prot · G709123 · 1983-12-31 00:00:00 — Vi har inte fått någon klarhet om detta iutskottet, men har kanske har tänkt över det sedan vidiskuterade och kan ge ett besked. Jag tycker att ni från socialdemokraternassida har skyldighet att till övriga organisationer ge besked om varför ni påsätt och vis diskriminerar dem, för det är vad ni gör. Tillslut vill jag understryka, eftersom jag var inne på organisationerna, justvikten av ungdomsorganisationernas insatser, deras fostrande verksamhet. Medsamhällets olika organ och den verksamhet vi bedriver kan vi inte nå sammaresultat som de organisationer som arbetar ideellt med vårdarbete. Jag harbesökt många av de här olika institutionerna, både dem som vilar på de kristnaorganisationernas grund och andra, och jag har blivit oerhört imponerad avderas verksamhet. Bakom denna verksamhet ligger ett oerhört stort engagemang,där man utvecklar en känsla av gemenskap, och det har också gett resultat. Detär glädjande, men även här vill jag säga till att det var Utetjobbigt när vi 1976 började satsa på detta. Man hade under en viss tiduppfattningen att samhället skulle klara denna vård. Men låt oss vara överensom att vi behöver alla dessa olika frivilliga organisationer och att vi behöveralla enskilda människors insatser om vi skall lyckas och kunna nå det mål somriksdagen har lagt fast, nämligen ett narkotikafritt samhälle och att kunnabringa ned alkoholkonsumtionen, så att vi får bort de skador som finns . Alkohol-ochnarkotikapolitik, m. m. 98 (): Av alla de frågor som tas upp i betänkande nr 20 från socialutskottetskall jag bara ta upp två, som kan förefalla rent av litet udda i sammanhangetmen som är nog så viktiga. Jag hade alltså inte tänkt låta mitt anförande gällaalkoholpolitik i vidare mening. Jag nöjer mig med att instämma i vad IngvarEriksson och har sagt och i de allmänna deklarationer som dehar avgett. Denförsta fråga jag vill kommentera är den som rör föreningen . Det är en förening som tillvaratar fosterföräldrars och andrafamiljehems intressen. Organisationens målsättning är att kunna ge allafamiljer som är eller vill bli familjehem en god utbildning. Detta är naturligtvis ettmycket angeläget ändamål. Att ha ansvaret för Alkohol-ochnarkotikapolitik, m. m. fostran av andras barn ochsamtidigt klara kontakterna med de biologiska föräldrarna är en svår ochgrannlaga uppgift. I syfte att ge en god utbildning till de föräldrar som åtarsig denna uppgift arrangerar föreningen ett stort antal kurser och konferenser.Om Familjehemmens riksförbund inte arrangerade denna utbildning skulle detvara en uppgift som behövde ombesörjas av offentlig myndighet. Det finns skälatt anta att verksamheten sköts billigare och med stort engagemang av dennaförening. I en motion föreslår därför och jag att denna föreningges statligt ekonomiskt stöd för sin verksamhet. Detär som handhar anslagen för bidrag till föreningar ochorganisationer. Med nuvarande regler kan styrelsen inte ge denna föreningekonomiskt stöd. Styrelsen är emellertid positiv till dess verksamhet. Enligtuppgift kommer man därför att till regeringen avge en framställning om att reglemaändras på den här punkten. Enligt min mening bör regeringen bifalla dennaansökan, så mycket mer som föredragande statsrådet säger i budgetpropositionenatt det är angeläget att utvecklingen av vårdformerna inom området barn ochfamilj stimuleras. Utskottet utgår från att så blir fallet, och det fannsdärför ingen anledning att reservera sig till förmån för motionen; Däremothar jag och ledamöterna från moderata samlingspartiet och centerpartietreserverat oss i frågan om ochnarkotikaupplysning och dess fortsatta existens. CAN har som uppgift attbedriva och främja saklig upplysning om verkningar på individ och samhälle avalkohol- och narkotikamissbruk. CAN skall vidare sprida information om vägaroch medel när det gäller att förekomma och bekämpa alkoholskador och motverkaicke-medicinskt bruk av narkotika. CAN är ett folkrörelseorgan som står undertillsyn av . I1977 års alkoholpolitiska beslut gavs CAN flera viktiga uppgifter. CAN skulleförmedia kunskap om forskning på drogområdet, medverka till framställning avläromedel och informationsmaterial samt ge service åt skolor och åtfolkrörelserna. Av den anledningen förstärktes biblioteks- ochdokumentationsverksamheten. Man kan säga att CAN numera är ett halvstatligtorgan. Närdet däremot gäller forskningen på narkotikaområdet finns det inte, som ocksåIngvar påpekade, någon instans som har till uppgift att sammanställaforskningsresultat. Det är lämpligt att CAN ges denna uppgift, vilket ocksåframhålls i en motion av m. fl. Nuifrågasätts emellertid CAN:s verksamhet från olika håll. I rapporten omalkohol- och narkotikaupplysning föreslås att CAN skall slås sönder. Betydandedelar av dess verksamhet föreslås gå till , andra tillStockholms universitet och åter andra till . Det som blir kvarskall vara ett renodlat folkrörelseorgan, utan några statliga ellerhalvstatliga uppgifter. annan utredning kommer man däremot fram till den motsatta föreslår nämligen att CAN skall bli ett helstatUgt organ,dvs. att folkrörelseinflytandet skall försvinna. Idetta läge är det viktigt att ger sin mening till känna. Ireservation nr 4 sägs att regeringen i sin beredning av dessa båda utredningarbör utgå ifrån att CAN skall behållas med nuvarande uppgifter. Detär onödig klåfingrighet att börja tumma på en organisation som fungerar. CAN ärinarbetat hos myndigheter, forskningsinstitutioner, massmedia och ideellaorganisationer. Som påpekas i motionen av och en splittring av funktionerna äventyra den service till forskare ochorganisationer som CAN nu ger. Hos CAN finns den kunskap samlad som forskare,opinionsbildare och andra behöver kunna ösa ur. Varför slå sönder något sådant?, Detförvånar mig att socialdemokraterna i utskottet inte har velat slå vakt om ettorgan som har en så bred folkrörelseanknytning som CAN har. Denna fråga bordeinte behöva vara partiskiljande. Jag hoppas att det finns så många ledamöter iriksdagen som känner varmt för CAN:s speciella uppbyggnad och verksamhet attreservationen på den här punkten blir beslut. Regeringen står införråden att antingen göra CAN helstatUgt eller ta bort CAN:s myndighetsliknandeuppgifter hek och hållet. bör säga regeringen att den inte skallfölja något av dessa råd utan i stället låta CAN få fortsätta verksamheten somden är . Alkohol-ochnarkotikapolitik, m. m. Anf, 99 ALEXANDERCHRISOPOULOS (vpk): Vårt parti har vid ett flertal tillfällen belyst invandrarungdomarnasmycket svåra sociala situation och arbetsmarknadssituation. Deras situationberor bl. a. på att de i större utsträckning än andra ungdomar är hänvisadetill konjunkturkänsUga näringsgrenar och yrkesområden. En större andel av deutländska medborgarna är anställda i privata företag. Avsaknaden avyrkesutbildning är en av de viktigaste orsakerna till arbetslöshet. Det faktumatt invandrarungdomar i mindre utsträckning än svenska ungdomar fortsätter sinastudier i gymnasieskolan innebär således att invandramngdomarnas ställning påarbetsmarknaden bUr svag. Många invandrarungdomar har svårt att få arbete pågrand av att de inte kan tillräckUgt mycket svenska. Man kan anta att ett stortantal invandrarungdomar inte nås av förmedlingamas service och att åtskilligainvandrarungdomar inte söker upp arbetsförmedlingen trots att de saknar arbete.Invandrarang-domens möjligheter att ta del av olika utbildningsalternativ förarbetslösa ungdomar kan vara begränsade på grand av språksvårigheter ochtidigare negativa erfarenheter av skolarbete. Detär också uppenbart att yrkesvalet bland unga invandrare påverkas av detförhållandet att föräldrar, släkt och vänner ofta endast har erfarenhet av enmycket begränsad del av den svenska arbetsmarknaden. Segregationen av den äldregenerationen invandrare på arbetsmarknaden blir ett socialt arv som går vidaretill nästa generation genom att de äldre bara kan förmedla kontakter med ochhjälpa de unga invandrarna till att få arbete inom denna begränsade del avarbetsmarknaden. Deflesta invandramngdomar har under uppväxten inte alls eller i mycket ringautsträckning fått del av det stöd som håller på att växa fram i form av Alkohol-och narkotikapolitik, m. m. träningoch undervisning i sitt modersmål eller i form av stödinsatser i skolan. Debefinner sig ofta i näst intill olösliga konflikter mellan föräldrarnaskultur-och moraluppfattning och den svenska kulturen och de svenska ungdomarnasuppfattning. De har hamnat i ett sociokulturellt ingenmansland och känner siginte höra hemma någonstans. De känner inte sitt kulturella och historiskaursprung annat än som fragmentariska bitar. Språksvårigheterna som lett tillupprepade misslyckanden både i skolan och i det sociala umgänget, liksomnegativa och rasistiska bemötanden och tillmålen, har ofta blivit dendominerande grunden för deras identitet. För många av dem blir arbetslöshetenden slutliga bekräftelsen på att de är utslagna, och de kan inte se någramöjligheter att själva ta sig ur sin situation - utslagningen bekräftas stegför steg. Påbarnpsykiatriskt håll har man uppmärksammat invandrarbarnens problem i mycketliten utsträckning. Att föräldrar inte upplevs som godtagbara förebilder kanvara förödande. Kulturkonflikter drabbar människors självkänsla. Barn medliten självkänsla och barn som nedvärderar sig själva har i högre gradpsykosomatiska sjukdomar, de är mera psykiskt störda och kan som tonåringaroftare än andra drivas till kriminaUtet. De problem vi här har pekat på är extraordinära till sin karaktär, ochdärför fordras det extraordinära åtgärder för att göra något åt dem. Det gårinte att blunda för den utslagning som drabbar invandrarungdomen som enfrakt av underlåtenhet att ge dem ett adekvat stöd från början. Vårtparti anser att det krävs ett sammansatt åtgärdsprogram för att stötta dearbetslösa invandrarungdomar som är, eller håller på att bli, utslagna. Till endel kan detta bestå av åtgärder och förstärkningar på arbetsmarknadsutbildningensområde, på arbetsförmedlingar, på skolans och utbildningens och på fritidensområden. Men detta är inte nog. Det fordras framför aUt ett intensivt arbeteför att över huvud taget få kontakt med dessa ungdomar. Vpkföreslår att resurser skall ställas till kommunemas förfogande för ett socialtstödprojekt för invandrarungdom. Detta bör organiseras så, att invandrareanställs för att arbeta inom sin egen nations- och språkgrapp. Vi tror attdetta är en fömtsättning för att man skall komma förbi barriärer avfrämlingskap och språksvårigheter. Det kan dessutom vara en utgångspunkt föratt skapa förutsättningar att bygga upp en nationell identitet hosinvandrarungdomarna. Arbetet måste självfallet bygga på uppsökande verksamhet,men bör ges en fast bas i form av lokalutrymmen i invandrartäta bostadsområden.Stor frihet måste lämnas när det gäller verksamhetens konkreta utformning, föratt den skall kunna anpassas till skilda förhållanden. De invandrare som skallarbeta med verksamheten måste ges en grandlig utbildning för att finna sig vältill rätta bland svenska institutioner inom det sociala fältet och på andravårdområden, inom utbildningssystemet och inom arbetsmarknadsväsendet. Detta ärnödvändigt för att invandrarungdomarna skall få det konkreta stöd de behöver iolika situationer. Invandrarorganisationernafår en avgörande betydelse i den här verksamheten. Det är viktigt att depersoner som skall arbeta åtnjuter ett stort förtroende inom den egnanationsgruppen och att verksamheten bedrivs i nära och kontinuerligt samarbetemed invandrarorganisationerna. Därför måste lokala invandrarorganisationer gesett avgörande inflytande över anställningsfrågorna. Kostnadernaför den föreslagna verksamheten bör helt täckas genom statsbidrag ochfinansieras med en arbetsgivaravgift. Meninvandrarungdomarnas situation kan avsevärt förbättras också genom stöd tillinvandrarorganisationernas ungdomsverksamhet. Vårt parti anser att medtillräckligt stöd från det svenska samhället kan invandrarorganisationernagöra viktiga insatser för barn och ungdomar i de egna grupperna.Föratsättningar finns för att driva verksamhet på ett sätt som inte bryter motvälbekanta normer och värderingar, utan i stället stärker invandrarungdomarnasidentitet och förankring i den egna kultur- och språkgruppen.Invandrarföreningarna har också särskilda förutsättningar att engagera ungdomarmed bristande kunskaper i svenska språket och svårigheter att utnyttja detsvenska fritids- och kulturutbudet. Meddetta, herr talman, yrkar jag bifall till samtliga vpk-reservatiorier vidbetänkandet. Alkohol-och narkotikapolitik, m. m. 100 (): Jag tror att man kan säga att ingen regering, varken socialdemokratiskeller borgerlig, har tagit ett så kraftfullt initiativ pånarkotikaområdet som när vi tillsatte . Vi uppfyllde därmedett löfte som vi hade ställt i valrörelsen. Så snart vi hade vunnit valet ochden nya regeringen hade tillsatts uttalade vi att en narkotikakommissionskulle inrättas. Med detta ville vi markera att narkotika är ett allvarligtproblem. Dethade på partikongressen uttalats att narkotikan skulle utrotas under1980-talet. Jag skall inte ifrågasätta partikongressens beslut, men allaförstår att detta är att ta i hårt. Narkotikaproblemet är enormt, och det krävsväldiga insatser om man skall kunna nå det uppsatta målet, av den enklaanledningen att inte är isolerat utan ständigt har kontakter utåt.Trafiken pågår , och det finns stora möjligheter att föra innarkotika i landet. talade man om dem som smugglade sprit. I kunde vi läsa om hur smugglarna jagades vid påvästkusten. Men då gällde det helt andra volymer än de små piller som man kanstoppa var som helst och föra in i landet. Det är alltså en svår materia som vihar att göra med. Narkotikakommissionenhar arbetat fort och har kommit med sitt slutliga betänkande. Det är, somdet heter på riksdagsspråk, föremål för övervägande inom regeringen. Det kommeralltså en proposition . Jagtycker att man kan säga att det tyder på stor handlingskraft i den här frågan.Under hela den borgerliga tiden skedde inget liknande. Menvi behöver inte polemisera på den här punkten, för vi är överens över allapartigränser om att narkotikan är någonting som måste bekämpas. Som fattades det ett beslut , där vi slog fast detta. s. 5 i utskottsbetänkandetciteras ur den då aktuella propositionen: "Grundvalenför kampen mot narkotikamissbruket måste vara att samhället inte kan godtanågot annat bruk av narkotika än det som är medicinskt motiverat. Allt annatbruk är missbruk och måste med kraft bekämpas. Isamhällets alkoholpolitiska program är det övergripande målet att begränsatotalkonsumtionen av alkohol. Kampen mot narkotikamissbruket får inte begränsastill att enbart minska dess förekomst, utan måste syfta till att elimineramissbruket. Narkotikamissbruket kan aldrig accepteras som en del av vårkultur." ,Av den skrivningen framgår att det finns olika synsätt när det gäller de tvådrogerna alkohol och narkotika. Vi kan få enighet när det gäller att bekämpanarkotika, ända tiU den sista tabletten. Men när det gäller alkohol finns detett bruk som är utbrett, och detta bruk skapar i alltför många fall ettmissbrak. Målsättningen på detta område blir inte lika kraftfull. Om jag skaUgöra någon kommentar till detta är det den att alkoholmissbruket naturligtvisär mycket mer utbrett och farligt ur den synpunkten att det når många flermänniskor och förstör många fler människor än narkotikan. Vifår också en proposition i alkoholfrågan - eventuellt tillsammansmed narkotikafrågan. Manfrågar ibland som gjorde: Nyttjar det att vi står här och talaroch säger en del bra saker i våra betänkanden? Det kan man naturligtvis alltidfråga sig. Men jag tycker för min del att kampen inte är hopplös, vare sig närdet gäUer narkotikan eller när det gäller alkoholen. Vi satte upp ett målbeträffande alkoholen om att nedbringa konsumtionen under entioårsperiod - även om det inte var utskottet eller som gjorde det -och det är ett faktum att utveckUngen har blivit sådan. Det instrament som vianvänder är priset, beskattningen, och jag menar för min del att vi bör gåvidare på den vägen. Vi skall inte falla för den argumentationen att om .manminskar den officiella försäljningen ökar hembränning, langning och smuggling.Det är klart att det finns en sådan fara, och man bör vara uppmärksam på den.Regeringen har också uttalat att den är uppmärksam på den punkten. Det pågårutredningar och kartläggningar - så långt man nu kan kartlägga dennaverksamhet. Den officiella försäljningen har minskat , men det är helt klart att det inte har skett en motsvarande ökning, av denillegala handeln. Det är alldeles klart att det förhåller sig så. Vihar också vårdsidan, och det är den vi talar om här . Man kan aldrig vårdabort vare sig narkotika eller alkohol. Man skall inte inbilla sig att man kangöra det svenska samhället friskt genom att sätta in en god och bra vård, utandet är framför allt de förebyggande åtgärderna som är viktiga i båda dessa avseenden.Det framhålls också i de flesta sammanhang när man tar upp dessa frågor. Det ärde förebyggande åtgärderna som är de viktigaste, och när det gäller alkoholenmåste konsumtionen hållas tillbaka. Idessa sammanhang är det givetvis fråga om människors attityder. Vi har mycketatt gå vidare med därvidlag. Mycket har dock hänt, och jag tycker attinställningen är en annan nu än . Jag talar då omalkoholfrågan. Vihar alltså anledning att gå vidare med den förebyggande verksamheten. Vi harnaturligtvis också anledning att ta upp vårdfrågorna, och de har tagits upp ien hel rad motioner. Jag skall nu göra några kommentarer till dem och tillreservationerna, i första hand reservation4, som handlar om enskildavårdinitiativ. Jag tycker rent allmänt att man slår in öppna dörrar. Det är enallmän poUtik f. n. att man skall ta tUl vara de olika initiativ som tas påmånga håll. Dethar här talats om . Jag kan tala om RIA-byråerna, som växer uppöver hela landet. Det finns också andra verksamheter, som är väl värda att tatill vara. Vi har från socialdemokratiskt håll sagt att vi inte skall uteslutanågot. Vi skall pröva olika förslag. Vi behöver alla initiativ. Det är klartatt man också på den här punkten måste vara observant på vad som förekommer,men vi får pröva hela det vida fält som här finns av idéer och av idéburenverksamhet, som det talas så mycket om. Jagtror att vi skall akta oss för att försöka ställa det ena mot det andra. Vimåste ha klart för oss att de människor som vårdas eller som vi tar hand om ärhelt olika. Det är riktigt att det är stor skillnad mellan en människa somkommer frivilligt till och går in på dess villkor och en som tasin med tvång och som är mycket nedgången. Det blir en helt annan utgångspunkt.Det är alltså i många avseenden fråga om olika svårighetsgrader. Jaghar sagt i utskottet och på andra ställen att en av de mest glädjande saker somhar hänt är den kamratstödjande verksamhet som man framför alltinom LO i samarbete med , men också inom TCO och , har tagit upp. Omman har den attityden att man inte skall bry sig om sina arbetskamrater, ärdet klart att en arbetskamrat kan gå ner sig och gå under. Här har kommit en nyattityd, och det är glädjande. Jaghar fått en fråga som gäller om man diskriminerar de andra organisationerna,eftersom det har kommit till stånd ett särskilt anslag. Man kan naturligtvis haolika åsikter om hur anslagen skall fördelas, om man skall göra det i riksdagenpå regeringens förslag eller om man skall göra det på annat sätt. Vi gör juinga enskilda fördelningar i . Det har vi aldrig gjort. Det äremellertid klart att man kan ge särskilda medel till olika sektorer, och det ärju inte någon liten sektor i samhället som LO, TCO och arbetsmarknadens parteri övrigt representerar. Moderaternaföreslår helt enkelt att pengarna inte anvisas. Här tycker man sig finna denantifackliga trend som finns i samhället f. n. Jag tror att det var RuneGustavsson som sade att man inom facket naturiigtvis kan hjälpa sinamedmänniskor utan att ta betalt för det. Ja, det är klart. Det får man säkertgöra. Dehär 3,3 miljonerna är ju en liten summa i förhållande tiU vad det är fråga om.Jag är säker på att man i arbetslivet inom en kommun kan leta upp sådana härsaker som skulle kosta lika mycket. Det är alltså inget stort anslag som statenhär ger. Skall vi inte vara generösa och säga att om man nu ställer upp medextra personal - och detta kostar ju också - så skall ett anslag kunnabeviljas? Det har ju funnits ett anslag , men här vill man stryka Alkohol-ochnarkotikapolitik, m. m. ett streck över det helaoch bara kasta det i sjön. Jagskall göra några kommentarer när det gäller ochnarkotikaupplysning. Jag delar i stort sett den uppfattning som IngemarEliasson här har gjort sig till tolk för. Vi socialdemokrater finner detemellertid helt orimligt att etablerar sig som något slags remissorgantill en utredning. Vi har ju ett utredningsförslag - det är föremål förberedning i regeringen - och vi får väl ändå vänta på den proposition somkommer. Förmin egen del menar jag att vi behöver ett centralt organ när det gäller de härfrågorna - främst för forskning och dokumentation, men också när det gällerinformation, som då kan baseras på ett organ som har objektiviteten som singmndval. Därmed har vi inte sagt att information i de här frågorna aUtid måstevara tagen direkt ur Statistisk årsbok. Det är ju ofta så att enproblemorienterad information går bättre hem än torra fakta, men vi behöverfakta i botten. Det är viktigt att vi har ett organ för detta, och det är ocksåviktigt att det är folkrörelseanknutet; Tvåsaker har dykt upp i sammanhanget, och de hör ihop med den alkoholpolitiskanämnden under . Denna nämnd har fördelat ganska mycket pengar,bl. a. till den kamratstödjande verksamheten, som vi här har talat om. Dettakan inte vara riktigt. Den alkoholpolitiska nämnden, som således lyder undersocialstyrelsen, bör fristående verka inom ramen för regeringens verksamhet ochsyssla med alkoholpolitik. Den skall ständigt vara observant på denalkoholpolitiska utveckUngen. Vihar tillsatt alkoholpolitiska utredningar alltsedan slut.Den ena utredningen har avlöst den andra. Den senaste arbetade i mer än tio år.Därför är det bättre att ha en nämnd som fortlöpande följer utvecklingen ochkan framlägga förslag. Vidareär det viktigt och nödvändigt att bidragsgivningen samordnas. Den har hittillslegat hos alkoholpolitiska nämnden, hos ungdomsrådet och även . återkommer dennafråga, och då får vi anledning att ta definitiv ställning. Låtmig slutUgen säga ett par ord om den fråga beträffande invandrarna somAlexander Chrisopoulos tog upp. I utskottets betänkande på den punkten finnsganska mycket skrivet, och jag har heller ingen anledning att polemisera motvad anförde. Det är en viktig fråga, vilket vi ocksåframhåller i utskottsbetänkandet. Jagyrkar, herr talman, bifall till utskottets hemställan och avslag på samtligareservationer. Underdetta anförande övertog talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 101 () replik: sade att ingen tidigare regering hade gjort så kraftigasatsningar som den socialdemokratiska regeringen gjorde efter maktövertagandet1982. Tillsättandet av , sade han. var en av de kraftfullaåtgärder som krävdes. Låtmig till detta säga att kampen mot narkotikan hartrappats upp och skärpts, och det gäller även under de borgerligaregeringsåren. sade själv att de grundprinciper som riksdagenlade fast vid /78 var positiva. Självfallet hade denna kampfortsatt och ytterligare åtgärder vidtagits med en borgerlig regering. Såkommer det också att bli , om vi får en ny sådan regering. nämnde att det inte går att råda bot på alkohol- ochnarkotikaproblemen genom enbart vård, utan det viktiga är att vidtaförebyggande åtgärder. Ja, självfallet är det viktigaste att bedriva ettförebyggande arbete, så att människor inte hamnar i denna olyckliga situation.Men hur vi än anstränger oss kommer vi att få uppleva att människor misslyckasoch hamnar i det elände som alkohol- och narkotika-missbrak innebär. Därför ärdet också nödvändigt med vård.