prot · G70942 · 1983-12-31 00:00:00 — Ögonblickssiffror av läget påarbetsmarknaden kablas ut från , AMS och SCB, och de tas avriksdagsmajoriteten till intäkt för större och större arbetsmarknadspolitiskainsatser. Dessutom är det tyvärr så att de politiska utfästelser som gjordes avsocialdemokraterna som oppositionsparti om att minska arbetslösheten inomorealistiskt korta tidsperioder är för starkt styrande för regeringens förslagi dag. Det är t. o. m. så, fru talman, att arbetskraftsundersökningarnasinformationsmässiga dagsländor tas som högsta visdom, trots bristen på vishetoch överflödet på . En viktig, för att inte säga grundläggande, förutsättningför att de arbetslösa snabbt skall kunna gå in i nya jobb är att de ärtillgängliga på arbetsmarknaden när jobben bjuds ut. Utifrån de grundläggandeförutsättningarna måste arbetsmarknadspolitiken utformas. Om vi i stället häri kammaren, i motsats till regeringen, fixerar oss på verkligheten och inte påAKU:s statiska ögonblicksbilder, öppnar sig faktiskt en del nyahandlingsal-ternafiv. Om vi utgår från att det är matchningsproblemen påarbetsmarknaden som måste ägnas största möjliga uppmärksamhet, då skulle detfinnas möjligheter för oss att skapa en bättre fungerande arbetsmarknad, ochdet skulle i slutändan innebära större möjligheter för enskilda människor attfå arbete. Om vi intresserar oss för flödena på arbetsmarknaden, gerdet oss utomordentiigt viktiga informationer. Det är de informationerna som bl.a. moderata samlingspartiet har ägnat ett visst intresse. Och det, arbetsmarknadsministerLeijon, är inte att visa ointresse för arbetsmarknadspolitiken -det är igrunden att intressera sig för de problem som de facto har så stor betydelseför att arbetslösheten är så hög som den är. Regeringen representeras här av arbetsmarknadsministern,som låter ganska nöjd. Det var länge sedan jag hörde vara sånöjd. Det är klart att är nöjd, för hennes linje har juvunnit i regeringen. Regeringen har tydligen övergivit ambitionerna att minskabudgetunderskottet - det har statsministern berättat i tidningsintervjuer, ochdet har det socialdemokratiska partiets partisekreterare också berättat, trotsatt arbetsmarknadsministern själv har skrivit propositioner där hon framhållitatt det största hotet mot sysselsättningen i framfiden just är det växandebudgetunderskottet. Det leder mig till slutsatsen att det möjligen är så attarbetsmarknadsministerns anklagelser mot moderata samlingspartiet grundar sigpå det förhållandet att regeringen nu bestämt sig för att prioritera denkortsiktiga arbetslösheten och strunta i den långsiktiga. I den bedömningen ochden inställningen är regeringen ganska ensam. Min kollega citerade här ikammaren en ekonomisk bedömning. Låt mig citera en till, ! Detär SNS konjunkturrapport, som kom . SNS är inte känt föratt vara något större moderat språkrör. SNS skriver när det gällersysselsättningen: "Det ovan sagda" - det gäller ett föregåenderesonemang om det växande budgetunderskottet och dess finansiering -"leder till slutsatsen att finansieringen av ett stigandebudgetunderskott förr eller senare leder till en ekonomisk kollaps i form avhyperinflation och massarbetslöshet, helt oavsett vilka finansieringsalternativsom väljs. Även diskussionerna om sparandet utmynnar i en negativ slutsatsbeträffande möjligheten att i längden behålla ett oförändrat statligtdriftsunderskott. Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. 5 protokoll 1983/84:42-43 Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. underskottet synes därför vara nödvändig. Frågan blir dånär den obehagliga operationen skall påbörjas. Ett skäl till att uppskjuta denskulle vara att den svenska ekonomin förhoppningsvis kommer in i ett merexpansivt läge och att detta skulle underlättaunderskottets nedbantning. Det finns emellertid än starkare skäl att inteskjuta på operationen. För det första kanske en omedelbar nedskärning är ettnödvändigt villkor för en förbättring av den svenska ekonomin. För detandra blir operationen allt svårare ju lider." Det vore intressant att höra arbetsmarknadsministernsförklaring till att hon inte längre betraktar budgetunderskottets storlek ochökning som det största hotet mot den framtida sysselsättningen. Slutsatsen, fru talman, är att det parti i som tar ansvar för den långsiktiga tryggheten när det gällermänniskornas förutsättningar att få jobb är moderata samlingspartiet. , fru talman, några ord om ungdomslagen. Det harvarit mycket tisslande och tasslande här i kammaren , och det är klart,för regeringen har inte majoritet för sitt förslag till ungdomslag. är alla de reella diskussionerna och förhandlingarnaöverståndna. Såvitt jag kan förstå har inte fått något gensvarför sina framstötar. Kommunisterna tror sig fortfarande kunna få majoritet förkravet på återremiss och därmed en ny förhandlingsomgång mellan kommunisteroch socialdemokrater i utskottet. Jag tycker att både kommunister ochcenterparfister nu skall konstatera att enda möjligheten att få några ändringari det förslag som ligger på bord är att avslå förslaget. Det skulleinnebära fördelar för oss alla. Arbetsmarknadsministern har hört alla de argument ochsynpunkter som finns i fråga om detta förslag som regeringen inte har majoritetför. Arbetsmarknadsministern skulle kunna gå tillbaka till departementet,fundera igenom vad som har sagts här och möjligen återkommamed ett förslag som kan vinna majoritet. För att förslaget skallavslås här i kammaren behövs inte några säryrkanden. Det finns nämligenavslagsyrkanden i reservationer från och moderata samlingspartiet.Jag tror att det vore klokt av de ledamöter som är emot förslagettill ungdomslag i nuvarande utformning att tillsammans med oss avslåregeringens förslag. 60JÖRN (vpk): Förslaget till den s. k. ungdomslagen ärdåligt. Det är så dåligt att det inte borde få gå igenom. Det är synd att det är så. I tankarna bakom förslagetfinns sådant som är bra och värt att ta fasta på. Men det kommer inte till sinrätt i den dåliga form lagen fått. Varför är förslaget så dåligt? En grundorsak är att detrepresenterar en ny typ av lönarbete. Det förändrar lönarbetets karaktär tillde arbetandes nackdel. Det försämrar lönarbetets rättsliga ställning på ettallvariigt sätt. För attförstå detta måste man gå tillbaka litet grand i arbetarrörelsens Före detindustriella genombrottet i var lönarbetet kringgärdat av tvångslagar- legostadga, försvarslöshetsstadga. I kraft av försvarslös-hetsstadgan kundearbetslösa människor befordras till tvångsarbete. Sådanafeodala bestämmelser var till hinder för det industriella produktionssättet.Kapitalisterna var intresserade av fria, rörliga lönarbetare som de kunde kastaut när de ville och som de inte behövde bekymra sig om, när de var arbetslösa. Meni denna nya, kapitalistiska form för förtryck av lönarbetaren fanns också enfrihet. I princip kunde lönarbetaren själv välja arbete. I princip kunde haneller hon lämna en dålig arbetsgivare. Ikraft av denna begränsade personliga frihet kunde arbetarklassen tillkämpa sigandra friheter, sådana som kapitalismen inte ville ge den -friheten attorganisera sig, rätten att förhandla om fria villkor, friheten att undanhållasin arbetskraft genom strejk. Sentomsider tillkämpade man sig en annan viktig rättighet: rätten att få ettekonomiskt stöd, när man var arbetslös. Detär i detta perspektiv man skall se ungdomslagen för att rätt tolka dessinnebörd. Dess brist är just att en rad av lönarbetarens traditionella fri- ochrättigheter tas bort. Detheter: Du skall arbeta på de villkor vi bestämmer, annars tar vi ifrån dig dittarbetslöshetsunderstöd. Du har ingen rätt att undanhålla din arbetskraft, för dåkan du mista både arbete och understöd. Du har ingen rätt att förhandla om dinavillkor, för dem bestämmer administrationen och arbetsgivaren. Du har ingenrätt att ställa krav och ingen rätt att strejka. Du har inte rätt tillheltidsarbete, utan du får finna dig i att arbeta när andra såbeslutar. Och du har inte ens rätt att behålla ditt arbete i ungdomslaget - duhar tvärtom skyldighet att stå till den privata arbetsmarknadens förfogande,när det står en arbetsgivare och vinkar. Alltdetta betyder att man tillskapar en helt ny kategori av lönarbete. Manfillskapar en ny klass i samhället, ett underproletariat av 10 000 sinom 10 000lönarbetare, som lever under rättsligt annorlunda och sämre förhållanden än vadlönarbetet normalt är underkastat i samhället. Det blir ett underproletariatsom är berövat en rad av de sociala och fackliga rättigheter som traditionellthört till arbetarnas viktigaste landvinningar här i landet. Med enviss tillspetsning och en viss överdrift kunde man säga att en sådan grad avtvång mot arbetet har man inte haft i sedan försvarslöshetsstadganavskaffades 1886. Varförhar dä socialdemokratins ledning, med den arbetarrörelseanknytning den dockhar, lagt fram ett sådant förslag? Jag tror att det finns en förklaring tilldet. Underläng tid var det så att arbetslöshet var ett kortvarigt och tillfälligttillstånd, som drabbade ett fåtal människor i samhället. Att arbetslöshetspolitikendå arbetade med provisorier och tillfälliga lösningar, det vållade ingen störreskada. Den arbetslöse var ju snart ute i det vanliga arbetslivet igen. är situationen i grund annorlunda. Kapitalismens kroniska kris skapar ocksåkronisk arbetslöshet. är hela arméer av människor utanför Särskildasysselsättningsåtgärder m. m. Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. normalasamband med arbetsliv och samhälle. De lever i samhällets marginal. Om man dåbedriver arbetslöshetspohtik bara med hjälp av provisorier och rättsligtsärpräglade former, då får det helt andra verkningar. Man får då hela skikt isamhället som kontinuerligt lever i sämre rättsställning än andra. Man delarlönarbetarnas klass i två skikt: kategori A, som lyckats behålla sinafackliga och sociala rättigheter, och kategori B, som är berövade väsentligadelar av dessa rättigheter. Och skillnaden blir än mer tragisk när det också bliren åtskillnad mellan generationer. Jag fruktar att man i socialdemokrafins ledning interiktigt har förstått innebörden av denna nya situation. Man lever på något sättkvar i illusionen att arbetslöshet är något tillfälligt. Man förstår inte attdet är ett kroniskt fillstånd. Och därför förstår man inte heller vaddenna kapitalismens kroniska kris innebär som hot mot lönarbetarnas kollekfivaställning och rättigheter i samhället. Jag tror också att denna oförståelse i grunden beror på enbristande ideologisk debatt och analys inom socialdemokratin. SAP:s ledandeskikt ser inte på samhället från arbetarklasståndpunkt utan mer frånämbetsmanna-ståndpunkt. Man har, som det heter, en paternalistisk syn på ungamänniskor och på arbetslösa, dvs. man ser dem inte längre som kamrater istriden utan som någon sorts problemklientel som skall administreras. Och närman skall administrera dem är man t. o. m. så ideologiskt aningslös att man gördet efter mönster från - för modellen med ungdomslag kommer ju ursprungligenfrån . Den här dåliga ideologiska grunden är, tror jag, orsakentill att man inte ser vilka problem som i längden kan uppkomma av enkategoriklyvning bland lönarbetarna. Man splittrar upp lönarbetarna i en och i en administrerad del. Man skapar kategorier med olika fackligasituationer och delvis i konkurrens med varandra. Man fillskapar provisoriskaarbeten i stället för ordinarie och fasta arbeten. Man hemfaller, tvyärr, intesällan till en primitiv form av individuell moralism i synen på arbetslösaungdomar - de skall minsann göra rätt för sina bidrag, och vilket arbete somhelst är bättre än inget arbete alls. Talet tidigare i debatten berodde kanske litet grand påatt arbetsmarknadsutskottets ordförandes tunga slant när hon talade om attarbetslösa ligger hemma i sängen om de inte får något att göra. Det var ettexempel på den nivå som debatten ibland kan skjunka ner fill. Så får man intese det. Man måste se det från ett större perspektiv, från en samhällelig,social utgångspunkt. Så primitiv är nämligen inte sanningen om lönarbetetssituation i dagens hårdföra kapitalism. Med detta vill jag inte ha sagt att ungdomslagen är sådålig att den inte kan förändras och göras bra ur arbetarklassens samlade ochövergripande synvinkel. Det borde ha varit möjligt att åstadkomma sådanaförändringar i förslaget att de dåliga sidorna kom bort och de goda ochutvecklingsbara sidorna kunde tas till vara. Vilkaförändringar är det dä som ufifrån en klassisk arbetarideologi och ett socialistiskt synsättborde företas? Fördet första bör ungdomslagens arbeten ge alla deltagande en någorlundalikvärdig ställning. Man bör inte ha detta arrangemang med fyrafimmars-jobb.Det bör vara en grundprincip att ett arbete skall ge så mycket ekonomisktutbyte att det medger en självförsörjning och en social självständighet. Dettaär också en viktig skolningsfaktor, om man nu talar om skolning och fostran avungdom. Fördet andra måste tvångsmomenten i bestämmelserna förändras. Det skall inte varaså att någon skall tvingas lämna sitt arbete i ett ungdomslag så snart enprivat arbetsgivare står och vinkar. Den arbetande måste få en rätt att väljaefter vad som ger den bästa kompetensen och arbetshvserfarenhe-ten. I den månman tar fasta på det positiva i den sociala gemenskap som ett ungdomslag ibästa fall kan erbjuda, ligger det ändå en viss vikt i att denna gemenskap intemåste brytas på grund av att den unge skall - som det heter med en ganska förfärlignutidsformulering - stå till arbetsmarknadens förfogande. Vi skall uppfostrafolk till att vara i arbetarrörelsen och att vara fria människor, inte till attvara människor som står till andras förfogande hur som helst. Vi måste ocksåtona ner det utpressningsmoment som ligger i att man skall gå miste om sittunderstöd om man inte tar vilket arbete som helst. Det skall finnas ett rimligtsamband mellan det arbete som står till buds och den arbetssökandes behov avatt förvärva erfarenhet och kompetens. Detta skall även gälla dem som skall ini ungdomslagen. Alekommun har förklarat att man inte tänker gå in på någon fyratimmars-linje.Örebro kommun har utarbetat en egen modell, som faktiskt är mycket bättre änregeringsförslaget. Det verkar alltså som om man inte skulle behöva gå över ånefter vatten i den här frågan. Ideologiskt såväl som praktiskt är nog Örebrosom modell att föredra framför . Man måste också, enligt vår mening, försöka se ungdomslagen i ett merlångsiktigt perspektiv. De skall inte bara vara provisorier ochtillfällighetslösnirigar för att snygga till en komprometterande arbetslöshetsstatistik.De skall vara trappsteg till reguljära arbeten och fasta tjänster. De skallingå i en långsiktig förstärkning och utbyggnad av den offentliga sektornsviktiga funktioner. Detta samband är kanske något man kan utveckla efter handsom lagen börjar fungera. Men det är viktigt att det på något sätt kommer tillstånd, annars kan man få den situation som redan uppstått, nämhgen att ettlandstings sjukvårdsstyrelse beslutar avskaffa vissa ordinarie arbeten medhänvisning till att man sedermera kan få dessa uppgifter utförda på annat sättnu när ungdomslagen kommer. Medförändringar och förbättringar kan man frigöra den utvecklingsmöjlighet som ibästa fall ligger i ungdomslagen, nämligen att de kan ge ett bra arbetsinnehålloch vara något av en skolning i självansvar och självstyrelse. Vii vpk är för vår del öppna för sådana möjligheter. Men vi vill också varnasocialdemokraterna för att falla offer för en stämning, som alltför oftaframkallas av det nu rådande kriskhmatet i samhället. En stämning, nämligen,som gör människor benägna att acceptera reträtter, den ena Särskilda sysselsättningsåtgärder m. reträttenefter den andra - reträtter med avseende på sociala rättigheter, reträtter tillpositioner som man aldrig förut accepterade, reträtter under den hopplösamotiveringen att man måste ta allt som är bättre än ingenting. Men man måste se de större långsiktiga socialaperspektiven på frågor som den här. Man har egentiigen haft på sig attse hur arbetslösheten har utvecklats till ett kroniskttillstånd för växande grupper människor. Då måste man värja sig emot att tänkai dessa A- och B-lagskategorier och motsätta sig att det skapas särskilda rättssystemför ett underproletariat på arbetsmarknaden. Det är att uppge solidariteten,och det är att böja sig för en anonym ekonomisk makt. Det är något somarbetarrörelser och arbetarpartier aldrig skall göra. Avslutningsvis, fru talman: Det skulle ha varit bra om desynpunkter jag nu har anfört på ungdomslagen hade vunnit ett visst gehör underutskottsbehandlingen, om socialdemokraterna hade visat någon förståelse fördessa problem. Vi för inte fram de här invändningarna för att skapa obehag förregeringen eller försätta den i någon knepig situation utan i allvarlig omsorgom och oro för den arbetslösa ungdomen och hur det går för Sverigesarbetarklass och lönarbetare - om det här skall börja bli institutionellaförhållanden, som skall permanentas, där man skall ha ett växande underproletariat,som lever under fackliga och sociala rättighetssystem som är helt annorlundaoch sämre än dem som arbetarrörelsen traditionellt har önskat skall råda påarbetsmarknaden och har kämpat för. Det hade varit bra om man hade gjort några medgivanden,visat litet god vilja. har detta dess värre inte skett, och det ärbakgrunden till det återremissyrkande som har framställts i kammaren. Man har inte lyssnat på oss i utskottet. Vi har intebegärt att man skall gå oss till mötes på alla punkter. Vi har bara begärt skall förstå de allvarliga vinklingar som finns på dessa frågor som jag harberört i min översikt. Jag skulle vilja be om svar från arbetsmarknadsministernpå ett par frågor. Till att börja med: Är ni medvetna om vad den här nya typenav institutioner på arbetsmarknaden som ungdomslagen är en del av innebär i detlånga loppet? Är ni på det klara med det som jag här tagit fram och vad detbetyder för lönarbetets uppsplittring i en friare och en mer tvångsbetonad del? gav tidigare i debatten uttryckför en viss beredskap att förändra sådant i förslaget som var bristfälligt. Jagvill gärna.be henne utveckla det en smula. Vi har i vpk;s utförliga motion gettvissa anvisningar om vad vi anser kan göras för att råda bot på bristerna ochpå det sättet ge bättre utrymme för det som är värdefullt och positivt i denhär lagen. Jag vill allra sist säga, att vi från vpk-gruppens sidamed stort intresse avvaktar detta svar. Det kan bli avgörande för huruvida vilägger fram ett rakt avslagsyrkande eller ej under en senare del av debatten. Anf.61 BO (): Mycket har redan sagts i den här debatten om ungdomsarbetslöshetoch ungdomslag, men jag tycker att den frågan är sä viktig att jag ämnar taupp den en gång till, på mitt sätt. Jag skall dels beröra förslaget, delskommentera några av de reservationer som fogats till arbetsmarknadsutskottetsbetänkande nr 8. Lät mig börja med att yrka bifall till utskottets hemställan,vilket innebär avslag på samtliga reservationer i denna del av betänkandet. Jag tillät mig vid förra tillfället då vi debatteradeungdomsarbetslöshet häri kammaren att konstatera att arbetslöshet, och däkanske framför allt bland de unga, är som ett gift såväl för den arbetslöse somför samhället. Arbetslöshet innebär för de utsatta en känsla av hopplöshet ochskapar brist på självförtroende. Det skapar misstro och bitterhet bland dem somdrabbas. Det är naturligtvis inte annorlunda . Enligt statistiken var hela 78 000 i åldern 16-24 årarbetslösa . Särskilt höga är siffrorna i åldern under 20 år.För de yngsta, 16-17-åringarna, har det som vi vet etablerats ett specielltuppföljningsansvar inom skolans ram, i vilket ingår en lång radutbildningsinsatser och ett system för särskilda ungdomsplatser.Detta system kommer att förstärkas med ytterligare medel för att täckakostnader motsvarande hela åldersgruppen. Men svårigheterna är också stora för arbetslösa18-19-åringar. Flertalet saknar arbetslivserfarenhet, och en relativt storgrupp har bristande eller avbruten utbildning. Betydandearbetsmarknadspolitiska insatser, särskilt i form av beredskapsarbeten, hargjorts, men arbetslösheten i dessa åldersgrupper är ändå för hög. Ungdomar i den nu aktuella åldersgruppen kommernaturligtvis att omfattas av de former av rekryteringsstöd som behandlats ibetänkandet och som bl. a. utskottets ordförande, , tagit upp isitt anförande. Detta bör rimligen göra det lättare för dem att få arbete, dåinte minst i den enskilda sektorn. Men det räcker ändå inte. Ytterligareåtgärder måste till för att minska arbetslösheten bland 18-19-åringarna. Vi socialdemokrater föreslår nu att s. k. ungdomslaginförs hos offentliga arbetsgivare och att verksamheten förankras i en särskildlagstiftning. Jag menar att förslaget innebär att vi i laggaranterar ungdomar i åldersgruppen arbete, utbildning eller praktik. Dettaskall ses mot bakgrund av dagens situation, då tusentals ungdomars förstakontakt med arbetslivet är arbetslöshet och kontant arbetslöshetsstöd. Det ärinte ett så dåligt förslag som här ville göra gällande. Våra ungdomar är utan jobb men har betydligt mera pengaratt röra sig med . Detta kan inte få fortsätta. Det är fel att unga,friska människor skall tjäna pengar utan att göra något för dem, somdet finns meningsfulla arbetsuppgifter att utföra. Genom förslaget till ungdomslag vill vi försöka lösa dettaallvarliga problem. Vi socialdemokrater vill att alla ungdomar, nu också de iåldern , skall omfattas av dessa samhällets insatser. Ingen skallbehöva gå sysslolös. Men jag vill understryka vad jag sagt, nämligenatt ungdomarna i första hand, liksom , skall placeras i arbete ellerutbildning. Först om detta inte lyckas skall ungdomslagen vara en lösning. Särskilda sysselsättningsåtgärder m. Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. Ungdomslagen innebär arbetsplatser inom statliga verk ochmyndigheter, kommuner, landstingskommuner, kommunförbund samt församlingar ochkyrkhga samfälligheter. Men kommunerna får det yttersta ansvaret. Kommunerna blir, som bl. a. arbetsmarknadsministerntidigare sagt, skyldiga att i ungdomslag ge jobb åt alla ungdomar i åldern18-19 år som inte - och det vill jag understryka - kan få arbete ellerutbildning genom andra åtgärder. Enligt lagen, som i det här avseendet ärmycket flexibel, kan upp till 25 ungdomar omfattas, och dessa kan arbeta delvissjälvstyrande. De ungdomar som arbetar i ungdomslagen får avtalsenlig lönför fyra timmars arbete per dag. De som har kvalificerat sig för A-kassa fårarbeta full tid. Ingen ung människa under skall efter ,om nu fattar beslut i enlighet med vårt förslag, behöva gå arbetslöseller behöva passiv få sitt kontantstöd. Alla får en chans att få fotfäste påarbetsmarknaden. Nettotillskottet av nya arbetstillfällen genomungdomslagen beräknas bli 15 000-20 000 platser. Och satsningen kräver ettanslag om 410 milj. kr. I detta anslag är inräknat ett administrationsbidragtill kommunerna och handledare motsvarande . per dag och ungdom. Detta innebär en rejäl satsning på övergångtill arbetslinjen i stället för som på kontantlinjen. Tyvärr har förslaget inneburit en rad reservationer frånde övriga partierna. Moderater och yrkar som vi hört avslagpå förslaget om lag om ungdomslag, medan och vpk ändå ställer upp på enlag men med egna förslag till laginnehåll. Jag kommer i det följande attkommentera dels principförslagen från de andra partiernas sida, dels några avde övriga reservationerna. har såvitt jag kan förstå av deras reservationen rad skäl till avstyrkandet av lagen. Det första är att det, enligtmoderaterna, inte är "riktiga jobb". Det stämmer naturligtvis inte,och det måste jag återkomma till. säger sig vilja ha samhällstjänsti stället. Det är väl i så fall också ett nytt instrument. Det blir alltså varesig fler eller färre nya instrument om man inför samhällstjänst i stället förungdomslag. Men argumentet att det inte är riktiga jobb är så mycket mercyniskt. Detta skall jag återkomma till. I proposition 26 står angivet en rad lämpligaarbetsuppgifter för ungdomslagen. Jag skall citera ur propositionen: