prot · G709153 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:153 Omett regionalt hälsouniversitet vid högskola Förhandlingarnaleddes till en början av tredje vice talmannen. 1 § Justerades protokollen förden 16 innevarande månad. 2§ Svar på fråga 1983/84:527 om ett regionalt hälsouniversitet vid har frågat mig om jag är beredd att redovisaregeringens syn på ett regionalt hälsouniversitet i . Jaghar tidigare förklarat att jag ser med stort intresse, på det förslag somuniversitets- och högskoleämbetet (UHÄ) lagt fram om ett regionalthälsouniversitet med integrerad vårdyrkesutbildning i . Beredningav.frågan pågår inom regeringskansUet. Jagavser att föreslå regeringen att uppdra åt UHÄ att bl. a. utarbeta enplan för upprättande av ett regionalt hälsouniversitet i med starttidigast /87. Uppdraget skall så långt möjligt redovisas ianslagsframställningen för /86. Anf.2 (): Jag ber att få tacka utbildningsministern för svaret med ett glattbudskap till folk. Inomalla områden är det viktigt att kunskapsutveckling sker i former som kommermänniskorna till del. På det sociala området, som gäller de nära frågorna vidsjukdom och andra problem, syns detta särskilt tydligt. Det är viktigt attgenom forskning ta till vara möjligheter att komma till rätta med sjukdom ochUdande. Den snabba utvecklingen ger vård och omsorg ständigt nya möjligheteroch öppnar perspektiv mot helt nya inriktningar och behandlingssätt. Det finnsi detta sammanhang skäl att understryka att forsknings- och utvecklingsresurserinte enbart skall riktas mot konventionella områden. Om nomineringen av ledamöter i linjenämnd inom högskolan Det kommer att bli helt nödvändigt att brytakostnadsutvecklingen inom sjukvården. Men vården får inte försämras. Hur skalldet gå till? Jo, genom att höja det allmänna hälsotillståndet. Ropet efter kvalificeradsjukvård för enklare åkommor måste minska. Folk skall helt enkelt lära sig attbehålla hälsan. Hälsopropaganda, information och undervisning skall uttill människorna. Kritiken mot hälso- och sjukvården är en bakgrund till attutredningen om ett regionalt hälsouniversitet i kom till stånd . Det är alltför snäv specialisering i vården, alltför litetförebyggande arbete, alltför åtskilda och isolerade yrkesroller etc. Dessatankegångar som präglat sjukvårdsdebatten finns redovisade somen bakgrund till utredningens övervägande. Man ger också internationellaexempel på vad begreppet hälsouniversitet avses innebära. Tanken är att en helregions sjukvård och hälsoproblem skall utgöra utgångspunkt och bas förutbildningen - inte bara de högspecialiserade sjukhusens panorama. Idén anknyter till den sjukyårdspolitiska linje som alltoftare förs fram av landstingspolitikerna - ett s. k. hälsopolitiskt synsätt påvården. Detta torde innebära en förskjutning från kurativ vård tillförebyggande verksamhet, i viss mån en vidgning av sjukvårdens ansvar. Vi i ger vårt fulla stöd tillplanerna på ett regionalt hälsouniversitet i med fullständigläkarutbildning, integrerad undervisning för olika vårdutbildningar och en klarinriktning på primärvård och förebyggande hälsovård. Jag har fått ett så positivt svar avutbildningsminister att jag inte har någon anledning attställa en ytterligare fråga. Jag tackar på förhand för hälsouniversitet iLinköping. Överläggningen var härmed avslutad. 3 § Svar på fråga 1983/84:529 om nomineringen av ledamöteri linjenämnd inom högskolan har frågat mig om de avregeringen beslutade förändringarna i högskoleförordningen innebär attarbetsmarknadens parter inte längre skall beredas tillfälle att avge förslagtill ledamöter i linjenämnd. I anslutning till de förändringar av högskoleenheternasorganisation som beslöt om har en översyn gjorts avdelar av högskoleförordningen. De nya bestämmelserna träder i kraft den 1 juli1984. Avsikten har bl. a. varit att minska den centrala regleringen. I samband med översynen har den bestämmelse utgått somfinns f. n. och som innebär att högskolestyrelsen skall bereda berördamyndigheter och organisationer tillfälle att avge förslag till företrädare föryrkeslivet i linjenämnd. Detta är enligt min uppfattning en så självklarordning för beredning av dessa frågor att jag inte ansett det nödvändigt attreglera den Jag räknarsåledes med att högskolestyrelserna - liksom -kommer att bereda bl. a.arbetsmarknadens parter tillfälle att avge förslag. 4 (): Jag skulle viljabörja med att tacka utbildningsministern för svaret på min fråga. Svaret är juett positivt besked om att ingen saklig förändring har skett när det gällermyndigheters och organisationers möjligheter att lämna förslag till ledamöter ilinjenämnderna. Jagtycker det är väsentligt att i detta läge understryka att det är de som finnsinom yrkeslivet som skall beredas dessa möjligheter. Detta är också anledningentill att min fråga enbart gällde arbetsmarknadens parter. Det är ju dessa somborde vara bäst lämpade att få nominera yrkeslivsrepresentanterna, framförallt mot bakgrund av att de fortlöpande finns inom yrkeslivet. Det är också desom får ta hand om de praktikanter som kommer ut på arbetsplatserna när detgäller bl. a. återkommande utbildning. Idetta läge skulle det vara bra om man kunde göra ett som jag tycker nödvändigtförtydligande på den här punkten. Jag ser det också som en ytterligareförstärkning när man sitter och planerar utbildningen för att bereda ettnärmare samband mellan yrkeslivet och utbildningsmyndighe-tema. Jagvet att arbetsmarknadens parter lägger ned ett avsevärt arbete på attplocka fram lämpliga kandidater till yrkeslivsrepresentanter i linjenämnderna.De erfarenheter man har visar att många högskolor ratar just de kandidater somarbetsmarknadens parter har föreslagit. Vissa högskolor har Ustor på tänkbaraintressenter att gå ut till, som kan omfatta ett tjugotal myndigheter,organisationer och föreningar, och av dessa begär man in nomineringar. En delhar funnit att det snart mera är fråga om en anställningsprocess än ennomineringsprocess. Det skulle nu vara bra om man kunde komma till rätta mednomineringsprocessen för att få den mera ändamålsenlig. Jagvill ta tillfället i akt att i det här sammanhanget fråga utbildningsministernvilka möjligheter det finns att få en mera ändamålsenlignomineringsprocess- kanske genom att begränsa antalet tänkbara intressenter påUstorna som man skickar ut. Det läggs ju ned stor möda på att få fram lämpligakandidater, som sedan inte blir antagna. Omnomineringen av ledamöter i linjenämnd inom högskolan Anf.5 Utbildningsminister : Herr talman! Det är möjligt attnomineringsprocessen på en del ställen har blivit mycket komplicerad. Det ärnågonting som man i så fall måste klara ut lokalt. Vi kan knappast reglera detcentralt. finns det ett krav på att Unjenämnderna skall vara såallsidigt sammansatta som möjligt. Då kanske det behövs ett mycket brettnomineringsförfarande. Detviktiga just nu är att jag genom att ge svar på fråga har fåttgöra klart att jag tycker att det är mycket väsentligt att arbetsmarkna- Omarbetsformerna på institutionsnivå inom högskolan dens parter, på precissamma sätt som , får vara med i nomineringsprocessen. Överläggningenvar härmed avslutad. 4§ Svar på fråga 1983/84:532 om arbetsformerna på institutionsnivå inomhögskolan har frågat mig om syftet med ett beslut om vissförsöksverksamhet vid tekniska högskolan i är att avskaffa dedemokratiska arbetsformerna på institutionsnivå inom,högskolan. Svaret är nej. Idet aktuella fallet har styrelsen för tekniska högskolan, efter särskildframställning, fått regeringens tillstånd att bilda en institutionsgrupp förinstitutionsstyrelserna inom det elkraftstekniska området. Gruppen skall ledasav en styrelse som skall fullgöra de uppgifter som normalt åliggerinstitutionsstyrelse. Ledamöterna skall utses av högskolestyrelsen efterförslag av bl. a. arbetstagarorganisationer. Syftetmed den förändrade oi-ganisationen är att förbättra fömtsättningarna för godaarbetsförhållanden vid de berörda institutionerna. Regeringen på högskolestyrelsensbedömning att en åtgärd av det aktuella slaget behövs för att detta syfte skallnås. Jag vill erinra om att, såväl allmänna intressen som studerande, lärareoch andra anställda är företrädda i högskolestyrelsen. Frågan har också varitföremål för förhandling enligt medbestämmandelagen. Anf.7 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på min fråga. Tyvärrhar det nog uppstått ett litet missförstånd när det gäller frågans inriktning.Det kan bero på någon oklarhet från min sida. Syftet med frågan var inte att fåreda på om regeringen tänker avskaffa de demokratiska arbetsformerna påinstitutionsnivå. Jag fömtsätter att så inte är fallet. Vadjag ville ha svar på var: Vad är egentligen syftet med försöksverksamheten vidtekniska högskolan, där man ändå åsidosätter de demokratiska arbetsformerna påinstitutionsnivå? Den frågan är fortfarande obesvarad. Det är ännu oklart vadsorn i själva verket är syftet med försöksverksamheten. Iregeringsbeslutet, som jag har framför mig här, anges att verksamheten skallbedrivas försöksvis. En försöksverksamhet bedriver man normalt för att vinnaerfarenheter som man hoppas kunna använda i ett mera generellt sammanhang,tillämpa också på andra ställen. Den fråga jag ställer mig när det införs ettsystem där man inte har den normala institutionsdemokratin utan en styrelse somär tillsatt direkt av högskolestyrelsen är vart man egentligen syftar meddenna försöksverksamhet. Det kunde vara intressant att få det klarlagt. Statsrådetsäger att ledamöterna skall utses av högskolestyrelsen efter-förslag av bl. Det är ett i och för sig korrekt påstående, men börkanske utvidgas med påpekandet att det, enligt regeringsbeslutet, endast är enledamot av sex som utses på förslag av arbetstagarorganisationerna. Restenutses av högskolestyrelserna efter förslag från andra håll. Detär inget tvivel om att det vid tekniska högskolan bedrivs försöksverksamhetmed en centralisering av beslutsfattandet på institutionsnivå inom högskolan.Det är fortfarande intressant att få veta varför man vill bedriva den typen avförsöksverksamhet. Anf.8 Utbildningsminister : Herr talman! Skälet är det som jagsade i svaret, nämligen att genom en förändrad organisation kunna förbättraförutsättningarna för goda arbetsförhållanden vid de berörda institutionerna. Anf.9 (): Man blir inte så mycket klokare av en upprepning av vad som står i detskrivna svaret, som statsrådet tidigare läste upp. Jag vill ändå tolka det så,att även om detta är rubricerat som försöksverksamhet behöver vi inte vararädda för att denna typ av åtgärder är någonting som vi kommer att få se påflera håll inom högskoleväsendet, utan det är en mera tillfällig åtgärd. Jagtycker alltså att det är beklagligt om man anser sig tvingad att åsidosättainstitutionsdemokratin, av vilka skäl - klara eller oklara - det vara må. Jagvill gärna uttrycka förhoppningen att denna försöksverksamhet blir av unikkaraktär, att den inte kommer att upprepas på flera håll och att den blir så begränsadi tiden som möjligt. Jag förmodar att vi är eniga om att det ur principiellsynpunkt inte är särskilt lyckligt med denna typ av arrangemang. Överläggningenvar härmed avslutad. 5§ Svar på fråga 1983/84:567 om utbildningsmöjligheterna inom Boråsregionen Anf.10 Utbildningsminister : Herr talman! harfrågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att inte försämrautbildningsmöjligheterna för ungdomar och vuxna inom Boråsregionen! Vidare harInger frågat hur kommunernas behov av fortbildning av personal inombarn- och äldreomsorgen samt inom skall kunna bli tillgodosedda närförskollärar- och fritidspedagoglinjerna i läggs ner. beslutom avveckling av fritidspedagog- och förskollärarlinjer- na vid högskolan i att 150 av totalt 600 nybörjarplatser på allmänna utbildningslinjer därförsvinner. Vid högskolan tillkommer ett antal utbildningsplatser,nämligen 30 på textil- och konfektionstekniklin-jen och 30 på ekonomlinjensbasblock. Jagfår också erinra om de möjligheter till högskoleutbildning som finns inomrimligt avstånd från , dels vid i , dels vidChalmers tekniska högskola. Fortbildningsbehoveti för personal inom barn- och äldreomsorgen samt inom börkunna täckas på samma sätt som sker på andra orter som saknarhögskoleutbildning inom undervisningssektorn. Anf.11 (): Först vill jag tacka utbildningsministern för svaret. Jag konstateraratt det kanske innehöll något positivt, men inte precis något oväntat. Närfritidspedagog- och förskollärarutbildningarna vid högskolan i lagts nerhar högskolan förlorat en fjärdedel av sina heltidsstuderande. Jag vet inte hurutbildningsministern räknar, men jag får det till en fjärdedel när vi förlorarintagningen till dessa båda linjer. Vi har i räknat ut att det betyder300 ä 400 platser totalt när dessa utbUdningar är nerlagda. Det är så man måstese det - inte bara till intagningen . Viär också i rädda för att man kommer att minska intagningen tillbibliotekslinjen och att man kanske helt lägger ner ekonomlinjen . Boråsregionen- eller, som jag i detta sammanhang föredrar att kalla det, -är en gammal arbetarbygd med teko som dominerande industri. Utbildningsnivånhar förut inte varit så hög, men antalet studerande som går vidare frångrundskola till gymnasium har kommit upp till samma nivå som den som gällerför riket i dess helhet. Medhögskolan i fick ungdomar i ökad möjlighet till högreutbildning i sin hembygd. Inte bara ungdomar utan även vuxna, som av olika skälinte kunnat skaffa sig en högre utbildning, fick då chansen att gå igenom enutbildning och kunna bo kvar i sitt hem. Ofta har det varit kvinnor,som inte kunnat tänka sig att bo på annan ort under terminerna på grund av attde har familj att ta hand om. Utredningar visar också att det för de gruppersom saknar utbildningstradition är viktigt att få utbildning så nära hemortensom möjligt. Man väljer mellan arbete och utbildning och drar sig då för attbinda sig för en utbildning långt ifrån hemorten. Fritidspedagog-och förskollärarutbildningarna är de enda pedagogiska utbildningar som.erbjudsstuderande i regionen. När de här Unjerna läggs ner, försvinner alltså den endamöjlighet till pedagogisk utbildning som vi har. Mantycker att en socialdemokratisk regering mer skulle värna om en bygd som vår,som är drabbad av företagsnedläggelser, arbetslöshet och utflyttning. Jagmåste säga till utbildningsministern att många där hemma är besvikna på regeringen. Nisocialdemokrater talar ofta så vackert om att värna om dem som har det sämstställt, att värna om de utsatta. Att göra det tycker jag är riktigt, och detvill vi i också göra. Men det gäller ju inte bara grupper av människor,utan det gäller också regioner. Överläggningenvar härmed avslutad. 6§ Svar på fråga 1983/84:473 om tidigareläggningen av vissa kommunala arbeten Omtidigareläggningen av vissa kommunala arbeten har frågat mig hur många arbetslösa som genomtidigareläggning av kommunala sysselsättningstillfällen kunde beredas arbetegenom de 300 milj. kr. som anvisats för ändamålet. Arbetsmarknadsstyrelsenskall till regeringen lämna en rapport om utfallet avtidigareläggningen av kommunala och landstingskommunala tjänster. AMS har ännuendast ett preUminärt utkast till redovisning. Enligtvillkoren för stödet skulle anstäUningarna utgöra ett nettotillskott utöver vadsom annars hade kommit till stånd. Antaletpersoner som, enligt preliminära uppgifter, har tillsatts på stödberättigadetjänster är ca 5 000, varav hälften på heltid. Antalet arbetslösa som anställtsär ca 1 300. av tjänsterna tillsattes med internsökande. GenomsnittUgtför landets kommuner tillsattes 71 tjänster per 10 000 kommunalt anställda.Motsvarande siffror för landstingskommuner är 44 tjänster per 10 000 anställda.Den slutliga bedömningen av verksamheten får anstå tills är klar. Anf.13 (): Jag ber attfå tacka för svaret. Anledningentill att jag ställde frågan var att jag ville förebygga att förslag av sammatyp återigen lades fram i . Jag respekterar att arbetsmarknadsministernvUl avvakta den slutliga rapport som AMS skall lämna till departementet, menklart är att det blev en mycket kort tidigareläggning av de lediga tjänsterna.Lika klart är att tidigareläggningarna ledde till rätt stor byråkrati. En stordel av tjänstemännens arbetsinsatser fick avsättas för tidigareläggningarna istället för att användas i arbetet med att göra den kommunala och landstingskommunalaverksamheten bättre. Dessa 300 milj. kr. skulle ha gjort större nytta omkommuner och landsting hade fått behålla Utet mer pengar. Det gjordes samtidigträtt stora indragningar från både kommuner och landsting. Om kommuner ochlandsting själva hade haft 300 milj. kr. att bestämma över i sedvanlig ordninghade det gett bättre resultat. Dethär var ju inte förslag, men det hindrar inte attarbetsmarknadsministern, om denna typ av förslag återigen skulle komma Om de oorganiseradeföretagens näringsfrihet upp, haranledning att säga nej till sina regeringskämrater. Detta för att kommuner ochlandsting skall få arbetsro och använda pengar och resurser på bästa möjligasätt. Det här förslaget stämmer också väldigt dåligt med diskussionerna ombyråkratiska frizoner m. m. hos kommuner och landsting. Jag håller inte riktigt med omdetta med byråkratin. Jag tror att den här verksamheten på många håll - interiktigt överallt - sköttes med mindre byråkrati än vad som annars ofta ärfallet. Den slutgiltiga bedömningen kan jag inte göra , mentyvärr måste jag säga att jag är rätt besviken på utfallet av den härverksamheten. Den preliminära rapport sorn jag har fått tyder på att dettaegentligen var bättre för kommunernas ekonomi än för de arbetslösa. När viskall pröva ytterligare verksamhet i den här riktningen, som ju handlar om att försökafinna system där en del av arbetsmarknadspengarna också kan användas för jobbsom så att säga finns kvar , så tycker jag - såvitt jag kan senu - att vi får diskutera något annorlunda utformningar. Jag tror faktiskt inteatt om bara kommunerna får hand om pengarna, så blir det hela mycket bättre.Resultatet av den här verksamheten tyder på motsatsen. De preliminäraresultaten visar att detta var en mycket dyr arbetsmarknadspolitisk åtgärd, ochdet måste vi naturligtvis dra slutsatserna av när vi utformar våra verksamheteri framtiden. Detta var en försöksverksamhet. Vi har lärt oss en hel delav den. Vi skall dra slutsatserna. kommer vi med förslag tillriksdagen om vilka lärdomar vi har dragit och vad vi kan göra bättre iframtiden. 15 (): Statsrådets andra inlägg visar att vi intestår så långt ifrån varandra. Det var ingen bra verksamhet/Jag har talat medkommunala och landstingskommunala företrädare och handläggare - de vill inte haett nytt förslag av samma typ. Överläggningen var härmed avslutad. 7§ Svar på fråga 1983/84:521 om de oorganiserade företagens näringsfrihet 16Arbetsmarknadsminister : Herr talman! harfrågat statsrådet om han avser att lagstiftningsvägen tainitiativ för att skydda de oorganiserade företagens näringsfrihet så att dessaföretagare inte utestängs från sin näringsverksamhet. Frågan synes främst gälladen arbetsrättsliga lagstiftningens utformning och tillämpning. Arbetet inomregeringen är så fördelat att det är jag som skall svara.på frågan. Först villjag något kommentera den beskrivning . beträffandefackföreningsrörelsens inställning till frågor om ny teknik och industriellutveckling. MargitGennser synes vilja göra gällande att de fackliga organisationerna skulle varamotståndare till nya produktivitetsinriktade arbetsmetoder och nya affärsidéer.Så förhåller det sig inte. Sakläget är i stället det rakt motsatta. De fackligaorganisationerna anser att behovet av teknisk utveckling är stort, vilketberor på att de sedan gammalt har uppfattat teknisk utveckling som etthjälpmedel för att få en bättre och mänskligare tillyaro. Frånfackliga utgångspunkter har problemet inte varit att vi i det här landet harför mycket av industriellt nytänkande och utveckling utan snarare attutbyggnadstakten har varit för långsam och att den nya tekniken alltför oftahar genomförts ensidigt på arbetsgivarnas villkor. har man frånfackligt håll uttryckt oro över att föråldrad teknik och sjunkandeinvesteringar i näringslivet kommer att urholka möjligheter att hävdasig som industrination. Det är alltså, enligt min mening, missvisande att sökaframställa de fackliga organisationerna som ett hinder för ett fortsatttekniskt framåtskridande i företagen. Bl.a. mot den nu beskrivna bakgrunden har jag svårt att föreställa mig att defackliga organisationerna skulle ha något intresse av att med medbestämmandelagensorn vapen söka utestänga nytänkande och produktivitetsinriktade företagare.Om det är reglerna om facklig vetorätt i MBL som syftar på närhon säger att småföretagare utestängs från att bedriva näring, så viU jagerinra om att fackförbunden har utnyttjat sin vetorätt bara i enstaka fall ochdå, såvitt jag känner till, inte i några otiUbörliga syften. Enligt min meningligger det inte heller något anmärkningsvärt i att en facklig organisation iförhandlingar med arbetsgivaren om anlitande av underentreprenör läggersysselsättningsaspekter på upphandlingsfrågan och vill att ett visstentreprenadarbete skall uppdras åt ett företag som har anställda i sinverksamhet. Omde oorganiserade företagens näringsfrihet 17 (): Tack för svaret. Jag är förvånad att jag fick det av arbetsmarknadsministernoch inte av industriministern. Jag anser att näringsfrihetsfrågor och sådantsom gäller skadlig konkurrensbegränsning skall vara överordnadearbetsmarknadslagstiftningen, men så är det tydligen inte enligt regeringen. Jaghar i alla fall samma syn på den här frågan som ,vilken ju bl. a. tagit upp en fråga som arbetsmarknadsministern inte allsberörde. De oorganiserade företagarna hindras ju verkligen i sinnäringsutövning. Det gäller alltså frågan om hängavtalen. Om hängavtal intetecknas, utesluts de oorganiserade företagarna helt enkelt från sina uppdrag.Det är dessa missförhåUanden som påtalat hosregeringen. Detär inte riktigt så som försöker beskriva det hela, dvs. att fackföreningsrörelsenär mycket positivt inställd till utvecklingen av vårt näringsliv. Kom ihåg attindustriutvecklingen inte är det enda som vi skaU se Om de oorganiseradeföretagens näringsfrihet på, utan det gäller också utvecklingen inom helaservicesektorn. Ord som Pysslingen och Dagmarförslaget antyder vad det är frågaom. Det är fråga om en strävan efter monopol. Men jag tror att själva andan som småföretagare, särskiltinom service branschen, får arbeta i är ganska förfärande. fick jag ett brev från en företagare. Han skrev följande beträffande hängavtalen inom målarbranschen: "Hade jag själv varit enmansföretagare och med statsmak ternas goda minne blivit påtvingad Svenska Målarförbundets s. k. hängavtal hade jag enbart av rättsuppfattningsskäl allvarligt övervägt att fly till den dolda sektorn. Det är anmärkningsvärt att de rättsvårdande myndigheterna intresserat sig så litet för hängavtalens avtrubbande effekt på den enskilda sektorns rättsuppfattning. Det är hög tid att landets lagstiftande församling kritiskt granskar dessa avtals demoraliserande effekter ." Vad skall jag svara den här företagsledaren?Detta gäller ju småföretagarna och under de förhållanden som de måste arbeta. Det är tydligen riktigt att vidta den här tyjjen avåtgärder och att förklara företag i blockad ifall man inte vill tecknahängavtal, som man senare inte kan säga upp. En del människor och grupper avmänniskor har tydUgen mindre rätt än andra här i landet. Vi har kanske fått ettnytt frälse. Jag tror att de händelser som vi bevittnat - företagare som mistsina jobb - är någonting farligt för en positiv samhällsutveckling. i den här frågan tolkar jag så; att hon dock inser problemen försmåföretagarna. Jag tror att vi måste skydda dessa genom lagstiftning. har jag fått ett mycketstort antal frågor från moderata ledamöter i som på olika sättpåstått att fackliga förtroendemän missbrukar den lagstiftning som vi har. Jaghar tidigare avvisat de påståendena - det finns inte någon grund för dem.