prot · G70953 · 1983-12-31 00:00:00 — att fonderna skulle finansieras genom en löneavgift, eventuellt en avgiftpå förädhngsvärdet, kompletterad med en övervinstdelning. begränsad till storaföretag. Man sade att en övervinstdelning bidrar till att underlättalönepolitiken och skapar psykologiska förutsättningar för en störrevinsttolerans. Man föreslog också att fonderna skulle åläggas att leverera inen viss del av avkastningen på kapital till AP-fonderna för att därigenom bidratill pensionssystemets beständighet. kan helt underkännalöntagarfondernas betydelse för ATP:s finansiering. Folkpartietslandsmötes beslut följdes upp av den folkpartiregering som tillträdde hösten1978.1 en proposition som lades fram av om densvenska kapitalmarknaden togs löntagarfonderna upp. I denna proposition sadefolkpartiregeringen bl. a.: "Men en stark koncentration av kapitalet fårbetydande återverkningar på maktförhållandena i näringslivet och ökarsvårigheterna att klara ansvarsfulla lönerörelser. Rättutformade löntagarfonder eller medborgarfonder kan vara en väg att minskakonflikten mellan lönsamhets- och utjämningskraven. Genom att bredda ägandetskulle man lättare kunna få tolerans för en stabilt högre lönsamhet och ettökat företagssparande, vilket i sin tur stärker marknadsekonomin." Motden bakgrunden föreslog man inrättandet av en femte AP-fond, som skulle placerasitt kapital i aktier. Genom en annan sammansättning av styrelsen för fondenskulle den kunna få en delvis annan karaktär än de övriga AP-fonderna, sademan. Man tillade att rösträtten för en viss del av de aktier fonden äger i ettföretag skulle kunna utövas av lokala fackliga organisationer. Dettaär en folkpartiproposition . Det är bara tre och ett halvt årsedan man lade fram ett sådant här principförslag. För det förslaget var BjörnMolin ansvarig som handelsminister i regering. Men är dettaett hot mot hela vårt ekonomiska system, säger samme . Visst kan man få ändra sig. Men kan det verkligen vara så att helafolkpartiet, inkl. , tog så fundamentalt fel 1979 i en sågrundläggande fråga? Såg ni inte då att ert eget förslag, som ni säger,hotade friheten och marknadsekonomin? Annorlunda uttryckt: Varför är det som år1979 var god folkpartistisk pohtik vildsint socialism? Jag skall sluta mitt återgivande av dessa många och långa citat här.Jag har haft två syften med denna genomgång. Det första har varit att med allönskvärd tydlighet demonstrera att , och i varje falldelar av näringslivet så sent som för tre delade arbetarrörelsensuppfattning om arten av de problem som jag inledningsvis berörde:stabihseringspolitikens dilemma, kapitalbildningens problem, fördelnings- ochmaktfrågornas samband med dem samt lönepolitikens svårigheter. Vi hade dådelvis olika uppfattning om den konkreta teknik som borde tillämpas - även omskillnaderna gentemot det förslag vi diskuterar inte synes mig vara sådär våldsamt stora - men vi var eniga i grundfrågan, nämligen att en spridningav makt och förmögenheter via löntagarfonder kan vara ett verksamt instrumentför att lösa upp eller mildra dessa olika problem. Mitt andra syfte var - dådetta historiska faktum nu är klarlagt - att ställa följandekonkreta fråga till och : Varför har ni ändrat er? Då insågoch erkände ni existensen av problemen. Inte har de väl blivitenklare? Snarare är det väl tvärtom? Har inte problemen på en rad punkter -exempelvis vad gäller sparandet - förvärrats sedan 1978-1979? Behovet av att hålla tillbaka pris- och kostnadsstegringenär knappast mindre nu än det var då. Om möjligt är det ännu större. Vi lever iefterdyningarna av två devalveringar - 1981 och 1982 - som båda medförde enstegring av prisnivån. är en rejäl nedpressning av inflationen enförutsättning för att vi skall kunna fortsätta framåt på vägen ut ur krisen. Jag tvivlar också på att och villförklara sin helomvändning med att förmögenhets- och maktkoncentrationen inäringslivet skulle ha minskat sedan den tid de ansåg att den var för stor. Istället har ju koncentrationen skärpts . har detsvenska näringslivet allt oftare skakats av skandaler och pinsamma affärer påaktiebörsen. Vi har kunnat bevittna en lång rad avhårda och mycket bittra maktkamper. Den senaste i raden är denskandalomsusade härvan kring , och . Det var efterKinneviks bolagsstämma som vi kunde få höra en aktieägare uttala sig omspektaklet så här: "Tänk om det här skulle gå i TV. Vilketunderhållningsvärde och vilken propaganda för dem som vill ha löntagarfonder.Vi små aktieägare har inget alls att säga till om." I ljuset av detta, fru talman, har jag svårt att tro attcenterpartiet och ger upp sina krav på löntagarfonder därför attägandet skulle ha breddats och maktkoncentrationen ha minskat i det svenskanäringslivet. Men vad är då skälet? Är det vi socialdemokrater som bärskulden? Har vi lagt fram alltmer långtgående förslag och mer och mer avlägsnatoss från den grundsyn vi tidigare hade gemensam med och ?Jag tror faktiskt inte det, fru talman, med tanke på hur vårt förslag nu ser uti förhållande till de texter jag tidigare här har citerat. Innan jag redovisar förslaget vill jag göra ett påpekande.De våldsamma angrepp som de borgerliga talarna riktar mot löntagarfondernagäller det förslag om fonder som 1975 lades fram av RudolfMeidner. Man åberopar ogenerat delar av det förslaget och citerar uttalandensom uteslutande gäller det förslaget: Detta är faktiskt en medveten ohederlighet,fru talman. De borgerliga vill dölja att förslag i grundläggande delarhar arbetats om, att t. ex. alla inslag av tvångsvis övertagande av ägandet harförsvunnit i dagens förslag, att det definitivt begränsas i både tid och rum. Socialdemokratin har inte lyssnat till andra, sade BjörnMolin gång på gång här fidigare. Jo, vi har lyssnat. Vi har tagit hänsyn tillden konstruktiva kritik som funnits. Det är delvis därför som det förslag vi diskuterar borde ha kunnat mötas av ett brett stöd, om intekonfrontationens generaler i och moderatasamlingspartiet hade tagit befälet över och . Låt mig idetta sammahang, fru talman, göra en liten nofis om en historia som BjörnMohn citerade i sina inlägg, nämligen om ursprunget till devisen "härdiskuterar vi inte, här voterar vi". ville hänföra dettauttalande till mig, att jag skulle ha sagt det om finansutskottet under denborgerliga regeringstiden. Det är faktiskt inte korrekt, fru talman. Uttalandetgjordes av den centerpartistiske ledamoten i finansutskottet Axel ,och han sade detta i finansutskottet till den socialdemokratiska minoritetenför att tala om för oss att det inte lönade sig att vi bjäbbade emot eftersomdet var majoriteten som bestämde och de inte behövde diskutera. Jag ville föradetta till protokoll. Det förslag som nu skall ta ställning tillinnebär att löntagarfonderna byggs upp som fem nya pensionsfonder, knutna fillATP-systemet. Varje fond får en styrelse som består av nio ledamöter.Regeringen tillsätter styrelserna, som skall vara regionalt baserade och varoch en ha eget kansli. En majoritet av styrelseledamöterna skall företrädalöntagarintressen. Fonderna får sina pengar på två sätt: dels genomvinstdelning, dels genom en särskild höjning av ATP-avgiften. Vinstdelningensker genom en särskild skatt på en del av företagens vinster. Från vinsternaräknar man av inflationen, inkomstskatten och företagens avsättningar tillinvesteringsfonder. Dessutom avräknas ett s. k. fribelopp på antingen 500 000kr. eller av lönesumman. Skatten på det som återstår blir . Det här innebär att praktiskt taget alla mindre ochmedelstora företag står utanför vinstdelningen. Det är stora företag med godavinster som får betala vinstdelningsskatt. Låt mig i detta sammahang, fru talman, besvara den frågasom här ställde om storleken på de inkomster som ATP-systemet kantillföras genom vinstdelningsskatten. Åsling hävdade nämligen att han hade settberäkningar som visade att vinstdelningsskatten skulle, som han sade,dränera näringshvet på . Jag undrar varifrån Åsling har fåttden siffran. I propositionen görs bedömningen 1,5-2 miljarder. DN:sbörskommentator lutade i en artikel i den 16oktober snarare åt att vinstdelningen blir negligerbar, i varje fallför industrin. Han beräknar i en tabell att börsbolagen, exkl. banker ochinvestmentbolag, kommer att betala ungefär 200 milj. kr., dvs. 0,2miljarder, i vinstdelningsskatt och ungefär 400 milj. kr. Jag tror attde siffrorna är för låga, men sanningen ligger uppenbarligen mycket långt ifrånÅslings uppgifter. Man bör även observera en annan sak, som också Åslingavslöjade, nämligen att vinsterna i det svenska näringslivet torde fördubblasmellan 1980 och 1984, dvs. stiga från fill 35miljarder kronor, möjligen ända . Anta attvinstdelningsskatten skulle ta 2 miljarder av detta, vilket är tio gånger såmycket som tror. Företagen skulle ändå ha 19miljarder kronor mer än 1980 att investera för, och det borde rimligen räckafill, fru talman. Den andradelen av finansieringen är en höjning av ATP-avgiften, som Tillskillnad från vinstdelningen kommer den att gälla alla arbetsgivare. Meneftersom den skall räknas av från löneutrymmet, kommer den inte att ökaföretagens kostnader utan betalas av löntagarna. Pengarnafrån den extra ATP-avgiften och vinstdelningsskatten förs över tillATP-systemet och därifrån vidare till de fem löntagarfonderna. Det finnsbegränsningar för tillförseln av medel fill fonderna. Den totala medelsram somgäller för var och en av fonderna höjs med 400 milj. kr. Därmed når löntagarfondssystemet sinmaximala storlek detta år. Fondernaskall använda sina pengar till att köpa aktier i svenska produktionsföretag. Dekommer inte att kunna dominera som aktieägare i något företag. En fond får inteförfoga av röstvärdet i det enskilda företaget. Hälften avrösträtten på bolagsstämman kan överlämnas till de lokala fackligaorganisationerna - ungefär som kan ske i . Om alla femfonderna skulle placera alla sina pengar ibörsnoterade aktier, kommer de att äga avdet samlade börsvärdet. Givetvis kan de inte tvinga till sig aktier på börsen;om någon ägare av någon anledning inte skulle vilja sälja aktier till fonderna,behöver han inte göra det. Fondernaär ålagda att placera sina medel i lönsam verksamhet. De måste varje årleverera in en avkastning på till AP-fonderna efter det att inflationenräknats bort. Härigenom uppnås en viss individuell anknytning till fonderna,via pensionssystemet, som löntagarfonderna bidrar fill finansieringenav pensionerna. Avfondmedlen skall 100 milj. kr. föras över till en speciell småföretagarfond,som föreslås bli administrerad av Investeringsbanken. Den skall låna ut medeltill mindre företag som behöver stöd till riskfyllda investeringar. Denna delav förslaget kommer att presenteras närmare i den småföretagarproposition somf. n. bereds i . Meddet här förslaget ger vi ett viktigt bidrag till lösningen av flera av deproblem som jag har redogjort för: fondernabidrar till att utjämna makt- och förmögenhetsfördelningen, och de stärker ocksålöntagarnas inflytande genom medägande; destödjer den solidariska lönepolitiken och bidrar därigenom till en lugnarelönekostnadsutveckling; debidrar därmed också till att förbättra kapitalbildningen, dvs. öka sparandetoch investeringarna; deförstärker slutligen, med den utformning de här har fått, ATP-systemet,som de på ett smidigt sätt kan inordnas i ett etablerat och välbeprövat administrativt system. Dethär är alltså en viktig reform. Den ger ett bidrag till att lösa en del viktigaoch svåra ekonomisk-politiska problem inom ramen för en biandekonomi, så attden fungerar också när det gäller sysselsättningen och en rättvis fördelning. Enkärnfråga, som vi alla måste hitta ett svar på, är nämligen hur det skall blimöjligt att förena marknadsekonomin med en rimlig grad av ekonomisk rättvisa och demokratisktinflytande. Den svenska socialdemokratins arbetshypotes har varitatt det är möjligt. Löntagarfondsförslaget är ännu ett steg på vägen för attförverkliga denna hypotes. Iall den utsträckning som löntagarfonderna kan medverka till att minska defördelningspolitska konflikterna kommer de också att stärka marknadssystemetsställning. Iall den utsträckning de kan motverka maktkoncentrationen och göra nya grupperdelaktiga i de ekonomiska besluten uppstår samma effekt. Iall den utsträckning de kan bredda förståelsen för en sund och rationellkapitalanvändning, byggd på god lönsamhet för det produktiva kapitalet, kommerutvecklingen mot en till människornas krav anpassad marknadsekonomi attförstärkas. Socialdemokratinär i hög grad en pragmatisk rörelse. Vi är inte låsta till skinandetankemonument som inte får röras - som nyhberalerna är i förhållande tillteorin om den rena marknaden eller kommunisterna i sin hyllning tillplanekonomin. Löntagarfondernaär inte något instrument för att operera bort kapitalismen. Men de är hellerinte några oviktiga eller tandlösa byråkratorgan. Fonderna är ett av många,samverkande verktyg som den demokratiska arbetarrörelsen använder för attförbättra människornas villkor i vårt land - precis som Wigforss krispolitik,sjukförsäkringen, ATP, den allmänna skolan, den fria sjukvården, den offentligasektorn, medbestämmandelagen och kooperationen har varit byggklossar ikonstruktionen av ett samhälle där frihet och trygghet kan förenas lika väl somrättvisa och ekonomisk tillväxt. Jagvill sluta med att citera några meningar ur propositionen, som sammanfattar vårsyn på denna reform: "Löntagarfonderär ett sätt att bygga vidare på välfärdssamhället i en svår tid, då nyafördelningspolitiska och stabiliseringspolitiska ansatser fordras för att mötaproblemen. Löntagarfonder är ett sätt att stärka den grundläggandeintressegemenskap som så länge funnits i vårt land när det gäller synen påarbete, produktion och sparande. Därför är införandet av löntagarfonder enreform i traditionell, socialdemokratisk och reformistisk anda." Underdetta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. 18 ()replik: inledde sitt långa försvarstal för fondsocialismen medorden: Socialdemokraternas mål är att upphäva inflationen, budgetunderskottetoch underskottet gentemot omvärlden. Minatankar gick återigen till den artikel i dagens nummer av , där engammal gråsosse varnar sin partiledning för att införa kommandoekonomi: "Genom beslutet omlöntagarfonderna har vi, vare sig vi vill eller inte - 4Riksdagens protokoll 1983/84:53-54 kommit attnärma oss den förhatliga kommandoekonomi som tillämpas i totalitära,socialistiska stater." Artikelförfattaren går vidare till ett intressantresonemang om kravet på ekonomisk demokrati i det socialdemokratiskapartiprogrammet: "Medden ekonomiska organisation samhället ännu har är målet i självaverket redan uppnått. Konsumenterna är i princip fria att välja och har därmedett avgörande inflytande över produktionen." Vad denne socialdemokrat pläderar för är marknadsekonomi,där medborgarna utövar ekonomiskt inflytande som konsumenter och somindividuella ägare av produktionsmedlen. Tvärtemot vad sade pågår det en mycketsnabb spridning av aktieägandet i . är ungefär 1,8 miljonersvenskar ägare av börsnoterade aktier. Skattefondssparandet, västvärldenseffektivaste metod för att sprida aktieägandet, har resulterat i att 400 000svenskar, som inte ägde aktier, finns med i den bilden. Men tog upp den kommunistiska tråden omatt så få personer kontrollerar bolagsstämmorna i börsföretagen. Vilka ondsintakapitalister rör det sig om? Jo, största aktieägare är ofta någotförsäkringsbolag som eller något investmentbolag, bakom vilka det isin tur står massor av enskilda försäkringstagare och aktieägare. Bland destora ägargrupperna finns också KF och LO. Varför talar ni socialdemokrater så mycket ommaktkoncentrationen i det enskilda näringslivet? Kom ihåg att på bolagsstämmani Statsföretag röstar en tjänsteman från industridepartementet för avaktierna! Vi moderater vill sprida ägandet i näringslivet. Det görman inte genom att koncentrera det till fem stora fonder; det gör man genom attunderlätta enskilda människors aktieägande. Jag upprepar min fråga: Varför villinte ni socialdemokrater sprida ägandet bland de enskilda människorna? 19 () replik: har inte ändrat sig ilöntagarfondsfrågan. Socialdemokraterna brukar ju citera talvid riksstämman i , där han mycket klart deklarerade vårståndpunkt, att ett kollektivt löntagarfondssystem är oförenligt med vårtdemokratiska samhällssystem. Det är ett ståndspunktstagande som har gälltoförändrat . Finansministern försöker här leda i bevis att det inte ärdet Meidnerska systemet förslaget gäller. Jag vill påstå att det är precissamma principer i det förslag man lägger fram: den kollektiva uppläggningen,tvånget om anslutning och de korporativistiska beslutsprocesser som tillämpas.Det är inte någon som helst skillnad i principerna men väl i de talrika ochomfattande dimridåer som man omgärdar sitt förslag med. Sedan ber jag att få tacka finansministern för vänhghetenatt citera en bok som jag skrev 1979, där jag förde ett resonemang om att densolidariska lönepolitiken inte legitimerar vilka åtgärder som helst eller - medandra ord -att det Meidnerska fondsystemet är oacceptabelt. finansministern i sittcitat velat gå in på den mera principiella deklaration som jag gjorde i detsammanhanget. Detär också så att finansministern i sitt citat av vad jag skrev då bara plockarut detta med den , som förresten genomfördes på så sätt att manvidgade den och förstärkte dess kapitalbas. Det var förrestendåvarande moderatledaren och ekonomiministern som genomförde denåtgärden för att öka kapitalströmmarna till de mindre företagen. Jag föreslog dessutom- och det var det centrala -individuella sparformer. Jag föreslog också, somjag redogjorde för i mitt anförande, företagsanknutna trygghetsfonder, vilketsocialdemokraterna sagt nej till. Det är alltså en litet väl avanceradcitatkonst när finansministern anför mina skrivningar som ett bevisför att vi skulle ha ändrat ståndpunkt. Jag kan sedermera som en liten julklappöverlämna den här boken till finansministern. Det är litet farligt att användamedarbetarnas vårdslösa citatkonst. Jagvågar hävda att vinstdelningsskatten dränerar företagen som jag här anförde.Jag har som källa konjunkturinsfitutet, som ju anser att vinsterna efterfinansnetto i svenska företag är så höga innevarande år och nästa årsom 1980, vilket var kommitténs beräkningsgrund. Det måste väl ändå finnas ettsamband mellan vinstnivån och utfallet av den här vinstdelningsskatten. 20 ()replik: Finansministern koncentrerade sig inledningsvis på argumentet attlöntagarfonderna skall hålla nere lönerna och därmed stärka det svenskanäringslivets internafionella konkurrenskraft. Han sade några kloka ord ombehovet av förnyelsearbete inom industrin och om tillgången på riskvilligtkapital. Menvarför tror att löntagarna kommer att hålla tillbaka sinalönekrav, bara därför att de får avstå en del av sina lönehöjningar tillfonderna? I motsats till vad som gäller för ATP får löntagarna ingen speciellförmån eller någon ökad trygghet till följd av fonderna. Landsorganisationentycks ju ha dragit precis samma slutsats. Dess lönebud präglas inte avatt man tagit någon hänsyn fill att man skall införa löntagarfonder. Eller ärdet så att LO kommer att dra tillbaka sitt lönebud när och om fattarbeslut om att införa löntagarfonder? Nej,det finns ingen anledning att tro att löntagarfonder leder fill lägre lönekrav. Sedangjorde en lång historik. Jag tror att han ägnade nästan enkvart åt att läsa ur ohka folkpartistiska programskrifter, och det borde vikanske tacka för. Men låt mig då påminna om några saker. motion som citerade förordades en s. k.individuell anknytning med orden: "Det inbetalade värdet skall vara deenskilda löntagarnas privata egendom." I partistyrelse- och landsmötesprotokolletfrån , som också återgav, sägs bl. a.: "En självklarutgångspunkt är att ett system med löntagarfonder skall befästa och förbättraen decentraliserad marknadsekonomi." Man återkommer där också fill kravetpå individuell anknytning och säger att fonderna skall ha individuella andelar.Den här diskussionen har väl inte glömt bort. Slutsatsen blir:"Detta innebär att säger nej till de förslag om löntagarfondersom presenterats av en socialdemokratisk arbetsgrupp eller andra system somleder till ökad maktkoncentration i ekonomin." Jag vill alltså på nytt markera att vi från folkparfietssida alltid avvisat kollekfiva socialistiska fonder. Det skedde bl. 1976 medde vid det här laget klassiska orden av Per : "SlängMeidnerfonderna i papperskorgen!" Självfallet är vi, och har alltid varit, för spridning avmakt, ägande och förmögenhet. Men vi menar att det kan ske på ett bättre sätt,genom andra metoder än införandet av löntagarfonder. Det kan ske utan att mangör de systemförändringar i marknadsekonomin som är en följd av löntagarfonderna.Det här har vi skisserat i den programskrift som har presenterat. Låt mig när man från socialdemokratiskt håll så vältaligtbeskriver det ringa inflytande som de enskilda aktieägarna har på bolagsstämmanfråga: Varför ansluter ni er då inte till det krav som finns i vårprogramskrift på att successivt avskaffa den graderade rösträtten? 21 (vpk) rephk: Fru talman!Jag tyckte att det var en mycket skickhg historiegenomgång av olika fondförslagsom finansministern gjorde. Det är bara på en punkt som jag har en liteninvändning. När Per lade fram sitt förslag var det inte motiveratutifrån fördelningspolitiska hänsyn, vilket mycket starktpåpekar i sin grundläggande skrift om löntagarfonderna. Möjligen kan man säga att gick litet förlångt. kunde man ju få intrycket att vad regeringen nu vill genomföra ärgammal folkpartistisk politik. Så illa är det i alla fall inte, även omunderstrykningen av skiftande ståndpunkter kunde ge ett sådantintryck. betonar med rätta att löntagarfonderna iden socialdemokratiska tappningen är avsedda att verka inom ettmarknadseko-nomiskt system. Det har också understrukits mycket starkt avriksdagsutskotten. Jag tror att en del av de utskott där socialdemokraternahar majoritet har gjort det kanske litet för starkt och litet för onyanserat.Där har man ställt - det fanns en tendens till detta i också - marknad emot varje form av planerad ekonomi på ett sätt somjag tycker är olyckligt, därför att de bägge formerna inte helt uteslutervarandra. Jag vill erinra om den diskussion som har fört i mångaav sina böcker. Jag vill också erinra om vad som står i det socialdemokratiskaprogrammet, vilket jag hoppas inte är ett sådant tankemonument somfinansministern inte vill ta hänsyn till. "Hela den ekonomiska verksamheten, enskild så väl somkollekfiv, måste samordnas till en planmässig hushållning under medborgarnaskontroll." Dettycker vi är en riktig målsättning. Utifrån målsättningen att det skall varasamhällsekonomiska hänsyn som skall vara vägledande har vi ställt vissa förslagtill förbättringar av regeringens proposition. Vi tror att det finns risker förverkningarna av den politik som man nu vill genomföra, om man bara begränsarsig till att följa aktiemarknaden och ha lönsamhetskravet som det dominerande.Man måste ta hänsyn fill hela samhällsekonomins intressen. Man måste ta hänsyntill regionalekonomiska intressen. Vi måste söka motverka tendenser tillkapitalutflyttning. Alla dessa saker borde ha varit med i själva den uttalademålsättningen för fonderna. Då skulle de ha fått en mycket bättre verkan. Om det verkligen var så att vi socialdemokrater trodde på något slagskommandoekonomi - att man kunde kommendera fram resultat, investeringar,arbetsinsatser och liknande - borde väl det synas någonstans i vår politik. Jagvill uppmana att försöka ge ett enda exempel på att vi harförsökt kommendera fram någonting under de år som vi har suttit iregeringsställning. I stället har knappast någon regering satsat så mycket påatt få marknadsekonomin att fungera, att omigen ta fram dynamiken i ett litetstelnat kapitahstiskt system - genom devalveringen och genom de insatser som vihar gjort för att få fart på svensk industri.