prot · G70944 · 1983-12-31 00:00:00 — Man sade att målet är attfå klarhet i vad försurningen kommer att innebära regionalt för Omåtgärdermot försurning av mark och vatten Omåtgärder mot försurning av mark och vatten skogsproduktionenoch att få fram ekologiskt korrekt avpassade botemedel. Detkan alltså anses klarlagt att skogsindustrin har ett mycket stort intresse idessa frågor. Det är ju livsavgörande för denna industri att skogsråvaransäkras. Jag vill fråga jordbruksministern hur regeringen tar till vara dettaintresse från skogsindustrins sida vid planeringen av fortsatta åtgärdsprogramför att motverka försurningsskadorna på den svenska skogen. Frågornakring försurningsskadorna i skogen är speciellt viktiga även ur den synvinkelnatt skilda forskningsprojekt i det förgångna beträffande, försurningsskadorna iskogen redovisar skilda slutsatser. Det kan ha bidragit till att vår beredskapinte är den allra bästa. Litet yrvakna åhör vi de redogörelser som kommernedifrån och det övriga . Idet senaste numret av ett informationsblad från sekreteriatet förframtidsstudier, utgiven av forskningsrådsnämnden, talas om forskningsprojektför ett par i för att studera det sura regnets effekter bl.a. på skog och fisk. I fick man i projektet ekologi iuppgift att göra ett program för bedömning av hur skog reagerar på surtnedfall. Bådadessa forskningsprojekt kom till resultatet att syraregn inte skadarskogen. I det svenska projektet talar man t. o. m. om en viss ökad stamtillväxtsom resultat av syrabevattningen. Kanhända var det då många som drog enlättnadens suck. Men den fristen blev kort. Under1970-talets sista år och 1980-talets första kom mycket alarmerande rapporter omskogsdöd i . Forskare där ansåg det stå klart att luftföroreningarbar skulden. Det skall också sägas att i sin larmrapport så tidigtsom uttryckte starka farhågor för att även skogen skulle vara iriskzonen för försurningsskador. Han talade om svåra menliga följder för vårskogsproduktion. Man kunde vara impertinent och fråga: Var den dåvarandesocialdemokratiska regeringen vid det tillfället vaken inför vad som kundedrabba vår skogsproduktion, leveranserna av skogsråvara till industrin ochdärav påverkade viktiga exportinkomster? Hursom helst: Rapporterna om försurningsskadorna på skogen i såväl Centraleuropasom har blivit alltmer alarmerande. Massmedia har på skilda sättaktualiserat problemen. Det är bra. Vi behöver beredas på de kostnader somhänger samman med förebyggande åtgärder på miljöområdet även i detta avseende. TidningenLand har bl. a. gjort en omfattande redovisning av förhållandena iVästtyskland vad gäller försurningsskadorna på skogen. har haftsina experter på plats i , där försurningsskadorna på skogen ärmest uttalade. Ettresultat av dessa skilda aktiviteter är väl regeringens beslut att nu gesärskilda medel till för snabb inventering av försurningsskadornaoch deras omfattning i vissa läns skogsbestånd. Vadjag slutligen vill framhålla är att jag förväntar mig att jordbruksministernvisar sitt stora intresse för skogsfrågor även på detta område, genom att setill att ytterligare medel blir tillgängliga för så att inventeringar ochundersökningar kan göras snabbt i flera än de tio prioriterade länen. Urjordbruksministerns synvinkel bör det kännas angeläget att vidta åtgärder somkan klarlägga hur vi skall bete oss gentemot de stora risker svensk skog löperi det miljöläge vi är i. Jag vill ställa ett partre frågor: Hurstor bedömer jordbruksministern risken för försurningsskador i skogarvara? Är bedömningen av den arten att ökade resurser kan tilldelasskogsstyrelsen? Jagtror att det också har sagts att den här undersökningen skall leda fram tilljämförande studier internationellt. Är det så tycker jag att vi på detta områdeborde försöka vara något av en spjutspets. Om denna summa på 2,5 miljoner,fördelade på fio län, skulle vara någonting som kan leda fram tillinternationella jämförelser, tycker jag att det är litet magstarkt. Den bör iså fall ökas, så att vi kan göra oss jämförbara internationellt. Fårjag vidare fråga: Hur är kontakten med skogsindustrin för att eventuellt fåstöd från denna näring? Det kan gälla experter och forskningspengar förgemensamma projekt. Visserligen är det så att regeringen genom en propositiontar fillbaka möjligheten att göra avdrag för forskningsanslag inom industrin,men det kan hända att det inte är för sent att ändra pä det, sä att man även pådenna väg kan få fram forskningsanslag för gemensamma ansträngningar. Ytterligareen fråga: Om nu denna snabba inventering ger vid handen att skadorna är av denomfattningen att avverkning måste ske omgående -ungefär som nere iCentraleuropa, där man övervägar att avverka stora områden genom kalhyggen föratt motverka spridning av skadorna - har då regeringen någon beredskap införett sådant läge? Ävenom forskarna i varit litet oense fidigare, får man väl säga att de nuär ganska eniga om att syrabelastningen på vår miljö måste minskas. I det långaloppet tål inte våra skogar ett fortsatt surt nedfall. En utveckling avskogsskadorna liknande den i skulle i vårt land få katastrofalaföljder för skogsbruket och därmed också för nationens och medborgarnas ekonomioch levnadsnivå. Enannan fara, som kanske gynnar skogen men som kan få katastrofala följder förmiljön i övrigt, är den tidpunkt då kvävenedfallet blir så stort att skogeninte kan ta hand om det. Dettaatt medelstilldelningen skulle vara ett inslag i ett gemensamt internationelltprojekt gör att jag vill understryka behovet av att flera län får möjligheteratt vara med i den svenska kartläggningen. Omåtgärder mot försurning av mark och vatten Om det skullevara så att känner sig yrvaken inför det som skett iTyskland, får det stå för hans räkning. Jag tror att för den som varit med och varnat för den här risken, kom det inte som någon överraskning. Hur stor, frågar herrStensson, bedömer jag att risken är för att den svenska skogen kan varaskadad. Jag bedömer det som en mycket stor risk. Om åtgärder mot försurning av mark och vatten Jag gör den bedömningen att man bör ställa de resursertill förfogande som är nödvändiga för att vi skall kunna komma underfund medvad som är på gång i den svenska skogen och vilka risker vi löper. Den första inventering som görs under ledning avskogsstyrelsen, därför att man där kanske ändå har den största förmågan attbedöma var man i första hand bör sätta in åtgärder, beräknas vara färdig redanunder december månad. Den får följas av en utvärdering, och sedan kan vi snabbtgå vidare och bedöma vad som behöver göras i fortsättningen. Det kommer inteatt bero på pengar, om vi skall inventera hur tillståndet är i de svenskaskogarna. När det gäller forskningen satsar mer påförsurningsforskning-speciellt skog, mark och grundvatten - än på något annatområde. Beträffande relationerna till skogsindustrin har skogsindustrinrelativt sent förstått den stora risk som vi möter här, men vi skall ta tillvara varje möjlighet att få intresserat folk och resurser till förfogande ävenfrån den kanten för den stora uppgift vi har framför oss att komma till rättamed dessa problem. Sedan skulle jag vilja säga till att innanman går ut och försöker framställa som det land som inte betalar försig kanske man borde ta reda på de verkliga förhållandena. månadhade jag tillfälle att som företrädare inte bara för utan för denordiska länderna i vid den konventionens första sammanträde inte baraframföra vårt gemensamma program utan också markera den ekonomiska satsning somSverige var berett att göra och som vi också har gjort. Att det har uppståttnågot missförstånd på , tycker jag inte att man skall belastaden svenska hedern med på det sätt som gjorde här. Den uppläggning som valde i sininterpellation tvingar mig till några kommentarer. Det är en i sin skildring avvad som har hänt på detta område ganska häpnadsväckande interpellation. Hantycks i interpellationen, och även i sitt inlägg, bortse från - trots deninsikt som han borde ha -att de problem som vi nu talar om inte upptäcktesförrän när han själv blev miljöminister. Han borde också veta attdet inte var först då som åtgärder började vidtas. talar i sin interpellation om att han lagtgrunden för kampen mot försurningen. Får jag bara i all blygsamhet erinraAnders om att han fick ta över den färdiga proposition som densocialdemokratiska regeringen levererade till . Idenna proposition lade vi upp rikthnjerna för det arbete som sedan hargenomförts och som tog sikte på att vi skulle halvera försurningen i det här landet. Det ser ut som om vi skall lyckas medden uppgiften. Det är bra att som miljöministerhar fullföljt detta arbete, men det får vara någon måtta på de brösttoner mantar till. drar sig inte för att försöka göragällande att socialdemokraterna har varit mindre angelägna än centerpartietoch mittenregeringen att skärpa begränsningarna när det gäller utsläpp avförsurande ämnen i Han upprepar det gamla tricket att framställa det som omsocialdemokrater och moderater från samma utgångspunkt fällde hans dåligtunderbyggda proposition , trots att han vet att vi fällde den av heltmotsatta skäl än de som anfördes av . Han borde också veta att vihar tillämpat den hårdare praxis som vi talade om vid det här tillfället. talar om socialdemokratins ambitioner attföra in kol i stor omfattning i det svenska energisystemet, när han ihederlighetens namn borde veta att vi håller oss inom ramen för de mängder somriksdagen uttalat sig för i gällande program för energipolitiken. Hanpåstår att vi inte reagerar inför larmrapporterna om försurningens effekter påskogarna i och att passiviteten präglar de svenska insatserna. Hanpåstår att de svenska politiska engagemangen på internafionell nivå på det helataget ligger nere. Jag har bara en förhoppning - jag hade en förhoppning, nuär den tyvärr grusad - nämligen att inte själv hade skrivit denhär interpellationen. Så dåligt kan rimligen inte hans intresse förmiljöfrågorna vara att han inte följt med hur den hararbetat i dessa frågor. Jag behöver inte upprepa den redovisning som jag hargett i intepellationssvaret. Får jag nu emellertid erinra om att jagunder oppositionstiden fick tjata ganska länge innan den kontaktverksamhet på bilateral basis som jag hade påbörjat. Detgladde mig när ändå gjorde det av sinmiljöministertid. Jag gladde mig också åt den akfivitet som utvecklades undervåren 1982. Jag har alltid tyckt att man skall kosta på sig att vara generösnär man ser att den som man vill påverka verkligen tar intryck. Jag upplevdeatt tog intryck, och jag gladde mig åt det. Det vikfigaste ärtrots allt att något blir uträttat. När det gäller så allvarliga problem som dem som vi härstår inför har jag uppfattningen att vi borde ta vara på den enighet som ändåtycks finnas om behovet av kraftfulla åtgärder, i stället för att på ettfelaktigt sätt beskriva vad som har skett och misstänkliggöravarandra. Jag ser t. o. m. en möjlighet, herr talman, att man ikampen mot försurningen skulle kunna få till stånd ett samarbete mellan öst ochväst. De kontakter som tror att vi inte har men som vi har germig anledning att dra slutsatserna att möjligheterna härtill kan vara ganskagoda. Mot den bakgrunden vore det kanske inte orimligt att tänka sig att vi ivarje fall på detta område skulle kunna få en bred samling i riksdag,trots den konfrontationspolifik som nu vill beskylla densocialdemokratiska regeringen för att driva men som jag menar att man driverfrån borgerligt håll, eftersom dessa tre partier uppenbarligen längtar efteratt återigen gemensamt få börja föra den högerinriktade polifik som de drevunder de sex regeringsåren. Innan jag gick hit fick departementet ett telefonsamtalfrån en skogsägare i- . Han hade varit ute och fittat på sina ägor ochsin skog. Om åtgärder mot försurning av mark och vatten Om åtgärder mot försurning av mark och vatten en sakkunnig med sig, och denne sakkunnige hadekonstaterat att det redan fanns en försurningstendens. Skogsägaren blev orolig,ringde upp departementet och sade; Sluta nu med det partipolitiska käbblet!Säg fill de andra att ni skall sluta med det och i stället försöka tagemensamma tag för att klara av dessa problem. Jag har den uppfattningen att det är vad som borde varauppgiften . Regeringen kommer för sin del att driva kampen motförsurningen med all den kraft som kan mobiliseras, både på det nafionella ochpå det internationella planet. Därför skulle det nu vara välgörande om vikunde konkrefisera oss i det samarbete som borde ske för att komma till rättamed dessa problem. har i sitt anförande talat om att han inteser några framåtsyftande åtgärder och att han vill veta hur vi tänkerorganisera jobbet. Till att börja med har jag i mitt svar redogjort för vad detär som vi fortlöpande håller på med. Jag har redovisat hur vi kommer att hållatillbaka varje försök att tumma på hårda krav när det gäller anläggningar avolika slag, såväl industri- som förbränningsanläggningar. Vi kommer att behöva-och arbetar för - ett brett program på den punkten. Det är icke barakolförbränningen, även om den är viktig, som kommer in i den här bilden. Jag kan t. ex. nämna bilavgaserna. Jag kan avslöja att viäven i denna fråga har internationella kontakter och att vi har målsättningenatt vi också på denna punkt - vilket ser ut att lyckas - skall få en så bredsamverkan som möjligt för att kunna attackera problemen. Jag kan också nämna handelsgödseleffekterna. Jag ärövertygad om att jag också på denna punkt kan räkna med stödför de åtgärder som vi i dessa stycken kan komma att föreslå när vi hardiskuterat färdigt kring den utredning som har genomförts av den s. k.Engströmska kommittén. Det kommer alltså att ges många tillfällen till att tagemensamma tag för att komma åt dessa problem. Vi har höjt anslagen till forskning och kalkning. Jagdelar uppfattningen att kalkning bara är en medicin som inte löser någraproblem och att vi i stället måste gå in och lösa problemen i förväg. Fortiöpande kommer vi att sätta in våra krafter på attgöra vad som över huvud taget är möjligt för att motverka försurningsriskerna.Det kan mycket väl hända att siffran , som de nordiska länderna valde som enutgångspunkt för sitt program, kan komma att bli högre, även på deninternationella nivån. Jag får återkomma i nästa rephk med resterande synpunkter. 126Andre vice talman (); Jag delar den uppfattning somjordbruksministern har, att dessa frågor är så stora och viktiga att vi pänågot sätt borde kunna hitta en gemensam strategi. Men det är naturligtvis inteenkelt, när jordbrukministern föredrar att gräva i historien och framställasaker och ting, som jag uppfattar det, på ett felaktigt sätt. Det är inte såsom han säger. Ni gavexempelvis till valet ut en bok om våra miljöåtgärder, och vi bemötte den.Jordbruksministern var ute och reste inför valet och talade om att det varviktigt att gå före i ett internationellt engagemang. Och så dröjer jag, av renartighet och vänlighet mot jordbruksministern, innan jagframställer denna interpellation för att få veta vad regeringen har gjort. Jagtvingas konstatera, precis som jag sade förut, att ni fortsätter detnordiska samarbetet. Statsministrarna välsignar ert arbete. Ni åker tillGeneve. Men sedan händer det inte mycket mer. Detta tycker jag är för litet, iden situation som har utvecklats. Det kan mycket väl bli så, herrjordbruksminister, att jordbruksministerns stora engagemang för att få framvirke till de svenska skogsindustrierna snabbt kan förbytas så att jordbruksministernfår förändra skogsvårdslagen för att kvarhålla skog och i stället inriktaavverkningarna på den döda skogen. Det kommer då att vara ett stort problem förSverige, ett stort problem för vår ekonomi och för våra naturresurser, omskogen dör i en sådan omfattning att vi måste förändra hela vår skogspolitik.Det skulle i och för sig inte förvåna mig, när man nu talar om 50-procentigaskador i . Det finns ingenting som säger att vi inte har deneffekten i . av det sura regnet får vi från andra länder. De som vi själva bidrar medär i och för sig viktiga, men det är dessa vi måste komma till rätta medförst - även om vi naturligtvis skall gå före med strängare bestämmelser änalla andra. Jagskulle vilja uppmana jordbruksministern att i denna situation ta inifiafivettill en ny politikerkonferens. Bjud gärna in de ansvariga politikerna ikonventionsländerna till och diskutera denna fråga! Spara inte någonmöda! Detta kan nämligen vara ett av våra ödesproblem, herr jordbruksminister. Fårjag sedan säga att det var bra att jordbruksministern var i . Men detvar inte bra att sekreteraren vid mötet i tvingadeskonstatera att är det enda land som inte fullgjort sina ekonomiskaförpliktelser. Rapportören säger t. o. m. att en sådan markering får betraktassom anmärkningsvärd och att det sålunda är utomordentligt angeläget attstatsmakterna , helst före aktuellt verksamhetsår, inbetalar medlen.Jag vidhåller att detta är genant för , herr jordbruksminister, mycketgenant. Det kan ske misstag, men låt inte UD:s och budgetdepartementets sparnitdrivas i överkant, så att vi i alla internationella organisationer betalarvåra bidrag . Det är inte att föregå med gottexempel. Jagkonstaterar fortfaraiide att det enda jordbruksministern har konkrefi-serat ifråga om framtidsvyer är hans uttalande om att det nordiska samarbetetfortsätter och att man inom är överens om att lägga fram ett förslag omnedskärning av luftföroreningarna . Jag har sagt att dettai och för sig är en bra målsättning med hänsyn fill hur svårt det är attinternationellt komma fram till ett sådant gemensamt resultat, beroende påländernas olika ekonomier. Men med tanke på vad som händer har jagifrågasatt om inte nedskärningen ändå är för låg. Därför är jag glad över atthöra jordbruksministern säga att vi kanske får fundera på att gå Omåtgärder mot försurning av mark och vatten Om åtgärder mot försurning av mark och vatten fram medett ännu radikalare förslag. Jordbruksministern skall veta att han där har mittoch många andras stöd. Detta är nämligen en så viktig fråga att jag tycker attvi skall lägga bort de polifiska markeringarna. Låt oss skapa en gemensamstrategi! Detta är en" ödesfråga, herr jordbruksminister, och då kräverjag att jordbruksministern är akfiv. Det räcker inte med att skicka utstatssekreterare och andra medarbetare, utan jordbruksministern måste självöppna dörrarna och förklara för de andra ministrarna vad det är fråga 127BÖRJE (): Jordbruksministern vill antyda att jag lätöverraskad över de förhållanden som redovisas frän . Vad jagmenade var att regeringen beter sig något yrvaket och verkar överraskad. Omjordbruksministern och den socialdemokratiska regeringen hade varit såförutseende som man vill ge intryck av, borde man i ett tidigare skede ha tagitinitiafiv till den inventering som skögsvårdsstyrelserna skall göra. Vidareborde man ha tagit till ett belopp som varit tillräckligt stort för attmöjliggöra för flera län att delta i undersökningen och inventeringen. Omresultatet skall ingå som ett underlag i en internationell studie - det är enfråga jag ställer mig och som jag inte har fått svar på - borde flera län hafått vara med i undersökningen för att man skall få ett så brett underlag sommöjligt. Vi hade då fått med kalkrika områden kontra kalkfattiga, exempelvis iVästsverige, och vi hade fått med områden i norra resp. och ijämförelser kunnat konstatera vilka skillnader som kan finnas: På det sättethade vi kunnat spåra försurningsskadorna. Jordbruksministern nämnde att industrin hade visat ettganska svalt intresse för dessa frågor. Jag är inte kapabel att avgöra det, ochjag skall inte strida med jordbruksministern om den bedömningen. Men jag harframför mig en skrift från en konferens som också jordbruksministern deltog i.Skriften har titeln . Där refereras ett anförande aven mer optimistisk deltagare, direktör . I ett avsnitt somrubricerats "Hot från luften" sade han följande: "I den ljusa bild som här skisserats att på siktytterligare förbättra skogstillståndet finns dock också mörka moln. Dettagäller främst den yttre miljöpåverkan. Industrier, förbränningsmotorer ochuppvärmningsanläggningar släpper ut stora mängder gaser i atmosfären. Dessainnehåller svaveldioxid, kväveoxider och ozon, som hotar växtmiljön.Svaveldioxiden löser sig i luftens regndroppar och ombildas till svavelsyra somhamnar på träden och jordytan. I , där mycket stora mängdersvaveldioxid förorenar luften, har verkligt allvarliga skogsskador börjatuppträda i exempelvis och . Även i ärluftföroreningarna tillräckligt stora för att inge farhågor om liknandeeffekter. Resten av landet, särskilt de norra delarna, är mindre hotade.Eftersom en tredjedel av landets virkesproduktion sker i , därsåledes luftföroreningarna är allvarligast, är det tyvärr nödvändigt atthär sätta ett frågetecken för skogsbrukets framtidsutsikter." Det är möjligt att denne industriman uppmärksammat dessaproblem för någon vecka sedan, men jag skulle inte tro det, utan detta är nogfunderingar han har haft . Jag ställde också en fråga beträffande den beredskapregeringen kan ha inför den här inventeringen, som kan ge besked om svåraskador som måste motverkas genom kraftiga avverkningar. Vilket svar harjordbruksministern på den frågan? Jag vill allmänt betyga att vi från sidagivetvis vill vara med om att på olika sätt motverka dessa skador genom hårdarebestämmelser när det gäller rökgasavsvavling osv. Det finns inte något attsätta i fråga där. Vad jag vill veta med min fråga fill jordbruksministern ärav vilken anledning man så hårt begränsar det anslag som skulle göra detmöjligt med en bättre inventering och undersökning? Om åtgärder mot försurning av mark och vatten När jag talade om att industrin ganska senthar uppmärksammat de här farorna relaterade jag det till att densocialdemokratiska regeringen exempelvis i en rapport tillFN-konferensen redpvisa-de de risker som fanns i fråga om försurning. Det var denrapporten som bildade underlag för de beslut som fattades då. Då var vi ganskaensamma här i om att inse de här riskerna. Vi fick slåss - jag var självmed om det - inom 1974 på ett miljöministermöte för att över huvud tagetfå till stånd de utredningar som sedan kom och som har gett oss rätt i dessaavseenden. Det är ingen risk, , att vi är yrvakna påden här punkten. Vi har drivit dessa frågor. Det som gav miganledning att uppvakta kanske litet ivrigt med frågor iriksdagen, när han hade tillträtt som jordbruksminister, var att jag upplevdeatt han inte följde upp den plan för bilateralt samarbete som jag hade gjortupp tillsammans med den norska miljöministern och där vihade delat upp uppgifterna mellan oss för hur vi skulle tackla problemen. Såsmåningom, trots att uttalat sig för att detta bilaterala arbeteborde fullföljas, hänvisade till att man nu arbetade på att fåfram . Jag minns att jag dä sade att detta var två saker, därden ena inte behövde stå fillbaka för den andra. Hade dåfortsatt med de bilaterala kontakterna, kanske deltagandet från östsidan i denkonferens som vi - och det tycker jag var bra - fick till stånd ,hade blivit litet mer representativt än det faktiskt kom att bli. Jag måste alltså med skärpa tillbakavisa alla dessapåståenden om likgilfighet och brist på aktivitet som man nu försöker komma medfrån mittenbrödernas sida. De län som valts ut är utvalda i samråd med skogsexpertisoch försurningsexpertis på UUtuna. Dessa experter har fått ange vilka län mani första hand borde ägna uppmärksamhet när man nu skall komma fram till eninventering och försöka dra slutsatser av den. Jag har sagt att om det visarsig nödvändigt att fortsätta denna inventering, så skall den självfalletfortsätta. Om åtgärder mot försurning av mark och vatten Jag uppfattade säatt han insåg att det är utomordentligt angeläget med akfivitet på deninternafionella sidan. Han nämnde 80 resp. , men jag skulle vilja säga att70 % av det nedfall som kommer över oss kommer utifrån.