prot · G709166 · 1983-12-31 00:00:00 — har förvaltningsapparaten tagit överlokalt, regionalt och centralt. har till exempel antaletutbildningsplanerare sjudubblats medan antalet studenter har stagnerat ochandelen forskare minskar. Och en stor del av forskarnas och lärarnas arbetstidgår åt till att sitta på de sammanträden i de förvaltningsorgan som den nyauniversitetsbyråkratin skapat. I detta land har vi nu fler forskningsadministratörerän forskare." TillIngvar vill jag ställa följande fråga: Har fel? I vilkahänseenden har han i så fall fel? Om han inte har fel, vad gör då regeringenför att komma fill rätta med dessa bekymmer? talar om, fru talman, är i grunden ingenting annat än den miljösom är själva förutsättningen för étt kreativt och avancerat tänkande. Sådanttänkande kan inte administreras fram. Inte heller uppstår det till följd avfler miljoner, vare sig verkliga eller konstruerade. Vad som krävs ärmofivation hos enskilda människor med särskild fallenhet för att berika helavår kultur genom en akfiv forskargärning. Regeringens forskningspropositionger, dess värre, ett mycket litet bidrag i detta avseende. Jag yrkar bifall till samtliga reservafioner där moderata namnförekommer. 4 (): Låt mig börja med att meddela att eftersom vi underhand fått en framställanfrån talmännen om att vi bör begränsa antalet inlägg kommer i dennadebatt att företrädas endast av en talare och inte av två, som vi härföranmält. Vi gör detta för att underlätta tidsplaneringen för kammarensarbete. Mitt anförande blir därför kanske litet mera kompakt än jag från börjanhade tänkt mig. Men den här åtgärden vidtas alltså för att underlätta arbetet ikammaren. Det innebär inte att vi inte ger forskningen den prioritet som vianser ämnet vara värt, för forskningen är verkligen värd att prioriteras. Forskningenär ju ett av de vikfigaste medel som vi har till förfogande när det gäller attpåverka framtiden. Naturligtvis är möjligheterna att påverka forskningensallmänna inriktning också i framfiden av största vikt för samhället. Dettainnebär inte, och det vill jag understryka, att vi menar att vi skall ha en avsamhället detaljstyrd forskning. Det är nämligen väldigt viktigt att vi slårvakt om den fria forskningen, inte minst på grundforskningens område. Ingen avoss är någon profet som kan avgöra vilka kunskaper som kommer att vara deviktigaste . I det avseendet måste forskningens egna möjligheter attsöka sig fram på fria vägar vara avgörande. Men det hindrar inte att det ärsamhället som på många viktiga områden anger ramarna för forskningen. Detvar mot den bakgrunden som i en partirnofion reste kravetpå ett samlat statligt forskningsprogram; Detta krav återkom 1974 i en gemensammotion av och . Den gången fick vi riksdagensstöd för den här tanken. Detta krav har i sin tur kommit att utgöra grunden förde samlade forskningsproposifioner som traditionsmässigt återkommit. Det kommertill uttryck även i den proposition som vi behandlar. ville kanske i sitt anförande for en stundsedan ge ett intryck av att den aktuella forskningspropositionen skulle varanågonting unikt. Det är den alltså inte, utan det är här fråga om en värdefulltradifion. Det vill jag slå fast. Men klarast utformad var väl denforskningsproposifion som mittenregeringen lade fram 1982. Det var då sornväldigt många av de viktiga prioriteringarna av skilda forskningsområdengjordes. Jag kan konstateraatt de prioriteringarna i huvudsak gäller även förden av oss väckta motionen om forskningen., Det är inte utan, fru talman, att man emotsåg den härforskningspropositionen med ganska stora förväntningar. Det socialdemokratiskaregeringspartiet hade liksom flaggat för forskningen som ett av de paradnummersom man skulle ägna sig åt. Det tillsattes en särskild forskningsminister föratt visa vilken prioritet som man gav åt just området forskning. Kanske var det mot den bakgrunden med något av besvikelsesom man sedan tog del av propositionen. När det gäller antalet sidor lämnarpropositionen inget övrigt att önska, men man kanske upplever innehållet somganska tradifionellt. Propositionen är i stor utsträckning en uppföljning ochuppdatering av forskningspolifiska proposition. Det skall mannaturligtvis inte kritisera regeringen för - att basera politiken i väsentligastycken på tidigare Fälldinregeringars politik är lovvärt och tryggt på mångasätt. Men fiderna går ändå vidare, och därför hade man kanske behövt litet merav nya grepp i forskningspropositionen. Det är mycket som är bra i forskningspropositionen - detvill jag framhålla. Det är värdefullt att forskningen inte utsätts för sammabesparingskrav som andra områden, och många av de initiativ som tas är värdefulla.Vad som är bra har vältaligt.utvecklat, så jag behöverförmodligen inte ta upp fid med det. Men ändå saknas som sagt i rätt storutsträckning nya grepp - en viss konservafism präglar propositionen. Därför harvi från aktualiserat en rad frågeställningar som vi tycker är viktigaatt ta tag i för framtiden. En av frågeställningarna gäller naturligtvis just dettamed fördelningen av de ekonomiska resurserna. Regeringen har alltså gettforskningen relativt hög prioritet - inte genom att satsa särskilt mycket nya,friska pengar, utan genom att spara mindre på forskningens område än på andraområden, vilket i och för sig är bra. Men samfidigt måste man vara medveten omatt vi därmed skapar en obalans inom högskoleväsendet. Den grundläggandehögskoleutbildningen utsätts ju för ganska hårda besparingskrav. Skulle dennalitet sneda prioritering mellan forskning och grundläggande utbildningfortsätta, skulle besparingarna inte bara gå ut över den grundläggandeutbildningen i sig utan också urholka underlaget för forskningen. Det är ändåvia den grundläggande utbildningen som vi får fram dem som sedan skall bliforskarstuderande och forskare. Därför har vi velat höja ett varnande finger och starkt betona att vi inte kanfortsätta med den här typen av sned prioritering mellan forskning ochgrundläggande utbildning. Detta utvecklas vidare i reservation 34, och jag villpassa på att yrka bifall fill den. Ett annat problem som man upplever mycket påtagligt närman läser forskningspropositionen gäller brokigheten, den stora mängdenmyndigheter som på olika sätt är inblandade såsom anslagsgivande organ, denstora mängden departement och statsråd som är inblandade. Det faktiim att detfilisatts ett särskilt statsråd för forskning har egentligen inte, som mankanske trott, förenklat bilden och lett fill större samordning. Resultatet harsnarare blivit att det nu finns ytterligare ett statsråd som kommer in på olikaställen i proposifionen och framför sina synpunkter, utöver de ordinariestatsråden. Bilden har nästan blivit ännu krångligare och svåröverskådligare.Detta är naturligtvis inte bra för forskningen - det är svårare att få detsamlade grepp om raka linjer som behövs för en samlad forskningsplanering. Viskulle alltså behöva rensa upp i den här djungeln, och vi har från centernssida sagt att man bör koncentrera statens forskningspolitik kringhögskoleväsendet och kring forskningsråden. Vi vidareutvecklar detta i reservation 20 och hoppasnaturligtvis också på kammarens stöd på den här punkten, om än möjligenförgäves. Universitets- och högskoleinstitutionerna har i det härsammanhanget ett litet speciellt problem. Många av dem, åtminstone i vad gällerhögskolan, är ansvariga för att administrera forskningen, och de måste ösa uren lång rad källor för att få resurser fill denna. Förutom linjenämndsanslagoch fakultetsanslag är det också fråga om anslag från olika specialiseradeforskningsorgan. Vi har i vår forskningsmotion föreslagit att man också härskulle förenkla anslagsgivningen till insfitutionerna, kanske genom att dessafår ett eget basanslag, som de skulle klara åtminstone sin huvudsakligaverksamhet med. Detta resonemang har vi vidareutvecklat i reservtion 16. Jag yrkarbifall fill reservationerna 20 och 16. Att kvaliteten är viktig i vår forskning ochforskarutbildning råder det naturligtvis en stor samstämmighet om. De talaresom varit uppe har betonat detta, och jag gissar att också de talaresom kommer efter mig kommer att göra det. Detta diskuterar vi ganska utförligti utskottsbetänkandet, och det tas också upp i proposifionen. Vi lyckades iutskottet enas om en rad förslag fill åtgärder för att t. ex. förstärkakvaliteten på doktorandutbildningen och när det gäller doktorsexamen. Dettycker jag är mycket fillfredsställande. Men det krävs mera. Det krävs, som jag tidigare nämnt, enbättre balans mellan vad vi satsar på forskning och vad vi satsar pågrundutbildning, så att vi får dukfiga, välutbildade doktorander. Kanske skallvi också se litet på examensväsendet som det numera är utformat. För vid det här laget genomfördes enreform som innebar att den gamla fil. kand.-examen försvann, och vi har fått enmängd examensbenämningar knutna till olika linjer. Det här skapar ett ganskasvåröverskådligt system liksom problem i våra internationella relafioner. är svårtatt veta vad en svensk högskoleexamen egentligen innebär. Vi tror att man kanske genom att återinföra en fil.kand.-examen, förenad med fördjupningskrav i högskolestudierna, på en gångskulle kunna få en enklare bild när det gäller examensbenämningar - någontingsom också är mer internationellt gångbart än nuvarande system - och dessutom fåen kvalitetsförbättring genom att flera högskolestuderande skulle förmås attfördjupa sig i studierna genom att läsa 40- och 60-poängskurser. Inte minst60-poängskurserna är viktiga, eftersom det är de som gör det möjligt att gåvidare till forskarutbildning. Jag yrkar bifall fill reservation nr 5, där vi tar uppfrågan om examensbenämningen. De som sedan skall gå vidare för att som doktoranderutbilda sig till forskare har ett ganska stort kliv att ta. När man införde dennya forskarutbildningen trodde man förmodligen att denna skulle innebära enhögst väsentlig nedkortning av tiden för forskarutbildningen. Delvis har mannaturligtvis fått en sådan effekt. Livslånga doktorandarbeten är kanske intelika vanliga nu som de var tidigare. Men trots detta tycker jag att det harvisat sig vara helt uppenbart att vi har ett behov av att inom betydligt flerområden än erbjuda någon form av mellanexamen mellan grundutbildningenoch doktorandutbildningen. Det är redan nu möjligt att på vissa områden fåsådan utbildning. Vi har i vår motion tagit upp denna fråga, och vi harockså pekat på möjligheterna att på olika områden fördjupa sig eftergrundutbildningen. Vi tror att ett sådant mellanalternativ skulle minska riskenför mycket långa doktorandstudier liksom också för studieavbrott. Jag villyrka bifall till reservation nr 13. Studiefinansieringen inom forskarutbildningen ärnaturligtvis också en mycket viktig förutsättning för en kvalitativt braforskarutbildning. Inom vissa särskilt attraktiva sektorer är det uppenbart så,att väldigt många av dem som skulle vara kanske bäst lämpade för en vetenskapligkarriär aldrig slår in på en sådan, eftersom de ekonomiska villkoren för densom skall utbilda sig till forskare är så besvärliga och eftersom det finns såattraktiva möjligheter ute på arbetsmarknaden. Vi har i vår mofion föreslagit att man skall försökaförbättra möjligheterna att ge extra ekonomiskt stöd inom vad man kunde kallakonkurrensutsatta sektorer och försöka koncentrera resurserna när det gällerstudiestödet inom forskarutbildningen på viktiga områden i högre utsträckningän vad man gör . Detta utvecklar vi vidare i reservation nr 7, som jagyrkar bifall fill. En mycket vikfig del, fru talman, i den högskolereform somgenomfördes för var decentraliseringen av den högreutbildningen. Det var i hög grad och socialdemokraterna som stodbakom denna reform, och det är i hög grad dessa båda partier som brukar fåslåss för de små högskolorna när attackerna från höger kommer. Vi är nu alla medvetna om att de små högskolornasmöjligheter att överleva, att ge en kvalitativt bra utbildning till studenternaoch att verka som ett slags stimulans och motor för utvecklingen i sina resp.regioner är beroende av att det kan bedrivas forskning vid dessaenheter. är det de stora universiteten som i hög grad avgör hurforskningsresurserna skall användas, och det är de som sitter påfakultetsanslagen. Det har inom UHÄ utarbetats ett förslag som innebär skulle satsa ca 5 milj. kr. till särskilda medel för forskningsanknytningsom skulle göra det möjligt att t. ex. knyta adjungerade professorer ochforskarassistenter till vissa mindre högskolor. Detta är någonting som vitycker vore väl värt att pröva, och vi är förvånade och en smula besvikna överatt regeringen inte har satsat på detta förslag och att vi blivit tvungna attreservera oss på denna punkt. Jag skulle vilja höra utvecklahur och om man från regeringens sida-är beredd att stärka möjligheterna tillforskning vid de mindre högskolorna. Det är inte bara viktigt var vi skall forska utan ocksåvad vi skall forska om. Det finns prioriteringar fastlagda i 1582 årsforskningsproposition, och de följs i stort sett upp. Men vissa områden vill viprioritera ytterligare. Dit hör t. ex. dataområdet, som vi vet kommer att fåoch redan är på väg att få ganska revolutionerande effekter på vårsamhällsutveckling. UHÄ har utarbetat ett förslag till program fördataforskning. Regeringen, gör egentligen inte någonting av detta. Vi tyckeratt det är viktigt att få detta samlade program, så att vi verkligen kan se hurvi utnyttjar resurserna inom dataforskningen på bästa sätt för atttillfredsställa de många olika behoven när det gäller tekniska frågor,datautvecklingens betydelse för samhällsutvecklingen osv. Vi föreslår dels enviss ekonomisk förstärkning, dels att regeringen skall komma med ett sådant härprogram till . Detta förslag finns i reservation 32, som jag yrkarbifall till. Vi försöker att i bygga upp ett centrum för forskningpå det datalogiska området, och tankarna är att det skall kulminera i enprofessur där 1986. Tyvärr vill regeringen inte i denna proposition taställning till detta förslag. Vi tycker att det är viktigt att redan nu slå fast dennautbyggnadsplan. Det är ett flerårigt uppbyggnadsprojekt, och det är viktigt i vet hur det skall utformas . I reservation 41 föreslår vialltså att redan nu skall uttala sig för att denna professur skallinrättas 1986 och att den successiva uppbyggnaden skall fortsätta. Det ärtråkigt att vi har varit tvungna att reservera oss på denna punkt, men vihoppas att detta projekt ändå skall komma att förverkligas. 'Energisekreterarna har spelat en mycket stor roll när det gäller att föra utforskning på det energitekniska området till en allmän debatt. föreslås attdet inte längre skall utgå några särskilda anslag för energisekreterarna. Vitycker att det är synd, därför att det riskerar att leda till en avrustning pådetta område. Det är viktigt att anslagen finns kvar, och det föreslår vi ireservation 43. Andra viktiga områden som vi vill prioritera och harföreslagit särskilda resurser till är framtidsstudier och internationellastudier, t. ex. vid . Jag yrkar bifalltill de reservationerna, nr 47 och 52. Men som vi satsar mycket på sådana härmatnyttiga frågor - man har ju också prioriterat teknisk forskning osv. - ärdet väldigt viktigt att vi inte försummar humaniora och samhällsvetenskaplig forskning.Det är ändå där vi skapar mycket av de kunskaper som vi skall ha i bagaget närvi försöker forma ett samhälle och en kulturmiljö, en mänsklig miljö, somverkligen skapar goda förutsättningar för livskvalitet för dem som skall levahär i landet. Vi vill framhålla vikten av att man prioriterar dessa områden.Det gör vi i reservafion nr 27, Det är också många etiska frågor som aktualiseras isamband med att vi planerar forskningen för framtiden. Jag skall bara kortnämna en av dem. Den har att göra med de djurförsök som spelar stor roll förforskningen, inte minst på det medicinska området, men också när det gäller attta fram olika typer av kosmetika och allt möjligt annat. Det är mycket lidande.som djur utsätts för i våra forskningslaboratorier. är det kanskeoundvikligt, men ibland är det också meningslöst. Det är oerhört viktigt,tycker vi, att man verkligen satsar resurser på att ta fram alternativaforskningsmetoder och testa metoder som gör att man kan reducera och helstavskaffa djurförsöken. Vi har under den här huvudtiteln föreslagit särskildapengar till medicinska forskningsrådet för det här ändamålet, och det utvecklasi reservation 48. Den här frågan återkommer också i centerreservåtioner ibetänkandet från jordbruksutskottet. I ett särskilt yttrande tar vi upp vårt internationellaansvar på forskningsområdet, vikten av att vi utnyttjar svenskaforskningsresurser för att bedriva forskning i frågor som är centrala för deglobala överlevnadsproblemen. Jag vill sammanfattningsvis, fru talman, yrka bifall tillalla de reservationer där mitt och namn förekommer och i övrigttill utskottets hemställan. 5JÖRGEN (): Jag vill börja med ett citat: "Människanssträvan efter att söka ny kunskap och hennes förmåga att ställa samman redantillgängliga kunskaper i nya mönster utgör en av grunderna för hennes möjligheteratt lösa de problem hon ställs inför. Mängden av kunskaper i världen är omätbaroch berikas ständigt. Med en viss förenkling kan sägas, att ett effekUvt brukav befintlig kunskap, ansträngningar att återuppliva förlorad eller glömdkunskap och strävanden att finna ny kunskap - allt för att stärka möjligheternaatt lösa problem - är vad som inbegrips i forskning. Begreppet forskning angerdärmed i sig ett systematiskt sökande av kunskap." Det här var ett citat ur den första sammanfattandeforskningspolifiska propositionen, som behandlades av 1982. I den propositionen, som bar ,framhölls den centrala roll forskningen spelat för utvecklingen i vårt land.Där fastslogs att forskningen är en av de viktigaste förutsättningarna för attstimulera näringslivets långsiktiga förnyelse, bygga upp den svenska industrinskompetens och hävda dess konkurrenskraft på världsmarknaden. I lades övergripande prioriteringar inomforskningsverksamheten fast. Vissa forskningsområden angavs som högstprioriterade och vissa som högt prioriterade. Där behandladesforskningsverksamverkan mellan högskolan, sektorsorgan och näringsliv.Försöksverksamheten med adjungerade professorer och försöksverksamheten medkontaktforskare föreslogs bli permanentade. Fleråriga medelsramar infördes förforskningsråd inom verksamhetsområde.Forskningsinformationens vikt underströks genom att nya medel anvisades.Utbildningsbidragen för doktorander uppräknades rejält. Betydandeförstärkningar av forskningsverksamheten förordades. Det är litet märkligt, tycker jäg när jaglyssnar på , att han bara i förbigående och med'en lätt kritiknämner forskningspolitiska proposition. Det kanske är den vanligasocialdemokrafis-ka bristen på generositet mot vad andra partier har uträttatpå detta område som vi fick ett exempel på. Men det var ju fakfiskt så, IngvarCarlsson, att i allt väsentligt följde den förra forskningspolitiskapropositionens förslag. Det skedde också, glädjande nog, i mycket stor enighet.Vikten av satsning på forskning också i ekonomiskt besvärliga tider underströksfrån olika håll. Det finns en annan intressant bakgrund till Jan-ErikWikströms och forskningspropositioner. I en motion som väcktesi uttalades farhågor för minskning avriksdagens inflytande över forskningspolitiken. I motionen slogs klart fast attriksdagen borde beredas möjlighet att göra en samlad bedömning av forskningensinriktning. Bakgrunden till att vi diskuterar en samlad forskningsproposition,liksom vi gjorde , får alltså sökas i en gammalriksdagsmotion. Den motionen väcktes av två framsynta personer- . Det är ju faktiskt så - och det tycker jag också ärglädjande - att den nuvarande socialdemokratiska regeringen i mycket fullföljerden forskningspolitik som utformades under den icke-socialistiskaregeringsperioden. Regeringen, med som främste ansvarige, har -liksom gjorde - tagit kontakt med aktiva forskare ochförankrat många av förslagen i propositionen. Detta gör att ställersig bakom väsentliga delar av propositionen. De prioriteringar som fördes framunder den icke-socialistiska regeringstiden föreslås i ligga fast utan förändringar. Det tycker vi självfallet är bra. Detär bra med kontinuitet. Det är bra om vi kan få en bred enighet omprioriteringarna i ett litet längre perspektiv. Vi tycker på Hberalt håll att forskningspropositionen ståri bjärt kontrast till andra, illa underbyggda, förslag som regeringen har lagtfram inom den högre utbildningens och forskningens område. Det var inte bra attden socialistiska majoriteten i kammaren tog bort möjligheterna till avdrag förforskning och utveckling i företagen. Det sparade man 200 milj. kr. Sedanger man fillbaka en mindre del - som Per utvecklade tidigare. Men detbeslutet var alltså inte bra för forskning och utveckling. Tyvärr har regeringen också lagt fram andra förslag -förslag efter förslag, skulle man kunna säga - som har riktat sig mot godforskning. Regeringen föreslog ju att i , sombedriver forskning av hög kvalitet, skulle läggas ned. Det fick man nu bakläxapå. I stället drev socialdemokrater igenom en nedläggning avtandläkarhögskolan i , vilket ju också drabbade forskning av höginternationell kvalitet. Inte nog med detta. Regeringen föreslog också en totalnedläggning av läkarutbildningen i . Också det var ett angrepp påforskning och utbildning av hög kvalitet. Inte heller det förslaget fick man nuigenom i , som i motsats till regeringen slog vakt om kvaliteten. Listan på försyndelser är längre. Trots att en enigUHÄ-styrelse, bl. a. med hänvisning till forskningsskäl, bestämt avstyrktenedläggning av barnomsorgsutbildningarna i , där barnomsorgsforskninghade kommit i gång, röstade socialdemokraterna i igenom förslaget omen nedläggning. De här frågorna, fru talman, hör ihop med det som vi i dagdiskuterar. Det kan inte vara så att man lägger fram en avgränsadforskningsproposition och enbart ser på den. Vi måste se till politiken somhelhet - och då vill jag påstå att man har lagt fram en rad illa underbyggdanedläggningsförslag, som just har drabbat forskning av god kvalitet. Därför vill jag fråga : Hur kunderegeringen föreslå en nedläggning av barnomsorgsutbildningar i , ennedläggning som ju också drabbar barnomsorgsforskningen? Och tycker IngvarCarlsson att det var bra att socialdemokrater gjorde attacken motodontologisk forskning i ? har ju inte föreslagitnedläggning i , utan han har föreslagit nedläggning i . Tycker att det är bra att man nu får lägganer forskning av hög kvalitet? Och har läst de vitsord omforskningens kvalitet som har kommit från rader av utländska universitet? Vadtycker om nedläggningen av den här forskningen? Det tror jagatt många är intresserade av ett svar på. Jag utgår ifrån att är här för att delta idebatten och svara på våra frågor. Jag ser fram mot svaret. Det finns alltså all anledning att rikta skarp kritik motregeringens forsknings- och högskolepolifik som helhet. Men när det gäller denforskningsproposition som vi nu diskuterar är huvudintrycket ändå, vill jagsäga, positivt. I partimotion om forskning slår vi fast attdet är angeläget att hålla en balans mellan anslagen till forskning ochanslagen till högskolans grundutbildning. Vi menar, att det faktum attregeringen nu undandragit forskningen från besparingar inte får innebära sänker kvaliteten inom grundutbildningen. Tvärtom finns det, säger vi,behov av kvalitetsförstärkningar kommande budgetår också inomgrundutbildningen. Vi pekar också på att det är svårt att rekryterakompetenta forskare och forskarstuderande inom vissa forskningsområden. Viföreslog därför i vår mofion att högskolorna skulle ges större frihet attsjälva differentiera lön och studiestödsom en väg att lösa rekryteringsproblemen. Utskottet hänvisar på denna punkt till meritutredningen,som konstaterar att löneförmåner och andra förmåner, knutna tillforskartjänster inom den svenska högskolan, är föga konkurrenskraftiga.