prot · G709156 · 1983-12-31 00:00:00 — sagts att vi harfullständig kontroll och att det inte finns någon risk för att kärnkraftsavfallfrån kan användas i det franska kärnkrafts- eller kärnvapenprogrammet.Men vi vet att det finns svinn och passusar i , som tillåterFrankrike att köpa plutonium. För att förekomma argumentet att det inte gåratt använda plutonium upparbetat frän kärnkraftsavfall till väpentillverkningvill jag än en gång - jag vet inte för vilken gång i ordningen - tala om attdet är fullt möjligt. I , där den senaste tekniken har utvecklats, ser manavfallet från civila kärnkraftverk som en mycket viktig råvarukälla förkärnvapentillverkning. Jagvill fråga utrikesministern om han anser att den här frågan är okomplicerad.Sedan kan vi tala vackert om och tycka synd om polynesierna - det tycker jagockså. Men här är inblandat pä ett helt annat sätt än i många andrasammanhang. Är detta helt okomplicerat för utrikesministern och den svenskaregeringen? Omåtgärder mot kärnvapenproven i 78 (): Det finns en bred opinion i vårt land för de försök som görs att stoppade franska kärnvapenproven i . har underhelgen hållit sitt årsmöte i , ett mycket positivt möte, medkraftfull samling kring de internationella frågorna och den internationellasolidariteten. a. togs där upp frågan om kärnvapenproven i Stilla havet.Svenska FN-förbundet har ett stort antal medlemmar från ideella och poUtiskaorganisationer, från de kristna samfunden och fredsorganisationerna. Mötetenades om ett uttalande i vilket man uppdrar åt förbundsstyrelsen att uppvaktaregeringen med krav på att i FN framföra en kraftig protest mot de franskakärnvapenproven i , att till franska regeringen på lämpligt sättframföra förbundets protest mot kärnvapenprov i samt att uppmanavåra folkrörelser att genom sina internationella kontakter söka påverka denfranska regeringen att upphöra med alla kärnvapenprov. Jagtyckte det kunde vara intressant att vidareförmedia denna opinionsyttring fråndet stora till ledamöter. NärFrankrikes president besökte överlämnade vi från ett brev till honom, i vilket vi bl. a. skrev så här i dennafråga: ", med 71 000 medlemmar, vädjar tillEr herr president att uppfylla Ert tidigare givna löfte att upphöra medkärnvapenproven i . Det är ovärdigt Er och Ert land att utnyttjaPolynesien och människorna där för uppbyggnad av de franskakärnvapenarsenalerna. Hur kan Ni utsätta befolkningen för de farorkärnvapenproven innebär? Dylika tester orsakar bevisligen cancersjukdomar." Därefterberör vi också kärnvapenuppbyggnaden i och slutar med orden: "Vivädjar till Er och Ert land: Upphör med kärnvapenproven i !" Detvar en av de många opinionsyttringar när det gäller de franska kärnvapenprovensom gjordes i samband med besök här Omåtgärder mot kärnvapenproven i Jag vill därmed understryka att det finns en stark opinion i Sverigemot de franska kärnvapenproven. Jaghar aldrig varit riktigt till freds och är det fortfarande inte med regeringensagerande i fråga om de franska kärnvapenproven. Man kryper nämligen hela tidenbakom det fullständiga provstoppsavtalet, som naturiigt-vis i och för sig ärmycket viktigt. Men jag anser att regeringen parallellt därmed måste agera merkraftfullt mot just de franska kärnvapenproven. Det är riktigt, somutrikesministern säger i sitt svar, att arbetar intensivt för ettprovstopp. När han däremot säger att inget lands kärnvapenprov kan därvidbehandlas isolerat, så instämmer jag inte i det. Jag anser nämUgen att vivarken behöver eller skall tassa i filttofflorna vad gäller de franskakärnvapenproven. Det borde inte vara några större svårigheter för den svenskaregeringen att utöva ett starkt tryck på den franske presidenten, som ju ocksåär socialist. Man borde kunna ställa kravet att de franska kärnvapenproven iStilla havet upphör. Överläggningarna om kärnvapen upptog ingen liten del av de samtal somvi hade med president under hans besök i . Det skedde vidsammanträdet med regeringens representanter. Det är uppenbart att frågorställdes också vid presskonferensen, där presidenten klargjorde sinuppfattning. Detär inte heller någon hemlighet att vår inställning till kärnvapen är mycketolika, kanske diametralt olika, . Vi accepterar inte denkärnvapenavskräckning som liksom en del andra kärnvapenmakterbekänner sig till. Det vanliga svaret från fransk sida är att man har så fåkärnvapen jämfört med och . Detta är sant, men hindrar inteatt vi har rätt att kritisera den franska kärnvapenupprustningen. Så har ocksåskett. Detsamma gäller självfallet proven. Också där kan fransmännen visa påatt många fler prov anordnas av och . Men inte heller detta ärett starkt skäl. Diskussionen gäller i detta fall de franska proven. Ändåligger det givetvis närmast en självklarhet i vad jag tidigare sade i mittinterpellationssvar, nämligen att det är meningslöst att kritisera baraFrankrike utan att ta upp frågan om provstopp i dess helhet. Så verkar ocksåSverige. Vi driver mer konsekvent än någon annan stat kravet på fullständigtprovstopp. Det är även det effektivaste medlet mot ytteriigare spridning avkärnvapen till nya stater. Närdet gäller frågan om att i ta upp de franskakärnvapenproven vill jag inte nu uttala någon bestämd mening. I och för sigkunde det anses motiverat. Men vi vet också att många av medstora och viktiga uppgifter får sin verksamhet söndersliten genom att därkastas in frågor som präglas av enormt starka motsättningar mellanstormakterna. Det viktiga arbete som utför i kampenmot en oändlig mängd sjukdomar skulle då kanske komma i skuggan av enstorpolitisk debatt mot eller för användningen av kärnvapen. talar mycket för attfrågan om- kärnvapens användning och utprovning koncentreras till det särskildaFN-organ som sysslar med nedrustningsfrågor. Men det förefaller mig samtidigtsjälvklart att de miljöfaror som föreligger till följd av kärnvapenproven börbeaktas också i . OswaldSöderqvist tar upp frågan om det avtal som har med omupparbetning av utbränt kärnbränsle. Till svar på den frågan vill jag bara sägaatt efter upparbetning skall detta kärnbränsle återgå till . Jag haringen anledning att uttala misstankar mot för att det inte skullefölja det avtal som är träffat mellan våra två länder. Vinådde vid det här tillfäUet inte några medgivanden från om att manavsåg att sluta proven i , men jag vill ändå säga att jag tror attFrankrike, som den stat det är, ingalunda är oberört av den kritik som utövas.Jag vill framhålla att förslag om fransk anslutning tillicke-spridnings-fördraget NPT nu har lagts fram i nationalförsamlingen.Vederbörande utskott i deputeradekammaren har också rekommenderat att Frankrikeskall ansluta sig. Detär självklart att med tillfredsställelse skulle hälsa en franskanslutning till ett icke-spridningsfördrag där parterna enligt vår meningförbinder sig att genomföra seriösa förhandlingar om effektiva nedrustningsåtgärderoch i synnerhet ett fullständigt provstoppsavtal. Omåtgärder mot kärnvapenproven i Anf.80 (): Jag vill tacka utrikesministern för de här svaren, som jag tycker varviktiga och upplysande. Jag tror att insatserna måste komplettera varandra, attregeringen via de formella vägar som ännu står öppna skall arbeta på sitt sättoch att freds- och miljörörelserna via direkta och riktade aktioner mot defranska kärnvapenproven skall göra vad de kan. Båda två metoderna behövs föratt skapa opinion. En del av de åtgärder som jag föreslagit är noginte de mest effektiva eller ens möjliga, men huvudsaken är ju att vi visar attvi försöker komma vidare i den här frågan. Vi skall absolut inte tillåtaFrankrike eller någon annan kärnvapenstat att gömma sig bakom någon av de andraför att på så sätt undkomma sitt ansvar, utan vi skall se till att vi påminnerom det för att få slut på kärnvapenproven. 81 (vpk): Jämfört med de stora internationella frågorna som gällerkärnvapenspridningen och framstötar i m.m., somutrikesministern var inne på och där svårigheterna naturligtvis är enorma, ärden fråga jag har tagit upp av en annan dignitet. Den berör självt somstat, och där finns en möjlighet för oss att visa vad vi verkligen vill göra. Knappastnågon annan fråga i det här sammanhanget har väl diskuterats så mycket somCogéma-avtalet och export av utbränt kärabränsle, men där finnsfortfarande mycket stora frågetecken. Avtalet tillåter att redovisadet upparbetade plutoniet svinn. Det finns också en Omåtgärder mot kärnvapenproven i passus i avtalet som gerFrankrike rätt att köpa upparbetat plutonium av om man betalar eftervärldsmarknadspris'. Tidigareregeringar har inte velat släppa hemligstämpeln på det här avtalet, fastän detfinns tillgängligt överallt, översatt till engelska och också tillsvenska. Det vore verkligen en akt av öppenhet och ett bra bevis på hur densvenska regeringen ser på frågan om kärnvapenspridning och frågan om att intedelta i kärnvapenupprustningen som plutoniumproducent, om man hävdehemligstämpeln och frankt förklarade att de här reglerna inte gäller. Viskall inte sälja plutonium till , eUer hur? Det finns en passus iCogéma-avtalet som säger att har rätt att köpa plutonium frånSverige, vilket också är sant. Därför tycker jag att som vanligt i dethär fallet visar sina dubbla ansikten. Vi talar vitt och brett om att vi skallarbeta mot kärnvapenspridningen. har viaffärer med på området. Vi producerar plutonium som kannyttiggöra sig. Vårt tal stämmer ju ihte. Detär svagt av regeringarna, både av den nuvarande och av tidigare borgerligaregeringar, att inte på ett mera konkret och riktigt sätt ta tag i den härfrågan, där det utan hänsyn till svårigheterna på det internationella planetfinns möjlighet tUl ett bestämt stäUningstagande. 82 (): Att vi har olika uppfattningar i och när det gällerkärnvapen är uppenbart. Det innebär naturligtvis inte att vi för den skull inteskall kritisera för den väldiga kärnvapenuppbyggnad som sker där. Provstoppsavtaletär oerhört viktigt. Det var ju under den icke-socialistiska regeringen som vilade fram ett förslag till provstoppsavtal. Detta förslag har sedan revideratsoch åter lagts fram av den nuvarande socialdemokratiska regeringen. Här stårvi aUtså helt eniga i vår uppfattning när det gäller provstoppsavtalet. Viktenav ett sådant avtal är obestridlig. Detär ändå mycket angeläget att vi vid sidan av arbetet med detta avtal också gårin i direkt kritik mot de franska kärnvapenproven. Det är viktigt att man frånregeringens sida reagerar på den svenska opinionen på detta område och mankanaliserar de svenska organisationernas och folkrörelsernas oro vidare tUlden franska regeringen. OswaldSöderqvist var inne på det svenska kärnbränsleavfallet i . Det ärsjälvfallet ytterligare en angelägenhet som gör att vi bör ägna oss specielltåt kärnvapnen i . Vi är mänga, inte minst inom , som äroroade över vart vårt kärnbränsleavfall tar vägen i Frankrike-om det användstill nya kärnvapen e. d. Vi har därför från svensk sida verkligen ett ansvar ide här frågorna både när det gäller den franska uppbyggnaden av kärnvapen ochnär det gäller de franska kärnvapenproven i . Jag vill instämma i uttalande om betydelsen av ett avtalom fullständigt provstopp, en fråga som vi driver gemensamt från de politiskapartierna. Därutöver vill jag beträffande vårt avtal med säga attregeringen inte har någon anledning att utgå från annat än att kommeratt respektera avtalet och inte på något sätt egenmäktigt tar befattning meddet kärnbränsle som exporteras frånSverige för upparbetning. OswaldSöderqvist må ha hur stora behov som helst att misstänkliggöra . Jagkänner inget behov, även om nya exempel i den riktningen skulle komma. 84 (vpk): Det handlar ju inte om att misstänkliggöra . Jag tror precissom utrikesministern att kommer att hålla , som bådeden franska och den har godkänt. Det är just detta som ärsjälva vitsen. I detta avtal finns det en paragraf som tillåter attköpa plutonium, upparbetat från svenskt kärnbränsle. Så jag tror säkert attfransmännen kommer att hälla kontakten. Detär detta som är det allvarliga i den här frågan, utrikesminister . Vitvå har inte diskuterat det här förut, men jag har diskuterat det med mångaministrar från skilda håll. Vitalar om icke-spridningsavtalet och säger att bör ansluta sig tilldetta och att som stat vill verka för det. Men har vi dettaolycksaliga kontrakt, som i och för sig är skrivet av borgerliga regeringar,men som ändå finns kvar. Det tycker jag att utrikesministern och andra iregeringen skulle känna sig litet oroliga över och föra in i resonemangen närman talar om kärnvapenprov i som utförs av . Vi ärnämligen medskyldiga. Det kan hända att det blir så, kanske,att plutonium från svenskt upparbetat kärnbränsle kommer att användas i franskabomber - och vad säger då? Överläggningenvar härmed avslutad. 25§ Svar på interpellation 1983/84:152 om svenska mediebiståndsinsatser Anf.85 Utrikesminister : Herr talman! har ställtföljande frågor till statsrådet : Planeras några svenska mediebiståndsinsatser inomramen för eller i samarbete med IPDC? Hur är i så fall en sådan insats tänkt att varautformad och när skulle den kunna komma till stånd? Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som skaU svara på interpellatiönén. Jagdelar frågeställarens uppfattning att stöd till utveckUng av och uppbyggnad avmassmedia i tredje världen är viktigt för demokratiseringsprocessen. Detframhöll jag också i årets budgetproposition. Sverigehar bidragit till utveckUng på medieområdet,vilket framgår av mediebiståndsutredningens rapport som publicerades förraåret. Totalt har mer än 600 milj. kr. anslagits för bistånd inom medieområdet. Tillkomstenav det internationella programmet för kommunikationsutveckling, IPDC, somvälkomnades av redan i FN :s generalförsamling 1980, har öppnatytterligare en väg för att underlätta identifieringen av projekt påmedieområdet som kan komma i fråga för finansieringen med svenska medel. Sverigehar traditionellt stött internationella organ, och en stor del av vårtbistånd-förmedlas genom dem. har vi framhållit att inrättandet av nyaorgan och fonder inte automatiskt kan förväntas leda till nya resurser. Dettagäller även- IPDC:s särskilda konto. Svensk finansiering av projekt sompresenteras inom IPDC:s ram kan komma i fråga om projekten i övrigt stämmeröverens med svenska principer, om de avser länder i vUka svenskt bistånd redanarbetar eller där man från svensk sida eljest önskar göra insatser, och omderas genomförande kan följas på ett för deltagande parter givande sätt. F.n. studerar berörda instanser - i första hand SIDA - en rad projekt somsammanställts och överlämnats av IPDC. VidIPDC:s styrelsemöte - där är företrätt på observatörsnivå -diskuterades en rad konkreta och i flera avseenden intressanta projekt.Rapporten och underlaget från detta möte kommer att noga studeras som ett led ivår kontinuerliga strävan att kunna besluta om biståndsinsatser med förtröstanom bra resultat och effektivt genomförande. 86 PAR (): Jag ber att få tacka utrikesministern för svaret på min interpellation. Massmediebiståndkanske vi upplever som liggande litet grand vid sidan av den typ avbiståndsprogram som vi i vanliga fall sysslar med. Men det hindrar inte attbistånd på massmedieområdet är mycket viktigt. Ett av de biståndspolitiska målsom vi har fastställt här i är ju att främja en demokratiskutveckling i . Det är ett mål som det kan vara svårt attnärma sig. Men jag tror att det är helt uppenbart att just utvecklingen påmassmedieområdet är av central betydelse för möjligheterna till en demokratiskutveckling i många fattiga länder. Vi vet att massmedia i många harstora svårigheter att kämpa med. I många fall har man mycket litet av traditionpå massmedieområdet att falla tillbaka på. I stora delar av den , tredje världenär det mycket glest mellan framför allt tidningama. I många fall måstemassmedia brottas med påtryckningar av oUka slag frånregeringarna. I vissa fall är t. o. m. regeringskontrollen över massmedia myckethård. Genomutbildningsprogram och andra biståndsinsatser kan man stärka massmediasställning i den tredje världen. Det kan leda till bättre massmedieorgan,bättre tidningar, bättre radio- och TV-verksamhet. Men innebär oftautbildning och vidgade internationella kontakter för massmedia i tredje världenockså att de blir mindre mottagliga för påtryckningar från regeringar och andrastarka krafter i de länder där de verkar - att de får möjligheter att spela enmera självständig roll. Detär helt klart, herr talman, att detta med massmedia och den tredje världen ärett känsUgt område, där det finns konflikter. Vi är från de västiigademokratierna ofta kritiska - och med allt skäl, tycker jag - mot de olikaformer av regeringsstyrning av massmedia som förekommer i många , ochför aUt i världen också i många andra länder. Från u-landshåll är man kritiskmot - och bekymrad över - den västdominans som råder i den internationellamassmedievärlden. Det finns naturligtvis en känslighet för att vi försökerstyra också massmedieutvecklingen i . Inomramen för ett multUateralt samarbete, t. ex. med , som är det FN-organsom bl. a. har ansvar för massmedieområdet, kan kanske och devästliga i-länderna komma närmare varandra. Syftet borde ju vara tvåfalt - delsatt stärka u-landsmassmedias ställning gentemot de egna regeringarna, så att dekan spela en självständigare roU, dels att stärka u-landsmassmedias stäUning pådet sättet att de blir mindre beroende av de stora internationeUapressbyråerna, som ju ofta har sin hemvist i rika västländer. UNESCOhar, som jag ser det, en självklar roll på detta område, och :sviktigaste redskap när man vill främja massmedieutvecklingen i de fattigaländerna är just organisationens särskilda program, IPDC. agerande iförhållande till massmediebiständ och dess program, IPDC, är inteklanderfritt, tycker jag. Från svenskt håll har det gjorts många positivauttalanden. Det framgår också av interpellationssvaret hur vi välkomnadeprogrammet i FN. Vi har också på upprepade generalkonferenser i gjortpositiva uttalanden, visat hur bra vi tycker att det här med IPDC är. Men någotegentligt svenskt stöd har inte kommit. Det har väckt en del förvåning iu-världen att det är så långt mellan ord och handling när det gäller svenskinställning till massmediebistånd - fagra ord men inga pengar. Själv hade jag förmånenatt få vara med på en del av i . Därupplevde Jag vilken oerhörd vikt fäster vid IPDC. Jag fick också erfara den förvåning som det väcker attSverige bara kommer med fagert tal och inte gör någonting. Vi svenskar fick dettvivelaktiga nöjet att sitta på de anklagades bänk tillsammans - för allt ivärlden - med representanter för många andra rika länder, men på ett sätt somvi från svenskt håll inte är riktigt vana vid i biständssammanhang. Därförtycker jag att det är mycket viktigt att vi nu går från ord till handling ochatt vi får till stånd ett svenskt samarbete med IPDC' Jag anser att det skullevara positivt på flera sätt, förutom med avseende på sakinnehållet i det härbiståndet. har ju pä sistone hamnat i skottgluggen för allmäntnegativa attityd till de stora FN-organen, och har som bekant anmält sinavsikt att lämna . I det skedet tror jag att en positiv svensk åtgärdtill stöd för vore väldigt värdefull. Sverigehar förvisso också, tillsammans med andra nordiska länder, uttalat en hel delkritik mot verksamhet. Vi har kritiserat för att bedrivaalltför mycket studier och utredningsverksamhet och för att ha för mycketbyråkrati i förhållande till de praktiska biståndsinsatserna. IPDC är just ettpraktiskt och obyråkratiskt biståndsprogram, där man vidtar konkreta åtgärdertill förmån för på massmedieområdet. Det är alltså precis en sådanverksamhet som har efterlyst, och det är självklart att det ger störreeftertryck åt uppfattning, om vi även praktiskt är beredda att stödjaett sådant här program. Tilldetta kommer att IPDC är ett program där det redan finns ett betydande nordisktinflytande, eftersom ordföranden är en och redan är en storbiståndsgivare. Också det nordiska samarbetet på biståndsområdet skulle alltsåfrämjas genom ett större svenskt engagemang på det här området. Självfallet -det vUl jag understryka för att det inte skall uppstå någon missuppfattning påden punkten - ansluter jag mig till de allmänna principer som utrikesministernger uttryck för när det gäller förutsättningarna för svenskt stöd. Det är juprinciper som gäller svenska stödinsatser över huvud taget, och IPDC skall intevara något undantag. Men jag är övertygad om att vi utan alltför storasvårigheter bör kunna hitta projekt inom ramen för IPDC som fyller de krav somvi ställer för att skall kunna göra biståndsinsatser. Det svar som jag fått är ju inte så värst konkret. Men jag vill ändåtolka svaret positivt. Det framhålls att en rad projekt nu studeras, och jaghoppas att vi snart kommer att få ett positivt resuhat av de studier sombedrivs. Det är viktigt att vi inte hemfaller åt det som vi stundom kritiserarUNESCO för, nämligen att för mycket ägna sig åt studier och för litet åtkonkret handling. När säger att han delar den allmänna uppfattning som jaggett uttryck för om hur mediebiståndet bör utövas och om betydelsen av att friamassmedia byggs upp i , kan jag kvittera med att säga att jag delarde principiella uppfattningar som här har fört fram. Jagtycker det är angeläget att vi när det gäller det svenska biståndet inte hamnari den konkurrens som ibland kan föreligga mellan vissa FN-organ. Jag ser detsom självklart att vi via skall arbeta för journalistutbildning och förkonferenser och seminarier som gäller den fria informationen, vilken är enoundgänglig förutsättning för en verkande demokrati. Men när vi kommer över tiUmera praktiskt tekniska frågor, t. ex. utbyggnad avtelekommunikationer för att tjäna pressen och även andra organ i samhället, kanvi enligt min mening gott hålla oss till UNDP, det utvecklingsorgan inomFörenta nationerna som vi normalt samarbetar med. Ensärskild fond inom är, som jag framhöll i mitt interpellationssvar,inte den självklara lösningen på problemen. Däremot är det uppenbart, att omman inom denna fond arbetar fram olika projekt, kan vi mycket väl tänka oss attvara med och stödja dessa. Enutredning har arbetat med frågan om bistånd för utveckling av massmedier itredje världen, och det skall bli intressant vadolika sakkunniga instanser har att anföra över den utredningen. Därefter får vimöjlighet att mera konkret ta ställning till de frågor som harberört. Omförtidigt födda barns rätt till liv Anf.88 (): Det sista utrikesministern sade tycker jag ger anledning till enbetydande förtröstan om att vi kan se fram mot ett svenskt stöd tillIPDC-verksamhet. Mycket av den verksamheten är just av den karaktär somutrikesministern talade om, eftersom den omfattar t. ex.'journalistutbildningoch aktiviteter för att på olika sätt förbättra u-landsjournalisternas internationellakontakter. Huruvidaman skall ge stöd åt utbyggnad av telekommunikationer inom ramen för eller inom ramen för UNDP tycker jag för min del är en praktiskfråga, där man får ta hänsyn till genom vilken kanal man kan ge det bästastödet. Men när det gäller insatser som riktar sig direkt till journalistkårenför att förbättra deras arbetsvillkor är förmodligen och en mycketbra kanal. Det ligger en stor fördel i att IPDC är ett multilateralt organ, däru-länderna själva har ett betydande inflytande, så att man kan undanröjamisstanken om att det skulle vara fråga om någon sorts påverkan från i-länderssida gentemot massmedia. Jagförstår att allting måste beredas i den ordning som är föreskriven, men jagvågar ändå hoppas - i synnerhet efter utrikesministerns sista uttalande, menockså med hänsyn till de positiva kommentarer som lämnades iinterpellationssvaret - att beredningsarbetet leder fram tillkonkreta svenska insatser till stöd för IPDC. Jag vill återigen uttalaförhoppningen att beredningsarbetet inte blir för långvarigt, utan att vi kanvara ett föredöme för också så till vida att vi visar förmåga tillrelativt snabb handling. Överläggningenvar härmed avslutad. 26 § Svar påfrågorna 1983/84:545, 551 och 579 om för tidigt födda barns rätt till liv