prot · G70958 · 1983-12-31 00:00:00 — Denrapport frän länsarbetsnämnden om arbetsmarknadssituationen i länet somLestander nämner i sin interpellation tyder också på att en stabilisering ochåterhämtning nu sker inom länets industri. Detta ser jag som en effekt av denallmänna ekonomiska poHtiken i landet och av de omfattande insatserna i länet.Samfidigt skall betonas att utvecklandet av näringsliv är ettarbete och att sysselsättningsläget därför inte förbättras på en gång,något som också framgår av länsarbetsnämndens rapport. Jag går så över till dedirekta frågor som Lestander ställt. Hittillsgjorda utredningar visar att de i interpellationen uppräknadevidareförädlingsstegen med anknytning till järnmalmshanteringen skulle gebetydande förluster och att intresset frän tänkbara intressenter därförhittills varit svagt. Min uppfattning är att stora förlustprojekt inte gagnarutveckhngen i . Skulle det visa sig att projekten går att få lönsammavore det givetvis glädjande. Enligt vad jag erfarit studeras nuförutsättningarna för järnsvamp- och konstgödselproduktion i malmfähen inomramen för malmfältsutredningens arbete. Somjag tidigare nämnt har tagit ställning tillnäringsutskottets betänkande (NU 1983/1984:19) om Regioninvest i . Genombeslutet tillförs Regioninvest sammanlagt 230 milj. kr.En stor del av dessa medel avses användas för att med olika offensiva åtgärderstärka de företag som ingår i Regioninvestgruppen. Ettomfattande arbete pågår för att utveckla SIG A:s verksamhet i enlighet med denmålsättning som angavs i Norrbotténspropositionen . i Malmfälten - som fungerar som paraplyorganisationför SIGA-verksamheten - har på regeringens uppdrag utarbetat en plan för enutbyggd och breddad verksamhet. Stiftelsen har bl. a. med utgångspunkt i dennaplan i olika omgångar tillförts uppemot 30 milj. kr. förkonsolidering och utveckling av verksamheten. Ett särskilt bolag, , har bildats för att marknadsföra SIGA:s tjänster, attutveckla nya affärsidéer m. m. Vidare har centrala myndigheter och verk haftregeringens uppdrag att redovisa administrativa uppgifter som skulle kunnafullgöras i malmfälten. Det inkomna materialet bearbetas nu inomindustridejjartementet och .' Såvällänsstyrelsen som utvecklingsfonden i länet har från den ram pä200 milj. kr. som anslagit för särskilda regionalpolitiska insatser iNorrbottens län tillförts medel för förstärkta näringslivsfrämjande insatser.Det ankommer på dessa organ att besluta om medlens användning för olika ändamålliksom om användningen av ordinarie resurser. MöjHghet finns sålunda att t. ex.öka insatserna för att nå en högre förädlingsgrad inom skogsindustrin i länet. Ianslutning till den s. k. pågår ett arbete med att få till stånden ökad industriproduktion och industrisysselsättning i . Som en deli detta arbete ingår att klargöra möjligheterna att förläggakomponenttillverkning, som sker utomlands, till och . Ävende särskilda förhandlare som regeringen tillsatt med uppgift att söka Om industripolitiska åtgärder i förmåsvenska storföretag att förlägga produktion till undersöker dessamöjligheter. Frågan om industriellt tillvaratagande av bär i Norrbottenhar enligt vad jag erfarit diskuterats inom ramen för arbetet med detindustripolitiska program som på regeringens uppdrag utarbetats avlänsstyrelsen. En särskild arbetsgrupp har därvid tillsatts för att utredaförutsättningarna för uppbyggandet av en sådan industri i länet. Om dennastudie visar att förutsättningar finns för ett lönsamt projekt finnssjälvfallet möjlighet att söka statligt stöd härför, t. ex. lokaliseringsstöd. Denna möjlighet finns allmänt sett för projekt iNorrbotten som kan uppvisa lönsamhet och leda till varaktig sysselsättning. Detgäller nu att akfivt arbeta vidare på den grund som riksdagsbeslutet omNorrbottenspropositionen och andra satsningar lagt för en utveckling av länetsnäringsliv. 59 PAULLESTANDER (vpk); Jag ber först att få tacka industriministernför svaret. Det har en positiv underton och tecknar en optimistisk bild av hurutvecklingen ter sig i just . Lät mig klart och entydigt deklarera att ingen skulle varagladare än jag om verkligheten motsvarat denna ljusa bild. Men tyvärr ärverkligheten i vårt län sådan att ytterligare insatser av mycket storomfattning är nödvändiga också under detta och kommande är. Folkmängden i minskade med 905personer. Huvuddelen av denna förlust uppstod i vars folkmängd minskademed 897 personer. Industriministerns påpekande kan i och för sig vara riktigt,nämhgen att inget län fått ett så omfattande statsstöd som . Men detär också korrekt att notera att , där staten äger så mycket avnaturtillgångar och industri att själva ägarstrukturen är annorlunda än i andralän, inte kan jämföras med dessa på ett så mekaniskt sätt. Det som kallaslänsstöd är ofta ägartillskott till företag. Så till industriministerns svar. Om vidareförädlingsstegen i anslutning tilljärnmalmsbrytningen gör industriministern inget konkret uttalande. Hanrefererar till att vissa utredningar om de här verksamheterna bedömt dem somförlustprojekt. hoppas han att de skall kunna bli lönsamma. Hanhänvisar också till att järnsvamp- och konstgödselproduktionen studeras inommalmfältsutredningen. Jag vill till den delen av svaret ställa två följdfrågor:I vilka utredningsrapporter har dålig lönsamhet konstaterats? Och är eventuellbrist på lönsamhet relaterad bara till utgifter och inkomster i enproduktionskalkyl? Arbetslöshet kostar som bekant också. beslöt i går att anslå 230 milj. kr. Kommer det beslutet att medföra ett omtänkande när det gällerGällivare Mekaniska? Eller bedömer industriministern frågan så att företagetskall avvecklas? Varför fullföljdes inte förhandlingarna kring Frostys produkt?Enligt uppgift i dagens nummer av , som intervjuat Frosty Systemsägare , kunde denna produkt ha gett jobb till 50 personer.När det gäller ekonomin i Frosty-produktionen tvekar inte i sittsvar: Det handlar om en så avancerad och bra produkt att tillverkningen blirlönsam var än den sker. Industriministernredogör utförligt för olika insatser för i . Någon färdig plansom kan visa att verksamheten tilldelats arbetsuppgifter som garanterar enlångsiktig positiv utveckling finns ännu inte framtagen. Det hade varit bra omden här frågan kunnat besvaras mera entydigt. Demedel som industriministern nämner apropå en ökad förädhng vid skogsindustrin ilänet är till stor del redan fördelade. Av till länsstyrelsenutanordnade delar av de 200 miljonerna har 0,5 miljoner gått till enskogsindustrigrupp som skall lägga fram förslag till hur man vill utvecklanäringen. Kvarpå departementet lär finnas 40 miljoner, som då möjligen kan få disponeras tillinsatser i vidareförädling. Har exempelvis lagt fram något eget förslag omhur man vill bygga ut förädlingen vid sina sågverk? Såfill frågan om bärindustrin. självförsörjningsgrad i fråga omhvsmedel är väsentligt lägre än inom andra län. Tillvaratagande och förädhnginom länet kunde bidra fill att öka självförsörjningsgraden. Anserindustriministern att sårbarhetsmotivet för en bärindustri i skalltillmätas någon betydelse? Iindustriministerns svar om jobben vid i hänvisar han till tvågrupper, dels , dels de särskilda förhandlare som regeringentillsatt. För att belysa hur stor betydelse en ökad hemtagning avkomponenttillverkning kunde ha för svensk industri skall jag nämna två företag,nämligen och . Andelenimporterat material i en svensktillverkad är och i ensvensktillverkad lastbil . Totalt uppgår andelen inköptproduktionsmaterial för Volvos del till . använder totalt 60-70 %importerat produktionsmaterial. Villindustriministern redogöra för om lagt fram någraförslag som lett till några nya jobb i ? Har de särskildaförhandlarna lagt fram några sådana förslag? Med hänsyn till den mängd frågor som nu ställer vill jagändå göra det påpekandet igen att i inget annat län har regeringen gjort såstora insatser för en bättre näringslivsutveckling och för sysselsättning som iNorrbotten. Arbetet med att utveckla och med att bredda näringsliveti detta län måste också bygga på initiativ frän länet - från kommunerna, frånföretagen, från människorna i . Vikommer aldrig att kunna klara en positiv utveckling av industristrukturen inågot län, om inte människornas ansvar och lokala initiativ leder till nyaverksamheter. Regionala och lokala initiativ måste till, de är viktiga, de ärnödvändiga. Jag säger detta också när det gäller småföretagsamheten, som ju ihög grad beror på personligt engagemang och på de idéer som kan tas fram. Också här är en breddningnödvändig. Jagmenar att regeringen genom en rad beslut har skapat förutsättningar för enpositiv utveckling i . Vi börjar, menar jag, kunna skönja ett antalhoppfulla tecken. Menjag vill gärna återigen säga, att man klarar inte saken genom fler centralabeslut, utan i stor utsträckning måste det nu vara fråga om regionala ochlokala initiativ på olika områden. Den nya regeringen har, som jag gått igenomi ett utförligt svar till , på grundval av arbetarrörelsensutveckhngsplan lagt fram förslag för riksdagsbeslut på de områden som vi ansettvara väsentliga: stärkning av basindustrin och vidareutveckhng av basindustrin.Dessutom påbörjas ett arbete för att bredda näringslivsstrukturen iNorrbotten. Underandra har mer än ett tjugotal företag i länet beviljatslokaliseringsstöd. För 14 av dessa företag har fattat beslut,medan industriverket fattat beslut för 5 och regeringen för 2 företag. Detotala investeringar för vilka stöd beviljats - sålunda efter regeringens ohkaekonomiska insatser - uppgår till över 150 milj. kr. Genom dessalokaliseringsbeslut har ett icke obetydligt sysselsättningstillskott skapats. Jagmenar också att genom de olika åtgärder - genom tillsättandet av JAS-gruppenoch genom särskilda förhandlare - som regeringen har vidtagit för att det skalltas nya initiativ för börjar vi också kunna nå framgångar i skildahänseenden. Men jag vill gärna säga att även om otåligheten ibland måste ta siguttryck i att det ställs en mängd frågor, så får det lov att vara sä, att dessaolika grupper och dessa människor som fått till uppgift att arbeta för ett länhar på sig att skapa förutsättningar för resultat. Med anledning avinterpellationen och de följdfrågor som ställt vill jag ännu engång framhålla att denna regering har gjort och gör större insatser förNorrbotten än vad någon annan regering har gjort. 61 (vpk); Det är klart att jag noterat att jag fått ett mycket omfattande svar.Men svaret är på några punkter inte klarläggande. Det är naturligt att jag dåställer följdfrågor. Jaghar i mitt tidigare inlägg framhållit att svaret är hållet i en positiv ton.Jag har också konstaterat att industriministern anlagt en optimistisk syn påutvecklingen. För egen del har jag angivit att man även kan se saken på ettnågot annorlunda sätt. MenThage gav nu i ett ganska känsloladdat inlägg intryck av att intevilja svara på följdfrågorna, som han höll ett tal till ossnorrbottningar att vi skall ta fler egna initiativ. Vi som är här i riksdagentar ju sådana initiativ i politisk ordning - de som är hemma tar initiativen inäringsmässig ordning. Och jag vill försvara befolkning genom atthävda, att befolkningen i är icke initiativlös. Norrbottensbefolkning sitter inte bara och väntar på någonting, men man förväntar signaturligtvis av dem som man givit förtroendet att representera , att de skall göra såmycket som möjligt. Närdet gäller frågan om hur mycket regeringen gjort för vill jagupprepa, att det mesta av de medel som anslogs genom Norrbottenspropositionenändå gått till stöd till statsägda företag, och ett ägartillskott i ett företagär inte detsamma som länsstöd. Man förväntar sig ju ofta att ägarstöd till ettföretag skall ge utdelning. Både jag och industriministern har säkert denuppfattningen att stödet till , och har gett resultat för ägaren,och absolut för företaget, men jag kan konstatera att jag inte har fått någotsvar på mina delfrågor. Jag har inte sagt att befolkning är initiativlös, det varPaul Lestander som sade detta. Med mitt inlägg har jag däremot velat påpeka attdet finns arbetslöshetsproblem, och över huvud taget problem inomnäringslivet, icke bara i norra utan också i andra delar av vårt land.Jag vet inte om var inne och lyssnade på Bergslagsdebatten, däjag sade att det kanske mest sargade industriområdet i vårt land är denmellansvenska bruksbygden och att arbetslöshetsproblem och problem medutslagning finns såväl i södra och västra som i Bergslagen och norraSverige. Jag tog mig rätten att ändå få påpeka vikten av att något minska tronpå centrala beslut när det gäller sysselsättningsåtgärder och industripolitiskaåtgärder och av att regeringens insatser i form av industri- ochnäringspolifik, liksom stora arbetsmarknadspolitiska insatser, måste följas uppav regionala och lokala initiativ, dvs. av de regionala myndigheterna: avkommunen, företagen och människorna ute i bygderna. Det påpekandet gäller intebara . Jag vill gärna tillägga att det gäller alla delar av Sverige.Skall vi förmå att omstrukturera i olika industribranscher, kommer vi att mötamycket utslagning och arbetslöshet. Skall vi klara det här fordras det mycketav påhitfighet och initiativkraft. Detta gäller , län.Bergslagen och även . Jag tror också att vi i större utsträckningmåste satsa på småföretag och öka möjligheterna för dessa att utvecklas ocharbeta. Vi måste blanda upp den tunga industrin som vi har på många håll ilandet, bl. a. i , med en annan näringslivsstruktur. Jag tror ocksåatt det är rimligt att industriministern då och då får göra ett sådant härpåpekande. Det träffar inte enskilda människor, såsom möjligenville göra gällande. Jag har mött mycket av initiativkraft i . Förmin del har jag gjort åtskilliga resor i länet, varför jag vet vad jag talarom. Jag tror att den utveckling till det bättre som vi nu börjar se i Norrbottenockså är en följd av initiativ från kommunernas, de regionala myndigheternasoch människornas sida där uppe. Detta hälsar jag med stor glädje. Jag villockså ge befolkning och myndigheter ett erkännande för att statensinsatser följs upp med olika lokala initiativ. Vad vi ändå borde kunna varaöverens om är att de mycket stora insatser som regeringen genom riksdagsbesluthar gjort för måste krönas med framgång. Kanske kan vi, PaulLestander, om vi möts i en ny debatt i inom förhoppningsvis -så länge lär väl Om användningen av jaktvapen i samband med brott inte PaulLestander vänta - se nya ljusa utvecklingstendenser i det hårt drabbade norralänet. 63 (vpk); 1 varje fall har inte jag sagt attnorrbottningarna är initiativlösa. Om jag tog fel när jag uppfattadeindustriministerns svar som att han menade att norrbottningarna är initiativlösa,får jag väl korrigera min uppfattning. Som sagt, jag har inte påstått attnorrbottningarna är initiativlösa. Sedan till det allmänna resonemanget. Det är klart attlokala och enskilda initiativ kan ha ett visst värde. Men det hade varitklargörande för myndigheter och enskilda som arbetar i företagen -1, ex. SIGAoch Mekaniska - om det hade lämnats svar på mina följdfrågor. På ettmycket skickligt sätt har industriministern lyckats göra så, att den härdebatten kommit att handla om någonting annat än dessa följdfrågor. Jag hoppaspå en snar ändring i inställningen. Överläggningen var härmed avslutad. 14§ Svar på fråga 1983/84:202 om användningen av jaktvapen i samband med brott har frågat mig i vilkenomfattning det förekommer att jaktvapen används i samband med brott och - omuppgifter saknas om detta - vad jag ämnar vidta för åtgärder för att bringaklarhet i detta förhållande. användes skjutvapen vid 11 grova brott mot liveller hälsa som fick dödlig utgång, vid 63 försök till sådana brott och vid 353rån. Antalet brott mot vapenlagstiftningen var drygt 1800 och antaletbrott mot jaktlagstiftningen drygt 1100. Den officiella statistiken förs inte på ett sådant sättatt det av den mera generellt går att utläsa i vilken utsträckning det harvarit jaktvapen som använts vid brott av olika slag. Jag kan emellertid nämnaatt hagel- eller kulgevär användes vid 14 bank- och postrån . Det kan också förtjäna att nämnas att drygt 270 jaktgevärstals . Det skulle naturligtvis kunna vara av intresse att genomen särskild undersökning få fram mera fullständiga uppgifter om i vilken utsträckningjaktvapen kommer fill användning vid brott av olika slag. Någon avgörandebetydelse för utformningen av vapenregleringen skulle detta dock knappast hasom jag ser det. a. gäller ju att det inte på detta sätt går att få reda påhur många brott med vapen som skulle ha begåtts, om vår vapenlagstiftning hadehaft ett annat innehåll. Jag ser ingen anledning att själv ta initiativet tillnågon särskild undersökning på området. 65GÖTE (): Jag ber att få tacka justitieministern för svaret på min fråga. Jag konstaterar att skjutvapen och ammunition har iSverige varit underkastade kontroll från det allmännas sida i fråga om förvärvoch innehav alltsedan . Huvudsyftet med regleringen ivapenlagen är att hindra okontrollerade vapeninnehav och därmed stävjaanvändningen av skjutvapen i samband med brott och annat missbruk av vapen.Utskottet slog fast detta i ett betänkande strax före juluppehållet, och riksdagenställde sig bakom det. Således är ett av huvudsyftena med den relativt strängavapenlagstiftningen i vårt land just att klarlägga i vilken omfattningjaktvapen eller vapen över huvud taget används i samband med brott. Med anledning av detta ställer man sig frågan; Vilka ärdet som använt vapen i sådana sammanhang - jag tänker på jaktvapen? Är detägaren själv? Har vapnet stulits, och i så fall under vilka omständigheter harvapnet stulits? Beror användningen av jaktvapen i samband med våldsbrott på attägaren har varit olämplig, eller beror det på att ägaren har förvarat vapnet påett felaktigt sätt? Jag är litet besviken på jusfitieministern som säger atthan inte tänker vidta någon åtgärd för att få klarläggande på de här punkterna.Om ett huvudmotiv med vår stränga lagstiftning är att få en uppfattning om ivilken utsträckning jaktvapen används i brottslig verksamhet, då måste manockså klarlägga vilken omfattning detta har och hur vapnen använts. Vi vet att det råder ganska stor irritation bland jägarnaöver kineseriet beträffande jaktvapenlagstiftningen. Låt mig peka på någrapunkter. Vi har den s. k. vapengarderoben med den särskilt noggrannaprövningen, som innebär att ett ärvt vapen kanske måste försäljas eller ocksågöras varaktigt obrukbart. Vi har det faktum att man enligt rikspolisstyrelsenskall eller bör ha jaktmarker. Man diskuterar behovet av vapnen. Man görnoggranna kontroller varje gång en jägare söker tillstånd för ett nytt vapen.Det kan i och för sig vara bra, men om man en gång har gjort enlämplighetsprövning och vederbörande har skött sig borde det inte behöva görasen ytterligare långtgående lämplighetsprövning. Enligt min uppfattning är det två faktorer som är viktiga.Den första är lämpligheten, den andra är förvaringen. När man har lagt fast ochfått klarhet på dessa båda punkter borde man sträva efter att minska krånglet,byråkratin och problemen när det gäller vapenansökningar för jaktvapen iövrigt. I detta sammanhang anser jag att det är viktigt att få ytterligare klarläggandenutifrån den fråga jag ställt. Om användningen av jaktvapen i samband med brott Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Jag har stor förståelse för intresset av attavbyråkratisera förfarandet vid tillståndsärenden. Om stannar tilldess att jag besvarar nästa fråga kommer jag där att lägga fram vissasynpunkter på Om användningen av jaktvapen i samband med brott möjlighetenatt åstadkomma detta. När det sedan gäller frågan om registreringen av i vilkenutsträckning jaktvapen har använts vid brott är jag tveksam till vilketintresse det kan ha. Om vi kommer fram till att jaktvapen används ganska sällankanske det beror just på innehållet i nuvarande lagstiftning. Det skulle i såfall inte ge någon indikation på att det finns ett behov av att förenklalagstiftningen av det skälet. Men en avbyråkratisering är angelägen att få fillstånd. 67 (): Jag tackar för att justitieministern och jaghar samma uppfattning när det gäller avbyråkratiseringen. Men det är just detatt vi inte känner till omfattningen, det sätt på vilket vapnen kommer tillanvändning, vem som använder vapnen - om det är ägaren eller om de är stulna -som är så oklara faktorer Idetta sammanhang. Jag tror att justitieministern ochjag kan vara överens om att det nuvarande förfaringssättet, när en normalskötsam svensk jägare skall söka en vapenlicens för ytterligare ett vapen ärbyråkratiskt, besvärligt och krångligt. Skulle det vara så att man slår huvudeti vapengarderoben är det hart när omöjligt, och då borde det väl vara ganskaintressant att klargöra huruvida det beror på om en svensk ärlig jägare harsex, sju eller åtta vapen. Är det detta som är avgörande för huruvida vapnenkan användas vid brottslig verksamhet eller om det är andra faktorer - om detberor på att vederbörande förvarar dem på ett felaktigt sätt eller att han ärolämplig i övrigt. Det är i fråga om detta jag menar att det inte rimligtviskan bero på antalet vapen i första hand. Det är också frågan om de problemvapensamlarna har. När man gör ett vapen varaktigt obrukbart är det i principinget vapen längre utan då är det en järnklump som får ett betydligt sämrevärde än ett vapen. Det är utifrån dessa faktorer, som är viktiga för enskildamänniskor, jägare och andra vapenintresserade, som jag tycker att vi borde fåfram ett klarläggande på denna punkt. undrar om det faktum att enskötsam jägare har sex, sju eller åtta vapen ökar risken för brott. Dessabedömningar kan man ju göra med hjälp av sunt förnuft och utan attmyndigheterna tar på sig en betungande statistik. 69GÖTE (); Tyvärr förhåller det sig på detta sättberoende pä att principerna är så stelbenta som de är och bedömningarnaär styrda just utifrån antal vapen och vapengarderobens principer om särskildprövning och särskilda skäl osv. Just beroende pä detta hamnar vi i denna svårasituation. När då denna huvudmotivering för denna hårda prövning just ärhuruvida vapnet har använts eller riskerar att användas vid brottsligverksamhet eller inte är det ju inte fråga om byråkratiserad statistik utan detär fråga om ett vettigt underlag för bedömningen huruvida en praktisk tillämpning av lagstiftningen är riktig eller inte. Jag vill uppmana Nr58 justitieministern att ta tag i den här frågan. Överläggningen var härmed avslutad. Om handläggningen av vapen-15 § Svar på fråga 1983/84:260om handläggningen av vapenärenden ärenden Axel har med hänvisning till attbestämmelser om s. k. jägarexamen nyhgen har meddelats frågat mig om jag ärberedd att se över reglerna om myndigheternas hantering av vapenärenden i syfteatt förenkla och avbyråkratisera hanteringen. Enligt 9 § vapenlagen (1973:1176) gäller som huvudregelatt en enskild person får meddelas tillstånd till innehav av skjutvapen bara omhan har behov av vapnet och det skäligen kan antas att han inte kommer attmissbruka det. Med stöd av denna bestämmelse uppställs vid prövningen av frågorom tillstånd att inneha jaktvapen bl. a. krav på att sökanden visar sig kunnahandha det vapen som det är fråga om, att han har tillgång till jaktmakter ochatt han uppfyller de anspråk som måste ställas på personlig lämplighet. blir jägarexamen obligatorisk för densom vill förvärva ett jaktvapen. Därmed kommer naturligtvis inte förmågan atthandha ett jaktvapen att behöva styrkas pä annat sätt än genom bevis om ensådan examen. Den personliga lämpligheten i övrigt, t. ex. när det gällereventuell kriminell belastning, måste emellertid fortfarande prövas. Som jag ser det måste man också i fortsättningen göra enviss prövning av om sökanden har tillgång till jaktmarker för sådant vilt somdet ifrågavarande vapnet är avsett och tillåtet för. Detta behöver naturligtvisinte innebära att han själv måste äga eller arrendera sådana marker utan endastatt han har möjlighet att få disponera lämpliga marker för ändamålet.