prot · G70968 · 1983-12-31 00:00:00 — I stället för att flyga i taket och patetiskt avvisa tanken att ettprivat bolag skulle kunna driva barnomsorg, borde man inta en öppen attityd ochse efter vad ett sådant initiafiv kan ge samt pröva den tanken. Men man väljer att utmåla ett privat bolag verksamt inombarnomsorgen som något skumt, något fult och nära nog förhatligt. Jag skallcitera några rader från den debatt som förekommit i pressen ; "Men är det tydligt att vi ska berövas möjligheten att fätillgång till sådana exempel. Socialministern har redan bestämt sig för att detär någonting lurt med hela idén och följaktligen överväger han nu att dra instatsbidragen till de planerade privatdaghemmen. Dunkelt frammanar han bildenav blodtörstiga kapitalister som står beredda att göra sig storkovan påbekostnad av barnen och förvandla de små liven till handelsvaror." Den som säger detta heter , chefredaktör påtidningen . Han varnar oss alltså för att måla en viss potentat påväggen och sedan argumentera mot det som egentligen är en nidbild. En öppen inställning till dessa nya idéer skulle ge etthelt annat resultat. Insynen i ett företags verksamhet på barnomsorgsområdetskulle inte vara. något problem, varför kvaliteten lätt kan kontrolleras. Verksamheten skulle naturligtvis inordnas i den kommunalaplanen. Därmed skulle också kommunen bestämma över kön. Daghemmenskall självfallet finnas där de bäst behövs. Taxorna skall hållas på en sådan nivå att ingen behöveravstå av ekonomiska skäl. Det här innebär inte att man ifrågasätter den kommunalaförskolan som det huvudsakliga alternativet. Den kommunala barnomsorgen är ganska bra, men på intetsätt fulländad. Jag tror inte att den skulle må illa av litet konkurrens.Inslag av barnomsorg i varierande former- varför då utesluta barnomsorg driveni aktiebolagsform? - utgör den bästa formen för sådan konkurrens. Att vara rädd för en tävlan av det här slaget mellan olikaformer kan bero på att man är rädd för att de alternativa barnomsorgsformernavisar sig vara bättre och därmed vinner mark. Det kan, för all del, också beropå att av dogmatiska skäl misstror allt som andas profit ellersom innebär vinst. Men varför inte förbehållslöst tareda på hur det verkligen är? Här om någonstans kan man tala om utslitna spår. Det finns, herr talman, ytterligare en förklaring tillSten inställning till detta, nämligen att den var ett uttryck förspontanitet. Vid litet närmare eftertanke kanske det ändå inte var så klokt.Sten svar ger bara en antydan. Frågan om statsbidrag till den härformen av barnomsorg övervägs fortfarande i departementet. talar om socialministerns behov av enångervecka. Det är kanske det som svaret ger uttryck för. Om statsbidragen till privata daghem, m. m. 19INGA (vpk): Jag vill börja med att ta fasta på tvåprincipiella synpunkter när det gäller barnomsorgen; För det första skall alla privata, ekonomiskavinstintressen hållas utanför barnomsorgen. För det andra är det samhället som har skyldighet attupprätthålla en kvalitativ kontroll av barnomsorgen. 1 det här fallet handlardet om kommunerna. har man frän borgerligt hållförsökt - och också delvis lyckats - föra barnomsorgen bort från denkollektiva, gemensamma barnomsorgen, som bygger pä barngrupper och pedagogisktskolad personal, till den mer privata, inom familjeramen hållna barnomsorgen.Att barnomsorgen i vissa kommuner består av kommunalafamiljedagmammor vittnar just om att det borgerliga tänkandet vunnit insteg -också i socialdemokratiskt styrda kommuner. Vpk har bestämt gått emot en sådan privatisering avbarnomsorgen, dä vi mer tror på en kollektiv, barngruppsinriktad barnomsorg. Just nu handlar debatten om huruvida det finns möjlighetatt privatisera också den kollektiva delen av barnomsorgen och låta den bliföremål för privata vinstintressen. En sådan debatt hade knappast varit möjlig för bara någotår sedan. Men de massiva angreppen på den offentliga sektorn och tjatet om hurdyr den kommunala barnomsorgen är har bäddat för denna debatt - hur absurd denän är. Några kommuner vill lägga ut barnomsorgen på entreprenad,och företag förväntas lägga in anbud. Svenska Managementgruppen och Electroluxhar visat sig intresserade. De privata alternativen ger variation, förändring ochvalfrihet, heter det i debatten. Vi måste få konkurrens inom barnomsorgen, ochvi måste bryta det kommunala monopolet, heter det vidare. Ett av problemen inom barnomsorgen är att olika barnstugorverkar under så olika ekonomiska villkor. Stora resurser måste till för attgöra barnomsorgen mer jämlik, så att t. ex. barnen i får en lika brabarnomsorg som de barn som bor i en rik kommun. Med en ökad privatiseringkommer skillnaderna mellan olika kommuners olika barnstugor att öka ännu mer.Något kommunalt monopol finns inte. Om statsbidragen till privata daghem, m. m. utmärktatt starta ett eget daghem. Men det utgår inga statsbidrag till det -såvidainte daghemmet finns med i kommunens barnomsorgsplan. De som förespråkar konkurrens inom barnomsorgen tycks troatt man kan handla med barn som man handlar med TV-apparater eller bilar. Mendet går inte. Barnomsorgen måste vara en samhällelig angelägenhet.Barnomsorgen kan göras mycket bättre än den är . Likriktarna för en bättrebarnomsorg skall vara en pedagogisk läroplan och kvalitetsnormer för bl. a.gruppstorlek och personaltäthet. Dessa likriktare skall sedan garantera enminimistandard inom barnomsorgen. En förbättring av barnomsorgen åstadkommerman inte genom att lägga ut den på en entreprenad utan genom kraftigasatsningar på kvaliteten. Det är viktigt att utvidga och säkra ettföräldrainflytande inom barnomsorgen. Det har talats länge om vikten av enaktiv föräldramedverkan inom barnomsorgen, men det har kommit utmycket litet av dessa diskussioner. Föräldramedverkan måste organiseras ochlagstadgas, och bl. a. måste det ekonomiska ansvaret utredas. Det finns mångaandra hinder på vägen mot ett verkligt föräldrainflytande. är t. ex. en av förutsättningarna. Människors rädsla och osäkerhetinför barnomsorgen hindrar också. De föräldrakooperativa daghemmen har visat på fleralyckade modeller för ett aktivt föräldrainflytande, och mycket av det somgjorts på de kooperativa daghemmen borde kunna tas till vara inom de rentkommunala daghemmen. Vpk menar att olika former och olika sätt förföräldramedverkan måste prövas i olika daghem. Men det måste vara kommunen somansvarar för verksamheten, som har det yttersta ansvaret för att barnomsorgenbedrivs, för hur den bedrivs samt har ansvar för kontinuitet ochpersonalansvar. Det bästa vore därför att de föräldrakooperativa daghemmenkommunalise-rades. talar i sin interpellation om valfrihet.Någon valfrihet inom barnomsorgen kan inte uppnås utan att den byggs ut så attalla de hundratusentals barn som står i kö också får sin plats. Sedan skall detockså sägas att orsaken till att de föräldrakooperativa daghemmen har kommittill är att kommunernas utbyggnad har varit så uruselt dålig, kvantitativtsett. Kommunerna har skött sin utbyggnad dåligt, bl. a. i och i vissadelar av . Därför finns det många kooperativa daghem just på dessaplatser. vill ha en billig barnomsorg, och det ärdärför han pläderar för föräldrakooperativa daghem. När vpk talar omföräldrakooperativa daghem är det inte av den orsaken. Vi vill i ställettrygga ett bra föräldrainflytande och åstadkomma en bra barnomsorg. Vi haralltid hävdat att barn måste få kosta. Och det är att politiker inserdet också. Det är inte av ekonomiska skäl som de föräldrakooperativa daghemmensfortsatta existens skall värnas, utan det är av kvalitetsskäl. Kvaliteteninom barnomsorgen håller redan på att försämras, bl. den dåhgapropositionen om statsbidragen som regeringen lade fram , och som nuhar börjat att gälla. Barnomsorgen kan förstås bli ännu sämre. Omvinstintresset skulle börja gälla inom barnomsorgen är det på personalsidan detskall skäras, om man skall kunna göra några vinster - och så krävs ännu störrebarngrupper förstås. Men det bekymrar väl inte de borgerliga herrarna.Entreprenadverksamhet kan bli ett bekvämt sätt att ytterligare sänkakvaliteten. Men ni skall ha klart för er att en billigare barnomsorg går utöver barnens välbefinnande. Jag kan i mycket hålla med om det han sägeri sitt svar. Men det jag inte förstår är hans tveksamhet på två punkter. På s.3 i det tryckta svaret säger han att frågan om statsbidrag till barnomsorg somdrivs i enbart vinstsyfte f. n. övervägs i departementet. Varför överväger mandet? har fattat ett beslut som klart tar avstånd från tanken påstatsbidrag till privata daghem med vinstsyfte. 1 socialutskottets betänkandestår det klart uttryckt. Det har redan visat sig att det finns privataintressen som har velat omtolka beslut fill sin fördel, vilket ocksåkommer till uttryck i de här interpellafionerna. Sådana tendenser måste klartoch otvetydigt tillbakavisas. borde klart ha sagt ifrån attnågra privata vinstdrivande daghem inte skall få finnas i det här landet, ivarje fall skall de inte få några som helst statsbidrag. Det andra frågetecknet finns på s. 4 i det tryckta svaret,där ställer sig utomordentligt tveksam till att statsbidragskall betalas ut fill affärsmässigt drivna daghem. Hur då tveksam? Här tyckerjag att det behövs förtydliganden från regeringen. Vad menar ?Kan regeringen ändå tänka sig daghem drivna på affärsmässiga grunder ochdessutom tänka sig att betala ut statsbidrag till dem? Det som har sagts isocialutskottets betänkande skall gälla - det har ju också beslutatom. Jag vill alltså ha ett förtydhgande från påden här punkten, och därför ställer jag två frågor: Skall det överhuvud taget få finnas affärsmässigt drivna daghem? Skall dessa fåstatsbidrag, alltså få pengar från skattebetalarna för att driva sittvinstföretag med barn och personal som kapitalinsatser? Jag tror att många föräldrar, många politiker och mångaanställda med mig förväntar sig ett svar från på de här tvåfrågorna. Om statsbidragen till privata daghem, m. m. 20MAJ-LIS LÖÖW (s); Jag tycker att det känns angeläget att gå ini den här debatten med några synpunkter på varför jag tycker att hela den härtanken på privata daghem, drivna i vinstsyfte, är sä olycklig. Och det tyckerjag, , även om det inte handlar om profitörer som går in för atttjäna storkovan. Jag tycker nämligen inte att man skall tjäna någon kova allspå barns behov av barnomsorg. Om man därtill lägger att samhället skulle spädapå dessa vinstchanser genom statsbidrag, tycker jag att idén blir helt orimlig. En utbyggd och bra barnomsorg är en av de absolutviktigaste uppgifterna för samhället att lösa för framtiden. I den desperatasituation som många Om statsbidragen till privata daghem, m. m. föräldrarbefinner sig i när de inte kan lösa sin och familjens försörjning, därför attde inte får en barnomsorgsplats, skulle det vara lättköpt att välkomna allaförslag som kan öka kvantiteten i barnomsorgen. Men det handlar ju faktisktockså om kvalitet, om en barnomsorg för barnens skull. Det finns en liten menhögljudd opinion i det här landet som är emot varje form av kollektivbarnomsorg, därför att den skulle vara skadlig för barnen och därför att detegentligen bara rör sig om - som man säger- tillsyn och att den aldrig kan bliutvecklande för barnen. Man kan ju undra var den opinionen finns i denna fråga.Vill de som fillhör denna opinion inte vara med och diskutera hur vi skall görabarnomsorgen bättre - och vi vet att de inte vill det; vi har verkligen frändet socialdemokratiska kvinnoförbundets sida försökt föra en dialog med dem -borde de i alla fall vara med och skrika i högan sky nu när man talar om attbörja jämföra barnomsorg med städning och sophantering. Men kanske beror det påatt man är beredd att acceptera vad som helst bara det är Privat - med stort P. Den offentliga sektorn - den gemensamma sektorn - är ingetsjälvändamål i en socialdemokratisk politik. Det är inget självändamål att denfått ta ansvaret för barnomsorg, sjukvård, utbildning osv. I det avseendettycker jag inte att de borgerliga skall dra för stora växlar på en eventuelltny räls. Det handlar ju om fördelningspolitik, om allas rätt tillatt tillfredsställa de här basbehoven, där inte den enskilda människansekonomi, bostadsort eller andra förspräng skall kunna styra i vad mån man skallkunna tillfredsställa de här behoven. I och med att det är samhället som haransvaret för verksamheten garanteras också kontinuiteten. Om marknadskrafteroch vinstintressen skulle styra fick man alltid leva med det hotet attverksamheten lades ned, om den inte visade sig vara lönsam. Så kan vi intebedriva sjukvård och utbildning. Och hur skulle föräldrar kunna känna trygghetmed en sådan barnomsorg? Den gemensamma sektorn tillhör oss alla, och vi måste allakänna ansvar för att den blir så bra som möjligt. Det tycker jag att ävenSvenska arbetsgivareföreningen, eller vem det nu är som skall drivaentreprenad i barn borde känna. Det är också bra med en ständig och kritisk debatt om hurden offentliga sektorn förmår möta människornas krav och behov. Åven innehålleti barnomsorgen måste tåla en sådan granskning - både om man ser till barnensbehov och kraven på ett effektivt utnyttjande av t. ex. personal och lokaler.Men om det nu är så att man anser sig ha bra synpunkter och lösningar påeffektiviteten, så borde det även vara deras ansvar att tillföra kunskaper tillvår gemensamma sektor i stället för att starta egna experiment, i synnerhet somman ju uppenbarligen inte klarar av det utan att i alla fall gå till samhälletoch kräva ekonomiska bidrag. Den offentliga sektorn är ju ingen sluten sfär, som maninte kan påverka. Varför kan vi inte i en öppen debatt skapa det här ökadesociala intresset och låta alternativen stimuleras - något som om - inom ramen för vår gemensamma sektor, som tillhör oss alla. Kan detvara så att man befarar att de här produktutvecklingsidéerna, eller vad de nu kan heta, inom SAF egentligen inte tål enprövning av dem som också har ansvaret för att se till barns behov och bästa? Nej, herr talman, bra barnomsorg måste få kosta. Pengarnamåste ju ändå tas någonstans. Kostnaderna för en daghemsplats gällerpersonal, lokaler och verksamhet. Inkomsterna är föräldraavgifter, statsbidragoch kommunala bidrag. Varifrån skall det privata företaget ta sina pengar föratt dessutom få vinst? Måste det inte bli fråga om minskad personaltäthet sämrelokaler, höga föräldraavgifter, löner under avtal? 1 interpellationssvaret säger socialministern att fråganom statsbidrag f. n. övervägs i . Det finns enbeslutsfattare som en gång har yttrat: Detta förslag skall noggrant övervägasoch förkastas. Det tycker jag också att socialministern skulle säga om det härförslaget - det är vad jag vill ha sagt med mitt inlägg. Om statsbidragen till privata daghem, m. m. 21HUGO HEGELAND (m): Jag reagerade liksom tidigare talare gjortmot beskrivning av daghemsverksamhet bedriven i enskild regi. På s. 2 i det utdelade svaret heter det: "Förutom det stötande i attkommersiella intressen skall ha ett avgörande inflytande över barnomsorgen ." Först och främst är det inte fråga om att kommersiellaintressen skall ha ett avgörande inflytande över barnomsorgen. När det gällerhur den skall läggas upp skall man i huvuddrag följa gällande bestämmelser -det är inte fråga om någonting annat. Utgångspunkten för debatten är att vi på alla sektorer isamhället står inför kostnadsproblem. Den offenfliga barnomsorgen kostar ca 14miljarder kronor, och ändå fillgodoser den behovet av barnomsorg för bara entredjedel av antalet behövande barn. Totalt skulle man alltså komma upp i 42.miljarder, om man skulle bygga daghem fill alla barn, som bl. Det är helt omöjligt. I detta läge säger man på privat håll: Vi tror att vi kandriva denna verksamhet effektivare. Vi tror att vi kan göra det till lägrekostnader. Hur i all världen kan man avvisa ett sådant alternativ, ensådan möjlighet? Här går alla statsråd ut till sina underlydande förvaltningaroch säger: Ni måste spara. Ni skall dra ned kostnaderna för er verksamhet , och det skall ni göra i första hand genom att försöka bli effektivare. Det är det som också denna privata barnomsorg vill göra.Man säger; Vi tror att vi kan göra detta effektivare än man f. n. gör. - Låtdem pröva! Varför inte ta det tillfället? Hela finansplanen - det vet finansministern bättre än deflesta - är inriktad på att få ekonomi i balans. ekonomi gårmed förlust, eftersom vi måste låna från utlandet. Vad gör vi? Helaverksamheten går ut på att utnyttja vårt lands resurser effektivare. Här tillämpas precis samma idé på detta lilla område; Vimåste bli effektivare - annars klarar vi det inte! I regel bedriver enskildaföretag verksamheter effektivare än offenfliga - inte alltid, men i regel! Därför ärockså det felaktigt som socialministern säger överst på s. 3: Om statsbidragen till privata daghem, m. m. "Företagmed profiten som drivfjäder etablerar sig självfallet endast där man kan göravinster". Det gör de visst inte! Hur kan man då ha förlustbringandeenskilda företag? Det är naturligtvis i förhoppningen om att göra vinst deetablerar sig - de kan inte etablera sig i förhoppningen att göra förlust,eftersom de inte kan lita på statsbidrag. Detta vet mycket väl.Det avgörande är j u inte att man skall göra vinst - det avgörande i den härfrågan är att här finns ett behov, och vi har möjlighet att fillgodose detta påett effektivare sätt. Det är det primära. Men om denna verksamhet skall kunna fortgå måste vi setill att den går ihop, vi måste få ett överskott, som då kallas för vinst -annars kan inte vi bedriva verksamheten; då får skattebetalarna gå in ochbetala förlusterna. Det primära är inte att här finns vinstmöjligheter.Avgörande är att här finns ett stort behov som det offentliga inte kantillgodose, därför att kostnaderna inom den offentliga barnomsorgsverksamhetenär alldeles för stora. Längst ned på s. 3 i det utdelade svaret heter det:"Frågan om statsbidrag till barnomsorg som drivs i enbart vinstsyfteövervägs f. n. i ." Det är heh onödigt att övervägadetta, för det finns ingen sådan barnomsorg, och det är inte heller tänkt attdet skall finnas någon sådan barnomsorg. Det är inte fråga om enbartvinstsyfte, utan vinsten är ett medel att driva verksamheten och därmed visaatt man kan göra det effektivare. Påståendet i svaret att plånboken kommer att avgöra vilkenomsorg barnen skall få är också underhgt. Det är ett av de mest utsöktdemagogiska inläggen i den här debatten. Om föräldrar efter att ha betalat sinaskatter och alla sina andra avgifter har pengar över och vill lägga dem påbarnomsorgen, varför skall de då inte få göra det? Är det då plånboken sombestämmer? Ja, det är klart att det är deras plånbok som sätter en gräns. Om deinte skall gå och stjäla andras pengar, måste de ta av sina egna, och en del avdem ligger i plånboken. De flesta finns kanske på checkkonto eller de kanske ärplacerade i statsobligationer, det är ju inte heller omöjligt. Det rör sig juom de enskilda människornas resurser efter att de har betalat skatter ochavgifter, och de skall själva få avgöra om de vill lägga sina pengar påbarnomsorg, när det offentliga inte kan tillgodose denna i den utsträckning deönskar. Det är det helt avgörande. Jag förstår inte negafiva inställning tillatt tillåta alternativ. Om man skall kunna konkurrera med den kommunalabarnomsorgen med de stora subventioner som den har, måste man till en börjangivetvis ha motsvarande bidrag och med de bidragen visa att man kanvaraeffekfivare. Sedan bör bidragen skäras ned allteftersom det visar sig omden privata verksamheten kan vara effektivare. bör man minskabidragen till den offenthga barnomsorgen, så att man får ner kostnaderna. Detvore ju vettigt. Tveksamheten inför att statsbidrag skall betalas ut tillaffärsmässigt drivna daghem är lurigt framförd. Är de affärsmässigt drivna blirdet ingen förlust, och då skall det självfallet inte betalas ut några bidrag. Idagens läge finns det väl emellertid, med de stora subventionerna till den kommunala barnomsorgen,inga möjligheter att omgående klara detta med vinst. Till att börja med får manalltså ha någonting liknande en uppfostringstull eller ett bidrag, och sedanfår de privata företagarna visa om de kan få ner kostnaderna och verkligen fåen effekfivare bedriven verksamhet. Om det är något som det offentliga har glädje av är detväl när de enskilda kan gå in och visa att de kan vara effektivare. Man börtacka för ett sådant generöst erbjudande. Om statsbidragen tillprivata daghem, m. m. 22EVERT (): Jag tyckerinte att han är en så dålig demagog själv. Jag undrar emellertid om han inteöverskred gränsen för hur långt en talare bör sträcka sig i demagogiskt syfte.Hugo Hegeland är, som sagt, ingen dålig demagog. Jag skall ta fasta på ett uttalande som . Han sade, om jag noterade det riktigt: Det är inte rätten att göravinster som jag lägger mig ut för. Han kom sedan in på ett mera teknisktresonemang därhän tyckte att man inte kunde dra gränser mellan företag somdriver barnomsorg i vinstsyfte och organisationer, kooperativ eller andra. Efter denna debatt känner jag det ungefär så här: Deideella organisationerna, kooperativ och andra som bedriver barnomsorg efter deriktlinjer som vi tog upp i socialutskottet används som en plog för att införanågonting som jag tycker är befängt. Tanken att driva åldringsvård ochbarnomsorg genom företag som är ute för att göra vinster är fullständigtfrämmande för mig. Jag trodde nästan inte mina ögon när jag läste det förstagången. Jag sade också vid det tillfället att tanken är fullständigt befängd. Vi försökte i socialutskottet att göra den härgränsdragningen. Man blir utomordentligt glad så här i efterhand att ordetvinstsyfte fördes in i detta sammanhang. Jag hade faktiskt inte tänkt mig attdebatten skulle ta den här vändningen. Det hade inte dykt upp något förslag omnågon avdelning till , till - ellervad det nu kan vara -som skulle sätta i gång sådan här verksamhet. har videt här, och jag vägrar acceptera tanken, herr talman, att organisationer ochföräldrakooperativ skall bli något slags plog för en verksamhet som för ivarje fall mig, och jag förmodar för alla socialdemokrater, är helt oacceptabel.Jag utgår från att det blir ett klarläggande på denna punkt från regeringenssida, att det inte kan utgå statsbidrag i sådana fall. Man måste även ta med en annan punkt i beräkningen. Tillden här verksamheten skall alltså pengar från skattebetalarna utgå -skattebetalarna skall bidra till verksamheten. Sedan skall några enskildapersoner göra vinster pä detta. Jag tycker att man skall användaskattebetalarnas medel i bättre syften! Sedan vill jag säga en sak om själva debatten som gälleräven en del aridra politiska debatter. Om man i ett utskott ändrar någonting ien proposition, efter diskussioner och samtal, får man höra - jag höll på attsäga; i all evighet - t. ex. att nu har regeringen fått backa, nu har den fåttlägga sig platt till marken, osv. Om statsbidragen till privata daghem, rn. Åtminstone vet att denna fråga dök uppmycket tidigt i den här debatten. För min del upptäckte jag med detsamma måste göra en ändring när det gällde de föräldrakooperativ vi har, annarsskulle de inte klara sig ekonomiskt. Jag förde också samtal med socialministernpå den punkten. Jag vet att kände till att sådana samtalfördes. Det fanns alltså ett intresse från socialdemokratin att klara av dethär. Men får man i denna debatt, i tidigare debatter, och jag förmodar äveni fortsättningen, höra att socialdemokraterna har lagt sig platt till marken.Det går egentligen inte att föra politiska debatter på det sättet. Först vill jag för säkerhets skull än en gångbetona att vi inte motsätter oss privata daghem därför att de är privata. Detär därför vi ger ett bättre stöd till de daghem som drivs av föräldrakooperativoch av organisationer än vad den -jag höll på att säga senaste, men jag menarsista -borgerliga regeringen genomförde. Hade dessa regler gällt skulledessa daghem inte ha fått . per plats utan .