prot · G709103 · 1983-12-31 00:00:00 — Gemensamt måste vi arbeta för att geu-länderna kraft att själva hantera sin ekonomiska utveckling. Kan en sådan ekonomisk samverkan uppnås, har också ettverksamt bidrag lämnats till minskning av spänningarna i världen. 2 ULFADELSOHN (m): har det förvissoförts en livlig debatt om olika internationella frågor i vårt land. Fåkonflikthärdar har försummats. Det har funnits ett mycket brett engagemangkring internationella problem - ett engagemang som ibland förvånat utländskaiakttagare. Svensk utrikespolitik har bedrivits med hög profil och storaktivitet. Ett litet land måste också ha rätt att uttrycka sin åsikt, har detbl. a. hetat. Den lugnavrå av världen, varifrån vi trodde oss kunna bedriva en aktiv utrikespolitikmed hög profil i de flesta frågor, har dock plötsligt kommit att framstå sommindre säker. Vi har fått ett spänningstillstånd mellan stormakterna och ettväxande militärstrategiskt intresse för . 1 detta läge ställs nya ochdelvis förändrade krav på vår egen utrikespolitik. För en del debattörer blev det en obehaglig upptäckt attplötsligt se att utrikes- och säkerhetsfrågorna inte bara handlar om attkommentera händelser i andra länder och i fjärran världsdelar.Säkerhetsproblemen finns nu i vår omedelbara närhet. Den nya debatten har också väckt frågor om enighet elleroenighet i utrikesdebatten. Det brukar talas om vikten av enighet mellan dedemokratiska partierna om svensk utrikespolitik. Och visst har enighet ettvärde. Vår demokrati, som alla demokratier, skapar möjlighet tillväxling vid regeringsmakten. Andra länder skall inte spekulera om vadregeringsskiften kan betyda för ställning och handlande i världen.Sådana spekulationer kan minska vårt lands förmåga att göra sig gällandeinternationellt, och de skulle i sista hand t. o. m. kunna föranleda förtäckteller öppen inblandning i vår inre politik. Men vi skall ha klart för oss att kravet på enighetsamtidigt inte är utan risker. Det kan försvåra den debatt som i ettdemokratiskt land oundgängligen behövs om både utrikes och inrikes politik.Det kan också tänkas att verkliga meningsmotsättningar inte kommer fram, ochäven detta kan vålla missförstånd utomlands. Enigheten får inte vara någonfalsk enighet, och i själva verket kan man omöjligt vara ense om allting.Enigheten har ett egenvärde men är inget självändamål. I så fall kommer barasakargumenten att ersättas av allmänna och tämligen innehållslösa slagord. Detta innebär en avvägning. 1 frågor där en klar, gemensamfolkmening har utkristalUserat sig, eller i frågor som är av grundläggandebetydelse för förhållande till omvärlden, där väger skälen atteftersträva enighet mellan de demokratiska partierna mycket tungt. Viktigast är grundprincipen att iakttaralliansfrihet syftande till neutralitet i händelse av krig. anslutersig inte till några maktblock, varken NATO, eller det som dealliansfria staterna försöker bilda. Vi bestämmer själva vår utrikespolitik. Vi har ingafördragsmässiga förpliktelser som bestämmer över neutralitetspolitiken ellerdess innebörd. NeutralitetspoUtiken har inte inskrivits i någon grundlag. Inteheller har någon formlig allmän neutralitetsförklaring avgivits.Utrikesutskottet förklarade både 1956 och 1973 att allt sådant var onödigt,eftersom den svenska neutralitetspolitiken på alla håll var väl känd och haderönt växande förståelse och respekt. För att den politiken skall förbli trovärdig fordras attvi bestämt och med alla till buds stående medel avvisar varje försök tillkränkning av våra gränser. Vårt land måste visa vilja att värna om vår frihetoch vårt oberoende. Det är min övertygelse att härigenom också görfredens sak den största tjänsten. Men det är lika klart att vi svenskar inte iakttar någonideologisk neutralitet. folk sätter frihetens och demokratinsgrundsatser i första rummet, och det måste framgå också i Sverigesinternationella beteende, inte minst inom de olika mellanfolkligaorganisationerna. Enligt vår mening i moderata samlingspartiet bör det visa sigockså i biståndspolitiken. I vad mån den alliansfria politiken kan kräva särskildåterhållsamhet i politikernas offentliga yttranden eller utländska umgänge ärnågot som var och en av oss måste bedöma själv. Vi moderater kan inte gå med påatt det därvidlag skulle finnas något tolkningsföreträde för regeringen, änmindre för personligen. har själv genom uttalanden ochaktiviteter på det internationella fältet, både som statsråd och i opposition,gjort anspråk på mycket vida marginaler. I den mån politiker från andra partiergör anspråk på samma handlingsfrihet, måste detta självfallet stå också demfritt. Det finns även frågor som inte direkt beröralliansfriheten men där enigheten mellan de demokratiska partierna ändå ärviktig. Dit hör det nordiska samarbetet och deltagande iinternationella samarbetsorgan som FN, , och . Dit hörockså arbetet för att hävda de mänskliga och medborgerliga rättigheternas helgdoch arbetet för världens fred och för internationell - men inte isolerad svensk-nedrustning. Dit hör vidare arbetet för att främja den sociala och ekonomiskautvecklingen i de fattiga länderna och ge dem bistånd i nödsituationer. Och dithör också arbetet för att främja en fri världshandel. Våra svenska politiska partier är ofta medlemmar avinternationella sammanslutningar som arbetar för att främja bestämda politiskaoch sociala idéer. Detta samarbete är värdefullt. Vi moderater gör anspråk påsamma aktning för de organisationer vi tillhör som exempelvissocialdemokraterna gör för sina. Men det måste, herr talman, också vara klartatt svensk utrikespolitik skall bestämmas i Si srige. Visst är det naturligtoch bra att samråda med meningsfränder i andra länder. Men om regeringen skallkunna göra anspråk på uppslutning kring sin utrikespolitik måste den inresvenska debatten och samrådet mellan de svenska demokratiska partierna komma iförsta rummet. Det är inte givet att vi skall behöva nå enighet om alltdet som med större eller mindre rätt betecknas som utrikespolitik. Vi har i vårt parti i vissa frågor vår bestämdaövertygelse, som vi vill arbeta för oberoende av vad andra tycker. Vi anser attfredsarbetet först och främst måste handla om hur man löser internationellakonflikter. Vi anser att frihet och varaktig fred är oskiljaktiga begrepp ochatt de militära rustningarna runt om i världen är en följd av krigsriskerna,inte en orsak till dem. Vi anser att det är effektiviteten i vårt bistånd tillutvecklingsländerna och inte biståndsanslagens andel av nationalprodukten somär viktigast. Vi moderater anser att man skall reagera lika starkt i fråga omövergrepp mot mänskliga rättigheter oberoende av var de äger rum. Avrättningari och avrättningar på är värda samma fördömande. förtryck iKampuchea är lika illa. För oss är stormakters övervåld mot mindre stateralltid oacceptabelt, oberoende av vilken stormakt som förgår sig. Det finns en rad utrikespolitiska frågor som bör ställasunder debatt i vårt lilla fredliga land. I en del av dem tycks vi ännu ha svårtatt bli ense. I andra frågor, särskilt sådana där har skäl att visa enmera direkt aktivitet, bör vi sträva efter att vara eniga. Ansvaret för detåvilar i främsta rummet regeringen. Den svenska grandlagen har genomutrikesnämnden skapat en, ur internationell synpunkt, ovanlig möjlighet tillsamråd mellan regering och riksdag-och mellan regering och opposition. Särskilti de fall där man strävar efter enighet är det viktigt att utnyttja denmöjligheten. Regeringsformen föreskriver i 10 kap. 6 §: "I allautrikesärenden av större vikt skall regeringen före avgörandet överlägga mednämnden, om det kan ske." Grundlagberedningen strök under att"utrikespolitikens betydelse för rikets säkerhet motiverar att riksdagenförsäkrar sig om en vidsträckt insyn däri och ett starkt inflytandedäröver." I regeringens proposition i ärendet-Olof var dåstatsminister - hette det att regeringen skall "vara skyldig att överläggamed nämnden i alla ärenden av större vikt, såvida detta inte är omöjligt avsärskilda skäl". Grundlagen säger alltså att överläggningen skall ske"före avgörandet". Naturligtvis måste detta gälla det verkligaavgörandet. Det räcker inte att komma till utrikesnämnden i efterhand, sedanexempelvis statsministern eller utrikesministern genom ett eller annat"utspel" bundit sin, regeringens eller kanske rent av landetsprestige. Det här är inte oviktigt. Har regeringen i en viss frågaunderlåtit att samråda med utrikesnämnden före det verkliga avgörandet, måstedet rimligen bero på att saken inte bör anses vara av större vikt, eftersomgrundlagen annars föreskriver samråd. Detta är en signal till både svensk ochutländsk opinion. Då kan det inte heller vara tal om att kräva uppslutning frånandra politiska partiers sida. Lika ujjpenbart är det naturligtvis att ingenuppslutning kan krävas av dem som under nämndens överläggningar anmält en frånregeringens ståndpunkt avvikande mening. Regeringens utrikesdeklaration speglar dockden enighet som i mycket stor utsträckning råder mellan de demokratiskapartierna om den svenska utrikespolitiken. Vårt parti kan instämma i mycket, omän inte i allt, som framhålls i deklarationen. Det är också av stor vikt att står som värd förkonferensen om förtroendeskapande åtgärder och säkerhet i . Valet avkonferensort innebär i någon grad ett erkännande åt den utrikespolitik som vihar bedrivit det senaste årtiondet. Det är ett mått på förtroende som ocksåställer krav på oss för framtiden. är en del av den vidare s. k.ESK-processen. Genom framsteg vad gäller militära och politiskasäkerhetsåtgärder, ekonomiskt samarbete och arbetet för mänskliga rättighetersöker ESK-processen skapa en bestående och rättvis fredsordning i . Trotspåfrestningar har processen bestått under de händelserika åren sedanHelsingforsmötet . Det är ändå ett tecken så gott som något på dedeltagande nationernas gemensammaintresse för säkerheten i vår världsdel. Vi har från vårt parti ofta sagt att ESK-processens helhetmåste bevaras. Den ena delen kan inte ses som isolerad från den andra eller dentredje. Erfarenheterna lärde oss att avspänningspolitiken ilängden blir resultatlös om den inte sätter sin prägel även på andra relationermellan och inom de europeiska staterna. Arbetet för rustningskontroll ocharbetet för de mänskliga fri- och rättigheterna har bägge betydelse förfreden. Den ena ambitionen får inte prutas bort till förmån för den andra. har vi moderater hårt kritiseratsför att vi har framhållit sambandet mellan fred och frihet och mellankrigsrisker och förtryck. Det var därför av stor betydelse att utriksutskottetoch en enig riksdag slog fast dessa samband. Den enigheten måste nuföras vidare i praktisk politik. Om , 1986, kommer en ny konferens föruppföljning av ESK-processen att inledas i . Intill dess är detnaturligtvis vår förhoppning, som alla andras, att skallha kunnat avsätta konkreta resultat. Låt oss också hoppas att de möten som visällan talar om men som är nog så intressanta ur internationellt perspektiv,nämligen mötena i och i om mänskliga rättigheter och mänskliga kontakter,skall leda till vissa resultat av betydelse för framtid. Men vi skall ha klart för oss att det är farligt attställa siktet för högt. Arbetet kommer att ta . Det kommer att drabbasav bakslag, om än tillfälliga. Resultatet kommer sannolikt inte alltid attmotsvara förväntningarna i de högtidliga invigningstalen. Men man skall intebli besviken för det. Om sten läggs på sten i ett noggrant och metodisktarbete, blir resultatet ofta mer beständigt än resultatet av det hastverk som stundensingivelser ibland kan fresta till. har tagit sin första paus.Inledningsskedet präglas av ett konkret förslag från västsidan, somutrikesministern nämnde, ett från och ett från de neutrala ochalliansfria staternas grupp. Öst var då ännu icke redo för en närmareprecisering av sina ståndpunkter, vilket måhända är naturligt, eftersom man harhaft ledarosäkerhet i Kreml sedan mitten av . Den nya ledningenbehöver rimligen för att göra en förnyad prövning av sinautrikespolitiska ståndpunkter, särskilt på de områden där en sådan prövning ärnödvändig. Utplaceringen av ett mindre antal robotar i ,och var utan tvekan ett stort -och, skulle jag tro, oväntat - utrikespolitiskt nederlag för Sovjetunionen.Dittills hade ju de sovjetiska SS 20-robotarna fått stå i ensamt majestät, medöver 200 raketer riktade mot , var och en med tre stridsspetsar och varstridsspets med en laddning tredubbelt starkare än . Många förutspådde att NATO:s robotutplaceringar skulleleda till en säkerhetspolitisk istid i . Men så har det inte blivit. Deolika militära initiativ som tog i och har intelett till vare sig militära eller politiska reaktioner i väst. Mellan de bäggetyska staterna - i hög gradbrännpunkten för det delade - förefaller relationerna nu snarare attvara inne i en intressant fas av successiva närmanden. 1 ett bredare perspektiv inger detta förhoppningar, ävenom det inte är säkert att det framstår på samma sätt från sovjetiskutgångspunkt. Men samtal mellan de bägge supermakterna om nedrustning måste,även från sovjetiska synpunkter, rimligen förr eller senare framstå somoundvikliga. Det är i sammanhanget ett viktigt framsteg attMBFR-samtalen i återupptagits och att bägge sidor tycks vara beredda attnågot modifiera sina positioner. Än mer betydelsefulla är de framsteg somgjorts, främst genom sovjetiska tillmötesgåenden, vid förhandlingarna i Geneveom ett globalt förbud mot kemiska vapen. Förhoppningsvis, herr talman, är detta tecken på ett merförtroendefullt samtalsklimat mellan och . Det finns efter årav mörker anledning till åtminstone en viss försiktig optimism, även om detockså här kan ta sin tid innan vi ser några konkreta resultat. Utvecklingen i andra delar av världen kaninge både oro och tillförsikt. Läget i är och förblir spänt. En försoning iLibanon förefaller mera avlägsen än någonsin, liksom ett tillbakadragande avfrämmande trupper från landet. Den amerikanska politiken förefaller i storutsträckning ha misslyckats. ligger hoppet om framsteg i deförsiktiga kontakter som tas mellan , och den del av PLO somfortfarande står under ledning av . Att det förutsätts avgörandeförändringar av den israeliska politiken främst när det gäller stårklart. Den nuvarande israeliska regeringens fastlåsning vid bosättningspolitikenkan enligt vår mening aldrig föra något gott med sig. Mellan och fortsätter det ömsesidiga massmordsom kriget innebär. tillgrips också, förefaller det i varje fall, kemiskavapen för att möta de anfallsvågor med barnsoldater som vi tidigare sett. Jagtror inte att vi ens i vår vildaste fantasi kan föreställa oss detfruktansvärda som där sker. Ansträngningarna att skapa fred har misslyckats,och utsikterna förefaller för dagen minst sagt mörka. Vi kan inte heller bortsefrån risken att konflikten sprider sig. I pågår, som utrikesministern nämnde, förfemte året kampen mellan de stora sovjetiska ockupationsstyrkorna och de olikadelarna av det nationella afghanska motståndet. År har vi kunnat följahur ett nationellt hjältedrama utspelas i landets berg och dalar. Fördömandenaav ockupationen har i FN och andra fora varit massiva. De försiktiga teckentill sovjetisk vilja till förhandlingslösning som tycktesfinnas har tyvärr blåst bort. I södra har de svarta frontstaterna ochMofambique å ena sidan och apartheidstaten å den andra sträcktvarandra händerna och lovat ett slut på den ömsesidigadestabiliseringspolitiken. Kanske -förhoppningsvis - medför deöverenskommelserna vissa öppningar när det gäller ansträngningarna för attNamibia skall få självständighet; kanske förbättrar de också möjligheterna attgöra något åt hungern i och Mozambique.Det är också självklart att ett snabbt tillbakadragande av de ca 25 000kubanska soldater som finns i skulle vara ett positivt bidrag till dennaprocess. I förbereds val - , om baranågra dagar, i , och i , för att nu nämna demest uppmärksammade. I bägge fallen finns det säkert anledning att sätta en delfrågetecken. Men det viktiga är att själva valen visar en insikt om attproblemen i denna del av världen kan lösas bara med fredliga och demokratiskamedel. Vi stöder från vårt parti helt och fullt Contadoragruppensansträngningar. framstod i svensk debatt somen mörk kontinent, präglad av förtryck och militärjuntor. Bilden var orättvisdå, och är den alldeles felaktig. har Latinamerikatagit stora och betydelsefulla steg mot en fastare demokratisk utveckling.Argentina är självfallet det mest glädjande exemplet. Även i pågår enlångsammare förändring i riktning mot demokrati. I länder som , ,och Equador sitter demokratiskt valda regeringar. I vacklardiktaturen - dess tid tycks vara utmätt. Detsamma tycks, om man skall trotelevisionen, gälla för . Det finns all anledning för att ta fasta på dendemokratiska utveckling som förefaller prägla denna kontinent. Den visarnämligen att diktatur kan ersättas av demokrati. De latinamerikanska stater somunder 1983 tagit ett steg närmare demokrati har ett gemensamt drag. De har haftett oberoende näringsliv, en relativt fri ekonomi och en fri handel. Än en gånghar det bevisats att steget till demokrati är mycket kortare i dessadiktaturer. Det visar att vårt land måste arbeta för dessa värden och attarbetet för mänskliga rättigheter måste vara en avgörande del i vårutrikespolitik. Detta gäller även för vår egen världsdel, där vi med glädjekunnat hälsa , och välkomna i skaran av demokratiskanationer. När det gäller de socialistiskt styrda diktaturstaterna ser vi ingasådana ljusningar. Jag inledde med att påminna om hurutrikesproblemen trängt sig på oss med en kraft vimåhända var ovana vid. Jag tänker självfallet på den ubåtskris som präglat vårsäkerhetspolitik och därigenom betydande delar av vår utrikespolitik sedanhösten 1981, den dag då en rysk ubåt strandade i Gåsöfjärden. kränktes territorium vid ett stortantal tillfällen av främmande ubåtar. , som påregeringens uppdrag - men med ett oberoende ansvar - studerade frågan, ansågsig också kunna fastställa ubåtarnas ursprung. Jag skall citera skrev. Det har i sanning sitt intresse: "Om summan av alla dessa indicier läggs samman medvad som i övrigt är känt om operationsmönster i framstår detenligt de militära och civila svenska experter kommissionen konsulterat somklart att kränkningarna vid liksom andra kränkningar under 1980-82utförts av ubåtar tillhörande ." Regeringen har åtskilliga gånger sagt sig till fulloinstämma i 2 protokoll 1983/84:103-104 1 omfattning,inriktning och utrustning skiljde de sig knappast på något avgörande sätt frånkränkningarna . pågår nu spaning mot "främmandeundervattensverksamhet" inom Karlskronaområdet. Indikationerna är flertill antalet och till sin kvalitet minst lika säkra som de . Men då,under Hårsfjärdsinciden-ten , slog statsminister fast att främmandeubåtar trängt in i Hårsfjärdsområdet. Det hävdas på sina håll att det inte går att dra någrapolitiska slutsatser av de ubåtskränkningar som ägt rum under t. ex. periodensedan sommaren 1982. Det är, enligt min mening, en felaktig och alldeles omöjligslutsats. Vi måste inse, vare sig vi vill eller inte, att vi stårmitt i en allvarlig säkerhetspolitisk kris. Våra militära resurser är - trotsbeundransvärda insatser av försvarets personal - ännu så länge otillräckliga.Våra politiska och diplomatiska insatser respekteras inte, måhända därför attäven de bedöms som otillräckliga. Det senaste årets ubåtskränkningar förändrar inte i sak deslutsatser som drog, men när kränkning läggs tillkränkning, innebär detta en upptrappning av den politiska utmaningen mot vårneutralitet och vår territoriella integritet. Därmed ökar också betydelsen avhur vi svarar politiskt. Våra reaktioner kan avgöra trovärdigheten förvår vilja att hävda vår territoriella integritet . Regeringens kraftiga diplomatiska protest tillSovjetunionen följdes av en nedfrysning av de officiellaförbindelserna mellan de bägge länderna. Det var ett naturligt inslag i denstrategi regeringen, med oppositionspartiernas stöd, valde. Besöksutbyte påministernivå frystes ånyo. uttalade statsministern att förbindelsernakan normaliseras först när vi är säkra på att kränkningarna upphört. Detta vardå - -den svenska linjen. "ÖB konstaterar att främmande ubåtsverksamhet harförekommit såväl på svenskt territorialhav som på svenskt inrevatten. Enligt ÖBhar minst tre fall av kränkningar ägt rum . I ÖB:s rapport finns en rad andra observationer. Det kanalltså inte uteslutas att svenskt sjöterritorium utsatts för ytterligarekränkningar." Trots detta signalerade regeringen en ändrad attityd.Normaliseringen sågs som alltmer angelägen. Svårigheterna att bevisa dennationella identiteten på en enstaka inträngande ubåt, och att uttalanden omnationalitet därför inte gjordes, togs till intäkt för en normalisering. Det hävdas ofta i debatten att vi inte kan diplomatisktagera mot , eftersom bevis om sovjetiskt ansvar för de senastekränkningarna saknas.. Jag delar denna uppfattning. Men jag ser därför ingetskäl för att i stället nu ta aktiva och ensidiga svenska initiativ. Vimoderater har avrått från att fullt ut normalisera de Vi menade att detta kan tolkas som brist påfasthet i våra politiska reaktioner mot kränkningar, kränkningar som förvissovisar på en betydande uthållighet från den andra sidan. Karlskronakränkningen fick oss moderater att föreslåregeringen att åtminstone uppskjuta sin inbjudan till den sovjetiskejordbruksministern tills någon form av klarhet om händelserna därnere vunnits.Detta tillbakavisades av den . Det formella beskedet om normalisering av depolitiska förbindelserna efter ubåtskränkningarna lämnades till Sovjetunionenmitt under vår största ubåtsskyddsoperation någonsin, i varje fall i fredstid.Det var ett onödigt steg. Ingen hade kunnat klandra regeringen om den hadeväntat. Det fanns inga avtal eller överenskommelser som hade rubbats. Stegetvar helt och hållet vårt, till tidpunkt såväl som till innehåll. Låt oss göra ett tankeexperiment. Vi har beslutat att fullt ut normalisera förbindelsernamed en annan stat. Om, herr talman, det nu är denna stats militärmakt somopererar i Karlskronaområdet, vilka slutsatser om politiskamotståndskraft drar då den statens politiska och militära ledning? I detta "om" ligger faror för respekten förSveriges vilja att med alla medel hävda sin neutralitet och sin territoriellaintegritet. Vi moderater begär inte att regeringen på grundval avdetta "om" skall göra några aktiva insatser riktade mot någon stat.Men för skull begärde vi att regeringen, på grundval av detta"om", skulle undvika att själv ta initiativ som faktiskt icke behövdetas. Den distinktionen borde vara klar. Jag vet, herr talman, att dendistinktionen har uppfattats i vår omvärld. Det är också viktigt att söka nå klarhet ivem och vad som oinbjudet besökt - och kanske fortfarande besöker - vattnenutanför . Regeringen får inte fälla uttalanden som kan uppfattas somförsök att förringa spaningsarbetet. Jakten måste självfallet pågå så längeförsvaret anser det meningsfullt. gjorde förra gången den arbetadeen viktig insats. Den visade också att regering och opposition i samförståndkan göra viktiga insatser när vårt lands säkerhet kräver det. Överenskommelsen om extra anslag till försvaret somträffades visade på samma vilja att nå samförstånd i viktigafrågor. Genom att återinkalla har regeringen möjlighetatt ånyo visa ärlig vilja till säkerhetspolitiskt samarbete och samförstånd.Sverige behöver det . 3THORBJÖRN (): Målet för vår utrikes- och säkerhetspolitikär ytterst att bevara vårt lands oberoende. Men det är också att i fred likaväl som i krislägen trygga vår nationella handlingsfrihet politiskt,ekonomiskt, socialt och kulturellt. Bara därmed blir det möjligt att pådemokratisk grund utveckla det svenska samhället efter de svenska medborgarnasegna värderingar. Nationell säkerhet och trygghet är en förutsättning för attde enskilda medborgarnaskall känna personlig trygghet.