prot · G709157 · 1983-12-31 00:00:00 — Här har vi återigen en fråga där man inte har gått tillbotten med problemen, utan egentligen skall Bergslagen få fortsätta på sammasätt som . Huvudnäringen försvinner eller bantas ner i mycket hög grad,medan insatserna för att rätta till obalansen inte står i någon som helstproportion till det allvarliga läget. Att det behövs kraftinsatser framgår avde länsplaneringar som gjorts och som visar att 24 000 arbetstillfällenförsvinner . Men varje satsning på Bergslagen är naturligtvisvälkommen. Vi hade ju helst sett att det s. k. Bruksinvest hade tillförts 2miljarder och att man hade tagit dem från kapitalet. Jag har tidigare pekat påatt bara transaktioner i fråga om stål i och Fagerstaoch andra transaktioner med har inbringat honom 2 miljarder. Detborde vara en första utgångspunkt att de pengarna satsas för att fä till stånden rättvis utveckling av Bergslagen. Men regeringen viker naturligtvis undanför storfinansintres- sena. När det gäller vilka som skall få del av det här stödethar konstigt nog 20 Bergslagskommuner prioriterats. Utanför har ställtsHedemora, och - av någon anledning som för mig ärobegriplig. har utskottet förstått att det var orimligt att ställaHedemora utanför, så utskottet har enhälligt sagt att också skall varamed bland de kommuner som prioriteras - kanske har man också sagt tillindustriministern att och borde vara med pä något hörn- och jag tycker att det är en seger för förnuftet. Ettkrav från hela Bergslagsregionen har varit att man måste samla de krafter somfinns till något slags delegation - man har väl sneglat på Norrbottensdelegationen.Nu föreslås att en sådan delegation skall inrättas som skall vara underställdSIND, på dess villkor och inom dess ramar. Det kommer naturligtvis att bliväldigt svårt för den delegationen att uträtta någonting. Vi hade helst settatt det s. k. Bruksinvest på något sätt hade letts av Bergslagsdelegationen. Mitthemlän tycker jag på ett utmärkt sätt speglar utfallet av helaregionalpolitiken. 20 000 jobb saknas, och parollen om arbete åt alla stårlångt ifrån sitt förverkligande. Sönderfallet av ärstorfinansens verk. Enligt länsplaneringen skall 4 000 jobb försvinna fram tillår 1990. Trots detta gör regeringen inte några större insatser. Vivill peka på att för ett sådant län gäller den totala ekonomiska politiken ochnäringspolitiken i landet. Med de medel som står till buds går det inteatt vända utvecklingen. Därför gäller det samhällsplanering för industriinvesteringar.Därför gäller det att föra över produktionsresultatet till offentligverksamhet, som sedan kan skapa sysselsättning. Därför gäller det att ta tag iarbetstidsfrågan på ett riktigt sätt - vi ser kanske en början till det nu iVästtyskland. Därför gäller det att ta tiU vara naturrikedomarna i länet ochregionen och inte överlåta deras exploatering till exempelvis brittiska BP.Därför gäller det att på ett riktigt sätt understödja turismen i regionen såatt den får karaktären av folkturism och den inte blir bara en lyxturism, fören sådan skapar inte i längden något större antal arbetstillfällen. Kopparbergslän speglar också det förhållandet att marknadsekonomins kris spelas ut motmiljöintressena, vilket leder tUl en sämre miljö i regionen. Utskottethar plussat 100 miljoner på regeringens förslag till länsanslaget isysselsättningsbefrämjande syfte. Kanske någon undrar varför vpk är med pådetta. Som vi sett det har det kommit fram starka reaktioner runt om i landet,bl. a. från . Vpk finns med på en fempartimotion som kräver enuppräkning med 200 miljoner. Den motionen krävde också att man skulle räknabort detta belopp från beredskapsarbetet. Detta godkände vi inte, men vi stodkvar vid att kräva 200 miljoner mer till sysselsättning, eftersomsysselsättningen är det svåraste problem vi har i landet , och detbevisligen är så att detta anslag ger arbete. Närvi då i utskottet sammanställt de olika förslag som funnits har vi tillsammanskommit fram till en kompromiss genom att öka med 100 miljoner. Jag tycker detär en bra utgångspunkt, som kompletterar de övriga förslagen omsysselsättningen. Dennainsats är naturligtvis av nödkaraktär, eftersom den inte ger fasta arbeten, menden är av sociala skäl helt nödvändig. Därför har vpk ställt upp på att ökadetta anslag. Jagbegriper inte hur minoriteten i utskottet, dvs. socialdemokraterna, kan vara såhårdnackad att den inte går med på detta ökade anslag. Det är väl som tidigare.Utskottet är inte bara pressat av , utan också avindustridepartementet, som i sin tur naturligtvis har översig - som sätter budgetunderskottet högre än sysselsätt- När man intehar någon fördelningspolitik kommer detta i längden Nr 157 attfå katastrofala konsekvenser. Meddetta, fru talman, yrkar jag bifall till samtiiga vpk-reservationer i 29mai1984 detta betänkande. 6 (): Efter att ha lyssnat till de olika företrädarna för oppositionspartiernainser jag att de fullständigt glömt verkligheten och vad de själva åstadkom iregeringsställning. Detverkar som om himmelriket skulle ha rått under de sex borgerliga åren. Men desom eventuellt lyssnar utanför detta hus och de som kommer att läsa dettaprotokoll senare - speciellt de som bor uppe i glesbygderna -kommer attupptäcka att sanningen är annorlunda. Sommånga andra före mig konstaterat är regionalpolitiken sedan ungefär ett och etthalvt år föremål för utredning. Efter att ha lyssnat till alla dessafantastiska förslag förstår jag att dessa förslag ocksåkommer tiU utredningen. Viförväntar oss ett betänkande därifrån . Därför är detbråttom med att dessa olika förslag verkligen också förs fram till utredningen. Detär, som också andra konstaterat, på det sättet att årets regionalpolitiskabetänkande i hög grad präglas av att vi väntar på utredningen. Förväntningarnapä denna utredning är stora på många håll, också inom arbetsmarknadsutskottet.Utskottet har av naturliga skäl haft anledning att på många ställen hänvisa tiUdet kommande betänkandet. Enligt utredningens direktiv skall utredningenbehandla ett mycket stort område inom regionalpoUtiken. Den skaU försöka hittalösningar pä de stora både regionala och inomregionala problem som finns i vårtland. Vihar på de flesta punkter varit överens om att avvakta utredningens arbete,eftersom vi inte ansett det vara speciellt meningsfullt att komma med förslagtill förändringar som kanske skulle komma att gälla . Menpå alla punkter blev vi inte överens, varför det finns ett antal reservationertill betänkandet, av vilka jag skall kommentera de 15 första samt nr 25. Övrigareservationer kommer och att kommentera. Dennautredning har döpts till , och därför kommer jag att använda denbeteckningen i fortsättningen när jag talar om utredningen. har också medfört att varken budgetpropositionen i berörda delar ellervårt betänkande innehåller några förslag till större förändringar inomregionalpolitikens område. På grund av dessa omständigheter finns det inte skälför mig att nu mera utförligt beskriva eller kommentera vare sig målbeskrivningeller riktlinjer för den framtida regionalpolitiken. Jagkan ändå med tillfredsställelse konstatera att det råder enighet över partigränserna om att vi bl. a. genom en aktiv regionalpolitik skall försöka uppnå en god utveckling i hela landet. Arbete, service och god miljö skall vara tillgängligt för alla människor. Men vi torde inte uppnå den önskade utvecklingen enbartgenom regionalpolitiska insatser. Det har också andra talare före migkonstaterat. Det krävs att insatserna inom de allra flesta av politikensområden samordnas och inriktas mot det önskade målet om de skall leda tillframgång. Inte minst i med knappa ekonomiska resurser är det angelägetatt vi effektivt tar till vara våra resurser genom god samordning ochhushållning. Efter en lång rad av ytterst besvärliga år kan vi nu förförsta gången på länge notera ökad ekonomisk aktivitet och ökadindustriproduktion. Detta är naturligtvis en grundläggande förutsättning för enframgångsrik regionalpolitik, men det räcker inte ensamt till för en godregional fördelning av våra resurser. Marknadskrafterna tar knappast regionalahänsyn. En god utveckling för landet kräver kraftfulla regionala insatser, omförbättringen skall komma alla delar av landet till godo. Men det är ocksåviktigt att den statliga regionalpolitiken baseras på lokala initiativoch,lokalt engagemang. Jag konstaterar därför med tillfredsställelse att man nuallmänt betonar vikten av att vi på alla håll tar till vara de lokala resursersom finns när det gäller både råvaror och mänskligt kunnande och attutvecklingen baseras på de speciella resurser som finns tillgängliga på lokaloch regional nivå. Som representant för ett Norrlandslän har jag med glädjenoterat den ökade aktiviteten. Det spirar och gror i många fall inte minst imitt län just , och även om det på många håll är mycket små projekt som gerett fåtal arbetstillfällen är det viktigt att ta tUl vara varje ansats till nyajobb. Inom eti del av våra glesbygder, där vi t. o. m. ibland kan saknaunderlag för att få till stånd den mest elementära servicen, kan tillkomsten avett eller två jobb göra det möjligt för flera personer att stanna kvar och geservice till många fler, exempelvis äldre personer som annars skulle tvingasflytta till ålderdomshem eller liknande - i stället för att bo kvar i sinhemmiljö. Därför ser jag glesbygdsstödet som mycket viktigt att bygga vidarepå. Att inte ta till vara även små resurser är dålig hushållning. Det är också helt nödvändigt att utveckla det vi har ochsöka efter nya möjligheter, inte minst därför att de flesta tecken tyder på atten ökad industriproduktion inte självklart innebär fler arbetstUlfällen och attinte heller den offentliga sektorn kan erbjuda nya jobb i den utsträckning somvi varit vana vid och som gjort att så många kvinnor och ungdomar fått chansatt komma ut på arbetsmarknaden. Utbyggnaden av den gemensamma sektorn har också haft tillföljd att de norra landsdelarna inte utarmats på arbetstillfällen i denutsträckning som annars skulle ha varit fallet. Som exempel kan jag nämna attden sysselsättningsökning som hade tillnära nog hänförde sig till nya jobb för kvinnor inom kommuner ochlandsting. Vi hade inte några industrier som frågade efter dem. Det enda område som förväntas öka sysselsättningen är denprivata service- och tjänstesektorn. Eftersom detta är en verksamhet,på kommersiellagrunder, finns det anledning befara att den söker sig till områden med stortbefolkningsunderlag och hög köpkraft. Det leder i så fall inte till regionalutjämning utan snarare till motsatsen. 1 ett sådant läge ställs ytterligare krav pä eneffektiv regionalpolitik och tillgång till instrument för att fördelasysselsättningstillfällena på ett ur regionalpolitisk synpunkttillfredsställande sätt. Till de här viktiga frågorna får vi återkomma när regionalpolitiskautredningens betänkande skall behandlas. Innanjag går över till att ge några korta kommentarer till de av mig åberopadereservationerna, vill jag kommentera det som sade omarbetsgivaravgifterna i . Låt mig peka på länsstyrelsernas prognoser,att skogslänen kommer att minska befolkningen med 30 000 till 1990 om man intekan hejda utvecklingen. 14 000 kommer att flytta ifrån län.Utflyttningen drabbar Luleåområdet och malmfälten mest. 1976 pä våren hade nicenterpartister samma filosofi. Det visade sig också att utflyttningen börjaderedan i början av 1977 från kusten i till . F.ö. tyckte jag att det var litet väl magstarkt av att påstå attcentern klarade de regionalpolitiska problemen under sin regeringstid. Densocialdemokratiska regionalpolitiken resulterade däremot i en positiv UtveckUngi skogslänen . Då ökade industrisysselsättningen i de sjunordligaste länen med drygt 20 000 nya jobb. Denna trend bröts under deborgerliga regeringsåren , som pratade så varmt om,eftersom det då inte drevs någon aktiv regionalpoUtik. Förändringar gjordesvisserUgen i stödpmrådesgränserna och stödvillkoren, men några aktiva insatserför att lokaUsera verksamhet norrut förekom inte. På grund av den stagnerandeindusfriutvecklirigen upphörde också näringslivets medverkan i nylokaliseringnorrut. Utvecklingen byttes i aweckUng. Underåren 1976-1982 förlorade skogslänen de nya jobb de hade fått under de sextidigare åren. Jag skulle kunna göra en uppräkning av hur den här avvecklingendrabbade de olika skogslänen, men jag skall avstå från det: Minskningen avindustrisysselsättningen i skogslänen var emellertid särskilt markant i slutetav perioden. De fyra första reservationerna handlar alla om riktUnjerna förregionalpolitiken. De fyra oppositionspartierna har var sin reservation. Istort sett alla anser de att den sittande utredningen skall få del av derasmotioner och reservationer för att beakta dessa i det kommande betänkandet.Jag förmodar att representanter för de olika partierna kommer att se till attjust deras tankegångar kommer till RUT:s kännedom, varför intebehöver fatta beslut om detta. I.reservation nr 5 vill vpk att statlig verksamhet skall förläggas tillSandvikens, och kommuner. har tidigare antagit enprioritetsordning för utlokalisering och decentralisering av statlig verksamhetdär skogslänen i första hand är utpekade, och det inbegriper också Gävleborgslän. Om och när det bUr aktuellt med någon utiokalisering till ,kommer förmodligen att tillfrågas. Då finns det alla möjligheterför att medverka till att den eventuella sysselsättningsökningenkommer dit där den bäst behövs. I reservationerna 6 och 7föreslår resp. att lokalise- ringslånen ifortsättningen skall hanteras av den ordinarie kreditmarknaden. Moderaternavill att den berörda motionen skall överlämnas till , och vill, isin nästan Ukalydande reservation, att regeringen skall återkomma medförslag om att lokaliseringslånen bör skötas av det etablerade bankväsendet.Jag upprepar vad jag sade beträffande reservationerna 1-4: Det finns ingenanledning för att nu besluta om ändringar i den regionalpolitiskastödgivningen, när RUT:s förslag snart ligger på regeringens bord. Ireservation nr 8, som f. ö. är den enda reservation som mer än ett parti stårbakom, vill och att beloppsgränserna för stöd tillglesbygdsföretag skall höjas. Glesbygdsdelegationenhar av regeringen fått i uppdrag att komma med förslag tUlförändringar av glesbygdsstödet. Dessutom behandlar också denna fråga.Därför finns det inte heller här anledning att nu besluta om någraförändringar. Ireservation nr 9 går emot regeringens förslag om införande av ett särskUtreservationsanslag för iokaliseringsbidrag. Precissom majoriteten i utskottet förklarat i betänkandet kan man välja olikatekniska lösningar nu när flerårsramen provisoriskt förlängs. Huvudsaken äratt medel stäUs till förfogande. Det finns inga skäl att på grund av denna nyakonstruktion väcka farhågor eller oro när det gäller framtida medel. Ireservation nr 10 menar att behovet av lokaliseringsbidrag ärmindre än regeringens förslag, eftersom förespråkar en sänkning avarbetsgivaravgifterna. Då utskottet inte går med på denna sänkning avarbetsgivaravgifterna, minskar inte heller behovet av lokaliseringsbidrag tillden summa som föreslår. Dessutom arbetar även med denna fråga,så det finns ingen anledning att nu ta upp den. Medundantag av reservation nr 25 utgör kvarvarande reservationer som jag skullekommentera följdreservationer eller andrahandsyrkanden. Beträffandereservation nr 25 hänvisar jag tiU anförande samt till attfrågan om kommande stödområdesindelning behandlas av . Jag yrkar bifall till utskottets hemställan och avslag på samtligareservationer utom reservationerna 16 och 17. 7 ()replik: sjöng de lokala initiativens lov och talade om värdetav samlade länsinsatser. trodde jag att hon skulle göra en - föratt använda beteckning - politisk kupp och därför förbereddesin och kanske den socialdemokratiska utskottsgruppens om inte hädanfärd sååtminstone reträtt från den egna reservationen. Måhända.hade det kunnat varatUl stor glädje för många socialdemokrater -också för de socialdemokratiskamotionärer som har pläderat för högre länsanslag. Till den kategorin får ävenMarianne räknas. Industriministernsitter här i kammaren. Jag vet inte när eller om han skall gå upp italarstolen, men det kunde vara intressant att höra hans syn på denna fråga.Socialdemokraternas agerande är närmast obegripligt för mig och Nr 157moderata samlingspartiet - och även för de andra partierna som tillsammans den med oss nu bildar utskottsmajoritet. Socialdemokraterna har månadefter 29mai 1984 månaddrivit fram stora satsningar - exempelvis inom arbetsmarknadspoliti- kensområde - på kortsiktiga åtgärder. Man har anslagit mer pengar till Reeionalnolitiken beredskapsarbeten och gjort andra kortsiktiga satsningar. När det på länsnivå nu finns klart uttalade behov av pengar för satsningar pålängre sikt, är socialdemokraternas svar ett kategoriskt nej. 298,25 milj. kr.är en rimligt avvägd summa, står det i en av de socialdemokratiskareservationerna. Jag skulle vilja fråga ellerindustriministern - industriministern är väl den som mer auktoritativt kanuttolka regeringens innersta uppsåt och avsikter: Misstror man såutomordentligt kraftigt företrädarna i skogslänen? Det är väl oftastindustriministerns egna partibröder och -systrar som tillsammans medlandshövdingar hanterar dessa frågor. Misstror man dem så gravt? Är man bättreskickad att klara den kortsiktiga politiken, så att man inte tilltror sigkapaciteten att klara de långsiktiga satsningarna? År man totalt döv inför desynpunkter som framkommer om projekt som behöver finansiering? Jag vet inte vem som skall svara, men det skulle varautomordentligt intressant för kammaren att få någon form av besked frånindustriministern. Saknar socialdemokraterna förtroende för sina egnaföreträdare i skogslänen att hantera ytterligare insatser? Klarar man barakortsiktig politik? Saknar man förmågan till långsiktiga insatser? Misstror mande lokala och regionala initiativen? Det kunde vara intressant för kammaren attfå ta del av synpunkter på dessa frågor. 8 () replik: I likhet med föregående talare undrade jagfaktiskt vad talade för - det verkade i varje fall inte varaför den politik som regeringen nu för. Hennes inlägg var genomgående enplädering för en aktiv regionalpolitik av helt annan styrka än den regeringennu för. Framför allt var det en plädering för ett ökat glesbygdsstöd. MarianneStålberg sade t. ex. att den statiiga regionalpolitiken skall baseras på lokalainitiativ och att det därför var viktigt med glesbygdsstödet. Jag håller heltoch hållet med henne om detta, och det är därför som vi har varit så angelägnaom att få ökade medel till detta stöd. Det är då förvånande att MarianneStålberg och övriga socialdemokrater i utskottet inte har kunnat stödja denUnjen. Jag skall bara ta ett litet exempel. I harglesbygdsstödet gett mer än 100 nya företag , och det är mer änvad regionalpolitik har gett. Med de resultaten avglesbygdsstödet är det förvånande att inte har ansett att detfinns anledning att öka detta stöd. tyckte att jag skröt över vad som hadeskett under de år när de icke-socialistiska partierna hade regeringsmakten. Jag sade aldrig att vi klarade regionalpolitiken. Jag sade att vi förde en mer aktiv regionalpoUtik, och det står jag fast vid. Jag brukar inte vilja säga mer änjag har täckning för - något som jag dess värre måste konstatera att 25 Stålberggjorde i flera sammanhang i sitt inlägg. Det är en skillnad meUan att driva regionalpolitik i en lågkonjunkturoch att göra det i en högkonjunktur. Det är självfallet lättare att få företagatt intressera sig för etableringar i en högkonjunktur än det var i denlågkonjunktur som regeringarna tidigare hade att brottas med. Det är därför somdet är så olyckligt att regeringen , i den internationella högkonjunktur somSverige också fått del av, inte utnyttjar den möjligheten att ge ett mer aktivtstöd till regionalpolitiken. Det är inte den framtida regionalpolitiken vi talar om , utan det är nästa budgetårs regionalpolitik. Jag förutsätter att MarianneStålberg har så nära kontakt med den regionalpolitiska utredningen att deuppslag som har förts fram här kommer även till utredningen. Det vore i och försig underligt om rnan inte hade diskuterat dem tidigare. 9ELVER () replik: verkar närmast särad överden kritik av den förda regionalpolitiken som vi från oppositionen förde fram.Kritiken kan väl i någon mån rättfärdigas med att den inte enbart kommer frånoppositionen. Nära hälften av de regionalpolitiska motionerna kommer ju frånsocialdemokratiskt håll, med en kraftig kritik och med påpekanden omunderlåtenhet i den förda politiken. Man skaU avvakta den regionalpolitiska utredningen, sadeMarianne vidare. Det är både korrekt och vanligt att hantera saken så,och jag vUl inte polemisera på den punkten. Men jag känner ändå en oro, frutalman, eftersom de farhågor jag förde fram inte har dementerats. gjorde en exposé över de allmänna målen,och om dem råder en bred och betydande enighet. Det sade påden punkten kan man instämma i. Men därefter "landade" hon påbetydelsen av det lokala engagemanget, och det är då man höjer på ögonbrynenoch undrar vilken slutsats man skall dra. Det är ju något av ödets grymma ironiatt i kommentarerna begränsar sig till de 15 förstareservationerna. I den sextonde reservationen slår nämligen socialdemokraternatill ordentligt mot och andra socialdemokrater som tillsammansmed oss har önskat ett större länsanslag. Vidare klagades det över de sex "besvärligaregeringsåren" med andra än socialdemokrater i kanslihuset. Men det var dåinte bara annan politisk färg, utan vi hade också en allmän konjunktur som varnedåtgående och besvärlig, i oljekrisernas och kostnadsexplosionens- spår.Marianne kunde trots detta redovisa att det , från 1975-1976och framemot 1980, i hennes hemlän skedde en ökning både i fråga omkvinnosysselsättning och när det gäller den offentliga sektorn. alltså inte så eländigt som göra gällande här och där i sin betygsättning av de icke-socialistiskaregeringsåren. Det skedde inte någon regionalpolitisk nedrustning, vilketantyddes, utan det presenterades en rad konstruktiva förslag. Dem ställde sigsocialdemokraterna i allt väsentligt bakom. Det jag gjorde, fru talman, varatt erinra om socialdemokraternasolyckliga avhopp 1982, då de förde fram 65 nya förslag, som de i praktiken helthar lagt åt sidan sedan de kom i regeringsställning. Jag menar attregionalpolitiken måste ha mer av fasthet över sig än vad socialdemokraterna iopposition orkade formulera. Anf.10 (vpk) repUk: sade att arbete, service och god miljö varutgångspunkterna för regionalpolitiken och att man skulle sträva mot enutveckling med den inriktningen. Men detta skulle inte bara gälla förregionalpolitiken, utan alla områden skulle samverka. Ja, det är just detta dethandlar om. Menhur kan då göra en analys av utvecklingen som egentligen ärganska katastrofal? Hon underlåter att göra de rätta iakttagelserna -exempelvis att marknadskrafterna knappast tar några regionala hänsyn, att detskett en utveckling mot allt större regional och inomregional obalans i nästanhela vårt land - och sedan hänvisar hon till andra områden. Hon gör detta,trots att regeringen understödjer storfinansens hänsynslösa satsning inom ramenför den internationella kapitalismen. Att fortsätta på den vägen innebär skapar ett beroende och en struktur som betyder slutet för som enindustrination av betydelse. Dethandlar alltså om makten över våra investeringar. Vem skall ta den? HarMarianne frågat industriministern eller någon annan högrebefattningshavare inom regeringen hur det skall gå till? Om man fortsätter påden här vägen kommer regionalpolitiken att spela samma underordnade roll somtidigare, och man kommer inte ätt kunna ta itu med de regionala obalanserna.Och får naturligtvis fortsätta med att stå här och klagaoch försöka hänvisa till någon enskild insats. MarianneStålberg sade också att vi i nuvarande läge har knappa ekonomiska resurser förregionalpolitiken i vårt land. Nej, tvärtom: värt land har stora ekonomiskaresurser, men de är inte fördelade på rätt sätt.