prot · G70939 · 1983-12-31 00:00:00 — Beträffande klockslaget kan det dessutom hävdas:Även om på att utarmas vad gäller barnfamiljer - det blir juallt fler bostadsrätter, som vanliga löntagare inte har råd att flytta in i -förekommer det att folk försöker hålla stånd och att barnfamiljer bor i . De vill gärna se att barnen kommer i säng kanske tidigare än ,men det är helt omöjligt när musik från gatan dånar in i trapphusen och in ilägenheterna. Andra kanske vill lyssna på radio eller se på TV, men också detomöjliggörs. Jag menar, herr talman, att den här frågan kräver en snar lösning.Annars drabbas kanske även det musicerande som vi alla - också de boende och deverksamma i - slår vakt om och upplever som oerhört positivt. Riskenär att ingripandet blir hårdare om vi inte får till stånd en lösning sominnebär att den klart störande kommersiella musiken upphör. 34JAN-ERIK (): Jag har begärt ordet därför att jag kännerett visst medansvar för den nya lagstiftningen på det här området. Jag tycker att lagstiftningen är bra. har alltidvarit ett glädjedödarnas samhälle. De fattiga månader då det är någotså när varmt utomhus har vi haft förbud mot gatuservering, förbud mot gatumusikoch förbud-i långa rader. Allt det som svenska turister åker utomlands för attfinna har varit förbjudet i . Svenska turister tycker att det ärpittoreskt med sådant i andra länder, men så fort det är tal om att ha det iSverige, då kommer glädjedödarna fram. Jag tycker det är bra att gatumusiken har blivit fri. Detgamla tillståndsr tvånget var fullständigt orimligt, vare sig det gälldeFrälsningsarmén, amatörer eller professionella gatumusikanter. Jag tror attändringen på det hela taget är medborgarna och turisterna till stor glädje. Jag tycker också det är trevligt att har blivitså pass eftersökt, med sina gatuserveringar och restauranger i övrigt, att folksöker sig dit. Vi kan ju inte begära att turister skall komma till utanatt det finns någonting att göra . Sedanfinns det naturligtvis litet olägenheter. Men litet grand tycker jag ändå atthyresgästerna vid får tåla, när de bor i det kanske mestprivilegierade området i hela . Jag tror emellertid att vissa begränsningar är nödvändiga,och jag förstår att polisen har uppfattningen att gatumusik utan särskilttillstånd är förbjuden efter kl, 22.00. Jag tror att det är ett kloktställningstagande. Jag tycker också att elförstärkare skall undvikas - detgäller både på gatan och i andra sammanhang. Jag tycker att justitieministern har gett ett klokt svarpå fråga. Här gäller det väl ändå att man inte rusar åstad ochåterinför ett förbud därför att det har varit vissa olägenheter i Gamla stanunder den första sommaren med fri gatumusik. Varför skall vi politiker alltidvara så snara att ropa efter förbud, innan vi ens har prövat om det finns andramöjligheter? Jag tror att den debatt som äger rum och som förts itidningarna kan komma att påverka musikanternas egen inställning till denkommande sommaren. Låt oss ge dem chansen att begränsa sig i tiden och attkanske avstå från elförstärkare, men de bör ändå få använda den frihet som jagtycker att vi behöver i det alltför glädjefattiga . 35KARL (); Eftersom jag i den tidigare regeringen vardirekt ansvarig för de förslag till ändringar som det senare fattades beslutom, vill jag bara säga att man skall läsa framställningen på detta sätt:Konstnärligt verk får framföras utan tillstånd. Den gränsdragningen kansjälvklart vara svår. Men tanken är ändå att framförandet skall ske på ettsådant sätt att det inte samlar mängder av åhörare. Det skall inte heller varastörande för trafik och ordning. Därmed är det också klart att det måste ske enprövning av huruvida de företeelser som finns hålls inom de givna ramarna. Jag kan hålla med om att det självfallet kan vara störandeom det blir fråga om elektronisk musik med hög ljudnivå, och den bryter in påett sätt som verkligen kan bli prövande. Men vi skall komma ihåg att tanken bakomden friare tillämpningen är att ge enskilda musikanter och utövare möjlighetatt skänka svenskt gatuliv en muntrare bild. Vi menar att denna utövning skallkunna få finnas. Jag kan också för min del hålla med om att det svar somjustitieministern har lämnat täcker de problem som finns och den utformning avtillämpningen som kan vara riktig. Jag.är något förvånad över att AlfWennerfors så här snabbt ropar på förbud - och tydligen ett förbud som medtveksamhet kan rymmas inom svensk grundlag av . Jag fann det angeläget att med de här kortaredovisningarna förklara att vi inte bör förhasta oss när det gäller attåstadkomma hårdare restriktioner än som kan anses skäliga för att utformningenskall ske enligt vad som sägs i beslutet, där det talas om konstnärligtframförande av verk. Även om inte jag, herr talman, har någon säckpipa här ikammaren är det klart att man kan förstå att ett enformigt utövande av musikmed ett instrument som säckpipa kan vara rätt prövande för människor. enformigtropande efter hårdare restriktioner upplevs kanske också av de mångamänniskorna som prövande. Jag vill först göra en allmän reflexion ochsedan svara på några följdfrågor som jag har fått. Med den ståndpunkt som grundlagslagstiftaren har intagit iden här frågan blir det, när man kommer till lagstiftningen och tilltillämpningen av lagstiftningen, en ganska svår avvägningsuppgift att å enasidan tillgodose grundlagens intresse av att skydda friheten att mötas kring t.ex. gatumusik och å andra sidan intresset hos de kringboende eller hos dem somarbetar i grannskapet att inte otillbörligt störas. Det är som sagt en ganskasvår avvägningsuppgift. Jag tycker att de inlägg som har gjorts i debattenvisar att många skilda synpunkter kan anläggas på frågan. Debatten visar svårigheten. Jag har i mitt interpellationssvar sagt att den häravvägningsuppgiften inte helt har lyckats. Vissa olägenheter har uppstått i ettinitialskede. är det att märka att svårigheterna ligger både ilagstiftningen och i tillämpningen av lagstiftningen. Om vi tar lagstiftningenförst, vore det kanske litet väl snabba svängar att, när det gäller en lag somär en utfyllnad av en grundlag, genomföra en förändring ,utan underlag av utredningsförslag i vanlig ordning. Jag kan nämna att ordningsstadgekommitténs förslag tyvärrinte kommer tidigt , utan snarare sent . Också en annanutredning ser på den här frågan, nämligen yttrandefrihetsutredningen. Den läremellertid, enligt uppgift, komma med sitt betänkande tidigt . Jag trorknappast att vi i det här läget skall räkna med en ny lagstiftning som kanträda i kraft . - Det var lagstiftningssidan. Den andra sidan är tillämpningen av den gällandelagstiftningen. Jag har stor förståelse för att det har varit svårt förmyndigheterna att redan första sommaren som lagstiftningen gäller få till stånden fast, ändamålsenlig och på alla punkter invändningsfri praxis. Jag tyckeratt myndigheterna bör ges utrymme så att det kan bli en större fasthet ochkanske något mera ändamålsenlighet i tillämpningen. I det fallet tror jag attvi kommer att få ett gott stöd i en utredning som justitieombudsmannen gör avden här frågan med anledning av klagomål av olika slag. Jag hoppas att denskall kunna bli till vägledning för myndigheterna. 37ALF WENNERFORS (m): Jag ber att få tacka för det kompletterandesvaret från justitieministern. Jag kan i viss mån ha förståelse för attjustitieministern inte ser några möjligheter att genomföra en ändring ilagstiftningen . Det lät emellertid som om det skulle kunna gå att fåändringar till stånd när det gäller tillämpningen. Jag förutsätter att allagoda krafter medverkar till detta. Jag måste med anledning av inlägg fåsäga att jag delar hans positiva inställning, som sedan också instämdei, när det gäller gatumusiken över huvud taget. Det har jag också givit uttryckför i mitt första inlägg. Det låter ändå som om tar litet för lättpå saken. Han säger att dessa människor skall ta sitt ansvar. Vem är det somfår de här människorna att ta sitt ansvar, att låta bli att spela falskt itimmar, att låta bli att spela på instrument som är genomträngande eller attlåta bli att använda sig av elektroniska högtalare? Vad gör man för någontingåt detta, utöver att vi står här i kammaren och säger att de inte borde få görapå det här sättet? säger att han är förvånad över att snart kräver åtgärder. När det har visat sig att en lagstiftning innebärsådana olägenheter att mängder av människor protesterar och väntar att vi skallgöra någonting åt saken, kan vi väl inte - och jag vänder mig nu till både KarlBoo och - bara sitta och rulla tummarna och säga att viannars brukar vänta i så och och att vi då måste göra det också idet här fallet. På det sättet kan man väl inte göra. Här måste vi anpassa ossefter vad som sker. Jag vet inte hur skulle uppleva det om han boddei , i närheten av de här störande musikanterna, eller hur Jan-ErikWikström skulle uppleva det om människor slog på trumma iriärheten av den bostad där han skall ligga och sova. Jag instämmer helt, i vad som kan sägas om de människorsom har goda avsikter med sitt musicerande, men det finns dess värre andra som,medvetet eller omedvetet, har andra avsikter. Det är det som vi som politikermåste vara lyhörda för. 38EVA (vpk): Först några klargöranden, även om jag inteupplevde det så, att eller polemiserade mot just migeller vpk. Ihgen av oss, tror jag, skulle vilja vara någonglädjedödare. Jag har inte ropat på förbud. Tvärtom - vad jag vill slå vakt omär den levande musiken, det glädjefyllda, sinnliga musicerandet i samhället.Jag håller helt med om att det varit alltför litet av det tidigare. Jan-ErikWikström och , som ju är ledamöter av kulturutskottet, vet också mycketväl att det har varit vår linje. Jag tror kanske inte i första hand på en lagstiftning pädet här området - på den punkten fick vi också ett klargörande frånjustitieministerns sida; på kort sikt kan man inte göra någonting. Jag tycktedet var ett bra klargörande när det gällde tillämpningen och den kommandeJO-utredningen. Som jag tidigare framhöll kan ropen på förbud och hårdaretag växa sig starkare, om man inte får till stånd en större fasthet itillämpningen och avhjälper de sanitära olägenheter som det faktiskt i vissafall är fråga om; det gäller inte bara litan även andra ställen. Jagundrar om skulle tycka att det var särskilt roligt att höraelförstärkt musik uppspelad i playback dåna ut över sitt hemmatorg eller sinboendemiljö. finnsavarter, och dem skall man också erkänna, som man bejakar det oerhörtpositiva som har skett, nämligen att vi fått en gatukultur på ett helt annatsätt . Jag tänker då också på kaféer, trattorior och liknande. 39 (): Jag var förvånad över att isin interpellation föreslagit åtgärder som skulle innebära att gatumusik skallanses som allmän sammankomst bara om fillstånd har lämnats enligt lagen omallmänna sammankomster. Det är att tangera eller t. o. m. förorda en ändring avgrundlagen på denna väsentliga punkt. Det var det jag var förvånad över, AlfWennerfors. I övrigt menar jag att det självfallet är nödvändigt medtillämpningsbestämmelser som ger utrymme för gatumusik enligt de intentionersom ligger fill grund för lagsfiftningen. Det skall vara fråga om uppförande avkonstnärligt verk. Det får då anses vara grunden för tillämpningen också iprakfiken. 40 (): Vid Musikaliska årshögtid förra måndagenframfördes musik på säckpipa. Musikforskarna har nämligen upptäckt att dettainstrument fanns i . Jag vill inte bidra tillnågot förtal av säckpipan. Däremot gillar jag inte elektronförstärkt musik,allra minst på gatan. Nej, , jag har inte förmånen att bo i Gamlastan. Däremot har jag arbetat i . Visst har det varitolägenheter när man har kvällsarbetat, men jag har ändå tyckt att man harkunnat överse med dem. Allmänt vill jag säga att det måste vara klokt att användasig av upplysning, vägledning och en klok fillämpning av gällande regler, innanman börjar ropa på förbud. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Föredrogs och hänvisades Proposifion 1983/84:73fill socialförsäkringsutskottet 10 § Föredrogs och hänvisades Mofionerna 1983/84:265 och 266 till trafikutskottet 11 §Föredrogs men bordlades åter betänkanden /84:7, 9och 10 betänkanden /84:5 och 7 Försvarsutskottetsbetänkanden /84:4 och 5 betänkanden /84:8 och. 12Socialutskottets betänkanden /84:10-13 betänkande1983/84:7 betänkanden /84:3 och 4 12 § Anmäldes och bordlades 1983/84:5En ny organisation för förvaltningskontoret (förs. 1982/83:25) 1983/84:6Säkerhetsskyddet i (förs. 1982/83:24) 1983/84:9 Tillvaratagande av bär och svamp 13 § Meddelande om interpellationer Meddelades att följandeinterpellationer framställts 1983/84:64av (vpk) till statsministern om följderna för barn ochungdom av regeringens sparförslag: I regeringsdeklarationen angavstatsminister som en viktig uppgift att även i tider av ekonomisk krisslå vakt om goda sociala och kulturella uppväxtvillkor för barn och ungdomar.En därpå tillsatte den nye regeringschefen en barn- ochungdomsdelegation. Denna skulle bli ett permanent organ i ochutgöra ett samordnande och rådgivande organ för barn- och ungdomsfrågor. Ikommittédirektiven underströk statsministern, att det är "nödvändigt att idet dagliga samhällsarbetet ta hänsyn till barns och ungas behov mer allmäntän skett". Socialdemokraterna har snart suttit en halv mandatperiod iregeringsställning. Frågan bör nu ställas: Vad har gjorts för att förbättrasituationen för våra barn och ungdomar? Dess värre har utvecklingen gått i en riktning raktmotsatt den målsättning som angavs i regeringsdeklarationen. Barn och ungdomdrabbas hårt av jakten på nya nedskärningsmöjligheter. Regeringen håller fortfarande inne kommunernas rätt attbeskatta juridiska personer, vilket fått negativa konsekvenser speciellt förde unga. Man bedriver en ekonomisk polidk gentemot kommunerna som inte på någotkvalitadvt sätt skiljer sig från de borgerliga regeringarnas. Detta har letttill att landets socialförvaltningar nu är i färd med att bl. a. tränga in flerbarn på befintliga barnstugor, trots högljudda protester från föräldrar ochomsorgspersonal. I stället för att jämsides med en fortsatt kvanfitativutbyggnad av barnomsorgen med kraft ta itu med det pedagogiska innehållet german nu upp slaget på två fronter. Förslag läggs fram om en nedskärning av utbildningenav förskollärare och fritidspedagoger. Man tycks också givit upp möjlighetenatt infria riksdagsbeslut om forcerad utbyggnad av samhälletsbarnomsorg. Stannar utbyggnaden av, vilket regeringen förefaller acceptera,minskar behovet av utbildad personal. Yngre skolbarn fårsköta sig på egen hand i avsaknad av plats på fritids. Socialdemokratiskakommunalpolitiker, i och annorstädes, väljer nu i störreutsträckning än tidigare familjedaghem som tillsynsform. Vpk, och tidigare ävenSAP, har gentemot de borgerliga varit av den uppfattningen attfamiljedaghemmen inte uppfyller de krav på trygghet och kvalitativt innehållsom institutionsformen kan erbjuda. På skolans område lyckades redan de borgerliga hittasparmöjligheter. Man fann att lärarna inte var nödvändiga i undervisningen.Eleverna på gymnasiet kunde gott undervisa sig själva vissa lektioner i veckan.Den socialdemokratiska regeringen fortsätter på den inslagna vägen. Statliga driftbidragtill grundskolorna skärs ned kraftigt. De lärarlösa lektionerna skall nu ocksåintroduceras på låg- och mellanstadiet. På skolkontoret i en av våra störreindustrikommuner har man räknat ut att man i fortsättningen inte kommer att haråd att anlita vikarier under en lärares första . Kommuner som dignar under trycket av ökadesocialbidragsutgifter - inte minst fill följd av olika regeringarsarbetslöshetsskapande politik-förmår nu inte upprätthålla standarden påskolluncherna. På sina håll diskuterar man redan införande avskolmålfidsavgift. SI A-reformen överges helt eller uttunnas på sitt innehåll.Samtidigt som kunskaperna växer i fråga om segregationen inom det svenskaskolsystemet fortsätter en utarmning av vår skola. Och som vanligt i ettklassamhälle är det de mest utsatta grupperna, arbetarbarn och invandrarbarn ide fattigaste kommunerna, söm drabbas hårt. Inom fritids- och kultursektorn pågår nedbantning avverksamheterna. Parklekar för de små barnen läggs ned. Biblioteksfilialer läggs ned, och de minskadeanslagen till bokinköp resulterar i ett mindre sortiment av barn- ochungdomsböcker. Sagostunderna vid biblioteken minskar i antal. Utbudet av barn-och ungdofnsteater skärs ned till följd av ekonomisk kris för de friateatergrupperna, som stått för merparten av denna verksamhet. De kommunalamusikskolorna har det kärvt. Avgifterna höjs, vilket innebär att det har bliviten fråga om pengar huruvida man skall ha möjlighet att låta sitt barn utvecklasitt musikaliska intresse. Samhället, stat och kommun, sänker sin ambitionsnivå. Barnoch ungdomar blir alltmer utlämnade till de kommersiella krafter som glattfyller ut de tomrum som uppstått. Vi vet att barnen är särskilt utsatta förkommersiella miljöer och massproducerat kulturgods, som i rentspekulationsintresse utnyttjar barns legifima behov av gemenskap, fantasi,aktivitet och känslor. Den kommersiella ungdomskulturen bygger dessutom påuppfattningar som går sfick i stäv med arbetarrörelsens grundläggandevärderingar i fråga om solidaritet och ekonomisk och social rättvisa. Fördomarexploateras, och förakt för svaghet utbreds. Jag villmot bakgrund av det ovan anförda fråga statsministern: Hur serregeringen på konsekvenserna för barn och ungdom av genomförda och planeradenedskärningar av de offentliga utgifterna? På vilka sättfullföljer regeringen den i regeringsdeklarationen angivna uppgiften att slåvakt om goda sociala och kulturella uppväxtvillkor för barnen? Inhämtarregeringen vid sin propositionsskrivning fortlöpande råd från barn- ochungdomsdelegafionen? 1983/84:65 av () till justitieministernom åtgärder mot viss lagtillämpning: harmassmedia uppmärksammat två fall, där följsamheten mot byråkratiska reglerblivit absurd i det enskilda fallet. I det ena fallet hade en mor vägrat följa domstolsbeslutpå att hennes f. d. make skulle ha rätt att träffa deras barn. Hon dömdes dåtill böter. Hennes vägran berodde på en mycket stor rädsla för vad mannenskulle kunna göra med barnet. När hon till slut lät mannen träffa barnet,dödade han det nästan . Efter det att detta har hänt krävs hon påbötesbeloppet. I det andra fallet har en åttaårig invandrarflickaplacerats i en skolklass för elvaåringar, därför att hennes papper uppger atthon är - trots att samtliga inblandade parter kan konstatera att dettaär fel. Man kan dock inte låta henne byta klass förrän det formella felet ipersonnumret har rättats till. Det här är två exempel som belyser hur lagar ochbyråkratiska regler kan bli absurda - om de inte fillämpas med mänskligtförnuft. Tyvärr finns det många, mer eller mindre dramatiska, exempel på sammaokänslighet inför mänskliga situationer som ingen kunnat förutse. Det finns grupper i samhället som tar sådana här händelsersom intäkt för att angripa den offentliga sektorn och hela vårt rättsväsende.Ingenting skulle egentligen vara farligare för vanliga människors rättssäkerhetoch trygghet än om sådana angrepp fick gehör i samhället. Däremot är det ettdemokratiskt samhälles skyldighet att angripa de fel som begås. Detenda sättet att värna den gemensamma sektorn och rättstryggheten är att allfidvara vaksam mot felaktigheter. Efter den senaste fidens händelser måste man fråga sig: Ärdet de inblandade tjänstemännen som tolkat vår lagstiftning fel, eller är detlagstiftningen som omöjliggör mänskliga hänsyn i speciella fall? Kanske behövsen ny tolkning av de regler som skall gälla vid fillämpningen av våra lagar ochbeslut. Mot.bakgrund av ovanstående vill jag fråga justitieministern: Vilka åtgärder är justitieministern beredd att vidta föratt tillämpningen av lagar och beslut inte skall bli absurd i det enskildafallet? 14 §Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts 1983/84:208 av () till statsrådetBengt om fidsprogrammet för det nya : Vilket är tidsprogrammet förprojektering och byggande av det nya ? 1983/84:209 av (vpk) tilljordbruksministern om Wind-scale-anläggningen; Vid de nordiska miljöministrarnasmöte i kom inte frågan om radioaktiva utsläppfrån upparbetningsanläggning-ar för använt kärnbränsle upp till debatt. I detpressmeddelande som lämnats i denna fråga sägs endast att ministrarna äröverens om att skyddet av den miljön måste vara ett prioriterat områdeoch att åtgärder på området inte drivits med tillräcklig beslutsamhet. Enligtuppgift ville den danske miljöministern få till stånd ett samnordiskt agerandeinför , framför allt med tanke på de alarmerande rapporternafrån Windscale-anläggningen. Detta har uppenbarligen inte fått stöd frånsvenskt håll. Jag villdärför fråga jordbruksministern: Anser den inte att rapporterna frånWindscale är tillräckligt allvarliga för att frågan förs upp införPariskonventionen enligt det danska önskemålet? 1983/84:210av () till utbildningsministern om en mellanexamen vid universitetoch högskolor; efter det att dennya doktorsexamen hade införts restes krav på en mellanexamen, som bl. a.skulle möta arbetsmarknadens behov av en kortare forskarutbildning. Det varspeciellt angeläget på teknisk fakultet, men behovet fanns även på övrigafakulteter. är det möjligt att avlägga en mellanexamen viduniversitet och högskolor. Den är införd på teologisk och teknisk fakultet, ochmöjligheten finns även på filosofisk fakultet - men först efter det att denfilosofiska fakulteten vid de olika lärosätena har begärt det hos UHÄ. Dettahar inte någon filosofisk fakultet gjort, trots att stort intresse för en sådanexamen finns bland studerande, ämnesföreträdare och avnämare av olika slag. Med stöd av ovanstående vill jag ställa följande frågatill utbildningsministern: Vad avser utbildningsministern att göra för att påskyndaett införande av en mellanexamen (licentiatexamen) på de olika fakulteterna ochför att bättre sprida information om de möjligheter till detta som faktiskt finns? Meddelande öm' frågor 1983/84:211 av () till justitieministern omreglerna för vittnesförhör: Om vittne av rädsla eller annanorsak inte vill lämna sitt vittnesmål i parts närvaro kan enligt 36 kap. 18 §rättegångsbalken rätten besluta att parten inte får vara fillstädes underförhöret. Sedan parten återkommit skall vittnets berättelse uppläsas. Genom bestämmelsen har utrymme lämnats medborgarna attvittna utan att den tilltalade åhör vittnesmålet. En motsvarande möjlighet finns inte när vittnet av rädslaför partens kamrater vill slippa uttala sig inför dessa personer.Bestämmelserna i 5 kap. om offentlighet och ordning viddomstol medger visserligen rättens ordförande att vägra underåriga kamraterfill den tilltalade fillträde fill förhandlingen. Dessa regler är emellertidavsedda till skydd för kamraterna och är f. ö. begränsade till underårigapersoner. Mot denna bakgrund föreslog jag i en motion 1980(1979/80:1111) att skulle ändras så att det blir möjligt attförhöra vittne utan närvaro av åhörare i sådana fall som jag här berört. Efter en bred remissomgång förordade justitieutskottet(1980/81:5) att det skulle ske en undersökning rörande ordningen för förhörinför domstol. Detta beslutade att som sin mening ge regeringen tillkänna. Jag vill mot denna bakgrund fråga justitieministern vilkaåtgärder som vidtagits med anledning av beslut i detta ärende. 1983/84:212 av (vpk) till industriministernom åtgärder för att rädda nedläggningshotade industrienheter i : Vid behandlingen av propositionenom vissa ekonomisk-politiska åtgärder i hävdade socialdemokraternaatt nu hade fått sådant stöd att en positiv utveckling kundeförväntas. I tidningarna kommer beskedet om nedläggning avGällivare Mekaniska. har fabrik beslutat om attupphöra med sin verksamhet. Jag villdärför fråga industriministern; Avser industriministern att tainitiativ till offensiva satsningar för att rädda de industrienheter iNorrbotten som hotas av nedläggning? 1983/84:213av () till statsrådet om sjukvårdenssäkerhetssystem: