prot · G709165 · 1983-12-31 00:00:00 — Begreppet"familj" innebär någonting helt annat än det viH få dettill i sina försök att återgå till saker och ting som hör till det förflutna.Antalet familjer som bara består av en förälder är nu mycket större äntidigare. Dessutom växlar familjeförhållandena genom att vissa samlevnadsförhållandenupplöses. Människorna går in i nya förhållanden. Ävensamhället är annorlunda. Det kräver mera . Det kräver kunskaper och att manövar sig i olika förhållningssätt. Det kan man inte göra på rätt sätt enbartinom den lilla familjegemenskapen. Det krävs således andra utblickar, andramera vidgade kontaktytor. Det är ingenting som så att säga trycker nedmänniskorna på något sätt, tvärtom. Människorna bHr därmed friare. De bliröppnare för förändringar i samhället, för nya sidor av tillvaron. De blirmindre begränsade. Barnen blir friare. Föräldrarna blir friare och kanutvecklas mera. De kan studera. De kan förändras i positiv riktning. Vi haralltså nu en större öppenhet i samlevnadsförhållandena -understödd av ensamhällelig politik som syftar till att hjälpa fram denna öppenhet, exempelvisvia en bra barnomsorg som är pedagogiskt upplagd, som utvecklar barnen och somkan frigöra föräldrarna på ett annat sätt jämfört med tidigare, jämfört med dengamla typen av familjebundenhef. Menvad blir följden för familjen, den familj som säger sig vilja slåvakt om? Jo, det blir; När jag kommer hem möts jag av ett barn som har blivitstimulerat i en miljö där kontaktytorna har varit rika, och jag kommer självhem från ett arbete eller från studier från vilka jag bär med mig någonting somjag kan ge barnet. Den familjegemenskap som jag då utövar tillsammans medbarnen blir inte fattigare, torftigare eller ofriare. Den måste rimligtvis blirikare, . Jagtycker att skall se den verkligheten i ögat, i stället för attförsöka få oss alla tillbaka till ett 20-tal som en gång för alla ochlyckligtvis är förgånget. 81 ()replik: är föredragande statsråd. Det är han som föredrar dettastora ärende och är ansvarig inför . Det är rätt ovanligt att inte detföredragande statsrådet är närvarande. Jag fick den plats jag fick påtalarlistan, - jag kunde inte göra mycket åt det. kan däremot gå in när han vill, hur han vill, hur länge han viH, hurofta han vill - men han tar inte den chansen. har litet otur. Det är ju en gemensam reservation. Jag läste innantillur den gemensamma borgerliga reservationen. De sex punkter som jag tog upp ärexakt det som vi är överens om. Jagär den första att säga att jag tycker att man kunde ha gjort mer under denborgerliga regeringsperioden. Men då var å andra sidan kraven intetillnärmelsevis så stora som de har blivit efter det att ni tagit över och höjthart när varenda skatt som det går att höja. Om jag minns rätt är det 48 eller49 skatter som har höjts efter ert tillträde. Och tro inte att de skatternainte drabbar också barnfamiljerna - de får betala vartenda öre. Låtoss konstatera att ni inte går in i en diskussion. Jag har talat med BoLundgren och - de har infe fått svar på sina frågor, fast de harägnat åt atf försöka få svar. Och ni gör som , beskyller oss för att vara ihop medMargaret , vilja människor illa och vara förfärliga och gräsliga. talar aldrig om vad ni har för familjesyn. TillJörn : Jag har stor respekt för den inställning som görsig till tolk för. Det är naturhgt att många familjer ser det hela så och villha det så- att de vill ha precis den typ av familjeliv som görsig till tolk för. Men det som skiljer oss är atf jag har respekt för och ärberedd att slåss för att skall få leva på det sättet, liksom jagockså är beredd att slåss för att den vanliga svenska bondfamiljen i glesbygdskall få leva på ett annat sätt - men att det skaH vara rimlig ekonomiskrättvisa meHan dem. Det är de själva som skall få avgöra hur de vill ha det. Kallagärna mitt angrepp oförskämt och gå gärna till personangrepp - det är niskickliga på. Men i sak står ni erbarmligt svaga. Och när vi från de treborgerliga partierna i valrörelsen kommer att föra iit till varenda barnfamiljatt ni precis som förmenar människor denna valfrihet - kanskeinte intellektuellt egentligen, men genom er skattepolitik, er ekonomiskapolitik och er barnomsorgspolitik - då får ni det bekymmersamt. Och detta märkspå er debatt - ni har ingenting att komma med i sak.. Och,, jag tror inte det är svansen som styr, men jag vet att svansenviftar mycket glatt - med all rätt, för socialdemokraterna ochkommunisterna är eniga i denna fråga. Det är samma ideologiska övertygelse omden kollektiva barnomsorgeris välsignelse. Vi respekterar att många vill ha detså och tycker att föräldrar som vill ha det så skall få det -men andra skall harätt att välja vad de vill ha. -Det är valfrihet, och det tycks vi inte fårespekt för från er sida. Förstevice talmannen anmälde att och anhållit att tillprotokollet få antecknat att de inte ägde rätt till ytterligare repliker. Anf.82 (): SjäMallet känner man sig, efter vissa delar av replikskiftena, litetskamsen över att gå upp i debatten. Men icke förty tycker jag attbarnfamiljerna är värda en hel dag och en sammanhållen debatt, och därförtänker jag hålla mitt anförande. Sedan må man säga vad man vill. Jagvill först göra några konstateranden som gjorts här , och det äratt sedan den socialdemokratiska regeringen tillträdde har barnfamiljernavarit de stora förlorarna. började man med en halvhjärtadkompensation för den 16-procentiga devalveringen och den mer än 2-procentigamomshöjningen. Barnbidraget höjdes med . Det var kompensationen. 1983 vardet viktigaste beslutet som rörde barnfamiljerna den kraftiga urholkningen avlivsmedelssubventionerna med omkring 600 milj. kr. 1984 präglas särskHt avregeringens misslyckande att bekämpa inflationen, som i är dubbelt såhög som i omvärlden. Det drabbar särskilt barnfamiljerna. De får ingen annankompensation under detta år än uppräkningen av bostadsbidragen. Efterdessa två förlorade år för barnfamiljerna sker under en uppräkningav barnbidragen med . Det är i och för sig en tacknämlig åtgärd. Menalla vet vi att den höjningen inte riktigt kom från det socialdemokratiskahjärtat. Den tvingades fram som en politisk nödvändighet när en majoritet iriksdagen, dvs. alla oppositionspartier, visade sig vara beredda att köra överregeringen och på egen hand fatta beslut. Då vaknade regeringen. Mendet som jag upplever som den stora svagheten i regeringens agerande - vilket ocksåhar bekräftats av socialministerns och andras uttalanden -är att detlångsiktiga perspektivet från barnens utgångspunkt, framtidsperspektivet,fortfarande saknas i familjepoHtiken. Enligt mening saknas densocialdemokratiska känslan för rättvisa. Var finns viljan till nytänkande ochpolitiskt skapande inom familjepolitikens område? Framför allt, var finnsrespekten för den enskilda familjens integritet och kompetens att själv värderaoch pröva sin situation? När bygger upp sin familjepolitik gör vi det utifrån tregrundläggande krav: D Barnfamiljerna måstekompenseras för kraftiga prisstegringar. Större hänsyn måste fas-tillhur många som lever på en inkomst. o Rättvisa måste åstadkommas mellan olikabarnomsorgsformer. Utifråndessa principer blir det möjligt att forma en politik med utgångspunkt ibarnens behov. Barnens behov och situation måste nämligen vara det centrala. Inästan alla situationer gäller det att ingen är mera expert på barnen än derasegna föräldrar. Därför måste politiken fa sikte på att stärka familjernas rolloch ge resurser fill en verklig valfrihet. Jag säger detta motbakgrund av det vi har hört och därför att jag är mycketmedveten om att familjen inte alls ser ut på samma sätt som den gjordeför några tiotal år sedan. Därför behöver vi också en annan familjepolitik föratt kunna motsvara de nya behov som måste tillgodoses. Detfinns brister i familjepolitiken som måste rättas till. Den skall vara ettfördelningspolifiskt rättviseinstrument, och det är den infe . Den börhelst vara enkel och överskådlig. Den skall ge barnfamiljerna möjlighet attvälja vilken omsorg de vill ge sina barn. Den möjligheten har man inte . Vibehöver en familjepolitik som kännetecknas av att den generellt kan tillförabarnfamiljerna pengar för deras ökade konsumtion, dvs. därför aft de är fler ifamiljen. I ett folkhushåll sker det bäst genom omfördelning från hushåll utanbarn till hushåll med barn. Barnbidrag och flerbarnstillägg är bra instrumentför defta. Denskall utgå från den självklara förutsättningen att alla barn behöver omsorg.Det innebär att aH omsorg om barn måste värderas. Det envetna motståndet motatf värdera och ge ersättning till vård av egna barn i hemmet måste bytas moten positiv uppskattning av detta viktiga arbete. Vårdnadser-säftningen är enbra modell. Enprövning måste ske av formerna för samhällets barnomsorg, så aft den nödvändigautbyggnaden inte stoppas av en orimlig kostnadsutveckling. Störrehänsyn måste också tas till försörjningsbördan, så att inte barnfamiljer medmånga barn och enbart en inkomst missgynnas. Detmest allvarliga misstag som har gjorts inom familjepolifikenär aft de olikaformerna för barnomsorg inte har givits samhällets stöd i samma omfattning:Alla de föräldrar som själva aktivt har valt att i det egna hemmet på hel-eller delfid ta vårdnaden om sina barn har med all sannolikhet gjort etfkorrekt val med utgångspunkt i sina barns och sin familjs situation. På sammasätt har de som aktivt har valt daghem, dagmamma eller annan form gjort ettrationellt val med omtanke om barnen. Grundläggande för en valfrihet ärsjälvfallet tillgång på yrkesarbete för både män och kvinnor. Omman vill värna möjligheterna till daghem, kan man infe tänka bort hurmajoriteten av barnfamiljerna faktiskt ordnar sin barnomsorg. Jag skulledessutom vilja säga till socialdemokraterna här i församlingen: Var noga medatf inte misskreditera dagis! Jagfick för inte så länge sedan tillgång fill ett kommunalt beslut från ensocialdemokratiskt styrd kommun i . Där hade man antagit ettpedagogiskt program för barnomsorgen. I detta program stod bl. a.; "Arbeteoch umgänge i grupp leder också fill atf barnen lär sig aft underordna sigkollekfivet och respektera majoritetsbeslut." När man läser det här ochdessutom har haft möjlighet att få refererat den debatt som hölls i denaktuella kommunen om det pedagogiska innehållet i barnomsorgen, måste man dessvärre dra den slutsatsen att vissa socialdemokratiskt styrda kommuner ärberedda atf anta pedagogiska program för barnomsorgen som de facfo innebär vill fostra barnen i sociaHstisk anda oavsett föräldrarnas uppfattning. Dentypen av beslut utgör ett hån mot alla föräldrar som ser som sin uppgift attfostra sina barn till självständigt tänkande varelser,kapabla till egna beslut - också i polifiska sammanhang. Sådana här beslutmisskrediterar daghemmen på ett orättvist sätt. Om nu socialministern vore här,skulle jag be honom att ta avstånd från beslut av defta slag som fattas ikommuner- i och för sig självständigt. Jag vill t. o. m. påstå att beslut ompolitisk indoktrinering av barn för och andra aktningsvärdasocialdemokrater borde vara värre än daghemsverksamhet ordnad i privat regi.Innan jag går vidare viH jag tillägga att jag hoppas att i socialministernsfrånvaro eller någon annan socialdemokrat tar avstånd frånpedagogiska program för barnomsorgen som utformas på det sätt som jag här harbeskrivit. Föräldrar som själva tar på sig den fulla vårdnaden av sina barn meninte får något stöd för detta kan omöjligt acceptera att en allt större del avde egna skaftepengarna skall gå fiH daghemmen. Detta är också orimligt. Det ärju de facto så att av de barnomsorgsavgifter som tas in ickegår till barnomsorgen. Föross i har vårdnadsersättningen varit en avgöranderättvisefråga. Vi tycker oss märka att man i de olika partierna numera bliralltmer lyhörd för vårt krav. Opinionsbildningen inom de olika partierna harbörjat göra verkan. har sökt mobilisera enriksdagsmajorifet för vårdnadsersättning. Ännu så länge har detta varitomöjligt, längre än de som den redan utgår. Jag är säker på att detmed det engagemang som finns i mitt parti och i andra partier ändå skaH blimöjligt att bygga ut en rejäl vårdnadsersättning inom några år.Trepartire-servationen i socialutskottet tyder på att det här finns en gemensamvilja att förbättra villkoren för dem som vill ta hand om sina små barn ihemmet. Vadbarnen och barnfamiljerna behöver är ett samlat och genomarbetat reformprogramsom täcker in de olika situationer som barnfamiljerna lever i. I längden är detbarnfamiljerna som förlorar om man infe för en samlad politik. Att lägga allareformpengar i en och samma korg ger inte en rättvis och bra familjepolitik.Det gäller vare sig korgen heter kommunalt dagis eller skattereduktion. Jagvill här skissera en rättvis politik i ett antal punkter, av vilka ingen skaHsättas före den andra och där ingen punkt kan uteslutas. Det är målatt försöka få majoritet för ett genomförande av denna politik så snartresurserna det tillåter. Fördet första: Barnbidraget bör enligt vår mening fortsätta att successivt höjasså att det följer kostnadsutvecklingen. Det var som en gång foginitiativet tHl barnbidraget . Barnbidraget tiHkom som enintegrerad del av skattesystemet på grund av att dåtidens skafteavdrag för barnvisade sig ojämlikt. Stora grupper barnfamiljer kunde inte utnyttja avdragetdärför att de inte hade inkomster. Barnbidraget är grunden i samhällets stödtill barnfamiljerna. Barnbidraget omfördelar pengar från icke-barnhushåll fillhushåll med barn och medverkar därmed till en ekonomisk utjämning. Barnbidragetutgår lika för alla och är avsett att vara ett bidrag till grundkostnaderna förbarnen. För det andra;Flerbarnsstödet bör också i fortsättningen användas soin ett instrument aft stödjafamiljer med många barn. Barnfamiljernas ekonomiska börda ökar med antaletbarn. För att stödja flerbarnsfamiljerna införde regeringen . konstaterar i sitt betänkandeBarn kostar atf den bruttoinkomst som behövs för att nå existensminimum ifamiljer med endast en inkomst och många barn minskat kraftigt sedanflerbarnstillägget infördes. Fördet tredje: Vid den framtida utformningen av skattesystemet är det nödvändigtatt ta större hänsyn till försörjningsbördan. I familjepolitiskamotion sker det genom förslaget att skattereduktionen för ensamför-sörjare ökarfrån 1 800 till . Fördet fjärde: Vårdnadsersäftningen bör byggas ut till atf gälla . Nivån bör höjas på dagersättningen. Drygt207 000 barn står utanför samhällets barnomsorg. När det gäller dessavill föräldrarna tiH ca 120 000 barn själva vårda sina barn hemma, men saknarstöd för sin vårdinsats. Fördet femte: Daghemsverksamheten måste utvecklas i former som gör det möjligt atfnå behovstäckning. Bort med byråkrati och dyrbart krångel! Skapa Hkvärdigavillkor för daghem med olika huvudmän! Var öppen och flexibel när det gälleratf finna kvalifetshöjande aktiviteter som inte kostar pengar! Enväl fungerande barnomsorg förutsätter föräldramedverkan, närhet till barnetshemmiljö och små enheter. har ca 270 000 barn omsorg i daghem och familjedaghem med statsbidrag. Ca90 000 barn går i den icke statsbidragsberätfigade deltidsförskolan.Ytterligare ca 90 000 barn önskar omsorg. Enprövning av formerna och kostnaderna för samhällets barnomsorg är nödvändig föratt infe hindra den utbyggnad som också fortsättningsvis krävs. Detfamiljepolitiska stödet haltar betänkligt främst därför att vårdnadsersäftningeninte mer än marginellt byggts ut. Vårdnadsersäftningen skall vara enersättning till föräldrar som väljer att på hel- eller delfid vårda egna småbarn i hemmet. Den främjar valfrihet i barnomsorgen, värderar vårdarbetet ochger föräldrar möjlighet atf öka sin tid fillsammans med barnen. Bådaföräldrarna har samma ansvar för barnens vård. Barnen har behov av bådaföräldrarna. Vårdnadsersäftningenskall enligt vårt förmenande utgå såväl till den som väljer att stanna hemma påheltid som fill den som väljer deltid, som jag sade. Ersättningen kommerdärför aft utgå fill de föräldrar som förkorfar sin arbetstid fill sex timmar.Därmed är vårdnadsersättningen en särskilt viktig reform för heUidsarbetandeensamföräldrar sorri vill förkorta sin arbetstid för barnens skull. Arbete åtalla i arbetsför ålder är självfallet också en viktig utgångspunkt för verkligvalfrihet. Sammanfattningsvisvill jag framhålla att barnets behov skall vara utgångspunkten förfamiljepolitiken. Familjen skall själv kunna välja omsorgsform beroende på defamiljeindividuella omständigheterna. Arbetslivet bör vara barnvänligt så atfomsorg om barnen skall kunna förenas med förvärvsarbete - en mycket viktig sakatt poängtera. Alla barn har rätt till Ekonomiskt stöd till barnfamiljer trygg uppväxt och god omsorg, ekonomisk grundtrygghet samtföräldrar som har tid för dem. Alla barn kan få god omsorg, när det finnsvalfrihet i barnomsorgen - dvs. när barnfamiljerna får ekonomisk ersättning försin insats att vårda egna små barn i hemmet - och när samhällets barnomsorg ärutbyggd så att den täcker efterfrågan. Alla barn kan få ekonomiskgrundtrygghet, när barnstödet fördelas rättvist mellan barnfamiljerna och närrättvis fördelning sker från hushåll utan barn till hushåll med barn. Alla barnkan få föräldrar méd tid, när föräldrarna får ekonomisk möjlighet att välja mellanförvärvsarbete och vård av egna barn på hel- eller delfid. Jag har, herr talman, i mitt anförande sökt skissera meralångsiktiga tankar som vi i har om familjepolifiken, eftersom jag vetatt mina partivänner fidigare har gått in på de olika delar som finns upptagnai de betänkanden som här har diskuterats. Men innan jag lämnar talarstolen,vill jag infe underlåta att besvara några av de frågor som har ställts - ochäven frågor som jag vet kommer att ställas; jag kan lika gärna besvara dem . Jagär ganska säker på atf hade tänkt fråga; Varför gjorde ni inteallt detta som ni saft i regeringen? slipper han det och kanfråga om någonting annat. Det hände faktiskt en hel del, och andrasom har ställt denna fråga, på barnomsorgens område under de år som vi satt iregeringen. Självfallet skulle vi ha gjort mer, men somliga saker var det intemöjligt aft få majoritet för. Det är naturligt i en koalitionsregering. Det ärinte heller allfid så lätt atf få majoritet för de idéer som man har i olikafraktioner inom en enpartiregering, har vi förstått. Jag tycker därför att detinte är så märkvärdigt. Vi har ingen anledning att skämmas för vårt arbete i deregeringar som vi deltog i. fill det vi lämnade regeringen ökade dettotala statiiga stödet till barnfamiljerna från fill 12,5miljarder kronor. Då är inte bostadsstödet inräknat. Det var en ökning med 60 %utöver prisstegringarna totalt sett. Jag kan ta andra exempel. Vi byggde utföräldraförsäkringen med tre månaders ersättning lika för alla, det vi kallarvårdriadsersättning. ATP-rätt infördes för vård av små barn. Stödet tillbarnomsorgen ökade från 800 milj. kr. fill under dennatid. Vi har ibland fått kritik för att barnomsorgen byggdes ut så kraftigtunder . Men det var vad vi gjorde. 68 000 nya platser tillkom pådaghem, 30 800 på fritidshem och 49 700 i familjedaghem. Därtill höjdesbarnbidraget från . Flerbarnsstödetinfördes, vilket socialdemokraterna då röstade nej till. Socialdemokraterna harsedermera kommit på bättre tankar. Det finns även flera andra saker atf nämna här, men jagskall nöja mig med detta. De totala siffrorna när det gäller barnomsorgen talarsitt tydliga språk. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Anf.83 INGA (vpk) replik; . sade att barnens behov skall vara utgångspunkt förfamiljepoHtiken, och det kan jag hålla med om. Hon sade vidare atf nya behovhar kommit fill, och det kan jag också hålla med om. Dethar hänt mycket under som ställer krav påfamiljepolitiken. Kvinnor utbildas mer. Kvinnor förvärvsarbetar i mycket störreutsträckning än - av kvinnor med barn i förskoleåldernförvärvsarbetar.- Kvinnor föder mindre antal barn. Det har skett en storbefolkningsomflyttning, av arbetsmarknadsskäl. Man har förlorat det kontaktnätsom släkt och vänner utgör. Man bor i stora, ganska anonyma bostadsområden. Bl.a. de här sakerna gör atf samhället måste hjälpa till och stötta.Samhällsplaneringen har inte tagit hänsyn fill det förändrade levnadsmönstret. Vadbarnen behöver är bra barnomsorg. saknar av förskolebarnendaghemsplats. Man behöver en bra barnomsorg för atf kunna ge barnen utveckling,trygghet, stimulans, kontinuitet osv. Familjernabehöver sex timmars arbetsdag för aft hinna med barn och hinna med fackligt ochpolitiskt arbete. Barnfamiljerna behöver en ekonomisk standard som är högre änvad den är . Vi behöver få minskade matkostnader och minskadehyreskostnader. Vi behöver också en kulturell standard. Vibehöver nya boendeformer som far hänsyn till nya levnadsmönster, med merainriktning på kollektiva lösningar, där man delar på det som brukar kallas förhemarbete, där man delar på skötseln av hem och hus och barn. KarinSöders slutsats att alla de nya behoven och kraven skall mötas medvårdnadsersättning, liksom det förslag som framfördes för någon dag sedan här idebatten om privata SAF-styrda daghem, är att vrida klockan fillbaka. Det ärhelt andra lösningar som behövs. Rätten till arbete måste garanteras både mänoch kvinnor, och rätten fill en bra barnomsorg måste garanteras alla barn. 84 (vpk) replik: Herr-talman!Låt oss uppehålla oss vid defta som kallar för valfrihet. Vad ärdet egentligen hon förespråkar? Desom vill ta hand om sina små barn skall få göra det - som om människan stod ietf nolläge, där hon fritt kunde välja mellan två Hkvärdiga alternativ. Det ärinte alls defta det handlar om. Attkvinnorna skall stanna hemma hos barnen har ju legat i det patriarkaliskasamhällets natur under . Det är detta som har tryckt ner kvinnan.Det är en del av kvinnans ofrihet som Kariri Söder förhärhgar och kallar förvalfrihet. Det är ju tvånget att välja sådana lösningar som har gjort aftkvinnor har hållits fillbaka, att de inte har kunnat hävda sig i samhället, aftde inte kunnat göra sin röst hörd. när vi har kris ochväxande kvinnoarbetslöshet, då finns det konservafi- Ekonomiskt stöd till barnfamiljer va krafter som vill göra denna hemmatillvarp smakligare.Genom införande av olika former av öppna och förtäckta vårdnadsersätfningarvill man åter förhärHga den gamla kvinnorollen. Det är precis vad det handlarom och ingenting annat. Det handlar inte om valfrihet utan om att hållamänniskor kvar i det gamla tvånget och de gamla begränsningarna. Detta är en kamp mot kvinnofrigörelsen, men ni vågar inteöppet säga atf ni bekämpar kvinnornas frigörelse och går fillbaka tillgammalromantiska ideal. Därför föredrar ni att tala om valfrihet. Men kamp motkvinnofrigörelsen är vad det egentligen handlar om. 85 () replik: Jag skall inte utnyttja hela replikfiden, hoppas jag. säger atf barnomsorgen byggdes ut ganskakraftigt under den fid som vi hade en borgerlig regering. före detinlägget stod i talarstolen. Hans fal var ett enda fronfalangrepppå denna kollektiva barnomsorg. Är det inte på något sätt i ett nötskal hur detser ut på den borgerliga sidan? Jag är naturligtvis glad över aft valt ett annat tonläge i debatten än det vi fick lyssna på hosmoderatledaren. Det finns svårigheter i en koalitionsregering. Ja, det ärju det som är orsaken till att egentligen ingenting hände. När jag säger atf ingenfinghände syftar jag infe på det som talade om, utan på det som harvarit det genomgående temat i våra diskussionsinlägg här, nämligen atfbarnfamiljerna har halkat efter. De är de stora förlorarna, och det är därförvi nu måste göra någonfing. Det är ett ganska omfattande förslag vi tar . De somhar varit med om förhandlingarna när det gäller försvaret eller u-hjälpen vetatt det inte är så lätt att få fram miljarderna. Där har det ändå varit frågaom mindre summor än dessa 3,2 miljarder. Bara etf ord om vårdnadsersättningen. Den skall räcka uppfill . Barn kosfar även . Vi vill för vår del välja en annanväg, nämligen att stödja barnfamiljerna högre upp i åldrarna.