligen innebär ? Det är naturligtvis riktigt för den som satsar påmarknadsekonomin och tror på storfinansen, som vi hörde att Per Westerberggör, vilket inte förvånar mig det minsta. Men det förvånar mig att regeringenhar sådan klockartro på storfinansens utvecklingsmöjligheter. Hur kan manmedverka fill en sådan här uppgörelse? Vad som inger oro framöver är att de berörda bolagen undertiden har minskat antalet anställda i sina företag med 5 896personer. Orsaken till denna nedgång ligger väl egentligen i denstrukturrationalisering som Bergslagen genomgår utifrån det förhållandet attspecialstålet är starkt bundet till exportinriktningen och därmed följer deninternationella konjunkturen. Denna inriktning gör att världsmarknadenbestämmer special-, stålsindustrins framtid. Ett av problemen ligger därmed ifrågan: Hur skall man kunna vända på detta? Kan man vända utvecklingen baragenom den lilla rehabilitering som sker nu med samma inriktning? Vi tror intedet. Men tyvärr stämmer detta med regeringens övriga ekonomiska politik, som går ut på en hänsynslös exportinriktning utan några förändringar av densvenska industrin och dess inriktning. Tusentals jobb kommer att hotas i fortsättningen iBergslagen, om ingenting görs. Vändningen kan bara komma, om man rehabiliterarden svenska industrin, tonar ner exportinriktningen, satsar på mindre beroendeav importerade insatsvaror i vår verkstadsindustri och ser till att vi har bådeen kvalitativ och kvantitativ utveckling av vår verkstadsindustri, så att vifår en vidgad hemmamarknad och självförsörjning. Detta gäller framför alltspecialstålsindustrin. Några ingripanden i detta vill ju regeringen inte göra. 11 i betänkandet säger utskottsmajoriteten, som därmed följer regeringen,att företagen själva skall välja produktionsinriktning och bestämma satsningar- na på och formerna förforskning och utveckling och tillämpningen av ny teknik. Därmed stårsamhällsintresset i form av regeringen stillatigande och åser UtveckUngen . Vi tycker att det skulle vara riktigare att man tillsatte en nyspecialstålskommission när av specialstålsindustrin, framför allt SKF,står utanför. Man borde belysa specialstålsindustrin utifrån ordentligautgångspunkter. Hurskall vi klara den minskade sysselsättningen inom specialstålsindustrin? Hurskall man få arbetstillfällen inom eller utom själva stålindustrin? Hur skallföretagens ansvar vara för detta? Hur skall man kunna utveckla en produktionför hemmamarknadens behov och koppla ihop'produktionen med verkstadsindustrin? Manmåste samordna forskning och utveckling och använda ny teknik inte minst förhemmamarknaden. Man måste åstadkomma en ordentlig ägarsam-ordning meUan aUa led- specialstålsindustri, verkstadsindustri och även gruvindustri och verkligenta på begreppet ett svenskt metallbolag.