prot · G709166 · 1983-12-31 00:00:00 — Med anledningav folkpartimotionen utgår utskottet från, och det är bra, att statensarbetsgivarverk och berörda personalorganisationer uppmärksammar den i motionenaktualiserade frågan och "söker finna lösningar till gagn för forskningenoch det svenska högskoleväsendet". Svårigheten att rekrytera forskare och forskarstuderandepåminns vi nästan om i debattartiklar och på annat sätt. Det här är enmycket mycket viktig fråga. Från sida föreslår vi också att 100doktorandtjänster skall tillföras högskolan utöver regeringens förslag. UHÄ börfå fördela de 12 milj. kr. detta skulle kosta, och vi menar att UHÄ bör beaktade i rekryteringshänseende konkurrensutsatta sektorerna när man gör denfördelningen. Vi har också föreslagit i annat sammanhang att man skallhöja utbildningsbidraget till sex och ett halvt ochinte släppa den koppling som funnits fidigare med en automatisk uppräkning. Vitycker nämligen att det är en nyckelfråga inom forskningspolifiken attutbildningsbidragen och tjänsterna är tillräckligt många och ligger på entillräckligt hög nivå. När den forskarstuderande är klar med sin doktorsexamen,klipps ibland försörjningsmöjligheterna av. Det bör därför, menar vi, finnas enmöjlighet att förlänga studiefinansieringen för en forskarstuderande underhögst medan forskarstuderanden söker ny försörjning. Det skulleockså underlätta situationen för de forskarstuderande. Ett par uppmärksammade doktorsavhandlingar i för ettår sedan startade en intressant debatt om doktorsavhandlingarnas kvalitet.Riksdagen hade ingen invändning tidigare mot den förra forskningspolitiskapropositionen, där det föreslogs att fasta ledamöter borde ingå ibetygsnämnderna som ett medel att slå vakt om kvaliteten, som ett medel attåstadkomma fasthet och kontinuitet. Tyvärr vill nu utskottsmajoriteten ändra pådetta. Från sida har vi reserverat oss till förmån för UHÄ:sförslag att det i betygsnämnderna skall finnas fasta ledamöter. Om man vill höja attraktionskraften hos forskarstudiermåste studiernas meritvärde förbättras. Det tas ett vikfigt steg iforskningspropositionen, men vi föreslår dessutom att fullgjordforskarutbildning skall vara behörighetskrav för vissa tjänster. Det gäller t.ex. tjänster vid de "lärda verken". Endast genom att i förordningreglera ett sådant krav kan man garantera att man får en kvalificeradrekrytering fill dessa tjänster. Man skulle kunna uttrycka det så att det måste löna sig påolika sätt att forska. Och det måste vidtas en rad åtgärder för att underlättaför dem som forskar, så att de känner att det lönar sig. Det vi har föreslagitär ett exempel på en sådan åtgärd. Det är enligt mening mycketviktigt att grundforskningen stärks i relafion till sektorsforskningen. föredragandenhar en riktig grundsyn, men menar att regeringen inte i tillräckligutsträckning drar konsekvenserna av denna grundsyn. Det finns, menar vi, skäl att ifrågasätta en del av denforskning som finansieras och administreras via sektorsorganen utanförhögskolorna och forskningsråden. En del av den "forskning" somsektorsorganen finansierar utförs som kvalificerat utredningsarbete. Genom denorganisatoriska uppsplittringen kan man också hävda att sektorsforskningenorsakar alltför stora administrafiya kostnader. Det behövs därför, tycker vi, en överföring av resurserfrån sektorsforskning till motsvarande forskning inom högskola ochforskningsråd. En sådan överföring måste ske successivt med beaktande av bl. a.den särskilda finansiering som är knuten till viss sektorsforskning. bör ge regeringen i uppdrag att upprätta en planöver hur sektorsforskningsmedel successivt skall överföras till högskolans ochforskningsrådens verksamhet. Det innebär inte att den forskning somsektorsorganen utför skall upphöra. Vi tror tvärtom att den skulle fåstörre förutsättningar inom ramen för ordinarie forskningsorganisation. Det är viktigt att erinra om betydelsen av humanistisk ochsamhällsvetenskaplig forskning. Det har skett tidigare här . Naturligtvisär det rimligt att stora resurser satsas på teknisk och naturvetenskapligforskning. Sådana satsningar utgör en del av förutsättningarna för atthävda sig i den internationella konkurrensen. Men måste - just ifider av ekonomisk åtstramning och snabb teknisk utveckling - man satsa ocksåpå forskning som följer och analyserar samhällets reakfioner. Den humanisfiskaoch samhällsvetenskapliga forskningen berör - förenklat uttryckt - justmänniskornas livskvalitet och framtidsförhoppningar. Vi föreslår därför att dethumanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet skall filiföras 15 milj. kr.utöver regeringsförslaget. här kostnadsutvecklingen för litteratur ochtidskrifter överstigit de anslag som har tilldelats de vetenskapligabiblioteken. Litteraturförsörjningen befinner sig f. n. faktiskt i enalarmerande situation. En god litteraturförsörjning är en förutsättning för godforskning. Regeringens förstärkningsanslag är alldeles för litet. Det är påmånga håll faktiskt fråga om en urholkning. Vi föreslår därför att ytterligare6 milj. kr. utöver regeringsförslaget skall tillföras biblioteksresurserna inomhögskolan. Jag tycker det är förvånande att jag är ensam om den reservationen iutskottet. Det är mycket beklagligt att regeringen ännuinte har presenterat något förslag till en ny tjänsteorganisation förhögskolan. Vid regeringsskiftet fanns inom ettfärdigskrivet propositionsutkast till en förändrad tjänsteorganisation. Detförslaget var baserat på lärartjänstutredningens betänkande. Vi ville få eninternationell anpassning av den svenska tjänsteorganisationen. Det är interiktigt, tycker vi, att vissa lärartjänster är knutna enbart till forskning ochvissa lärartjänster enbart fill grundutbildning. Det bör inte finnas,någraformella hinder för att inom ramen för en lärartjänst ägna sig åt forskningoch/eller utbildning under förutsättning, självfallet, att man harkvalifikationer. har vi underutskottsbehandlingen fått veta att regeringen planerar att lägga fram enproposition om en ny tjänsteorganisation . Vi vill gärna uttrycka denförhoppningen, att regeringen nu infriar dessa planer. Förra gången, hösten1982, när man från regeringens sida anmälde en tjänsteorga-nisatoriskproposition ändrade man sig, och något förslag kom aldrig. I ekonomiämnena har antalet platser inom grundutbildningenökat under en följd av år. Det har gjort att också antalet forskarstuderande harökat, vilket kommit att kraftigt belasta institutionernasforskningsorganisafion. På de ekonomiska institufionerna är förhållandena i daghårt ansträngda. Med tanke på forskningskvaliteten tycker vi därför attregeringen i kommande budgetproposition skall ge förslag till förstärkning avforskningen inom de ekonomiska ämnena. har gällt, att fakultetsnämnderna har avgettanslagsframställning direkt till UHÄ. De aktiva forskarnas förslag har gåttdirekt till UHÄ. Vi har motionerat om att man skall fortsätta med det. Ireservation 15 följs vår motion upp. Den stöds f. ö. också av iutskottet. Vi tog i vår partimotion också upp frågan om införande aven filosofie kandidatexamen. Vi har haft många kontakter med människor som sagtatt det finns ett stort behov, inte minst bland de studerande och blandpersonalanställarna på både den privata och den offentliga arbetsmarknaden, aven fil. kand.-examen som man skulle kunna avlägga med viss inriktning:filosofie kandidatexamen med samhällsvetenskaplig inriktning eller filosofiekandidatexamen med humanistisk inriktning. Kravet för en sådan examen skulle dåvara att man hade åstadkommit erforderlig fördjupning. Det är nämligen justdetta som väldigt många personalanställa-re efterfrågar. De skulle vilja att man har läst ett ämne ordentligt, har skrivit en egen uppsats eller gjort ett större eget arbete inom ramenför 60 poängs fördjupning. Om man knyter detta krav till en fil. kand.-examenoch också talar om vilken inriktning en sådan examen har skulle ett starktbehov tillmötesgås. Detta harvi motionerat om och detta krav fullföljer vi med en reservation. Låt mig sammanfattningsvis konstatera atthögskolepolitiken, så som den utformats efter regeringsskiftet , harpräglats av motsättningar. De har gällt frågor som rör högskolansorganisatoriska struktur. Man frågar sig: Hur många utbildningar och hur stordel av forskningen är regeringen beredd att lägga ned innan den över huvudtaget tar upp frågan om att avveckla regionstyrelserna? Det är en motsättning.Motsättningar finns också i frågor om utbildningarnas dimensionering och omstudiestödet, där regeringen framlade det egendomliga förslaget att återinföraäktamake-prövning. Det var ju en attack mot jämställdheten. Även på den punktengav regeringen bakläxa. Motsättningarna har varit mycket skarpa när det gälltnedläggning av utbildning och forskning av hög kvalitet. Utmärkande förregeringens högskolepolitik har också varit att många regeringsförslag haravvisats eller ändrats vid behandlingen i . Jag har faktiskt ännu inte träffat någon lärare ellerstuderande inom högskolan som tycker att den samlade socialdemokratiskahögskolepolitiken är bra. Jag har faktiskt inte ens träffat någon akfivsocialdemokratisk lärare eller studerande som tycker att den samladesocialdemokratiska högskolepolitiken är bra. Den forskningsproposition vi nu behandlar visar dock attsocialdemokraterna har lämnat sin gamla skeptiska inställning till forskningensom partiet fidvis intog . Det är utmärkt. Det innebär att det finns en breduppslutning om att det är vikfigt att satsa på forskningen. Det är bra att detockså finns en enighet om vilka prioriteringar som skall göras. Det ärbeklagligt att regeringen i andra sammanhang har presenterat illa genomtänktapropositioner som riktat sig mot utbildningens och forskningens kvalitet ochdärigenom skapat kon-frontafion. Med detta yrkar jag bifall till de 13reservationer där mitt eget namn återfinns. Forsknings- och iil-vecklingsverksom -het 6BJÖRN (vpk): Låt mig först konstatera att det friakunskapssökandet, den av ekonomiska, karriärintressen och andrautomvetenskapliga intressen oberoende forskningen har ett egenvärde. Mycket avdet som vi i våra motioner tar upp grundar sig på den inställningen. I vpk anser vi inte att bilden av forskningen i domineras av vad som kan kallas en fri forskning. Orsakerna är flera: - Vetenskapstradition, kunskapsuppfattning ochproblemdefinitioner behärskas av en borgerlig ideologi. På samma sätt somandra människors värderingar, kunskaper och handlingar präglas av deerfarenheter man gjort och gör, så präglas också forskarensverklighetsuppfattning av hans eller hennes sociala vara. Detta ärvetenskapsteoretiskt allmängods, men trots detta har ingen vetenskaplig metodhittills lyckats eliminera detta faktum, som beror på att forskarna till heltövervägande del rekryteras från borgerliga skikt. Jag vill påpeka att jag meddet här inte anklagar verksamma forskare för partiskhet. Det är snarare ett konstaterandeav ett beklagligt faktum som beror på att man på den polifiska nivån ännu intehar förmått bryta den sociala snedrekryteringen till forskarutbildning ochforskartjänster. Man kan inte tala om fri forskning i någon allmän mening, sålänge den behärskas av ett priviligierat skikt, eftersom den då är fri bara förett fåtal. Ett annat skäl till att forskningen inte kan betraktas somfri är att den till mycket stora delar är ekonomiskt beroende, och därtillberoende av privata ekonomiska intressen. Det är uppenbart hur penningstarkaintressen lägger under sig alltmer av forskningsresurserna. Man anställerforskare och bygger upp forskningsavdelningar. Man beställer forskningsarbetefrån högskolorna, främst på de tekniska och naturvetenskapliga områdena. Maninfiltrerar de högskoleanknutna forskningsinstitutionerna genom att etablerapersonalunioner, exempelvis genom att professorer som leder forskningsarbetetvid institutioner anlitas som konsulter av företag. forskningsmedel ställs till högskolornas förfogande - ochdet är bra -, men också att företagen får en möjlighet att styra forskningenoch påverka inte bara de direkt inblandade forskarna, utan också andra som ärknutna till institutionerna, genom att hota med indragning av anslag. Man kunde ha haft anledning att förvänta sig av densocialdemokratiska regeringen, när den nu har lagt fram en övergripandeproposition om forskningen, att den också skulle ha tagit itu med de härproblemen. Men det sker inte. Tvärtom går man i spetsen för enforskningspolitik som än mer kommer att binda upp den högskoleanknutnaforskningen till privatékono-miska intressen. Män ser inga problem medpersonalunioner, utan vill snarare utveckla detta system, man ser inga problemmed att släppa in företagen i grundforskningen, osv. En tredje orsak till att forskningen inte kan betraktassom fri är den hierarkiska uppbyggnaden av högskolans forskning, dvs. det somman litet vårdslöst brukar tala om som professorsvälde. Men om det uttrycket ärvårdslöst, så är utskottets avfärdande av vpk-motionen i det här stycket ännu'vårdslösare. Bara två förklaringar kan finnas till detta. Den ena är att man defacto accepterar den uppbyggnad av högskolans forskning som finns . Denandra är att man helt enkelt är okunnig om hur det ser ut på institutionerna.Det kan möjligen också finnas en tredje förklaring, och det är att man intevill ta i problemet. Det borde väl ändå vara uppenbart för var och en somförsöker underrätta sig om de faktiska förhållandena, att bakom det formellasystem som regleras av högskolelag och högskoleförordning också finns ettinformellt system. Detta informella system innehåller bl. a. beroenden av olikaslag: beroende av att få professors godkännande av en vetenskaplig uppläggning,beroende av att få forskningsanslag, beroende av att få tillgång till alla deresurser som forskningsarbetet förutsätter, osv. Det finns säkert en radhögskoleinstitutioner som leds av personer som är generösa i sitt förhållandetill andras forskningsarbete, som uppmuntrar nya idéer och vetenskapligametoder och som eftersträvar vad man kan kalla för en fri forskning. Men detfinns också exempel på personer som, styrda av sin fåfänga, vägrar släppa framannan forskning än deii som bär deras egen prägel, som vägrar erkänna att detfinns andra vetenskapliga synsätt än de som de själva råkar omfatta och somdärför hindrar fri forskning och skadar forskningens utveckling. En av de uppgifter en arbetarmajoritet i bordeta på sig är att med olika åtgärder motverka det dominerande borgerligaperspektivet inom forskningen. De borgerliga skikten har sin "partsforskning".Den kan inte avskaffas så länge klassamhället består. Därför måste samhälletunderstödja en partsforskning som utgår från arbetarklassens intressen ochvärderingar, för att motverka den borgerliga dominans som vi har. Utskottet erkänner i detta stycke att en bredare socialrekrytering av forskare är eftersträvansvärd, men avstyrker vpk:s yrkande omåtgärder för att åstadkomma detta. Avstyrkandet motiveras med att det imofionen saknas konkreta anvisningar om hur en sådan breddning av rekryten:igen skall gå till. Därför har jag i ett särskilt yttrande till betänkandetgett ett exempel påmöjlig åtgärd. Förslaget är inte särskilt märkvärdigt, och det kommer inte attmedföra någon revolutionerande omdaning på området, men det kommer, om detgenomförs, att bidra till en förändring. Till skillnad från utskottet tror vi i vpk således att detär möjligt att genom särskilda riktade åtgärder understödja människor frånutnyttjade samhällsskikt, så att en högre grad av rättvisa uppstår, utan attdetta föregås av en ekonomisk och social revolution - om det skulle skrämmanågon. På samma sätt bör det vara en uppgift för enarbetarregering att motverka att företagsekonomiska intressen griper in i ochfår ett alltför stort inflytande över forskningen. Näringslivets utveckling,arbetsvillkorens förändring, den tekniska utvecklingen, produktionensinriktning osv. är områden där inte företagen skall ha en exklusiv rätt attbestämma. Samhället måste ta ansvar för att de som inte besitter kapital fårsina rättigheter tillgodosedda. I det perspektivet anser vi att högskolan heltskall frikopplas från kapitalets intressen. Det betyder inte att man inomhögskoleforskningen inte skall få syssla med sådant som utvecklar industrineller t. o. m. med företagsvinster, men det betyder att det bakom dennaforskning i så fall skall ligga ett i det konkreta fallet i demokratisk ordningprövat samhällsintresse. Vidare måste det finnas ett korrektiv till den forskning somgenomförs eller inifieras av näringslivet. Vi kan inte nöja oss med att enbartde ekonomiska vinstintressenas perspektiv kommer fram i forskningen. Somexempel kan vi se på data- och elektronikområdet eller kemiområdet.Utvecklingen på dessa områden gör att arbetare och tjänstemän plötsligt finnerhela sin tillvaro förändrad. De utsätts för risker som ingen ens brytt sig omatt penetrera och ingen heller bryr sig om förrän man, kanske ,upptäcker en onormalt stor sjuklighet eller dödlighet, en onormalt högmissfallsfrekvens eller ovanligt många missbildade barn i en grupp arbetare. I ett samhälle som förändras så snabbt som vårt är detinte nog med att konstatera att den fria forskningen har ett egenvärde. Vi serockså att den. måste ha specifika uppgifter. Den måste bidra till att människorkan leva ett värdigt liv. Den måste understödja människors möjlighet attpåverka och besluta om förhållanden som rör deras dagliga tillvaro. En uppgiftför en fri forskning är således att bidra till de arbetandes frihet i en världsom blir alltmer komplicerad och där alltmer styrs av monopoliserade ekonomiskaintressen. I det perspektivet måste man också se vikten av att understödjahumanistisk och samhällsvetenskaplig forskning. Jag återkommer strax till det. Låt mig något beröra en del av demotionsförslag vi från vpk:s sida ställt i samband med den forskningspolitiskapropositionen. Det är förslag som direkt berör utbildningsdepartementetsverksamhetsområde. Man kan säga att våra förslag inom olika aktuellaforskningsområden har det gemensamt att de tar till vara främst den forskningsom kan verka för de grupper i vårt samhälle som sällan har den starkastestämman. Om vi i de allra flesta förslag försökt attgöra oss till tolk för en demokratisering av forskningsvärlden i vårt samhälle,är också detta i linje med att vi vill öka förutsättningarna för fler att fådel av forskningens Forsknings- och ut-vecklingsverksam -het Vi har inte glömt bort ens de allra minsta i vårt samhälle- våra barn. Att få ett barn innebär för de allra flesta människor ett stortglädjefillskott i livet. Tyvärr blir denna glädje för en del människor alltförkortvarig och förbyts helt oväntat i en stor sorg. Vad jag talar om, frutalman, är det som kallas plötslig spädbarnsdöd och som ännu inte kunnatförklaras. Vår motion om inrättande av en professur i spädbarnsmedicin, ivilken skulle ingå socialpsykologiska aspekter, har inte fillstyrkts avutskottet. Men vi menar att utskottets skrivning i denna fråga och de initiativmedicinska forskningsrådet tagit kan leda till att landvinningar görs påforskningsområdet kring plötslig spädbarnsdöd. Även om man inom en snar framtidinte kommer fram till metoder att förhindra plötslig spädbarnsdöd, kanske mansnart kan förklara varför detta händer. lämnas drabbade med ett tomrumlivet ut. Mot bakgrund av vad jag här sagt och de tolkningar jag gjort avutskottets skrivning har vi valt att inte reservera oss i den här frågan. Det finns en grupp i vårt samhälle som har detmycket svårare än andra människor att göra sig sedda, hörda och förstådda - deflerhandi-kappade människorna. Man kan säga att graden av handikapp till.största delen avgörs av den miljö, och kanske framför allt av tillgänglighetentill den miljö, som omger människan. Man kan tycka att detta är allmängiltigt,och visst är det så. Men för den människa som har ett eller flera handikapp ärutvecklandet av pedagogiken och metodiken rörande olika hjälpmedel ett verktygsom är nödvändigt för att nå en större livsmiljö och därmed minska sitt egethandikapp. Det behöver i första rummet inte vara fråga om att kunna använda t.ex. en bankomat, och det är det inte heller. Det gäller snarare att utvecklahjälpmedel och att genom pedagogiska åtgärder möjliggöra för de handikappadeatt använda dessa. Detta är något helt annat än det som utskottet pekar på isitt avslagsyrkande beträffande vår motion. Vi talar inte om bankomater ellerelektronugnsluckors öppningsanordning. Det är tråkigt att utskottet inteförstår detta utan pekar på att anslag redan finns inom delområdetTekniksamhället och de handikappade. Men, som sagt, vi talar inte om riktigtsamma sak. Forskning inom delområdet Tekniksamhället och de handikappadeutesluter definitivt inte forskning kring utvecklande av de pedagogiska ochmetodiska avsnitt vi talar om i vår motion. Det är snarare så att det inför dennya typ av tekniksamhälle alla människor står inför är särskilt viktigt att detsatsas på anpassad pedagogisk utveckling för framför allt de flerhandikappadeoch deras relafion till olika hjälpmedel. Jag hoppas att ni nu förstårdynamiken i detta.' Det nya tekniksamhället med allt vad det innebär beröralla människor direkt och indirekt. För att komma underfund med och ha en reellmöjlighet att stävja de negativa bieffekterna av den nya teknikensfunktionssätt är det nödvändigt att även studera vår samtidskultur och utforskaviktiga inslag i vår kulturmiljö. Ur denna värdemängd finns möjlighet att tafram olika kulturella och sociala viktiga värdegemenskaper. Dessa kan vi utvecklatill gagn för en ny samhällsmodell där människan sätts i första rummet. skall skeutan konkurrens från krav om införande av teknik som i första hand är baseradpå profit och inte på människans behov. För att åstadkomma detta krävs som sagtforskning, och vi har därför föreslagit ökade satsningar på humanistisk ochsamhällsvetenskaplig forskning. I det här sammanhanget vill vi peka på demindre högskolornas möjlighet att bedriva forskning. Vi menar att de mindrehögskolorna kan svara för en inte oansenlig del inom bl. a. deforskningsområden som jag här har nämnt. När-det gäller de mindre högskolornaoch den roll de kan spela konstaterar jag, fru talman, att moderatasamlingspartiet fortsätter på sin inslagna väg, dvs. i det här fallet att inteens medel till de mindre högskolornas kontaktverksamhet skall anslås. Vi står för en motsatt uppfattning beträffande de mindrehögskolornas möjlighet att bedriva ett kvalitativt bra forsknings- ochutvecklingsarbete. Med dagens framsteg inom exempelvis informationsteknologinär det fullt möjligt att bedriva ett sådant arbete. Man får inte i sammanhangetglömma bort den regionalpolitiska betydelse som de mindre högskolorna har. Denbetydelsen kommer sannolikt att bli ännu större . Vi har motbakgrund av vad jag bl. a. nu har anfört hemställt om ytterligare medel till demindre högskolorna så att de skall kunna bedriva forsknings- och utvecklingsarbete. Det är bekymrande att denna uppfattning inte delas avregeringen. Mest oroande är det för människorna vid de mindre högskolorna. Hurser statsrådet och regeringen egentligen på denna fråga? Vi kanskekunde få ett klargörande på den punkten . Jag har här gett några exempel på områden inomforskningspolitiken som vi anser vara viktiga områden att befästa, förändraoch utveckla. Jag vill med dessa ord yrka bifall till vpk:s reservationer idetta betänkande. Slutligen vill jag göra några kommentarer och ställa någrafrågor med anledning av en del av de anföranden som har hållits tidigare idebatten. Statsrådet tar upp problematiken med sektorsanslag inomforskningen. Han uttrycker en viss försiktighet när det gäller överförande avmedel från sektorsanslageh till grundforskningen vid universiteten. Jag delarden försiktigheten. I den forskningspolitiska propositionen talas det nu om attsektorsanslag skall kunna användas för att betala doktorander och i vissa fallprofessorer. Ser statsrådet inga som helst problem med denna mecenatverksamhet,som sektorsanslagen nu skall användas till? Statsrådet berör också forskarrekryteringen.