prot · G70958 · 1983-12-31 00:00:00 — Vi var alltid överens om vikten av en godpersonlig hygien, framför allt när det handlade om smutsigt arbete. komvi till företag - de var i och för sig fä - som inte ville uppfylla kraven. Vifick då med detsamma hjälp av yrkesinspektionen, så att förändringar kundeframtvingas. 1 sista hand har yrkesinspektionen t. o. m. möjlighet att stängaett företag, om inte lagens krav uppfylls. Vidare är det på det viset inte får byggnadslov när man skall bygga nytt eller bygga till, om interitningar föreligger när det gäller godtagbara hygienförhållanden. Dessa krav, som de allra flesta är överens om, skallalltså med ett penndrag kunna kullkastas av en taxeringsnämnd. Jag frågar: Varfinns det sunda förnuftet? Man tvingas alltså tvätta händer och ansikte itvättfat modell 30-tal - som taxeringsnämnden i fråga begär - när arbetet istället kräver en synnerligen noggrann hygien som en följd av kontakt medasbest, smörjoljor och andra giftiga fetter. Jag tycker att detta visar attmyndigheter ibland totalt saknar förmåga att sätta sig in i vanliga människorsproblem. Vad svarar då finansministern på det här? Jo, han sägeratt han i detta avseende inte kan lämna något förslag till förändringar. skattedomstolarna.Jag tycker- och det är säkert många som håller med mig i den här frågan - attdet är en skandal att våra skattedomstolar skall belastas med sådana härbagateller. Det borde vara självklart att problem av det här slaget kan lösaspå annat sätt. Vice statsministern och civilministern brukar åka land ochrike runt och tala om att nu skall det sunda förnuftet minsann få råda iSverige. Jag är inte övertygad om att finansministern helt och fullt ställerupp på den linjen. Jag undrar om i förstårvad han talar om. Vad han kräver när han säger att vi inte skall belastaskattemyndigheterna med sådana här detaljfrågor är en skattelagstiftning som ini detalj reglerar taxeringsarbetet. Även sådana här struntfrågor skall alltsåavgöras med hjälp av lagstiftningen. Tala om att centralisera, tala om attsnärja in förvaltningen, tala om att sä att säga krympa utrymmet för det sundaförnuftet. Jag tycker att taxeringsnämndens beslut i det här fallet icke hardikterats av det sunda förnuftet. Tvärtom förefaller det vara ett ganskaoförnuftigt ställningstagande. Men det må vara. Redan en taxeringsintendentoch länsskatterätten kan ordna den här saken. Men använd fantasin något: Hur skulle skattelagstiftningense ut om vi i varje detalj skulle reglera hur ett visst avdrag skall tillämpaseller inte? Det är ju detta som frågan gäller. Vad vi skall göra - och där kunde hjälpatill, eftersom han bor i - är att se till att få förnuftigt och bra folki taxeringsnämnderna som begriper hur skattefrågorna skall hanteras. Då behövervi inte i ha sådana debatter som denna. Vi skall definitivt intedetaljreglera de politiskt valda taxeringsnämndernas arbete i frågor av den härtypen. Det vore att omyndigförklara skattemyndigheterna. Om rätten till avdrag för bilresor mellan bostad ocharbetsplats 22STEN i (m); Detta är ingen bagatell för de två aktuellametallarbetarna. Om förhållandena får lov att fortsätta kan det bli storaproblem för många andra människor i vårt land. Är det fel att begära att detges direktiv eller förslag på ändringar till taxeringsnämnderna, så attliknande problem inte uppstår ? Det kan ju inte vara vettigt med densituation som har uppstått, att två metallarbetare får åka buss i fem milutan att ha kunnat duscha efter arbetet. Jag är förvånad över att det svar jag får enbart är enrekommendation om att detta är en fråga som bör lösas av skattedomstolarna. Jagtycker att taxeringsnämnderna borde begripa så pass mycket att det hela kundeha lösts betydligt bättre och smidigare på det lokala planet. Av i sista mening iinlägget framgår att han nu begriper vad saken gäller. Om viss eftergranskning av taxeringar 24 i (m): Jag är inte säker på att jag begriper vadfinansministern menar. Däremot är jag säker på att många metallarbetare iSverige inte begriper vad finansministern menar. Överläggningen var härmed avslutad. 7§ Svar på fråga 1983/84:230 om viss eftergranskning av taxeringar har - med hänvisning tilluppgifter i pressen om att de medborgare som fått avsevärd återbäring påskatten fått vänta extra på sina pengar eftersom deras taxeringunderkastats en särskild kontroll - frågat mig om också de medborgaresom fått avsevärd restskatt åtnjuter samma omtanke om sin rättstrygghet genomatt deras taxeringar underkastats en extra kontroll. Inom ADB-systemet för beskattningen görs fortlöpande enrad maskinella rimlighetstester och andra kontroller av det registreradematerialet för att förhindra felaktiga besked på slutskattsedlar. a. görs isamband med utskriften av skattsedlarna särskilda kontroller av skattsedlar medhög överskjutande eller kvarstående skatt. Sådana fall sorteras ut maskinelltenligt ett system med olika gränsvärden för olika situationer, och berördamyndigheter får sedan tillfälle att undersöka om fel föreligger viddebiteringen eller taxeringen. Enligt vad jag har inhämtat inskränker sigkontrollen av kvarskattefallen vanligen till en kontroll av debiteringen. Närdet gäller skattsedlar med överskjutande skatt granskas därjämte normalt ocksåtaxeringen. Den främsta anledningen till att man tillämpar olikarutiner i de två situationerna är att sannolikheten för fel i taxeringengenerellt sett ansetts vara lägre när det gäller kvarstående skatt. Kontrollrutinerna i samband med debiteringsarbetet haravvägts på det sätt som erfarenheterna visat vara det lämpligaste för att få enså god kvalitet som möjligt på slutskattebeskeden. Jag förutsätter att man inomskatteförvaltningen fortlöpande överväger om det finns behov av att utvecklaeller ändra kontrollrutinerna i fråga. 26 (): Jag tackar finansministern för svaret, somjag tycker är tillfredsställande så till vida att han talar om att det faktisktsker en extra kontroll både av de skattsedlar som ger mycket hög restskatt ochav dem som ger en oväntat hög återbäring. Det kvarstår dock att det finns ensärbehandling. Den speciella kontroll där man också går in itaxeringen gäller bara dem som får oväntat hög återbäring. Det här är naturligtvis en detalj, men det är en detaljsom för vanligt folk är begriplig och som är ett uttryck för det förhållandeöverheten i vårt land har till sinamedborgare, inte minst på skatteområdet. Det handlar om vilket som är enrättsstats viktigaste uppgift: att se till att dén enskilda människan gör rättför sig i förhållandet fill staten - eller att staten gör rätt i sittförhållande till den enskilde. I en rättsstat är naturligtvis det senare av alltöverskuggande betydelse. Rättsstatens uppgift är att skydda sina medborgare motyttre faror, mot sig själv och sina myndigheter och att skydda medborgarna motövergrepp från andra medborgare. Svenska folket är antagligen ett av världens tåligaste ochundergivnaste i förhållande till sina makthavare. Men det har funnits gränser.När förbjöd smålänningarna att sälja oxar till danskarna ochdessutom tog ifrån dem deras kyrkklockor- då gjorde de uppror. I modern tid, dåvärldens högsta, skattetryck, ytterligare kraftigt höjt av den socialdemokratiskaregeringen, gjort vanliga människors, i synnerhet familjeförsörjares, situafiondesperat, sviktar lojaliteten mot överheten. Ett sådant skattesystem blir uretisk-moralisk synpunkt kontraproduktivt: när allmänna begrepp om vad som är rimligtalltmer skiljer sig frän överhetens påbud sviktar laglydnaden. Det är kanskedet som ligger bakom att skattemyndigheterna bedömer det vikfigare attkontrollera människor som får tillbaka skatt än att kontrollera dem som fåttrestskatt. Om överheten går vidare på sin väg att möta detta problemmed konfrontation, riktad mot medborgarna - genom generalklausuler ochbevissäkringslagar, avlyssning och hemfridsbrott - då kommer lojalitetenytterligare att urholkas, och detta kommer att sprida sig fill andra områden. I ett rättssamhälle skall överheten vara skyldig attbevisa den enskildes skuld. Den enskilde tvingas nu ofta i stället bevisa sinoskuld. Vår för dagen aktuella lilla bagatell är ett utslag avmentaliteten i vårt samhälle - på det stadium det här gäller ideklarafionsgranskningeri kan inget väsentligt nytt material tillkomma. Detmåste alltså handla om att hitta småfel. Då är det precis lika stor risk attdet finns fel i de fall orimligt stor restskatt utdöms som där en orimligt storåterbäring tillfaller den enskilde. Jag hoppas att finansministern inte baralitar till skattemyndigheternas goda vilja i fortsättningen när det gäller attkontrollera att rutinerna blir likvärdiga åt båda hållen. Om remissbehandlingen av värdepappersmarknads-utredningensbetänkande "Värdepappersmarknaden" Överläggningen var härmed avslutad. 8§ Svar på fråga 1983/84:236 om remissbehandlingen avvärdepap-persmarknadsutredningens betänkande "Värdepappersmarknaden" har frågat mig om vilkamofiv jag har för den korta remisstiden av värdepappersmarknadsutredningensbetänkande Värdepappersmarknaden. Betänkandet överlämnades till mig den 30november 1983. skickades betänkandet på remiss fill ett 9 protokoll 1983/84:56-58 Om remissbehandlingen av värdepappersmarknads-utredningensbetänkande "Värdepappersmarknaden" femtiotalmyndigheter och organisationer. Remisstiden går ut . De senaste årens livliga börshandel och den starkt ökadeomsättningen på är i och för sig en glädjande företeelse.Det är dock klart att det för värdepappershandeln gällande regelsystemetdärigenom har utsatts för större påfrestningar . Under senare tidhar det förekommit flera uppmärksammade börsaffärer som aktualiserat en debattbåde här i kammaren och i massmedia om börsetiska regler och behovet av attkomplettera reglerna. Visserligen har börsstyrelsen och bankinspektionenkunnat ingripa mot vissa osunda företeelser i börshandeln. Det är dock uppenbartatt det finns ett behov av att skyndsamt komplettera regelsystemet i syfte attstärka förtroendet för värdepappershandeln. Värdepappersmark-nadsutredningensbetänkande innehåller förslag till sådana kompletterande regler. Skälet till den korta remisstiden är alltså att det ärangeläget att lagstiftningen på vissa punkter kompletteras så snart sommöjligt. Avsikten är att ett förslag skall kunna föreläggas i sådantid att denna kan besluta i ärendet . Den fortsatta handläggningen fårvisa om det är möjligt att hålla tidsplanen. Anf.28 (); Jag vill börja med att tacka finansministernför hans svar. Det är värt att notera, att remissinstanserna har en månad och17 dagar på sig att komma in med svar på hela det här betänkandet.Finansministern har haft en månad och på sig att svara på min fråga. Vi har i en mycket lång tradition på utredningsväsendetsområde. Sedan utredningarna har avslutats har man gett intresseorganisationeroch berörda statliga och kommunala organ möjligheter att granska utredningarnaoch lägga fram synpunkter. Departementen får på det här sättet en otroligt billig ochäven bra granskning av utredningsmaterialet. Man får också helt säkert mångavärdefulla uppslag och idéer, som inte förut har kommit fram. Jag anser att remissverksamheten kan ses som ensäkerhetsventil. Övertryck uppstår inte. Motsättningar och missförstånd kan mankomma till rätta med innan propositioner läggs på bord och de s. k.politiska låsningarna har inträtt. Vi har lärt oss att det tar tid att utreda, men vi vill hakvalitet, och det ligger i hela nafionens intresse att all den klokskap ocherfarenhet som finns samlade ute i vårt samhälle tas till vara och ges chansatt komma till uttryck. Jag förstår att det är frestande för en departementschef-inte minst med tanke på våra korta mandatperioder - att låta snabbhetenprioriteras, att anse att arbetet måste ske skyndsamt. Men verkligheten gerkanske anledning att bromsa. Den socialdemokratiska regeringen har börjat låtasnabbheten ta överhanden. Löntagarfondsförslaget är ett exempel, som skickadesut på remiss pliktskyldigast när alla var lediga.Omsättningsskat- ten påaktier drevs igenom och blev ett hafsverk. Hade, herr talman, förslagetremissbehandlats, skulle de nu uppkomna problemen ha kunnat undvikas. Man måste nog vara en och inte en Kjell-OlofFeldt om man skall skjuta från höften. Man skjuter oftare prick om man användersikte -och det finns t. o. m. kikarsikte, om man vill se riktigt långt. När det sedan gäller betänkandet Värdepappersmarknaden,som skickats ut på remiss och som berör hela det svenskanäringslivets kapitalförsörjning, skall remissvaren vara inne den 23 januari.Tror finansministern att man ute bland remissorganen har så litet att göra direkt kan kasta det man har för händer och gripa sig an med att läsa dethär tjocka betänkandet? År det så att finansministern, trots svaret, redan harbestämt sig för vilket förslag regeringen skall lägga fram utan hänsyn tillremissinstanserna, eller är det finansministerns avsikt att nedtonaremissorganens betydelse rent principiellt? Om remissbehandlingen av värdepappersmarknads-utredningensbetänkande "Värdepappersmarknaden" Som kommentar till den lilla gliringen om attdet tagit en viss tidinnan jag lämnat svar på fråga, villjag upplysa om att det beror på att har haft arbetsuppehåll mellan den20 december och . Sedan är jag naturligtvis, lika väl som någon annan,intresserad av att de förslag som vi lägger fram för är bra ochgenomtänkta. Det är också därför som jag i svaret säger, att vi får se om detgår att hålla den tidsplan vi har satt upp. Vi har kontakt med remissinstanserna. Vi är medvetna om desvårigheter som de har på vissa punkter. Vi får helt enkelt se i vilken takt vikan genomföra de förslag som värdepappersmarknadsutredningen lagt fram. Minauttalanden speglar alltså precis samma principiella hållning till frågorsberedning som vi intar i andra fall. Låt mig till slut, herr talman,betona att jag inte vet någon parlamentarisk demokrati där frågor bereds påsamma noggranna och ibland utdragna sätt som i . Vår remissinstitutionär relativt ovanlig för att inte säga nästan unik. Det är regeringens bestämdaavsikt att låta den institutionen leva vidare och använda den för att få bästamöjliga underlag för beslut. Anf.30 (); Jag tror inte att det bara är sområkar vara stängd mellan jul och trettondagen utan rätt många av det 50-talremissorgan som har fått det här digra betänkandet i sin hand. Historieprofessorn har sagt: Apporterarutredningsledamöterna snällt sin husses åsikt är de framtidsmän. Kommer de medfakta som inte talar i önskvärd riktning är det som att komma och lägga en dödråtta på folkhemmets matta. kom till under en borgerlig regering kanske Omden skattemässiga behandlingen av vissa förluster risken är stor attutredningsmännen inte har någon framtid hos den nuvarande regeringen. De faktasom tagits fram är kanske inte bra. Pliktskyldigast har finansministern skickatut den döda råttan för sedvanlig obduktion och dissektion, men dödsattesten ärredan utfärdad och ett nytt är under framväxt bakom finansdepartementetsmurar. Så tycker jag inte att det skall vara. Överläggningenvar härmed avslutad. 9 § Svar på frågorna1983/84:237 och 262 om den skattemässiga behandlingen av vissa förluster har i anledning av det skattemässiga efterspelet fillVänerskogskonkursen frågat mig om regeringen är beredd att vidta åtgärder föratt förhindra att den orimliga situationen uppkommer att inkomster som irealiteten aldrig kunnat disponeras beläggs med skatter och avgifter. har frågat mig om arbetet i för att söka finna enlösning lett fram till något konkret förslag. Jag besvarar frågorna i ettsammanhang. Genomen dom har regeringsrätten förklarat att förluster på vissafordringar på Vänerskog skall betraktas som kapitalförluster. Domen innebär attde berörda skogsägarna får betala inkomstskatt och ofta också mervärdeskatt ochegenavgifter på virkesleveranser som de i realiteten inte fått betalt för. Iett svar i kammaren konstaterade jag attregeringsrättens dom fått olyckliga konsekvenser. Jag framhöll emellerfid attbl. a. starka principiella skäl talade emot att i efterhand ändra detmateriella resultatet av domen. Detta gäller alltjämt. Något ingripande frånmin sida i form av förslag till ändrad lagstiftning är därför inte aktuellt. Enligtvad jag inhämtat kan den sammanlagda förlusten på medlemslån och likvidlånuppskattas till 60 milj. kr. fördelade på omkring 20000 personer. Ofta ärskogsägarens förlust några eller ännu mindre. I ungefär 1000 fallär beloppet . och i knappt 100 fall över 50 000 kr.Bland dem som förlorat mer än . finns många kommuner och andrajuridiska personer. Enligtmin mening kan det vara motiverat att samhället kompenserar skogsägare somförsatts i en ohållbar ekonomisk situation till följd av det skattemässigaställningstagandet. De uppgifter som finns tillgängliga är emellertid intetillräckliga för att bedöma förhållandena i de enskilda fallen. Saken måstedärför klarläggas ytterligare. Innan resultatet av ett sådant utredningsarbeteföreligger kan jag inte uttala mig om vilken kompensation som kan komma ifråga. 32 (): Jag tackar finansministern för svaret på min fråga. Jag tackar ocksåför svarets innehåll. Denskattemässiga behandlingen av de förluster som många skogsägare gjorde isamband med Vänerskogskonkursen och som vi nu på nytt diskuterar har jag vidflera tidigare tillfällen tagit upp med olika finansministrar. Att jag gjortdet och fortfarande inte kan släppa frågan beror på att den orättvisabehandling dessa skogsägare är utsatta för är något av det grymmaste någon kanråka ut för. De skall betala skatt pä pengar som de aldrig sett eller fått. Detär människor som gjort rätt för sig och arbetat troget för att producera ochmedverka till vår försörjning. De har fått avverka mycken skog, som de ejfått några pengar för. Genomsvåra insektsangrepp på skogen är dessutom den mesta skogen borta för många. Dehar lagt ut pengar för avverkning eller gjort mycket arbete utan ersättning. Dehar stora kostnader för plantering av ny skog. Många har inte heller medelhärfill. Detta är naturligtvis inte rimligt, herr finansminister. Nuhar allt fler blivit uppmärksammade på problemen. När finansministern i höstassvarade på en fråga som jag hade ställt var han positiv men han kunde då intefinna en praktisk lösning. Därför fanns det mycket små utsikter att lösaproblemen. Omvi nu är överens om att skatt ej behöver betalas eller att kompensafion skallutgå, dä måste det väl ändå vara möjligt att kunna komma överens om någotliknande i detta fall. Jag är tacksam för att finansministern finner detmofiverat att de skogsägare som på detta sätt blivit försatta i en ohållbarsituation kompenseras. Det är bra. Det gläder mig att alla framstötar som jagsjälv och andra har gjort äntligen synes ge resultat. Isitt svar nämner finansministern hur många personer som har förlorat pengar ochhur mycket det rör sig om. Men så säger han något som kan verka som en hake isammanhanget, men som jag inte hoppas skall vara det. Så här står det: "Deuppgifter som finns tillgängliga är emellertid inte tillräckliga för attbedöma förhållandena i de enskilda fallen. Saken måste därför klarläggasytterligare. Innan resultatet av ett sådant utredningsarbete föreligger kan jaginte uttala mig om vilken kompensation som kan komma i fråga." Detmå vara hänt om det inte är möjligt att ge ett sådant besked. Föregen del skall jag så långt möjligt medverka till att uppgifter som klarläggerdessa förhållanden framkommer. Jagär tacksam för de besked som getts, men jag vill ändå fråga finansministernvilket slag av uppgifter som alldeles speciellt behöver tas fram. Det gläder mig att denna fråga äntligen synes bli löst, och därmedtackar jag för svaret. Omden skattemässiga behandlingen av vissa förluster Omden skattemässiga behandlingen av vissa förluster 33 (): Jag ber ocksåatt få tacka finansministern för svaret. Denhär frågan har statsråd på skatteområdet plågats med i olika sammanhang, inteminst under den borgerliga regeringens sista månader. Att problemet inte ärlättlöst kan man utläsa av tidigare frågesvar här i kammaren från såvälKjell-Olof som förutvarande ekonomi- och budgetministrar. Jaghar i min fråga efterlyst om departementet har kommit fram till något förslagfill lösning. För egen del tror jag att man skall koncentrera ansträngningarnakring de tidigare Vänerskogsmedlemmar som drabbats allra hårdast och inte sökagreppa över hela den tragedi som Vänerskogskonkursen 1981 innebar. Men detfinns en kategori skogsägare som jag tycker speciellt synd om, och de återfinnsi norra , vilket också nämnde. Det är de skogsägare somi slutet av drabbades av granbarkborrens härjningar. Avsvaret framgår att finansministern inte anser retroaktiv lagsfiftning vara enframkomlig väg. Jag tror inte att någon kan presentera en lösning somgaranterar fullständig rättvisa. Jag tror också att det kan vara svårt attutröna vilka skogsägare som i detta fall har förlorat mest. Men en viljeyttringför att i första hand mildra följderna för dem som har förlorat både sin skogoch sina skogslikvider visar dock finansministern klart i sitt svar. Det harockså fidigare skett i kontakter bl. a. med vårt parfidistrikt hemma iVärmland. Omjag är rätt underrättad skulle dessa förluster, om de hade uppkommit , ha varit avdragsgilla driftsförluster, eftersom en ny lagsfiftning beträffandekapitalförlustbegreppet gäller fr. o. m. årets taxering. Jag vill därför ställaen följdfråga till finansministern: det vara möjligt att utfärda någonform av övergångsbestämmelser så att de som låt oss säga har hamnat i skarvenmellan den gamla och den nya lagstiftningen kunde komma i åtnjutande av defördelar som onekligen är förknippade med den nya lagstiftningen? Jag ber än en gång att få tacka för svaret, som jag tycker är positivt. Beträffande vilka utredningar som måste göras vill jag säga att vi fördet första har haft vissa svårigheter att karflägga antalet individer somberörs och hur stora belopp det kan gälla. Konkursförvaltaren har välvilligtställt till förfogande de datalistor som finns - det gäller ju 20000 personer,så detta kan inte behandlas manuellt - men det visar sig att det materialet ärnågot oklart. Man har blandat in andra lån och andra fordringar än de medlems-och hkviditetslån som själva skattefrågan har gällt. Men det skall vi försökaklara ut. Fördet andra har det visat sig att de här medlemmarna i Vänerskog är spridda överhela landet. Det finns medlemmar även i och på många andra ställen. Från början hade jag tänktmig att en eller kanske ett par länsstyrelser skulle kunna genom sinkontakt med medborgarna i länet få fram den andra delen, nämligen hur hårtmänniskorna har drabbats och hurudan den ekonomiska situationen är för dem detgäller. Även den frågan har visat sig vara något mera svårlöst, när det kanskegäller 24 länsstyrelser, men vi skall försöka hitta enlösning på detta så att vi kan få fram en uppfattning om vilken storleksordningärendet har, hur många människor det gäller. Sedanfär vi, antar jag, återkomma till med ett förslag och då ocksåförslag om den myndighet eller de myndigheter som skall handlägga prövningenoch utbetalningen av kompensation. PåGunnar sista fråga måste jag svara att vi har ingående prövat omövergångsbestämmelser av ett eller annat slag skulle kunna lösa problemen. Menresultatet i det avseendet har tyvärr varit negativt. Omden skattemässiga behandlingen av vissa förluster Anf.35 (): Jag tackar finansministern för den kompletterande redogörelsen. Hansäger alltså att man bör komma in med uppgifter om vad det gäller för slagsförluster, och vad jag kan förstå anser han att det behövs htet mer detaljeradeupplysningar. Detär klart att det finns möjlighet att plocka fram sådana, men jag hoppas ändåatt problemet skall kunna lösas utan att man behöver vränga omkring allt somfinns så att det kommer att dra ut alltför länge innan de här människorna kanfå besked. 1 mitt tidigare anförande gick jag därför inte heller in på de olikaförluster som kunnat uppstå. Detta får väl en vidare utredning klara ut. Jag hoppas som sagt att frågan skall kunna lösasinom en så snar framtid som möjligt.