prot · G70911 · 1983-12-31 00:00:00 — Jordbruksministerngav ett mycket kort och avhugget svar på mina frågor om huruvida man tänkte gesig på att höja livsmedelspriserna . Jag tycker att frågan är avintresse för både konsumenter och producenter, och i den meningen är det i allra högsta gradfråga om livsmedelspolitik. Det måste tillhöra principerna i en allmänpolitiskdebatt att diskutera den allmänna politiska inriktningen av den politik somkommer att föras. kom det ingen dementi från jordbruksministern, och detmåste man tolka så att han inte kan ge klart besked om att man inte tänker höjalivsmedelspriserna. Alltså övervägs det inom eller varfrågan nu slutligen hamnar. Om den här debatten kan tjäna någon nytta när detgäller den framtida ekonomiska politiken hoppas jag att den åtminstone givitjordbruksministern det beskedet att vpk:s hållning till höjda matpriser ärfullständigt klar: vi kommer att bekämpa dem. Inom parantes kan jag nämna hur konsumentprisindex visarhöjningarna , om man håller sig till den perioden av1980-talet. Livsmedlen har gått upp mest av allt-ja, inte riktigt, förhushållsel har också gått upp mycket. Både inköp av råvaror och tillredning avmat är alltså det dyraste av allting, i jämförelse. Utgifterna för kläder,transporter, fritid, nöjen och annat har ökat mycket mindre i pris än justdessa kostnader, som är sä fundamentala för varje familj. Kostnadsjakten inom jordbruket är självfallet ocksåoerhört viktig när det gäller att hålla nere jordbrukspriserna ochlivsmedelspriserna. Jag kan peka på det särskilda yttrande som vår ledamot ilivsmedelskommittén har lämnat, där hon visar att en stor del av deprisregleringspengar som betalas ut används i ledet före jordbrukaren och pådet sättet utnyttjas till att betala insatsvarorna i jordbruket. Hon visarockså att hanteringen av de här insatsvarorna till stor del sker inom storamonopolföretag - statens pris- och kartellnämnd har pekat på att det finns riskför att den här metoden ger överpriser och ökad inflation just när det gällerinsatsvarorna, vilket sedan fördyrar livsmedlen. Det är självfallet mycketviktigt att komma ät den sidan av det hela. Ett sätt att begränsa överskottet, säger hon också i sittsärskilda yttrande i den här utredningen - så långt den nu har kommit - voreatt försöka begränsa insatserna av handelsgödsel, proteinfodermedel,bekämpningsmedel och annat, som också är uppe till het debatt när det gällermiljön. Det är klart att alternativa, mer naturenliga produktionssätt inomjordbruket skulle kunna fä positiva effekter när det gäller överproduktion,livsmiljö, kvaliteten på det vi äter och möjligheterna att få avsättning fördet som produceras. 46SVEN () replik: Det är riktigt som jordbruksministern påpekaratt vi hade ett problem. En stor del av mitt anförandeägnade jag ät bl. a. prismekanismen och påpekade att den sattes ur spel.Politikerna satte den naturliga prismekanismen ur spel genom lagerstödet. Därhar vi orsaken till den problemställning som vi fick Denberodde helt på lagerstödet. Jordbruksministern undrar om detta kan vara enengångsföreteelse. Naturligtvis är det svårt att säga om det är enengångsföreteelse, men jag tror att skogsnäringen - och landet som helhet -tjänar bäst på att den får arbeta under demarknadsekonomiska förutsättningar som i övrigt gäller på exportmarknaden. Jag litar på skogsägarna, om de bara får arbetsro. Om vifår arbeta under den lagstiftning som vi har kommer vi att klaraproblemen. Jordbruksministern tar upp de förslag man jobbar med idepartementet och säger att det är inte något förslag som ligger till grund förarbetet utan en departementspromemoria. Därför vill jag säga till herrministern att det är ett överflödigt arbete. Jag tror det finns bättre sätt attanvända arbetskraften i departementen på. Finns det inte det. har vi för mycketpersonal i departementen. De förslag som diskuteras är orealistiska, de ärverklighetsfrämmande, och de tyder på en byråkrati i departementen som inte harnågon som helst förankring i skogsbruket eller näringslivet över huvud taget.De vittnar inte om någon kännedom om hur det är ute på fältet. Förslagen kommeratt få negativ inverkan på skogsägarna. Det är väl kontentan av det hela. Jag skulle vilja ställa en fråga till jordbruksministern:Är det skogsbruket som skall anpassa sig till skogsindustrin eller är det skogsindustrinsom skall anpassa sig till skogsbruket och den produktion vi har? Jag tyckerdet sistnämnda vore riktigt. Jag skulle vilja göra jordbruksministern uppmärksam pä ettlitet problem. Just nu har vi högkonjunktur och god lönsamhet i skogsbruket,inte minst i sågverksindustrin. Under de närmast föregående åren harinvesteringarna varit låga - av naturliga skäl. när lönsamheten ökar, gårsågverksindustrin ut och vill investera. Och det är riktigt. Naturligtvisskall man hålla sin produktionsapparat i form och ha den up to date hela tiden.Men problemet är ju att när man investerar - och det gäller naturligtvis ävenandra näringar -så ökar kapaciteten. Den får man på köpet. Det kommer att skapaett problem för skogsbruket. Med ökad kapacitet kommer man nämligen att ställaökade krav på råvaran, och sådan råvara har vi inte, och vi kan inte heller tafram den, vare sig på frivillighetens väg eller genom lagstiftning. Det voreintressant om ministern med några ord ville beröra den problematiken. När jag lyssnar på de borgerliga debattörernahär, funderar jag understundom över om de över huvud taget har läst de direktivsom kommittén har fått. Jag utgår naturligtvis ifrån att ledamöterna har gjortdet, men man resonerar som om man inte förstår innebörden i de problem som vihar att försöka komma till rätta med. i kommer tillbaka och talar omöverskottsproblematiken som om det inte var några problem förknippade medöverskotten. Så lätt tror jag inte att man skall avvisa dem. Som jag sadetidigare har LRF och vi delat uppfattningen att vi måste analysera frågan:Vilka ekonomiska och andra konsekvenser på utvecklingen har en överproduktion,som hotar att växa och bli större och större i förhållande till efterfrågan ilandet? Det skall också analyseras vilken roll den produktionenspelar ur allmänna sysselsättningspolitiska synpunkter och ur regionalpolitiskasynpunkter. Vifta inte bort problemet! Det är fel att göra så. Sedan säger att vi från socialdemokratisksida uppenbarligen inte vill erkänna att jordbrukarna skall ha en med övrigagrupper i samhället likvärdig standard - i den mån de gör en sådan insats iproduktionen som det här är fråga om. - Vi har sagt att viaccepterar den formen av likställighet. Men vi tyckte inte att det var särskiltklyftigt att formulera sig så, att ett huvudsyfte med jordbrukspolitiken skallvara inkomstutvecklingen för jordbrukarna. Det vore detsamma som att säga attett huvudsyfte med försvarspolitiken skall vara inkomstutvecklingen förofficerarna eller att ett huvudsyfte med utbildningspolitiken skall varainkomstutvecklingen för lärarna. Ett huvudsyfte med den politik vi vill föra inåste varaatt tillgodose ett visst ändamål, nämligen i det här sammanhanget att tryggavår livsmedelsförsörjning. Det skall vara huvudsyftet. Sedan är inkomstmåletoch konsumenternas intresse av att få livsmedel av god kvalitet till rimligapriser mål som bör jämnställas med varandra. Jag säger detta därför att jag är övertygad om att vi, omvi skall lyckas föra en bra livsmedelspolitik, måste försöka få både konsumenteroch producenter att acceptera de insatser vi gör på den punkten i samhället.De måste känna att vi gör detta förderas skull, eftersomlivsmedelsförsörjningen är en för alla gemensam angelägenhet. När det sedan gäller undrar jag om inte hanskulle läsa den bok som LRF har gett ut om kostnadsjakt. Han frågar nämligen:Hur skall kostnadsjakten gå till? Det är märkligt att uppleva att politikernahar ett mindre intresse än näringen själv av att analysera de problemjordbruket står inför i dessa sammanhang - politikerna som ändå skall fattabeslut. Som jag ser det beskriver näringen pä ett föredömligt sätt vad manskulle kunna göra inom ramen för en sådan kostnadsjakt för att ökamöjligheterna att skapa en bättre lönsamhet. LRF lägger fram dessa förslagdärför att man inser att det i nuvarande ekonomiska läge kommer att varautomordentligt svårt att förbättra lönsamheten genom att låtalivsmedelspriserna stiga och öka volymen. Det är ett mycket realistisktresonemang som LRF för. Jag skulle vilja fråga om han över huvud tagetinte har intresse av att tillsammans med LRF, som diskuterar från dessautgångspunkter, fundera över om det inte finns konstruktiva förslag, som viborde tillvarata. Sedan säger , närdet gäller skogspolitiken, att vifrån socialdemokratins sida tycks vara av den uppfattningen att vi skallavverka utan hänsyn tagen till tillväxt och utan hänsyn till natur och miljö.Hela tiden sätter naturligtvis tillväxten i skogen en gräns för våramöjligheter att avverka. Vi skall ha ett uthålligt skogsbruk, och under hänsyntagen till natur och miljö skall vi utnyttja markens virkesproducerandeförmåga. Det är sä vi formulerar oss, och så står det också i skogsvårdslagen. Låt mig sedan säga några ord till Lorentzon. Han frågarmig rent ut: Är det skogsbrukets tillgång på råvara som skall vara bestämmandeför skogsindustrins omfattning eller är det skogsindustrins omfattning somskall bestämma hur mycket råvara vi skall avverka? 3 protokoll 1983/84:11-13 Självfallet kan vi inte avverka mer än ett uthålligtskogsbruk tillåter. Men en situation som vi hamnade ochsom vi inte vill hamna I igen är att den möjlighet till avverkning som finnsicke utnyttjas i en högkonjuntur och att skogsnäringen och landet därigenomtillfogas allvarliga förluster och förlorar arbetstillfällen. Lorentzon sade att det är klart att man inte kan garanteraatt en sådan situation inte uppstår igen. Det tycker jag är ett hederligtbesked. Han sade: Jag litar på skogsägarna. Jag vill svara honom: Jag litar pädet stora flertalet skogsägare - de gör ett bra jobb; de både bidrar till attsköta skogen på ett riktigt sätt och bidrar till vår virkesförsörjning. Mentyvärr är ägarstrukturen inom skogsbruket pä väg att ändras i en riktning somger oss anledning att känna en viss oro för hur det blir , närskogsägarna i större utsträckning kommer att vara människor som icke ärberoende av skogsbruket för sin försörjning; de kan anlägga en annan syn påhur man skall vårda och utnyttja skog. Vore det då inte förnuftigt och vettigt att när vi nu harrådrum försöka fundera igenom - med utgångspunkt i vad som kan vara värdefulltfrån näringens synpunkt, från landets synpunkt och från deras synpunkt som ärberoende av den här näringen, både företagare och anställda - hur vi skall mötaden här situationen, så att vi kan säga oss att vi gemensamthanterar de här frågorna på ett sätt som blir till gagn för landet. Det är denfrågan vi borde diskutera. 48ARNE i () replik: Jag kan trösta jordbruksministern med att jagsom ledamot av kommittén självfallet har läst direktiven. Och för den händelseministern i andra hand tänkte sig att det bara var sä - och det är ju illa nog- att jag inte hade förstått dem vill jag hävda att jag rent av har gjort det.Men vi har inte samma syn på de här sakerna. Det ligger helt utanför ministernsinöjligheter att få oss att dessutom tycka att direktiven på alla punkter ärbra och vilja villfara alla ministerns önskemål. Det är nog där skillnadenligger, och glädjen med debatten är väl att vi har sannna mål - en brajordbrukspolitik för - och kan föra debatten med utgångspunkt i dettamen ända inte göra det så, att den i varje avsnitt blir bokstavsbunden tillministerns direktiv. Jag vill konkretisera mig bara på en enda punkt, eftersomtiden inte medger så mycket mera. Ministerns synsätt beträffande avindexering i allmänhetdelar jag. Vi tror att automatiska uppräkningar i många avseenden kan fäkonsekvenser som inte är fördelaktiga. Men jag har också den mycket bestämdauppfattningen att det produktionsmedelsindex som i det här sanunanhanget äraktuellt icke är att jämföra med andra index. Detta är ett för sitt syftesärskilt tillkommet index. Det avser inte att ge brukaren någon garanteradinkomstnivå eller standardnivå. Det är tillkommet enbart för att man skall fåtill stånd en metod att beräkna uppkomna kostnadsökningar pä produktionsmedlen.Det är icke ett index som helt kan jämföras med andra index, och det skalldärför inte omfattas av den princip som i andra sammanhang mycket val kanhävdas Därför har jag varit med ochavgivit en reservation till det delbetänkande som har lämnats. Jag villeockså i all korthet visa på att detta är ett ganska orimligt synsätt. När det gäller omvärderingen av målen låter det sig mycketväl sägas att det är olyckligt med en strid om målen. Det finns ju några olikamål för jordbrukspolitiken, och det gagnar ingen att ta strid om vilket avmålen som är viktigast. Det är några mål som med nödvändighet måste uppfyllasför att vi skall fä till stånd en vettig jordbrukspolitik. Den diskussionenavser vi att föra i livsmedelskommittén - det är väl hastigt att göra det här. Jag vill , med anledning av iHallstahammar inlägg, säga att det torde vara alldeles uppenbart attjordbruksministern har att mycket snabbt bestämma sig för vilken sidahan skall välja här i kammaren. Skall jordbruksministern än en gäng försättasig i samma märkliga situation som han gjorde vid nyåret , dåkommunisterna bestämde politiken? Regeringen har inte någon egen majoritet utanär beroende av vad andra partier anser. Därför tycker jag att jordbruksministernskall lägga fram förslag som är formulerade på ett sådant sätt att vi från denborgerliga sidan kan diskutera dem. Regeringens politik står onekligen, jordbruksministern,vår politik närmare i dessa frågor än den extrema politik som Hans Peterssonstår för. Beträffande debatten om skogspolitiken undrar jag om detför en god socialdemokrat som finns något tillfälle som inteär bra för att införa en ny reglering, en ny begränsning, en ny styrning. Detverkar inte så, då regeringen talar om att återkomma med nya åtgärder påskogspolitikens område. Kan det vara så enkelt som att alla tillfällen är derätta för att reglera mer? 49EINAR () replik: Anledningen till att vi talar litet förbivarandra är att jordbruksministern för en debatt på de grunder som i huvudsakvar gällande . har vi läst direktiven, arbetat iutredningen med sjuttiotalet experter, sakkunniga och ledamöter, skrivitbetänkanden och reservationer. Det är från denna nya plattform som jag anseratt det är mer intressant att diskutera. I det läget har utredningen inte kunnat prestera den mirakelmedicinsom tydligen fortfarande tror på, utan man har producerat ettenda litet förslag där man säger att problemet med överproduktionen skall lösasgenom att den investeringsbegränsning som redan har beslutat omförlängs. I övrigt vill man pröva en prispress på jordbruket. På den punktentycker jag att det som LRF säger är mer aktuellt: "Det är inte möjligt att med en pris- ochlönsamhetspress nå balans mellan produktion och konsumtion om man inteaccepterar drastiska sänkningar av lantbrukarnas inkomster. I ett inledningsskede kan en lönsamhetspress medföra enproduktionsökning. Lantbrukare som investerat för en framtida effektiv produktion är känsligast för en prispress. Produktionen minskar inte föratt dessa lantbrukare går i konkurs. För att en prispress skall leda till minskad produktionfordras att sysselsättningsmöjligheterna utanför jordbruket är goda." Men sysselsättningsmöjligheterna utanför jordbruket ärinte goda just . Dä inskränker sig plötsligt hela debatten tilljordbruksministerns ovilja mot en, låt mig gärna erkänna det, olyckligformulering om målens inbördes relationer. Men det är tydligen mest en fråga omvokabulär. Om det bara handlar om detta var apparaten med livsmedelsutredningenväldigt stor. Om man litar pä skogsägarna vill jag bestämt säga: Kominte med ett nytt förslag som pressar de aktiva skogsägarna mer än de passiva! 50 () replik: , jag kan inte påstå att jaghar läst den här boken i sin helhet, men jag läser ganska noga den ideologiskatidskriften , och jag läser även Land ganska noga. I dessatidskrifter har dessa tankegångar återfunnits. När det första konkretaförslaget kom från livsmedelskommittén, innebar det att denna inte skall lämnanågot eget förslag till hur kostnadskompensationen för insatsvarorna ijordbruket skall ske , utan förslaget lämnas ut till olikaremissinstanser. Sedan kan regeringen säga att alla tre förslagen fanns där ochatt ingen hade någon erinran mot det. Jo, som väl är, fanns det några somreserverade sig mot förslaget. Men när det förhåller sig på detta sätt blir man litetgrand misstänksam. Och det är av den anledningen som jag har hållit ettanförande och även replikerat . När det gäller skogen tycks det ändå vara så, enligt depapper som cirkulerar, att arbetsgruppens förslag om tvångsavverkning gör detmöjligt för regeringen att tvinga skogsägare att slutavverka tidigare än vadsom föreskrivs i den nuvarande skogsvårdslagen. Det är regeringen som bestämmer. Här har också tidigare varit tal omförsurningseffekter i skogen. 1 det sammanhanget vill jag påminna om attcenter- och folkpartiregeringen framlade förslag om mer skärptanormer för utsläpp i förbränningsanläggningar än vad socialdemokrater - ochför all del också moderater - då gick med på. Tongångarna är litet annorlunda , och vi är tacksamma för det. 51SVEN () replik: Jordbruksministern är orolig förägarstrukturen. Med den avgifts- och skattepolitik och den låga lönsamhet som råder inom jord-och skogsbruket kommer det säkert att bli en nyägarstruktur. De aktiva jordbrukarna har näppeligen någon möjlighet attförvärva eller behålla fastigheter. Visst är det, , förnuftigt att fundera. Menfundera noga innan ni släpper ut de ogenomtänkta förslag som harpresenterats! säger sig dela mina synpunkterpå automatiska index i största allmänhet. De kan vara en form av kompensationsom medför problem om man vill motverka inflation. Men han säger attdet index vi nu talar om inte kan jämföras med indexregleringar vi har på andraområden. Det är riktigt att detta är ett index som syftar till att kompenseranäringen för andra kostnader och på ett annat sätt än index som gäller på andraområden. Vad vi diskuterar är inte om kompensation skall utgå.Frågan är hur kompensation skall utgå. Vad jag vill diskutera är om denkostnadsjakt som LRF finner nödvändig verkligen har stöd av ett index sominnebär att man automatiskt betalar ut kompensation oberoende av hur eller medvilken inriktning produktionen bedrivs. Finns det något intresse för oss attdiskutera hur kostnaderna skall kompenseras från den utgångspunkten? Jag utgår från att LRF ser till näringen som helhet ochhar erfarenhet av de problem som näringen som helhet har att brottas medframöver. Frän den utgångspunkten har LRF sagt sig inte kunna hoppas på enlösning i stort av näringens lönsamhetsproblem som innebär att priserna stigerkraftigt eller att produktionen ökar. Vi måste angripa dessa problem pu någotsätt. Dä är frågan på vilket sätt vi skall fä till stånd det ansvar och detintresse för anpassning av inriktningen och uppläggningen av produktionen somvi alla ändå - föreställer jag mig - är intresserade av. Jag tror inte att varesig , eller menar att vi bara skallbasa på i gamla hjulspår och trösta oss med att vi har automatisk kompensation.Vi skall naturligtvis fortlöpande diskutera vad vi kan göra för att förändradet hela till det bättre. Så sker ju också. Jag följer på söndagsmornarna. och därigenomfår jag redovisat på vilket sätt många enskilda jordbrukare tar nya initiativpå sina gårdar och hur de kommer underfund med att de kan lägga upp sinproduktion på ett betydligt vettigare sätt än de har gjort förut och att dettatillför dem olika förmåner. Det är ju hela den utvecklingen som vi gärna villstödja. Och är det en diskussion vi för om hur vi på bästa sättskall komma framåt på den punkten. När det sedan gäller åkermarkens utnyttjande säger jag somjag alltid sagt: Vi skall utnyttja denna viktiga resurs. Men frågan är ocksådär: Hur? Det är den frågan som vi fortlöpande måste diskutera, liksominriktningen av produktionen på denna tillgång. sade att utredningen nu avlevererat ettbetänkande och att det inte innehöll någon mirakelmedicin. Men det skulle variträtt mycket begärt att de skulle ha haft en mirakelmedicin att redovisa i dettaförsta betänkande. Utredningen skall arbeta och har hela denbreda problematiken kvar att diskutera. Jag är personligen övertygad om att det var och ärangeläget att vi får genomlysa livsmedelsförsörjningens problem icke bara meden diskussion kring jordbrukets problem, utan också när det gäller de övrigaleden i livsmedelsförsörjningen: förädling, distribution och handel.Sammantaget är det allt detta som slutligen ger de produkter somkonsumenterna skall ha och som i sin tur skall innebära möjligheter förnäringen att fungera väl. Jag kan för min del avsluta denna debatt genom att sägaatt när det gäller skogen har det aldrig varit avsikten att de aktiva skalldrabbas av de åtgärder vi här diskuterar. Det föreligger fortfarande ingetpolitiskt förankrat förslag. Jag vill markera det på nytt, för både BörjeStensson och diskuterar som om det fanns där. Men jag villsäga att det vore väldigt välkommet om man också ifrån de borgerligapolitikernas sida ville analysera de problem vi ser framför oss också på dettaområde. Ingen kan inbilla mig att man inte även på den borgerliga kanten inseratt vi kommer att ha problem på grund av den latenta brist på råvara som vi fårarbeta mot . Talmannen anmälde att och att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repliker. 53GÖTE (): Den socialpolitiska debatten började i går isamband med att socialministern ansåg sig nödsakad bryta talarlistan och gå uppoch göra en deklaration beträffande pensionerna. Det är tydligt att socialministern blev så tagen att haninte vågat sig i hit till kammaren efter gårdagens debatt. Jag tycker detär anmärkningsvärt. Jag skall med anledning av den debatten enbart något taupp pensionsfrågan. Socialministern försökte genom att redovisa höjningen avpensionerna också påvisa att vallöftena hade hållits. Hans försök att bevisadetta misslyckades. Vi kommer ihåg hur socialdemokraterna i valet ropade utpensionslöftena och andra löften vid debatter och möten på gator och torg.Efter valet har tonen ändrats. Känns det inte besvärande för socialministern,som varit partistrateg? Från moderat sida kritiserar vi inte regeringens insikt omatt man behöver spara. Men vi kritiserar mycket starkt det sätt på vilketregeringen presenterar sina sparförslag. Varför inte vara ärlig och tala om att vallöftena intekunde hållas? Dimridåer och pusselläggande i tro att sveket skall gömmas ärsynbarligen socialministerns strategi. som socialministern sviker de egna löftena sökerhan måla de borgerliga förslagen i svarta färger. Sanningen är den att om detborgerliga förslaget om pensionerna slagit fullt ut , hade det samladepensionärskollektivet fått drygt 300 milj. kr. mer än med detsocialdemokratiska förslaget. Jag slår mig inte för bröstet på grund av detta. Jagklandrar inte heller regeringens sparnivå, men säg som det är, socialministern!Man kan verkligen fråga sig: Varför är socialdemokraternas sparförslag alltidsociala, medan de borgerligas genomgående är asociala? Jag kan ge ett annat exempel påschackrandet. KPI fastställs utifrån tredje veckan och utifråndetta basbeloppet . Inflationen räknas utifråntredje veckan . Och se, vad gör då regeringen? Jo, just i dettainterregnum lägger man in inflationshöjande politiska beslut, t. ex. sänktalivsmedelssubventioner och höjda spritpriser. Detta kan beräknas motsvara ca0,på KPI, men genom att man har valt att förlägga ikraftträdandet eftertredje veckan och före tredje veckan , innebär detta attbeloppet inte belastar basbeloppsberäkningen för pensionerna 1984 och inteheller inflationsmålsättningen för . Detta är beräknandegjort av socialministern, men det är föga heroiskt.