prot · G70998 · 1983-12-31 00:00:00 — Dethär landet mår inte bra av den typen av spekulationer - om de har saklig grund. Avdet jag tog upp har inte berört den betydelse oljan fortfarandehar i den svenska handelsbalansen. När regeringen beskriver utvecklingen av dennordiska handeln bUr det hela litet ofuUständigt, eftersom man inte tar upp detförhållandet att vi flyttat större delen av våra oljeinköp från Persiska vikentill - med de konsekvenser över huvud taget som det har på aktiviteteni . Det verkar nästan av regeringsdeklarationen som om också dettaskulle vara en konsekvens av en politik som plötsligt lagts om under detsenaste året eller så. Så är det inte -och jag utgår från att vi är överens omdet. Detär lätt att instämma i att detta vänliga meningsutbyte ger ett intryck av attvi är betydligt mer överens nu än för . Sedan får lyssnarensjälv avgöra vem som har anpassat sig till vem. Anf.14 () replik: Det jag sade i mitt anförande var att av den totala importen tillSverige kommer från . Det är en mycket låg andelinternationellt sett - mycket lägre än t. ex. och har. med en hänvisning till tidigare kolonialmakter, vilket jag tycker ärganska irrelevant. Vad jag menar är, att om skall kunna delta i deninternationella handeln på Ukvärdiga villkor, måste man låta frittkonkurrera på de områden där de har förutsättningar därför. Dit höruppenbarligen tekoindustrin, i vad gäller tillverkningsindustrin. Mendå vill inte vara med, och det är här jag har velat påtaladiskrepansen mellan ord och handling. Regeringenstekopolitik är fortfarande inriktad på att starkt begränsa importen avtekoprodukter från . Jag känner inte tiU alla detaljer, men såvittjag vet har man i några fall förhandlat sig fram till volymminskningar. a. ha gällt . Man håller också på med förhandlingar om nyaavtal. a. lär vara inblandat. De här uppgifterna är inteoffentiiga, så har möjlighet att ge exakta upplysningar i dettaavseende. Mendet avgörande är, att - när jag frågar varför man introducerarnya länder i den krets för vilken gäller restriktioner avseende tekoindustrin -hänvisar till befintliga avtal. Han kunde ju Uka gärna ha löst det dilemma somhär finns genom att lätta på befintliga restriktioner för de länder som man har begränsningsavtal med. Det hade varit mer naturligt - inte minst motbakgrund av att vi nu har ett väsentligt bättre läge för vår inhemskatekoindustri. Alla vet, att vi bl. a. från har försökt minskasubventionerna över statsbudgeten till teko i snabbare takt änsocialdemokraterna har gjort. Vi har inte lyckats. Vi lyckades inte när jag varhandelsminister, bl. a. beroende på att och hans partikamratersatt här i och röstade för ökade subventioner till teko. Vi arbetarför en gradvis minskning av subventionerna och en avveckling av det selektivastödet. Det framgår bl. a. av de motioner som är väckta här i . MatsHellström använde rätt mycket av sin tid till att tala om värdet avdevalveringen och en del annat som låg utanför den här debatten. På det visetundvek han att svara på ett antal av de frågor som jag tror är viktiga attbesvara om skall kunna överbrygga de trovärdighetsproblem somhan har i den här debatten. Svaradärför på frågorna hur det förhåller sig med exportförbud till , medmöjligheterna till gemensam aktiemarknad och mycket annat! Jagmåste säga, herr talman, att när jag lyssnat till och två repliker kom jag att tänka på ett gammalt Shakespearesktuttryck: "Upp flyga orden, tanken stilla står." 15 HANS iHallstahammar (vpk) replik: Herr talman! Det är mycket jag skuUe vilja säga.Det har tagits upp många trådar i den här debatten som det vore önskvärt attfullfölja, men talartiden ex. vilja gå in mera på IMF. Jag skulle också vilja diskutera litet vad desvenska storföretagen gör när det gäller underleverantörer. Jag vet att Volvotänker koncentrera sina inköp på större, huvudsakligen utländska leverantörer,en politik som går stick i stäv med den önskvärda. Menjag skall nu i stället jag har kvar hålla mig tillexportstrategin. gav mig rätt i att denna strategi inte kanlyckas om alla exporterar . Dess värre tror jag att det är vad somkommer att ske, om man ser det i ett litet längre perspektiv än mot bakgrundenav den överrumplingseffekt och det försprång den svenska devalveringenkortsiktigt gav. Det kommer att bli motstrategier. Innan decenniet är slut harvi nog kommit till det där nolläget som pratade om. Jagkan inte förstå att små samtidiga steg skulle vara bättre än stora samtidigasteg. Är de samtidiga och lika stora, måste det i slutändan bli noU. Manfrestas att fråga sig om den svenska exportstrategin är någon typ av gambling,något slags chanstagning på att man här skall få ett verkligt försprång. Menvore det så borde man nu utnyttja de vinster som föds inom exportindustrinlitet bättre, försöka få hem dessa vinster och se till att de investeras i nyajobb och nya verksamheter, så att man kan välja en annan strategi närexportsatsningarna på andra håll tenderar att komma i fatt. Jagkommer så till frågan om exporten till . Jag har inga lysandeproduktidéer- det är liksom inte mitt bord. Men faktum är att avinternhandel inom COMECON, där man slutit sig mer till varandra, har inneburiten strategi från de länderna för att försöka begränsa utlandslånen i väst ochminska beroendet av väst. Det har varit en kristid med delvis importeradinflation, men man har även av interna orsaker stora problem i ekonomin. Idagens nummer av meddelas just att ökar importenfrån väst. har man sanerat utlandslånen väsentligt, och hade manen nära nog dubbelt så hög tillväxt i ekonomin som . Man förväntarsig nu bli mottagare av en väsentligt större export från väst. Alltär alltså inte beständigt, och det finns all anledning att försöka satsa pådessa länder för att, som jag sade i mitt huvudanförande, sprida riskerna.Binder vi oss hårdare exportmässigt till de viktigaste västeuropeiska makternaligger vi sämre till i nästa lågkonjunktur, som kommer - det vet både MatsHellström och jag. Jag vill som ett exempel peka på . har mångaoch upparbetade kanaler med , och det har hjälpt landet över endel kriser. Det som från början var smärtsamma krigsskadestånd och leveransertill blev bra affärskontakter, och det har man haft nyttaav. Ingen som fanns i kunde väl undgå att läggamärke till att när den socialdemokratiska regeringen lade fram konkreta förslagom minskning av subventionerna till tekoindustrin hade visvårt att få igenom dessa förslag i . Vissa partier gick direkt på enförlängning av samtliga subventioner. Det är riktigt att hade enannan uppläggning, men man ville ha en långsammare avtrappning av de generellasubventionerna. Den typ av subventioner, , som vi just nudiskuterar är den allvarligaste, eftersom den är merstrukturförändringshämmande. Det iUustrerar att den här typen av åtgärderalldeles självklart är någonting som vi alla är överens om har en kostnad. Jagtror att alla partier är överens om det. Det är medvetna begränsningar vi gör,och det innebär en kostnad för det svenska samhället. Men det är då litetegendomligt att företrädare för partier som varit återhållande när det varit entest här i sedan kommer tillbaka och i den allmänna debatten omtekopoUtiken uppträder som om man i inte alls hade intagit en annanhållning. Det är på det sättet, , att vår import avkläder från ökar - den minskar inte. Det är fortfarande så attSverige per capita har den högsta importen av alla industriländer avtekoprodukter från . Då går det inte att framställa vårt land som ettland som speciellt skulle vara begränsande. Det är intellektuellt ohållbart.Det finns vad jag vet hos inget citat som anspelar på intellektuellohållbarhet i framställningskonsten. Jag avstår därför från att försöka attcitera -möjligen finns det någonting i As you like it. I stället skulle jag vilja ta upp den fråga som OlofJohansson och - från andra utgångspunkter - i berörde,nämligen frågan om vårt beroende av utlandet och frågan om våra möjligheter attför småföretagen skapa en större självständighet och ett större manöverutrymmei ekonomin. Oljeimporten minskade ju från 30 till 20 miljarder på ettpar år. Den har också dramatiskt förändrat karaktär så till vidaatt det mesta av oljeimporten nu kommer från , medan den tidigare komfrån . Regeringen har lagt fram en proposition omfortsatta investeringar för att minska oljeberoendet, och priserna har hållitspå en sådan nivå att vi skall stimulera till ersättning av oljan. Den andra fråga när det gäller vårt beroende som OlofJohansson var inne på rörde småföretagen som underleverantörer. I deutredningar som har diskuterats med instämmande från många av talarna tarman just upp frågan om hur svenska underleverantörer skall kunna stimuleras attdels öka sin export, dels kunna ingå som underleverantörer inte bara tillsvenska företag utan också till utländska stora företag och på det sättet gemöjligheter till bättre och stabilare sysselsättning och mindre beroende av ettenda företag. Jag tror att vi är överens om att de förslag som regeringensenare kommer att lägga fram kan innebära en förbättring på detta område, somär väsentligt för småföretagens självständighet och manöverutrymme. tog upp frågan om IMF och den roll sominternationella valutafonden bör ha när det gäller att lösa frågan omu-ländernas skuldproblem. Han ifrågasatte om IMF borde ha någon sådan roll.Det är här två saker att ta hänsyn till, dels den kritik som oftariktar mot de recept som IMF föreskrivit för olika länder - en politik somSverige självfallet fortsätter att driva - dels frågan om i vilka fora som denhär typen av förhandlingar bör föras. IMF är ett forum där dock ärbättre representerade - även om vi i den här salen viU att de skulle vara ännubättre representerade - än i de alternativ som skulle finnas. Det vorealternativ där kanske ad hoc-lösningar skulle skapas, där vissa skullelösas ut -kanske sådana som var säkerhetspolitiskt intressanta för en stormakt.Andra skulle möjligen få sin situation förvärrad. Kanske skulle lånen till demstrypas. Det vUl med andra ord säga att alternativet till en multilateralreglering tyvärr är anarki på skuldområdet. Det här är också ett nytt område.Den våldsamma skuldökningen har kommit . Riskerna för att en renanarki på detta område skulle utvecklas om man inte lyfte fram de multUateralaorganen är stora. Det är då viktigt att man i IMF driver uppfattningar av dentyp som vi själva gör oss till tolk för när det gäller den svenska ekonomiskapoUtiken och självfallet också den politik som behöver för att kunnautveckla sina ekonomier på ett sådant sätt att det blir en social och ekonomiskutveckling. Detta anknyter litet till vår syn över huvud taget påfrihandeln. Ju mer de stora handelsblocken gör upp utanför regelsystemen, destostörre är riskerna att små länder kommer i kläm. Små länder av typeller små länder i u-världen kommer i kläm och får svårare att hävda sinaintressen. Det är här som i varje fall jag ser de stora beroenderiskerna, somHans Petersson tycks anse finns om man väljer en annan väg. Frihandeln och ettutnyttjande av regelsystemen i de multilaterala institutionerna ger oss detbästa skyddet mot de beroenden söm stormakterna kan skapa genom uppgörelserutanför alla regelsystem. Det är ett av skälen till vår starka uppslutningkring frihandeln. Det är sannerligen ingen nyvunnen insikt. Den har följtsocialdemokratin alltsedan det här seklets början, . Det är viktigtatt - där är jag överens med - praktiskt och konkret gå igenomhinder som kan vara besvärliga. Det finns mycket av byråkratiska regler ochadministrativa system i som är handelshindrande. Dem måste manpraktiskt angripa. Ofta kan det vara svårt, för man stöter på alla tänkbaragoda förklaringar till att vissa regelsystem måste upprätthållas. Det är justav detta skäl som vi har satt i gång en kartläggning på bred basis, underkommerskollegiums ansvar, av vilka hinder vi har i förhållande till de andranordiska länderna - praktiska hinder till att varorna inte kommer över Öresundeller till att det är svårt att ta sig med bil med virkessläp över Jämtiandtill och liknande. Den fråga som tog upp, nämligen export avavfall till , hör till den här typen av problem. Jag kan ge beskedet attfrågan är under beredning f. n. Så det går inte att inför lämna enredogörelse för frågans behandling förrän frågan är färdigberedd. Just nu ärden under beredning inom regeringen. När det gäller kapitalliberaliseringen i är allanordiska regeringar överens om att vi med hänsyn till våra OECD-förpUktelserinte kan etablera en särskild nordisk kapitalmarknad. Det kräver i så fall enförändring av det formella regelverket i . Det kan vara en intressantfråga att diskutera - och det gjordes också under sessiontidigare - om de formella ramarna räcker till för det nordiska samarbetet.Inom de ramar som finns är det möjligt att gå vidare. Vi har stort intresse för fler nordiska investeringar, t.ex. i svensk industri. Det finns glädjande nog finska industrier som villinvestera här och som icke upplever hinder i på grund av våraaktiemarknader osv. Vi har alltså nu större finskt ägande i svensk industri änsvenskt ägande i finsk industri. Vi har i många sammanhang efterlyst sammaintresse från norska och danska industriers sida att investera i . Våraregleringar är till för att hindra kortsiktiga spekulativa kapitalrörelser. Dehindrar inte den typ av industriinvesteringar som glädjande nog gjorti . Det är ett exempel på praktiskt nordiskt samarbete. Vi vill gärnabidra tiU att också de norska och danska industrierna engarerar sig mera på densvenska marknaden, på samma sätt som de finska har gjort. Det vore ett steg motfruktbart - i ordets mera praktiska mening - nordiskt samarbete av den typ sombehövs för att integrera som hemmamarknad. Talmannen anmälde att i Hallstahammaranhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. 17 (): 1 mitt anförande kommer jag att främstanlägga några synpunkter på handelsutbyte med . Det finnsinte så mycket av substans i den problematiken i regeringsdeklarationen, mendet är en viktig fråga i detta sammanhang. Alla insiktsfulla bedömare är i dagense om att den stora, ännu slumrande marknaden för i-ländernas produkter finnsi . har också en mycket stor potential för att utveckla enegen industri för export till industriländerna. Människorna i lider brist på mat, vatten,kläder, sjukvård och annat som hör till livets nödtorft. De har små eller ingaresurser i vad avser skolor och utbildning, och de saknar maskiner och tekniskahjälpmedel för att ta till vara och utveckla det egna landets resurser för attpå så sätt förbättra sina egna levnadsvillkor. Utvecklingen i världen mot bättre livsvillkor föru-ländernas folk är en fömtsättning för fred och ökad förståelse mellanmänniskor. Den är också en förutsättning för ett ökat utbyte av varor ochtjänster mellan jordens länder och för en stabil global ekonomi. Det är kunskapen om dessa förhållanden och en humanitärsamhällssyn som utgör granden för det svenska biståndet till . Då det gäller inriktningen av de biståndspolitiska målenresurstillväxt, ekonomisk och social utjämning, ekonomiskt och politisktoberoende samt en demokratisk samhällsutveckling, har haft en egenprofil som skilt sig från det vanliga mönstret bland OECD-staterna. Medan deflesta OECD-staterna systematiskt blandar samman bistånd och exportintressen-ja, jag kan skärpa mitt påstående och säga att de utnyttjar biståndet och beroende för att främja den egna exporten -har lämnat en stor del av sitt bistånd som gåva och vi har haftfastställda ramar för hur stor del av vårt bistånd som skulle vara bundet förupphandling i . Det har dock skett en förändring av det svenska biståndetunder senare år. och fram till har det skett engradvis uppluckring mellan det bundna och det obundna svenska biståndet.Orsaken till detta finns i de ekonomiska svårigheter som råkat in i -med starka opinionskrav att återfå större bitar av den kaka som vi ger ut tillu-länderna -men också ett ökat effektivitetskrav på det svenska biståndet.Bakom effektivitetskravet ligger kännedom om de misstag som begicks när manskickade varor och utmstning till länder som inte kunde hantera och distribueradem. Det kom skräckskildringar från och och en del nyblivnastater i om varor som aldrig användes, om utrustning som inte kom påplats, om fordon som snabbt blev stående för att ingen kunde sköta dem osv. Detförelåg stora svårigheter att administrera denna typ av u-hjälp med de resursersom fanns inom SIDA. SIDA har redan en mycket tung administration och för attden inte skall behöva svälla ytterligare är importstöd, u-landskrediter ochsamverkan med svenska företag en bra lösning. Rätt bedriven och kontrolleradkan denna kombination ge en god effekt med små administrativa insatser. Detta samarbete med svenska exportföretag är inteokontroversiellt. Många vill klassa importstöd, den nya formen med u-krediteroch ett ökat samarbete med svenska företag som "ett andra klassensbistånd". Detta generella fördömande tycker jag är fel. Det är viktigt attalla former av bistånd - för att få kallas bistånd - skall svara mot ettuttalat behov från mottagarlandet. Biståndet skall också vara så effektivt sommöjUgt. Dessa krav gäller naturligtvis också de projekt där svenska företag ärentreprenörer. Att använda svensk teknologi och svenska företag som ärduktiga på området - för att göra insatsen effektiv - i ett projekt som klartfrämjar UtveckUngen i ett u-land kan inte skämma den biståndspolitiska fasaden.Det viktiga i det sammanhanget är att upphandlingen för olika projekt sker påde för biståndslandet förmånligaste villkoren. Jag vill i detta sammanhang kort anlägganågra synpunkter på u-krediterna. har exportkrediter på mjukareräntevillkor fått växande betydelse i den internationella handeln. Detta gällerframför allt vid export till , en export som i allt större utsträckningkommit att avse stora affärer eller hela projekt. Många befinner sig i en snabb ekonomiskutveckling - snabbare än den i och andra industriländer. Marknaden försvenska produkter växer således mer i än i våra traditionellaexportländer. Men det största hindret för fortsatt expansion i ärbristen på kapital till rimlig kostnad. De rent kommersiella krediterna är oftaför oförmånliga- för hög ränta och för kort amorteringstid - för de fattiga ochrelativt fattiga länderna. Detta gäller också många projekt som i sig ärvettiga och sunda. De fattiga har, här som vid andra tillfällen, inte råd attgöra goda affärer. Om kan bidra till att mjukaupp de hårda kreditvillkoren för skulle deras lånemöjligheter öka.Det skulle för dem underlätta en fortsatt tillväxt. Flera investeringar kundegenomföras. Levnadsstandarden kunde förbättras, på det sättet. Svenska företag som säljer på de växande marknaderna iu-länderna tvingas ofta se sig slagna av konkurrenter från andra i-länder.Orsaken behöver inte vara att dessa konkurrentföretag håller lägre priser ellerhögre kvaUtet. Ofta vinner de genom att de kan erbjuda bättrefinansieringsvillkor än de svenska företagen. Motgångar av detta slag drabbarofta svenska företag vid förhandlingar om projekt i . Den hårda men nödvändiga åtstramningen av den svenskaekonomin gör att hemmamarknaden sviktar för många företag. Det har varitsärskilt påtagligt . Att flertalet industriländer för enUknande restriktiv politik gör situationen extra besvärlig. De investeringar iindustrin som man vill skapa utrymme för genom åtstramningar hotar att utebUtill följd av en sviktande efterfrågan. Med ett program med riktade krediter kan svenska företagfå större föratsättningar att slå sig in på och hålla ställningarna påu-landsmarknader-na. Det finns stora fördelar med detta system. En effekt kan nås i branscher som har framtiden för sig.Här är det inte fråga om att skjuta upp nedläggningen av företag, som debattenofta har handlat om. Snarare kan stödet spela rollen av hjälpare när det gälleratt öppna nya marknader för den typen av svenska innovationsföretag. För skulle en lånefinansiering av detta slagväsentligt underlätta förutsättningarna att på goda villkor skaffa dekapitalvaror som är nödvändiga för deras industriella uppbyggnad ochutveckling. Jag anser att det är mycket viktigt att notera att ökadesatsningar på blandade krediter inte får ändra inriktningen av det nuvarandebiståndet. Det offentliga biståndets nuvarande utformning bör bibehållas, ochsatsningar på blandade krediter bör främst ske över enprocentsmålet. Jag villuppmana handelsministern att noga följa den internationella utvecklingen då detgäller krediter till projekt i . Det sker ständigt förändringar, ochde olika formerna för u-landskrediter ändras med korta mellanrum. Här måste dethela tiden ske en anpassning till det aktuella läget. Jag hälsar med tiUfredsställelse att handelsministern iregeringsdeklarationen ser fram emot en ny , som kan innebära att deskuldtyngda får en ökad möjUghet tUl export. Det finns ett visst fog för påståendet attSverige i sin biståndspolitik alltmer gUdit in mot det vanliga OECD-mönstretmed en ökad sammanblandning av exportintressen och bistånd. Vi har införtu-krediter, vi har en ökad andel bundet bistånd, vilket budgetpropositionen1982/83 var det första exemplet på, och vi gör biståndet mer projektinriktat. Det finns faror i en sådan inriktning av det svenskabiståndet, varför vi måste hålla vissa rågångar öppna. U-krediter och andraexportfrämjande åtgärder får inte omskrivas så att nivån på det svenskabiståndet urholkas. Biståndetskall också ha en klar humanitär inriktning. Vi skall även i fortsättningen ha medel för insatser för t. ex. sjukvårdoch utbildning. Det är behoven i mottagarländerna som skall styra vårainsatser. Om vi håller dessa viktiga mål i sikte, tror jag att viklarar ett fördjupat samarbete med svenska exportföretag utan att kvaliteten påden svenska u-hjälpen försämras eUer att den humanitära inriktningen gårförlorad. Under detta anförande övertogförste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 18OSWALD (vpk): Det finns en viss risk för att densektorisering som vi har av debatterna när det gäller handelspolitik,utrikespolitik, osv. kan göra att man bryter ut de enskilda problemen ochförlorar helhetssynen. skall vi alltså diskutera handelspolitik, och dethar vi redan hålUt på med i . Jag insåg från första början attutrikeshandelsministerns deklaration var en ganska renodlad teknisk redogörelseav handelspolitiken och mycket kommer i skymundan. När vi om någon eller någraveckor kommer att diskutera andra ämnen - biståndspolitik, som i slutet av sitt anförande, men kanske även försvars-, säkerhets- ochnedrustningspolitik - kommer handelspolitiken att skjutas undan. När jag läste den socialdemokratiske handelsministernsdeklaration gjorde det mig litet beklämd att den var så konventionell och hade skjutit undan t. o. m. socialdemokratiska ambitioner och anslag. Detkom ju också beröm från den förre moderate handelsministern . Sekretariatet för framtidsstudier, om nu någon kommer ihågden organisationen som bildades av den dåvarandesocialdemokratiska regeringen, var ett verkligt bra initiativ, och den utfördemånga goda forskningsuppgifter och insatser. Sekretariatet för framtidsstudiertog , när visionerna fortfarande fick tas till vara, framen studie som heter internationella villkor. Det var en mycket brastudie som jag tror att det vore nyttigt att återknyta till. Såsmåningom blev Sekretariatet för framtidsstudier undanskuffat och fick en merundanskymd position, så det har inte fått göra så mycket väsen av sig. Menförut kunde sekretariatet göra det. 1 rapporten villkor, något somjag tycker skulle vara huvudrubriken för sådana här debatter -handelspolitiska, utrikespolitiska, säkerhetspolitiska, osv. - tog man framvissa ganska okända faktorer som det kan vara värt attåteruppliva litet grand. Sekretariatet gjorde en uppföljning av de storasvenska exportföretagen . Det var alltså siffror från dentiden man använde sig av och där man klart kunde visa att dessa storföretag -SKF, och andra -kraftigt ökade antaletanställda utomlands och minskade antalet i .