prot · G709157 · 1983-12-31 00:00:00 — Styrkan i politiska förslag ligger intealltid i mandattal, utan i det reella innehållet i förslagen. Såtill frågan om de medel som beviljade 1976, 1979 och 1982. Såvitt jagkommer ihåg var vi överens om medlen 1976 och 1979. När det gäller 1982 var detframför allt socialdemokraterna som förde fram förslag om medel och regler,förslag som de sedan inte har följt upp. De faller alltså platt till marken. Vikan naturligtvis diskutera om de här pengarna precis på samma sätt som vidiskuterade kompensationen till försvaret och uppräkningen av biståndet, om nusocialdemokraterna finner att länsanslaget är viktigt - och det säger ju ThagePeterson att det är. Det finns ett par miljarder kronor i det samladeregionalpolitiska anslaget. Vi har i besparingar somfolkpartiet har föreslagit, och vi kan diskutera också hur vi skulle kunnaanvända'dem. Det är alltså inte så att det fattas pengar. Eftersom detta är min sista replik vill jag ytterUgare en gång yrkabifall till utskottets hemställan avseende vårt förslag om ett förstärkt anslagtill de län ute i glesbygderna som behöver ett särskilt stöd. 42 (vpk) replik: Industriministern gjorde ett enligt min mening ganska sensationelltuttalande. Han sade: Ge mig 200 eller 500 milj. kr., så skall jag nog kunnaanvända dem! Industriministernanser alltså att det finns ett behov av pengar, och det överensstämmer med denverklighet vi har beskrivit här . Menockså arbetslösheten kostar på olika sätt pengar för samhället. ju varit med om att räkna pä vad bl. a. arbetslöshet kostar samhället, påandra vägar. Jag kan inte förstå att insatser av det aktuella slaget i någonnämnvärd grad kan öka budgetunderskottet. Industriministernvisade vidare en väldig omtanke om min person när han pekade på att jag iutskottet inte hade fått gehör för mer än 100 milj. kr. trots att jag hadebegärt 2 miljarder. Jag vill berätta för industriministern att jag ireservation 29 till punkt 76 i arbetsmarknadsutskottets hemställan följer uppmitt förslag om ökning av åtgärderna, till en kostnad av 2 miljarder. Detankommer således vid bifall exempelvis industriministern att föreslåmedel av ungefär den storleksordningen. Jag kan geindustriministern några tips i sammanhanget, bl. a. vad gäller finansieringenav skillnaden mellan 100 miljoner och 2 miljarder: Öka omsättningsskatten påaktiehandeln samt beskattningen av förmögenheter och av likvida företagsmedelsom inte investeras och höj bolagsskatten! Visst finns det pengar, , i vårt samhälleatt anslå till angelägna sysselsättningsändamål. Men regeringens politik ochindustriministerns argumentation går sammanfattningsvis egentligen ut päföljande: storfinansen skall få behålla sina pengar och de arbetande iglesbygden skall fä behålla sin arbetslöshet. Det är ungefärligen kontentan avdet resonemang som förs. Kanske kan industriministern i den här replikomgångenockså berätta för mig hur regeringen tänker när det gäller t. ex.lokaliseringen av ett järnsvampverk till . En sådan lokalisering kan idagens läge kullkasta andra lokaliseringsalternativ. Vilka maktmedel villindustriministern att statsmakten skall ha? Jag konstaterar att intelängre gör gällande att skulle ha några speciellalokaliseringspolitiska ambitioner. Däremot vill jag inte ta ifrån henneillusionen att detta kan vara en hjärtefråga för . Den trösten kan KarinAndersson fåbehålla. Däremot tycker jag faktiskt att man då och då också börpåminna om utvecklingen andra hälft, dåbesparingar gjordes inom regionalpolitiken, så att dess omfattning minskade,och då vi föriorade 30 000 industrijobb. blev ledsen - han nickar nu - därför att jagställde en fråga till honom huruvida han möjligen varmed om att 1981 rusta nedregionalpolitiken. Han förnekade inte att han var med om de två riksdagsbeslutsom blev förödande för regionalpolitiken. är det obehagligt att blipåmind om saker och ting, men jag tycker att detta hör samman méd dagensdebatt. Beträffande industripolitiska förslag vill jag säga attjag är beredd att ta upp en debatt om sådana när förnyelsepropositionen kommeratt diskuteras. Om jag inte minns fel, herr talman, är det , den 4juni. Jag är anmäld till den debatten och är beredd att ta upp en diskussionmed vid det tillfället. I den bedömning somjag hade att göra när kommuner pekades ut ville jag inte, med hänsyn till attarbetet med strukturplanen pågick, i propositionen till peka utHedemora som en kommun där det skulle behövas speciella åtgärder med anledningav omstruktureringen av specialstålet. ligger i ,och jag menade ätt det var felaktigt att till peka ut tillföljd av att kommer att beröras av strukturplanen: har plockat in i dettasammanhang. Jag har ingenting emot att det kommer att ske. Det hade troligengjorts ändå, eftersom det står öppet för regeringen att komplettera indelningenmed ytterligare kommuner. Viupplever , herr talman, i ett glädjande nyföretagande. detta medverkarhögkonjunkturen liksom det förhållandet att uppfinnare, innovatörer och kreativamänniskor finner att företagsklimatet har blivit bättre i vårt land. De vågarstarta eget och stå på egna ben. Staten hjälper också till på olika sätt så attenskilda personer får startkapital. Det senaste är småföretagsfonden om 100milj. Jagvågar säga när det gäller industripolitiska projekt att det irite är pengar somsaknas. Även om många företag nu bildas och många idéer prövas vill jag se flerbärkraftiga idéer som kan leda till nya produkter och nya jobb. Samma resonemangför jag i fråga om regionalpolitiken. har för regionalpolitiken gälltatt det inte är pengar som saknas utan sunda lokaliseringsf)rojekt som harlångsiktig bärighet. Jag har ställt en fråga, men ingen av talarna harvelat gå in på den saken. Jag frågade nämligen: Skall man ställa kravet på deregionalpolitiska projekten att de är långsiktiga och har en sundhet i fråga omdrift och fortbestånd? Jag menar att varje projekt ändå måste ha ekonomiskbärkraft. Jag som är ansvarig för dessa frågor vet vilka kalkyler som kanpresenteras för olika projekt. Då vill jag också varna för en utveckling därdet pä grund av att för mycket pengar står till förfogande automatiskt blirbifall till varje projekt. Det betyder inte att jag för hysermisstankar eller att jag inte har förtroende för länsmyndigheterna när detgäller deras möjligheter att pröva sina projekt. Naturligtvis fullgör de sinaskyldigheter. Jagkonstaterade ju också i mitt inlägg tidigare att jag vill ha en ökad andel avlokaliseringsverksamheten ute i länen. Men det får inte vara så att mängden avpengar innebär att det blir påtryckningar, från dem som kommer in medansökningar och som vill etablera sig, mot länsstyrelserna och motmyndigheterna centralt för att projekten skall bifallas. Jag utgår från attkammarens ledamöter väl känner till vilka opinionsyttringar och påtryckningarsom kan åstadkommas i fråga om varje projekt. Iförra årets debatt här i kammaren om regionalpolitiken konstaterade vi attefterfrågan på regionalpolitiska medel var låg och att det då inte fanns såmånga intressanta utvecklingsbara projekt. Det beklagade jag då. har denframgångsrika politiken lett till en kraftigt ökad aktivitet i ekonomin. Månganya industriprojekt har tillkommit. Då ökar också efterfrågan pä deregionalpoUtiska medlen. Det erkänner jag. Så fungerar det här. Sedan vi iregeringen bedömt saken beslutade vi, trots det ansträngda budgetläget, attföreslå 25 miljoner extra till särskilda glesbygdsinsatser. De 25 miljonerna täckerin huvuddelen av de glesbygdsmedel som saknades i länen per den 1 mars 1983.Efter en inventering tog vi fram så att säga allt det som fanns liggande ute pålänsstyrelserna. Att vi valde glesbygdsmedel beror på att det är tillglesbygden som den allmänna förbättringen av ekonomin har svårast att trängafram. Jagskulle, herr talman, vilja avsluta den här omgången i den regionalpolitiskadebatten med att upprepa vad jag sade i mitt förra inlägg, nämligen att densocialdemokratiska regeringen inte har gjort några som helst besparingar påregionalpolitikens område - tvärtom har vi gjort påslag. höjdesanslagen C 1 och C 6 totalt med 250 milj. kr. Till detta kom Norrbottenspro- positionen som innehöllåtgärder till en kostnad av totalt . höjdes anslagen medytterligare 300 milj. kr. Därtill kommer de särskilda insatserna för Bergslagenpå 25 milj. kr. och det särskilda glesbygdsanslag som jag nämnde på 25milj. Totalt ökar anslagen således med mer än 350 milj. kr. När jaglyssnade pä partiernas representanter i dagens debatt fick jag närmastuppfattningen att det inte alls var fråga om en ökning utan att det var frågaom en neddragning. Så är det självfallet inte. Till detta kommerförhandlingsframgångarna i anledning av strukturförändringarna inom specialstålsindustrin,där Bruksinvest etableras och får 125 milj. kr. och får 25milj. Dethär visar, herr talman, att den socialdemokratiska regeringen alltsedan sintillkomst prioriterat regionalpolitiken och att vi i regeringen är beredda attgöra stora satsningar för att få en bättre balans mellan olika regioner, så attäven människorna ute i glesbygderna får jobb och en bättre framtid. Andrevice talmannen anmälde att , och att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repUker. 44 iBengtsfors (c): I avsnittet behandlas bl. a. utvecklingen i Bergslagen.Denna del av vårt land har genomlidit en påfrestandestrukturomvandling. Nedgången har varit stark på flera områden och dåspeciellt inom ståUndustrin. Det-var den våldsamma internationellaefterfrågeminskningen som inleddes redan 19'74 som drev fram förändringarna.Stora insatser gjordes av Fälldinregeringarna för att minska svårigheterna förnäringsliv, anställda och kommuner. Vårtland är i stark beroendeställning till omvärlden. Vi måste därför finna oss iatt föra en ekonomisk politik som gör oss slagkraftiga på världsmarknaden.Näringspolitiken skall syfta till att vi kan bibehålla och förstärka vårtnäringslivs konkurrensmöjligheter. Enframgångsrik finans- och näringspolitik skapar förutsättningar och ger resurserför en balanserad utveckling såväl i Bergslagen som i hela vårt land. Deregionalpolitiska målen skall syfta till att skapa förutsättningar för enbalanserad befolkningsutveckling mellan och inom landets oUka delar. Bergslagenskall således ha samma möjligheter till utveckling som övriga delar av vårtland. Man ställer sig då frågan: Får Bergslagen de möjligheterna? Nej, likaUtet som landet i övrigt, kan man väl säga. Densocialdemokratiska poUtiken leder enligt uppfattning till ökadregional obalans: - Flyttiasspolitiken skaU stimuleras. - Minskade resurser för regionalpolitiken. - Ovilja till ökade anslag beträffande regionalautvecklingsinsatser. - Återhållsamhet med glesbygdsmedel. - Senfärdighet vid statlig decentralisering. Ireservation 33 tar upp de 25 miljonerna till Bergslagskommuner- Nr157 na. Regeringen begär att själv få disponera de 25 miljonerna. Utskottetanser Tisdaeen den att användningen av medlen kommer att stärka och breddanäringslivet i 29 mai 1984 Man anser ävenatt det bör ankomma på regeringen att avgöra fördelningenså aft detta mål kan nås. majoritet verkar dessa 25 miljoner vara de avgörande insatser sombehövs i Bergslagen. Medlen skall användas i 21 kommuner i sju olika län.Centern menar att en så begränsad summa utspridd på så stort område knappastkan påverka utvecklingen i den utsträckning som utskottet tror. Intekan det vara rimligt att regeringen disponerar medel för att fördela mellansmåprojekt ute i kommunerna när länen själva har organ och resurser för justsådan verksamhet. Vi anser att de 25 miljonerna bör fördelas på länen ochkanaUseras via de regionala utvecklingsfonderna. Självfallet måste de vara merakompetenta och betydligt närmare problemen än regeringen i . Ireservation 8 föreslår att högsta beloppet för avskrivningslån tillföretag i glesbygd höjs från . och att motsvarandebelopp för uthyrningsstugor samt maximibeloppet för IKS-stödet till enskildaobjekt räknas upp från 30 000 tiU . Ävenförra året hade -förslag om höjningar som tyvärr inte accepterades avmajoriteten. Därför återkommer vi . I synnerhet de prishöjningar somsocialdemokraterna bidragit till under sina knappa motiverar enuppräkning. Erfarenheternautifrån länen pekar på att just dessa objekt positivt bidragit tillutvecklingen i glesbygden. förslag skulle självfallet få genomslagäven i Bergslagen. Socialdemokraternavill nu peka på att betydande höjningar av beloppsgränserna gjordes så sentsom under Fälldinregeringen. Trots att socialdemokraterna då ansåg atthöjningarna var för små samt att socialdemokraterna bidragit medökad inflation är de inte beredda till ytterligare uppräkningar. Fråncenterns sida kan vi endast beklaga den socialdemokratiska inställningen. Även jag vill kommentera länsanslagen en aning. Tack vare oppositionspartierna har vi lyckats öka anslaget med ytterligare 100 milj. kr. Efterfrågan på just regionala utvecklingsinsatser har varit mycket stor. Vi har haft uppvaktningar där man vädjat om förståelse för ökade anslag. Socialde mokraterna i utskottet - hårt hållna av regeringen - har inte velat lyssna påde sakargument som framförts utan har helt slagit dövörat till. De ytterligare 100 miljonerna skall nu fördelas av regeringen, och utskottet utgår ifrån att den i sitt arbete beaktar de olika förhållanden som råder ute i länen. Vi kan konstatera att vi på detta sätt delvis tillfredsställt en mängd motionärer som velat ha ökade länsanslag. Mitt eget hemlän. , har möjlighet att få ett ökat anslag. Det finns en motion här i med ett sådant förslag, nämligen från i . Jag hoppas att han kommer att stödja utskottet vid omröstningen. Nr 157 ' Isocialdemokraternas reservation 16 framhålls att det förbättrade statsfi- Tisdaeen den nansiellaläget är ett resultat av en gynnsammare ekonomisk politik och en 29 mai 1984 stramareutgiftsprövning . Denna positiva utveckling får inte hotas av enoansvarig överbudspolitik. Självfallet har den internationella konjunk- Reeionalpolitiken turuppgången medfört att rosorströtts även över vårt land, annars vore det helt enkelt katastrof. När man harhört företrädare för socialdemokraterna kan man tro att de mednågot slags undermedel har vänt utvecklingen utan hjälp av den internationellakonjunkturen. Det är litet väl mycket skryt i detta, och det tror jag nog attde flesta förstår. Centernhar i sitt budgetalternativ redovisat fuH täckning för de 100 miljonerna.Dessutom kan vi uppvisa ett lägre budgetunderskott än regeringen. Vi behöversåledes inte ta socialdemokraternas anklagelser om oansvarig överbudspolitik påallvar. Förknappt , när socialdemokraterna satt i opposition, fanns det ingahämningar i fråga om utgiftsökningar. Då fanns det medel till allt. Då kunde viverkligen ha talat om oansvarig överbudspolitik. Iett särskilt yttrande påpekar att regeringsskiftet medförde ett minskatintresse inom statsförvaltningen för decentraliseringsfrågorna. Det vardåvarande industriministern, . Åsling, som med den regionalpolitiskapropositionen anmälde att regeringen hade för avsikt att ge vissamyndigheter i uppdrag att utarbeta förslag till decentralisering av den egnaverksamheten. hade regeringen ännu inte tagit något initiativ.Vi påpekade att det är oacceptabelt att beslut åsidosätts på detsätt som skett. Regeringenvaknade till och beslutade att arbetet med decentraliseringinom statliga förvaltningsmyndigheter skulle fortsätta. De skulle nu föreutgången av 1984 redovisa översiktliga decentraliseringsplaner. ärsjälvfallet tillfredsställd över att detta ställningstagande nu äntiigen skett.Vi vill dock framhålla det beklagliga i den långsamma handläggningen, som fåttkaraktären av långbänk. Centernanser att decentraliseringsarbetet skall ge en bättre regional fördelning avsysselsättningen i statliga verk och myndigheter. Regeringen bör driva dennafråga med största intresse. Strukturproblem i Bergslagen löser man självfallet inte enbart genomregional- eller arbetsmarknadspolitik. De är bara delar i totalpolitiken. Detgäller för regeringen att föra en ekonomisk politik som främjar vårtnäringslivs utvecklingsmöjligheter. Vadregeringen har visat inger inte speciellt stora förhoppningar om attvi kan möta nästa lågkonjunktur. med_ ökade resurser och större beredskap. Mankan i ett sådant läge befara att glesbygden får stå tillbaka ännu mer medmotiveringen att möjligheterna i rådande ekonomiska läge är för knappa. Centernhar alltid hävdat att regionalpoUtiken inte får vara en konjunk turfråga. Vi bevisade detta under våra regeringsår dä vi, trots ett besvärligt konjunkturläge, aldrig köpslog om glesbygdsutvecklingen. 58 Även det näringspolitiska klimatet är en viktigdel. införande avlöntagarfonder är ett exempel på misslyckad näringspolitik. Pä det sättetskapas inte förutsättningar för ett dynamiskt och utvecklingsbart näringsliv.Satsningar pä de mindre företagen är en angelägen uppgift. Här finns storautvecklingsmöjligheter. Många små företag ökar också förutsättningarna för enframgångsrik regionalpolitik. Till sist.viU jag yrka bifall till reservationema 8 och 33, som ärbifogade utskottets betänkande 23. Anf.45 (): Jag skall ägna mig åt Bergslagen. Det har som framgår av dagens ärendeäven regeringen gjort i proposition 157. Regeringen anser sig därmed,prioritera utvecklingen i drygt tjugo kommuner inom sex län i vad gällerindustripolitiska och regionalpolitiska insatser. Viär inte imponerade. Med många räddningsinsatser på gång kan det givetvis inteheller bli så mycket till var och en. 25 milj. kr. tUl Bergslagen innebär ingetannat än en ny rubrik i den redan digra stödkatalogen, och med vetskap om detsvinn som förekommer inom byråkratin förefaller insatsen mer vara ett dåligtagnat röstfiske än en rejäl vilja till stöd. Vi kan Uka väl undvara dennainsats, särskilt med tanke pä att länsstyrelserna får mer pengar till sittförfogande genom bl. a. de nya 100 milj. kr. som vi har accepterat. Socialdemokraternagick till val på "rädda Bergslagen". Eftersom socialdemokraternainte har någon som helst avsikt att stiga av från den förda centralstyrdasubventions- och regionalpolitiken med höjda arbetsgivaravgifter och skatterför företag och enskilda, är även denna s. k. räddningsaktion dömd attmisslyckas. Intebara Bergslagen utan alla sysselsättningssvaga regioner, ja hela landet, är nubetjänta av en politik som satsar på nyföretagande och generell tillväxt.Därför går det inte att som socialdemokraterna gör tömma existerande företag påpengar genom skatter och avgifter och till detta lägga regleringar pch fonder.Det är här fråga om avsevärda belopp som lämnar företagen. För1984 kommer näringsliv och enskilda i de sex berörda länen att få avstå 206milj. till löntagarfonderna och över 1 miljard i arbetsgivaravgifter. Dettahar räknat ut. Stimulansstödet på 25 milj. kr. tersig vid den jämförelser! Var och en kan sedan själv räkna ut,att om mer av dessa uttaxerade medel generellt finge stanna kvar i länen,skulle effekten på sysselsättningen bli betydande. Förökad sysselsättning, inte bara i Bergslagen utan i hela landet, behövs denmoderata ekonomiska politiken, vilket innebär att näringslivet får behälla merav de intjänta pengarna, att användas för expansion och utveckling. Vimoderater avvisar således anslaget på 25 milj. kr. Jag yrkar bifall till vårreservation nr 28. har kommit överens om att bilda en särskild stiftelse med 25milj. till sitt förfogande för att stödja tillkomsten av nya företag i Karlskogaomrädet.Vi avvisar den föreslagna formen för satsningen. Ett kommersiellt bolag-somBruksinvest-borde i stället bildas. En omförhand-Ung bör således ske. Detta tarvi upp i reservation nr 30 till vilken jag yrkar bifall. Jag vill ägna åt den stöd- ochregionalpolitik som vi har begåvats med. Jag anser mig ha viss erfarenhet avdenna verksamhet ute på fältet, dels som kommunalt engagerad i en kommun medutflyttning , dels som företagare. I vissa sammanhang talas det högtidligt omsmåföretagandets betydelse. påstås småföretagandet utgöra näringslivetsryggrad. Det sägs att just satsning på oss småföretagare skulle ge en god bitav lösningen på många sysselsättningsproblem. Det kan vara sant. Vi är många,och enbart någon nyanställd vid kanske värt tionde företag skulle ge positivtutslag i arbetslöshetsstatistiken. Beklagligt nog svarar inte samhället i handling upp motden betydelse man tillmäter småföretagen. Visst kan vi ge arbete. Vi kännertrycket från ungdomarna, från de arbetslösa och från de styrande i vårakommuner. Men företagaren frågar sig ofta: Av vUken anledning skall jag somföretagare offra hem och fritidshus i pant'för att hjälpa samhället medsysslsättningen, när av snärjande regler, avgifter och skatter kväverden tåga som skulle vara drivkraften? Får företagaren något tack från samhälletför sitt risktagande? Vi begär inga stödinsatser och bidrag. Vi begär endastarbetsro och att få chansen att klara oss pä den verksamhet vi bedriver. Vifordrar bara att det skall vara lönsamt att vara flitig och uppslagsrik. Ge ossett bättre klimat! Ge oss arbetsglädjen tillbaka! Många kan säkert utveckla,men många avstår, och tråkigt nog är det många som söker avveckla. Vi måste minska den byråkratiska tyngd som ligger öveross. Lätta på den, så lösgörs framtidstron, och vilande uppslag och idéerlockas fram, som man tvekat att förverkliga, då skörden av en insats inte blirannat än bekymmer. Visst skall vi ha en regionalpolitik! Visst skall det frånsamhällets sida göras insatser för att utjämna skillnaderna mellan regioner!Men med den flora av stödåtgärder som sammantaget finns kan man verkligen börjafråga sig om vi inte hamnat litet fel. Är det inte så att man i många fall baraflyttar arbetslösheten? Det är inte svårt att upptäcka att stöd till ettföretag ger nedgång hos ett annat. Det står klart att det bästa samhället kan göra är att medgenerella åtgärder stödja, och även då ta risken att en del företag gesmöjlighet att gå riktigtbra, andra bra och många med bekymmer kanske lyfter sigöver awecklingshotet. Vi har ett stort ansvar för tusentals små företag ochderas anställda. Samhället måste ändra riktning. Vi måste tala om att företagbehövs, att de gör nytta och att företagaren också måste få tjäna pengar. Vi måste ta vara på uppslagsrikedomen. Det finns bysnillenoch idégivare som i ett bättre psykologiskt klimat kan lockas fram urisoleringen, till gagn för den bygd de verkar i. Små företag som går bra gör den bästa regionalpolitiska Pengar finns,uppslag finns. Men modet att ta det avgörande steget saknas. Det finnshundratalet stödformer handlagda av en mängd myndigheter. Vi skulle här iplenisalen kunna votera bort mycket onödigt som vi kanske i god tro byggt upp. Detbästa regionalpolitiska beslut vi kan fatta är att ändra inriktning tillgenerella åtgärder, just sädana som vi moderater talar om. Låt pengarna stannakvar i företagen för utveckling och expansion! 46 (): Bergslagen är ett bälte av bruksorter som sträcker sig över sex län,nämligen , , , , och Uppsalalän. Dessa bruksorter har under en lång följd av år kraftigt påverkats avstrukturomvandlingen inom främst gruvindustrin och stålindustrin men även inomskogshanteringen. Som exempel kan nämnas att endast 2 av de 35 järnmalmsgruvorsom var 1965 finns kvar. Dessa är och . Inomsåväl handels- som specialstålsindustrin har genomförts omfattandeomstruktureringar. Sysselsättningen inom specialstålsindustrin har minskat från 34 000 till 24 000- en nedgång . Dennaminskning föll nästan helt på Bergslagen, eftersom 23 av de 25specialstålsanläggningar som var i drift låg där. Dennanegativa utveckling och medföljande svåra sysselsättningsproblem ligger tillgrund för regeringens proposition 1983/84:157, där tonvikten läggs påindustriell förnyelse. I propositionen föreslås ett nytt anslag om 25 milj. kr.för särskilda utvecklingsinsatser i Bergslagen och att i första hand följandeBergslagskommuner skall bU föremål för dessa insatser: , , ,och i . , , ,norra delen, och i län, , ochLudvika i , , och i Västmanlandslän, och i och och i Uppsalalän.