prot · G709168 · 1983-12-31 00:00:00 — Rafionaliseringar och produktivitefshöjningar kommer igång - eller underlättas,i varje fall - om den kommunala sektorns ekonomiskaramar begränsas. Alla organisafioner som har haft en snabb tillväxt och levtunder goda ekonomiska omständigheter.redovisar s. k. släck, dys. gör av med merpengar än som behövs... I reservafion 1 föreslår vi en samlad neddragning ay denkommunala sektorns utrymme med ca 7,5miljarder kronor. Till kommuner och landsfing som drabbas särskilt hårt av neddragningarna avsätts . Dessa medel tas från de specialdestinerade bidragen, eftersom det är de som stimulerar fillväxten mest. Besparingar i de statliga transfereringarna tillkommunsektorn måste kombineras med ett temporärt skaftestopp. kerna aft lösa sinaproblem på etf lättvindigt sätt, nämligen genom att höja skatterna.Konsfitutionsufskottet sade i sitt betänkande 1980/81:22 att det inte finnsnågot hinder mot lagstiftning, utan att man mycket väl kunde lägga fast etfskattefak eller införa skatfesfopp; man borde möjligtvis undvika defta. Enenig riksdag gav regeringen i uppdrag aft undersöka möjligheternaatt införa enhetliga redovisningsregler för kommunerna. Jag tror det är påtiden att regeringen skyndar sig med detta. Det räcker heller irite med ettredovisningsreglemente, utan det behövs en redovisningssfadga. Sammanfattningsvisyrkar jag bifaHfill reservafionerna 1, 5, 7, 8, 12, 14, 17, 20, 24 och 25. Denekonomiska politiken, m.m. 45 (); Det är beklagligt aft vi inte har möjligheter att grundligt debatterade kommunalekonomiska frågorna på grund av den sena tidpunkt då riksdagenbehandlar dessa frågor. Det har i sin tur aft göra med att regeringen valt attlägga fram propositioner som berör den kommunala ekonomin och verksamheten iflera omgångar. Först kom statsbudgeten , som hänvisade fill den nuaktuella proposifionen, nr 133, om den kommunala ekonomin. hänvisadeden propositionen i sin tur till komplefteringspropositionen, nr 150. Sedankomplicerades bilden och behandlingen också av att regeringen tillriksdagen lade fram proposition nr 200 om vissa åtgärder för atf dämpa pris-och kostnadsutvecklingen. Sammantagethar detta gjort aft det varit mycket besvärligt att hantera dekommunalekonomiska frågorna i finansutskottet. Vi får också nu en mycketstympad hantering här i kammaren av de kommunala frågorna till följd av dennabehandlingsgång. Denkommunala sektorn har en mycket stor, ja, avgörande betydelse för den svenskaekonomin. 1 synnerhet gäller detta , när vi har aft försöka få nedbudgetunderskottet, atf få ned inflationen, atf få en rättvis fördelning av detillgängliga ekonomiska resurserna inom.sjuk- och hälsovårdsområdef, inomäldreomsorgen och till barn- och familjeområdef. Även inom sysselsättningsområdetintar den kommunala sektorn en mycket central position. Självfalletbetyder detta att kommuner och landsfing måste tas med i de besparingar somgörs för att få svensk ekonomi i balans. Fråncenterpartiets sida har vi en grundmurad tro på det kommunala systemet. Detligger i linje med vår decentraliseringspolitik att slå vakt om etf system sominnebär aft i de frågor som närmast berör människorna - och dit hör service ochorganisation - skall besluten också fattas nära människorna. Detvar därför var emot de senaste tvångsvisa kommunsammanslagningarna,som socialdemokraterna genomdrev 1971 och 1974. Påsamma sätt a-wisar vi också sådana inskränkningar i den kommunalabeskattningsrätten som vill göra genom att införa ett kommunaltskattetak. Vi tycker också attsocialdemokraterna - som dock har en genuin Denekonomiska politiken, m. m. kommunaltradifion, det skall sägas - vill centralt styra och ställa för mycket gentemotkommuner och landsfing. Det gäller framför allt i fråga om de olika statsbidragsom ges ut tHl kommunerna. De specialdestinerade statsbidragen, som i dagutgår fill ca 90 olika kommunala och landstingskommunala verksamheter, belöpersig sammantaget fill . Dessa bidrag utgår efter reglersom för mycket styr den kommunala verksamheten, bl. a. på barnomsorgssidan, ifråga om äldresomsorgen och sysselsättningsmässigt i olika kommuner ochlandsting. Fråncenterns sida vill vi i stället låta dessa bidrag bli mera generella, så attkommunerna själva får hantera pengarna efter varje kommuns förutsättningar. Pådetta sätt gör vi pengarna drygare och framför allt effektivare. Samfidigt gesdet utrymme för besparingar. Fråncenterns sida vill vi också bygga ut det kommunala skafteutjämningssystemet,som är ett utmärkt generellt sysfem, där kommuner och landsfing själva fåranvända pengarna inom den angivna ramen. Skaffeutjämningsbidraget är för 1984ca . När satt i regeringsställning byggdes dettasystem ut mycket kraffigt. I den proposifion som föreligger vill regeringenoch socialdemokraterna i finansutskottet dra ner skaffeutjämningsbidraget ochi stället använda dessa pengar till speciella åtgärder i kommunerna för bl. Regeringen skulle alltså bestämma fill vad och till vilkakommuner eller landsting dessa medel skulle anslås. Detta är att gå bakvägen,herr talman. Socialdemokraterna vill centralisera. Vi från vill istället decentralisera bidragen till kommunerna genom skatteut-jämningssysfemetoch ett mera generellt statsbidragssystem. Skallman begränsa utgiftstakten i den kommunala och landsfingskommu-nalaverksamheten, skall det göras på sådant sätt att kommunerna själva harmöjligheter att prioritera och planera inom vilka sektorer de vHl begränsa sinautgifter. Det ligger inom den kommunala demokratin att så får ske. Sammanfattningsvis,herr talman, har i olika reservationer fill finansutskottets betänkandenr 39 intagit följande ståndpunkter; - slår vakt om skatfeutjämningen och avvisardärför regeringens förslag atf grundgarantin minskas . På helår innebärregeringens förslag att skafteutjämningssystemet dräneras på ca 700 milj. kr. - avvisar regeringens likvidifetsindragningpå från kommuner och landsfing. När väl avtalsrörelsen nuetablerat ett för högt kostnadstryck, lär en likvidifetsindragning inte kunnahejda inflationen. - anser att man inte skall ge ut de pengarsom nu dras in från s. k. juridiska personer; - biträder regeringens förslag aft slopa denkommunala företagsbeskattningen, vilket i sig också har en skatteutjämnandeeffekt. Däremot avvisar vi atf kompensation skall utgå annat än i speciellafall, fill speciellt utsatta kommuner. - föreslår atf den kommunala garanfibeskatfningenbehålls för företagsägda fastigheter. Dessa bör enligt beskattas påsamma sätt som fastigheter ägda av fysiska personer. Oavsett om fastigheternaägs av personer eller företag harkommunerna kostnader för vatten, avlopp, vägar osv. Fastigheterna bör därförlikställas från garanfibeskaffningssyn-punkt. - menar att de små församlingarnas skafteunderlag inte får urholkas.Därför vill vi tillföra kyrkofonden ytterligare 170 milj. kr., vilket i stort.motsvarar företagens nuvarande kyrkoskaft. - föreslår att ett första steg nu fas för att överföra medelfrån de specialdestinerade statsbidragen fill etf nytt generelltstatsbidragssystem. Konkret föreslås aft av alla specialdestinerade bidrag- utom bidragen på utbildningssekforn, som i sig är ganska utjämnande - dras inden . Detta motsvarar ca . Hälften.däravföreslås överföras till det nya generella bidragssystemet. Detvar en summarisk genomgång av några av de reservationer som vi har fogat fillfinansutskottets betänkande om den kommunala ekonomin. Det finns betydligtmycket mer att säga om just den kommunala sektorn och dess framtid. Det gäHerframför allt vilka råd nu skall ge fill de kommunalmän ute i landetsolika kommuner som fram har att fatta beslut om budgetarbetet. Jag yrkar därmed bifall till reservafionerna 2, 8, 10, 11, 13, 15, 18,21, 23 och 28 i utskottets betänkande. Denekonomiska politiken, m.m. 46 (): Den snabba kommunala volymexpansionen var enbidragande orsak fill innevarande samhällsekonomiska obalans. Det är därförnödvändigt att nu och fortsättningsvis begränsa kommunsektorns fillväxt. Dettaär också möjligt genom att den fidigare expansionen skapat utrymme för ochmöjligheter till rationaliseringar och besparingar inom den kommunalaorganisafionen. Enminskning av statsbidragen till kommunerna är nödvändig för aft åstadkomma bådeden nödvändiga begränsningen av kommunernas expansion och besparingar istatens utgifter. har i mofion 2690 föreslagit en minskning av kommunsektornsinkomster med fotalt från . Slopandet avbeskattningen av juridiska personer innebär en indragning på ca 2 miljarderkronor. Därutöver föreslås att en avgift på läggs på helaskatteunderlaget, vilket innebär en indragning av medel från kommunerna på ca2,. Avdessa medel föreslås ca 100 milj. kr. återgå fill särskilt utsatta kommuner ochlandsfing. Befolkningsutvecklingenfotalt och i olika åldersklasser är av central betydelse för den kommunalaekonomin. Den senare delen av kommer att - fill skillnad frånförhållandena -kännetecknas av att totalbefolkningenär oförändrad. Vi anser att den volymexpansion i kommunerna på somföreslås i proposifionen är från samhällsekonomisk synpunkt alltför kraffig. Vianser aft en begränsad volymexpansion av ungefär den omfattning som geroförändrad standard. Denekonomiska politiken, m. m. omhänsyn tas till befolkningsändringar, är godtagbar. Ensådan volymökning på är, ufifrån de bedömningar som kan göras avkommunernas finansiella sifuafion, förenlig med en minskning av statsbidragen idenstorleksordning som anges i vår motion 2690, dvs. med ca 4,5 miljarder.Dessa beräkningar bygger på det faktum aft kommunsektorn förutses få ettrelafivt gynnsamt finansiellt läge . Vianser också att kommunerna framöver måste använda taxor och avgifter meraakfivt som styrmedel i sin verksamhet. Defta har tagit upp ireservafion nr 26 i finansutskottefs betänkande nr 39. Beträffandekonsekvenserna för vissa kommuner vid slopande av företagsbeskattninghar jag själv i motion 2953 tagit upp konsekvenserna för kornmun imitt hemlän, . Detta är en kommun som är typisk för dem som drabbasmycket hårt. Men jag vet också att det finns många fler med samma problem, ochdärför förstår jag att i sådana här frågor infe kan fatta beslut utanatf det är regeringen som gör denna fördelning. Men jag tror ändå atf ocksåregeringen skall förstå de svårigheter som kommer att drabba flera kommuner ochatt en fördelning av extra pengar är nödvändig samt att kommun ären av dem som måste få ett extra tillskott. Meddetta, herr talman, vill jag yrka bifall till reservationerna nr 3, 8, 16, 19,22 och 26 i finansutskottets betänkande nr 39. 47 HANS iHallstahammar (vpk): Inledningsvis vill jag säga att jag infe alls delar den uppfattningKenth Skårvik redovisade i sin något förenklade sammanfattning av vad somligger fill grund för dagens ekonomiska problem, där han hävdade attkommunernas expansion skulle vara den väsentligaorsaken. I själva verket var det så att svensk indusfri flyttade ut en stormängd jobb utomlands, ungefär 100 000. Dettaskulle ha inneburit en mycket stor arbetslöshet redan då i vårt land, om infeden offentliga sektorn hade kunnat suga upp och fa hand om alla de människorsom behövde etf arbete. har den utvecklingen avstannat, och det är defta somdelvis är orsaken till dagens problem. Ioch med att regeringen nu föreslår atf man skall avskaffa den kommunalabeskattningen av juridiska personer fullföljs den åtstramningspolifik motkommunerna som inleddes av de borgerliga regeringarna. Då skrek de i oppositionvarande socialdemokraterna i högan sky och uppförde väldiga indignationsnummerinför väljarna. Från ledande socialdemokrafiskt håll talade man om stöld ochkonfiskation. sista omgång som föreslås när det gäller kommunernas ekonomi utgårvisserligen ett belopp som kompensation till kommunerna, men det aviserasingenting om fortsättningen. Man måste väl ändå förutsätta att när nu denkommunala beskattningsrätten för kommunerna slutligen avskaffas, så gällerdefta för aH framfid. Kommuner och landsting" kan alltså, som det brukarheta, känna sig blåsta på de pengar som de annars skulle ha fått. Tillsammans med deHkvidifetsindragningar som föreslås i proposition 200 innebär detta atf kommunerna hindras från möjligheter expansion som enligt min mening skulle ha varit väldigt viktig i ett lägemed fortsatt arbetslöshet, med stora kostnader för samhället. Det är ingettvivel om att den offenfliga sektorn, där kommuner och landsting är mycketviktiga, har stor betydelse i en strategi för att minska arbetslösheten ochdärmed problemen med budgetunderskott och räntebetalningar. Vi säger i reservation 4 om den kommunalekonomiskautvecklingen att den offentliga sektorn genom långsiktig och väl övervägdutbyggnad kan bli ett aktivt, arbetsskapande instrument. Detta kan ske delsgenom att man skapar en förbättrad infrastruktur, som i sin tur ger nyaarbetsfillfällen, dels också genom direkt arbetsskapande verksamhet som fyllerviktiga behov i samhället. Utskottets talesman i denna debatt, , kommerförmodligen atf säga atf kommunernas ekonomi är god och att deras situation ärbättre än man skulle ha kunnat vänta sig. Till detta vill vi säga aft det i såfall beror på aft kommunerna genomgått av ganska hårdanedskärningar och begränsningar, som har slagit just mot kommunerna, och delastar nu över kostnader på de enskilda människorna utan att förmåutveckla verksamheten som planerat. Den som sysslar något med ekonomivet atf det kan vara svårt atf ens få tillsätta en vakant tjänst ute ikommunerna, än värre att få starta någon ny verksamhet, hur socialt ochfördelningspolitiskt motiverad den än är. Men i ett längre perspektiv har åtstramningarna som vi serdet också en allvarlig ideologisk sida. Utebliven service och den offentligasektorns oförmåga att motsvara samhällsmedborgarnas krav utmynnar i hårdaattacker mot all offentlig verksamhet och, med hjälp av SAF och de borgerligapartierna, i ett förhärligande av privata initiativ på områden som annars avtradition varit förbehållna den offentliga sektorn, just därför attarbetarrörelsen i sin kamp har ansett aft sådan verksamhet skall vara offentligför att kunna tjäna som ett instrument i fördelningskampen. Ett av de få områden som givits ökade anslag iförhållande fill vad man planerat är försvaret. Där har det gått lätt försocialdemokraterna aft få med de borgerliga, som på andra områden viH gå mycketlängre när det gäller att minska samhällets kostnader, områden som är av annanbetydelse och som jag tycker är viktigare. Med tanke på rådande ideologiska förhållanden i den härkammaren tror jag inte att man kunde ha väntat sig några ökade anslag tillkommuner och landsting för deras utveckling. Men mot bakgrund av den propagandasom socialdemokraterna förde och gick till val på hade man åtminstone kunnatvänta sig något av én polifik för atf fillrättalägga borgerliga missgrepp, ivarje fall en politik som inte gjorde saken värre. För vår del ser vi infe de senast föreslagna Hkviditetsindragningarnasom något slags statlig inkomstpolitik. Vi anser aft indragningar frånnäringslivet bör göras för atf öka investeringarna och för att kunna skapa flerjobb, medan några indragningar från kommunerna över huvud taget infe bör göras.Kommunerna har ingen möjlighet atf avsätta vinster, utan kämpar i stället Den ekonomiska politiken, m. m. 8 protokoll 1983/84:168-170 Denekonomiska politiken, m.m. motstora underskott och stora problem i ekonomin - kommer att ta uppen del av de här frågorna i sitt anförande. Det finns t.o.m. kommuner som måstelåna till likviditetsindragningar, har jag hört. Införsocialdemokrafins utveckling från oppositionsparti till regeringsparti ställerman sig frågan, hur det är möjligt att vända så på handen, atf fa i stället föratt ge. Hur kan det som betecknades som näst intillbrottsligt nu vara regeringspolitik? kan det vara svårt aft tränga in itextmassorna i finansplaner och betänkanden för att analysera bakomliggandemotiv, men det har inte varit svårt när det gäller socialdemokratin eftervalet. Jag tycker att man helt och hållet har gått in i högerns ideologiskafälla och fill stor del också kapitulerat. Man för en polifik som i långastycken uppskattas av de borgerliga. Att man får kritik av dessa parfier berorpå att de vill gå ännu längre och att de nu ser chansen aft genomdriva sinpolifik, när motståndet inom socialdemokratin håller på atf luckras upp.Kjell-Olof Feldts bok har ju fått mycket beröm här från högerhåll. Förvpk;s del håller vi fast vid tanken på att man måste skapa fler arbeten för attkunna lindra trycket på statsbudgeten och begränsa en ökning avbudgetunderskott och ränteproblem. Men då kan man inte bara satsa på industrin,göda den och dess ägare utan att få någof tHlbaka av de stora vinster somskapats genom devalveringen och - som många av socialdemokrafins företrädarehär sagt - genom en god portion fur. Åtminstone någon del av den furentycker vi borde falla på dem som har tvingats göra så stora uppoffringar undermånga år och på dem som tvingas gå mot och inleda nästa lågkonjunktur, med alltvad den innebär, med arbetslöshet. Det är faktiskt så att arbetslösheten i dagi en s. k. uppgång är minst lika stor om inte större än den var under 1960- och1970-talen, när det var kris. Ettsätt att låta dessa människor få del av uppgången är att ge kommunernamöjlighet atf utvecklas, föra en rikfig fördelningspolitik, som flerjobb skapas. Redaninnan varit uppe i debatten skall jag citera honom, men då är detfrån finansdebatten , då han sade så här: "Sedan kan man,herr talman, inte bortse från sysselsättningseffekterna. I den svåraarbetsmarknadssituation som vi nu befinner oss i är det enligt vår meningansvarslöst att inte utnyttja den offentliga sektorn i kampen mot en ökadarbetslöshet." Dettasades som en kommentar till de förslag som de borgerliga lade fram för att tabort delar av den kommunala beskattningsrätten för juridiska personer och föratt begränsa kommunernas expansionsmöjligheter. Det är en politik som nu fullföljs av samme . Jag yrkarbifaU till samtliga vpk-reservafioner i betänkandet. 48 (): Statens transfereringar till kommunsektorn uppgår till ca 55miljarder kronor. av detta belopp utgörs av s. k. specialdestineradebidrag. I en ekonomisk utvecklingdär staten ständigt dras med årliga stora budgetunderskott ochdärmed också én stadigt växande statsskuld, är inte tillfälligt ökade inkomsteri form av höjda skatter någon hälsokur som är att rekommendera. Det måste istället fill rejäla besparingar i statsbudgeten. I den moderata mofionen 2686har vi bl. a. yrkat på att vissa specialdesfinerade bidrag till landsfingen börreduceras. Majoriteten framhåller på s. 21 i det betänkande vi nu behandlar att debesparingsområden som utpekas i den moderata mofionen 2686 frånfördelningssynpunkt är synnerligen illa valda. Det är en vilseledandebeskrivning. Verkligheten ser helt annorlunda ut. Statliga bidrag öron-märksinte i landstingens budgetar. Däremot minskar naturligtvis landstingenshandlingsutrymme, om statliga bidrag försvinner från inkomstsidan. I finansplanen, s. 37 bHaga 1, sägs aft kommuner och landsting i ökadutsträckning fillvarafagit olika möjligheter aft rationalisera ocheffektivisera, i vissa fall också direkt skurit ner sina utgifter. Tyvärr kanvi konstatera att detta illa överensstämmer med verkHgheten. Denlandsfings-kommunala konsumfionsökningen har varit . Detta kan jämföras med en privat konsumtionsökning om . BNPökade med 1,. Detfinns många förklaringar till denna enorma expansion på det landstingskommunalaområdet. En förklaring är ökat fackligt inflytande, som i hög grad harpåverkat. En annan förklaring är att det inte funnits någon störrebesparingsvilja. När staten sänkte statsbidragen till exempelvisstudieorganisationerna, rekommenderade huvudmännen atthöja bidragen. Viden jämförelse kan man konstatera atf den öppna vården i landstingens-regi ärbetydligt dyrare än den som drivs i privat regi. Samma gäller för tandvården.År 1983 kostade ett besök hos privafläkare . I landstingsregi var prisetför samma tjänst . Ökadekostnader för kollektivtrafiken möter de nya huvudmännen med att ge ut än mersubvenfioner. Den procentuella andelen subventioner till denna verksamhet baraökar. Atflåta landstingens pengarullning fortsätta med hjälp av statliga bidrag inuvarande ekonomiska läge är helt förkastligt. Det innebär dessutom attnödvändiga strukturförändringar och effektivisering av verksamheter nära noguteblir. Om landstingen tar fill vara aHa de möjligheter tiH förändringar ochbesparingar som bevisligen finns, blir de begränsningar av statliga bidrag sommoderaterna nu föreslår knappast märkbara i landstingens oHka verksamheter. Låt mig slutligen citera en liten fras av finansministern i"Samtalen": "Vihåller nu med stor bestämdhet fillbaka statens bidrag tiH kommunerna för atttvinga dem att hushålla med resurserna." I nästa mening säger han; "Villde dra på sig nya utgifter får de vara så goda att finansiera dem själva." Från moderat sida anser viatt det är nödvändigt att hushålla med Denekonombka politiken, m.m. Denekonomiska politiken, m. m resursernai kommuner och landsting. Därför föreslår vi att det skall införas ett temporärt skattestopp. Med det anförda vill jag yrka bifall fill samtliga de reservationer sommoderaterna står bakom. Anf.49 (): Jag har också ett manuskript som nog skulle räcka för ett anförandeunder de som jag anmält mig för, men jag är ganska övertygad om attsåväl kammarens ledamöter som herr talmannen infe har någonting emot om jag avstårfrån att föra detta till kammarens protokoll. Vihar tidigare i vår diskuterat de kommunalekonomiska frågorna, och ifinansutskottets betänkande 39 finns de starka argument som behövs i dettasammanhang nu när strax skall ta sommarlov. Jag skall inte ensta upp i kastade handske. De starka argument somfinns i vårt betänkande tycker jag nu har förstärkts ytterligare sedanreservanterna har haft ordet. Jag yrkar kort och gott bifall till hemställan i finansutskottetsbetänkande 39. Anf.50 HANS i (vpk) repHk; Om inte handsken tas upp, blir det naturligtvis inte någon kastning ochinte någon debatt. Jag kan bara beklaga att kommunernas ekonomi intebehandlades , före partHedaromgången, så aft vi hade fåttdiskutera problemen på ett rikfigt sätt. Stympningen av denna vikfiga debattkänns mycket otillfredsställande. Anf.51 () replik; Jag skall säga fill i att vi kanske fårytterligare tillfällen att ta upp debatten om kommunernas ekonomi. 52 HANSPETERSSON i (vpk) replik: Herr talman! Då hoppas jag verkligenatt socialdemokratin återgår fill sina ståndpunkter från oppositionstiden, såatt förslagen kan få en betydligt positivare behandling från vårt partis sida.Som det nu är innebär regeringspolitiken ett fullföljande av den borgerligapolifiken - och det kan vi aldrig acceptera. 53 (): Det är sista fimmarna på , och jag skall i likhet med fleraandra här inte tala efter manuskript utan bara antyda det ämne jag hade avsettta upp. Det gäller den Hkvidifefsindragning som också är tänkt att gällalandefs kommuner. Jag har ingenfing emot denna metod att ta upp Htet av dengoda likviditet som finns i kommuner och landsting. Det jag tycker är felaktigtär att avgiften som skall levereras in från kommunerna och landstingen görsgenereH. Det kommer att gälla också kommuner och landsting - kanske inte såmånga, men det finns ändock sådana - som inte har någon växtkraft i sinekonomi. De kommer att få välja mellan att höja skaften för att finansiera denhär verksamheten eller atf göra prutningar i befintlig verksamhet eller dekanske får låna för att inleverera avgiften fill . Det fanns ikompletteringspropositionen en antydan om att man skulle kunna ge dispens förvissa kommuner som i det här avseendet hade ett utsatt läge. Detta är inte kvari den slufliga versionen, och utskottet har inte heller tillstyrkt den motiondär jag och en kollega fog upp förslaget aft få denna .dispensmöjlighetgenomförd. Utskottet säger aft finansministern och regeringen föreslår att detextra skaffeutjämningsbidraget ökar med 90 milj. kr. Detta skall kunna någotmildra den utsatta situation som de kommuner jag här talar för kommer att hamnai.