prot · G7099 · 1983-12-31 00:00:00 — Framståendesocialdemokrater kräver , till mångas förvåning och i strid med sunt förnuft,att den offentliga sektorn skall tillföras ytterligare föratt långsiktigt sysselsätta 100 000 arbetslösa människor i konstlade jobb. Omså sker, så sker det till priset av fortsatt långsiktigt växande arbetslöshet. Regeringspolitikenför att minska den rekordhöga ungdomsarbetslösheten visar att man inte förståreller inte vill förstå de grundläggande orsakerna till den strukturberoende ochväxande arbetslösheten bland ungdomen. Receptet har varit ännu flerberedskapsarbeten och konstlade jobb med resultatet att ungdomsarbetslösheteninte har minskat -den har vuxit. Hindren för ungdomarna att träda in påarbetsmarknaden kan uppenbarligen inte undanröjas av en socialdemokratiskregering som är bunden av långtgående löften till LO-ledningen. Socialdemokraterna står nu ibegrepp att i strid med folket, näringslivet, fackliga organisationer, t. o. m.de borgerliga partierna och sunt förnuft med endast kommunisternas hjälpgenomdriva fackföreningsfonder-fonder som riskerar att bli förödande förutvecklingen i näringslivet och på arbetsmarknaden. Resignation, minskadframtidstro, uteblivna investeringar etc. försämrar ju förutsättningarna förden nödvändiga snabba expansionen av näringslivet. De nya jobben uteblir, ochredan existerande arbetstillfällen riskerar att slås ut. På samtliga dessa punkter kräver utomordentligtallvarliga ekonomiska läge och den växande strukturberoende arbetslösheten engenomgripande omläggning av den förda politiken. En realistisk strategi för att långsiktigt bekämpa denväxande strukturella arbetslösheten måste i stället bygga på: Minskatbudgetunderskott genom sparande och lägre statsutgifter. Stimulansertill näringsliv och de privata sektorerna i ekonomin genom sänkta skatter ochsänkta avgifter på produktionen. En effektivarbetsmarknadspolitik, som satsar på arbetsförmedling och utbildning i ställetför på konstlade jobb i massomfattning. En mindreoffentlig sektor och större privata sektorer i ekonomin och därigenom nyaarbetsmarknader genom genomgripande systemförändringar. Värnskattesänkningari stället för fortsatta värnskattehöjningar. Nya broarmellan skola och arbetsliv för våra ungdomar genom lärlingsutbildning. Investeringar,tillväxt och fler riktiga jobb inom näringslivet i stället för löntagarfonderoch stagnation. Då och då tyder uttalanden från enskildastatsråd på att man inser behovet av en mer verklighetsförankrad politik föratt effektivt och långsiktigt bekämpa den strukturella arbetslösheten. Menvarje gång regeringen skall samla sig till beslut blir det inte verklighetenutan främst LO:s påbud som avgör politiken. Ett exempel på detta kan vi finna i regeringens senasteproposition om sysselsättningsskapande åtgärder. Där fanns chansen atttillsammans med moderata samlingsparfiet genomföra ett system medsamhällstjänst för ungdomar, vilket kunde ha blivit av stort värde för de mängaungdomar som socialt och mänskligt far illa av arbetslösheten. Men regeringensatte LO och de avtalsenliga lönerna före möjligheterna att skapa ett välgenomtänkt samhällstjänstsystem. Det är synd - det är mycket synd - attregeringen pä detta sätt har försuttit möjligheten att ge ungdomarna chansentill en bättre utveckling på arbetsmarknaden genom att sätta LO före kraven påicke avtalsenliga löner. Men det är också ufifrån en annan utgångspunkt syndatt moderata samlingspartiet å ena sidan och och socialdemokraternaå andra sidan inte kunnat finna varandra i denna fråga. Det var med fröjd jagsatt i min bänk och lyssnade pä arbetsmarknadsministerns alla argument för attsamhällstjänst är sä utomordentligt viktig och bra för ungdomarna. Jag och arbetsmarknadsministernhar ju varit med om den motsatta situationen, när vi fört fram krav och förslagomsamhällstjänst men där ni avvisat dessa krav med motiveringen att så kunde manhelt enkelt inte tänka sig att behandla våra ungdomar. Det är skönt att nifrisknat fill i det avseendet. Kunde ni sedan också lämna de avtalsenligalönerna, tror jag att vi skulle ha stora förutsättningar att finna varandra vaddet gäller samhällstjänsten. Mitt andra exempel är kanske det mest betydelsefulla. Densocialdemokratiska regeringen har med stöd av LO omöjliggjortalla försök att bygga nya broar mellan skola och arbetsliv för våra ungdomar.Man har sagt nej och åter nej till lärlingsutbildning, trots attinternationella erfarenheter visar att just lärlingsutbildning är ett effektivtsätt att ge uppväxande generationer god yrkesutbildning och möjligheter tillriktiga jobb. Man har sagt nej, trots att man vet att de länder som hareneffektiv och väl utbyggd lärlingsutbildning också har en ungdomsarbetslöshetsom är väsentligt lägre än den vi har i . Man har gjort det trotsvetskapen att dessa länder inte har haft samma trendmässiga utveckling vad detgäller ungdomsarbetslösheten som vi haft i vårt land. En realistisk och effektiv strategi för att klaraungdomarnas introduktion på arbetsmarknaden måste utgå ifrån de verkligaorsakerna till dagens omfattande ungdomsarbetslöshet. Att särskilt ungdomardrabbas av arbetslöshet beror i hög grad på att det finns starka hinder föryngre människor att komma in på arbetsmarknaden. Dessa hinder är väl kända, ochdem behöver jag inte gå in på i detta sammanhang. Men jag vill särskiltunderstryka att utbildningens betydelse för att motverka ungdomsarbetslöshetenligt vår uppfattning har underskattats . Teori har ansetts vara finare än praktik. Förmentajämlikhetssträvanden har lett till att utbildningen mer och mer har likriktats.Yrkesutbildning är huvudsakligen integrerad i den allmännagymnasieskolan. Kontakten med tilltänkta arbetsplatser är ofta sporadisk.Traditionell lärlingsutbildning inom hantverksyrkena för en tynande tillvaro ilikhet med företagsförlagda s. k. verkstadsskolor. Formen för anpassning tillrådande förhållande på arbetsmarknaden har brustit i många hänseenden. Moderata samlingspartiets alternativ för att klara en delav de problem som finns i det nuvarande utbildningssystemet ärlärlingsutbildning på bred front. Det känner arbetsmarknadsministern väl till.Vi har tidigare presenterat principförslag här i kammaren i motionsform ochdessa har vid åtminstone två tillfällen avvisats av socialdemokrater ochkommunister. Naturligtvis är lärlingsutbildning inte något universalmedel motungdomsarbetslösheten. Men inte ens socialdemokraterna och arbetsmarknadsministernborde kunna undvika att ta intryck av de anmärkningsvärda resultat som nåttsmed lärlingsutbildning både i andra länder och i vårt eget land. Jagrekommenderar arbetsmarknadsministern att ta del av skolöverstyrelsensutvärdering av försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning. Också denvisar att lärlingsutbildning är det mest effektiva sättet att klara ungdomarnasintroduktion på arbetsmarknaden. Det är med stort intresse, men också med en stor portion oro. som vi emotser de kommande årens regeringspolitik för attklara framför allt de två viktigaste problem som utgör hot mot utvecklingen påarbetsmarknaden. Det föranleder mig att ställa två frågor tillarbetsmarknadsministern. Hur och när tänker regeringen och arbetsmarknadsministernbörja föra en politik som minskar det hot som ett växande budgetunderskottutgör mot framtida riktiga jobb? Hur kan arbetsmarknadsministern och socialdemokraterna medgott samvete säga nej till våra förslag om lärlingssystem, när ni själva serhur effektiv lärlingsutbildningen är och hur väl den fungerar både i andraländer och i den försöksverksamhet som har bedrivits i ? Jag inledde mitt anförande med att säga attvi har en hög arbetslöshet i . Den är enligt vår mening oacceptabelthög. Den ligger enligt den senaste beräkningen 1 000 personer över denarbetslöshet vi hade . Men det som har hänt i är ju attvi har lyckats bromsa upp den mycket kraftiga ökning av arbetslösheten sompågick när vi övertog regeringsmakten. Att komma ifrån de djupgående problemsom vi har på den svenska arbetsmarknaden tar tid, och vi utlovade ioppositionsställning aldrig att vi skulle ha några trollformler att komma med. Vi redovisade i motioner och i vårt program Framtid förSverige en rad konkreta åtgärder. Vi sade att vi skulle driva en bättrearbetsmarknadspolitik än den som de borgerliga regeringarna - framför allt pågrund av högerns motstånd - drev. Det har vi gjort. Och med det har vi bromsatupp den hotande utvecklingen på arbetsmarknaden. Men det tar tid för oss innanvi helt kommer till rätta med problemen. Det finns, som jag sade, en del positiva tecken påarbetsmarknaden. Förutom det som jag nämnde förut kan vi nu också för förstagången se en ökning av sysselsättningen. Det händer faktiskt väldigtmycket på den svenska arbetsmarknaden. Vi får fler jobb. men vi får ocksåväldigt många nya som söker sig ut på arbetsmarknaden - inte bara i de storaungdomskullar som vi har just nu - utan också allt fler medelålders kvinnorvill ha ett arbete. Det ställer oss inför större problem. Men det är ändå etthälsotecken. Ungdomsarbetslösheten är nu faktiskt, , lägreän den var . Det betyder inte att vi är tillfredsställda-dåskulle vi inte ha föreslagit nya åtgärder. Men siffrorna visar ändå attungdomsarbetslösheten har minskat. beskrivning av arbetsmarknadspolitikenunder tycker jag inte riktigt stämmer med verkligheten.Det har hänt väldigt mycket inom arbetsmarknadspolitiken , och detkommer det att göra också, eftersomt den ständigt skall anpassa sigtill nya förhållanden. Vi gårvidare på en ny inriktning just , som jag redovisade förut. Vi för över endel av insatserna från den offentliga sektorn till den enskilda sektorn, till industrier och andra privata företag. Det är en nyorientering av arbetsmarknadspolitiken som inte bara vi utan ävenparterna - alltså såväl LO och TCO som SAF - i arbetsmarknadsstyrelsensstyrelse ställer sig bakom. Sedan satsar vi väldigt mycket på yrkesutbildning,och vi satsar också på utbildning av ungdomar - det efterlystes av BengtWittbom. Jag tycker att har rätt när han säger att vimåste finna nya vägar för övergången från skola till arbetsliv. Och det är justvad vi är i färd med att göra. Vi går vidare på de linjer som har utarbetatsunder . Där har ungdomsplatserna en central betydelse, de som komtill under de borgerliga regeringsåren, men efter initiativ från oss i denfackliga rörelsen. Och vi bygger faktiskt ut lärlingsutbildningen också. I det förslag som ligger på bord finns det även ettförslag om en med 2 000 personer ökad lärlingsutbildning. kanskefrågar: 2 000 - vad är det? det är inte något svindlande antal, men iförhållande till de 5 000 som vi har och som de borgerliga regeringarnaunder sina i regeringsställning inte gjorde så värst mycket åt, är denya 2 000 ett ganska stort antal. Jag har sagt förut i den här talarstolen attjag tycker att en lärlingsutbildning av det slag som vi nu har på den svenskaarbetsmarknaden är värd att satsa på. Det finns goda skäl för oss att fundera över hur vi skallutveckla sysselsättningspolitiken och arbetsmarknadspolitiken. Men det finnsinga som helst skäl för oss - om vi verkligen ser sysselsättningen som denfrämsta och viktigaste arbetsuppgiften - att rusta ner arbetsmarknadspolitiken.Och det vi tyvärr kunde bevittna i den här kammaren var att moderatasamlingspartiet på punkt efter punkt sade nej till de konkreta åtgärder som viföreslog då. Man sadenej i en sådan utsträckning att även företrädare förfolkpartiet och fann sig föranlåtna att från talarstolen säga,att om man skulle följa moderata samlingspartiets förslag pä det här områdetskulle vi få en drastisk ökning av arbetslösheten. Det är verkligheten bakom alla de ord som framfört här . Jag skulle vilja avsluta den här repliken medatt följa upp den fråga som finansministern förut ställde till moderatasamlingspartiets företrädare. Eftersom de inte hade någon ytterligarereplikrätt då, kunde han inte ställa frågan direkt utan hoppades att någonmoderat senare i debatten skulle vilja svara. Eftersom är denförste vill jag ställa frågan fill honom, vad han anser om de uttalanden somhar gjorts från SAF:s sida om att de som ställer upp och låter sig väljas somledamöter i löntagarfondernas styrelser och som tillhör det s. k.icke-socialistiska blocket skall svartlistas. Jag hade i går en debatt om demonstrationsrätten med en avBengt Wittboms kolleger i moderata samlingspartiet. Anledningen var att enavdelning inom ett fackförbund i hade annonserat om att enföretagare borde bojkottas, därför att han deltog i demonstrationer motlöntagarfonder. När det gällde den frågan gick det så, att det inte blevnågonting av den här bojkotten, eftersom fackförbundet, liksom vi, kände ettansvar för att medverka till att upprätthålla de mänskliga fri- ochrättigheterna, däribland rätten att demonstrera utan att bli utsatt förrepressalier. Jag tycker att det var en helt riktiginställning. Det var en självsanering som var nyUig och nödvändig, och den kominte som ett tvång utifrån. Kan man våga önska att samma sak händer med denbojkott av enskilda människor som föreslås i ? 46 () replik: Det är alldeles utmärkt att upp jämförelsen beträffande utvecklingen på arbetsmarknaden, något som justatsministern ägnade en del av sitt anförande ät. Jag blev utomordentligt förvånad över vad statsministernsade. Han gav intryck av att arbetsmarknadsläget i stort sett är oförändrat,jämfört . Jag gick genast och ringde utredningstjänstoch fick då till svar, att om man jämför genomsnittet under nio månaderjanuari-september 1982 med , finner man att antalet arbetslösaunder uppgick till i genomsnitt 138 000, medan siffran - underden socialdemokratiska regeringstiden - var 153 000, dvs. 25 000 högre. kunskaper om hur arbetsmarknadsstatistiken är uppbyggdmåste hon väl medge att detta är den väsentliga siffran, inte jämförelsen 1 000fler eller färre månad för månad. Det vore intressant att höra hur arbetsmarknadsministernförklarar statsministerns påstående att arbetsmarknadsläget inte harförsämrats, då ju fakta visar att antalet arbetslösa under era nio månader 1983har varit genomsnittligt 25 000 större än . Sedan till ungdomsarbetslösheten. Antalet arbetslösaungdomar kan vara något tusental mindre, , men det som ärallvarligt när det gäller ungdomsarbetslösheten är trenden och inte antaletarbetslösa en viss månad. Jag skulle vilja fråga arbetsmarknadsministern om honvill påstå att socialdemokraterna har brutit den negativa trenden sedan börjanav . Har ni gjort det är det bara att gratulera. Jag har emellertidsvårt att tro det. säger att lärlingsutbildningen byggs ut.Ja, med 2 000, och det är alldeles utmärkt. Men för oss verkar det mest varaplåster på såren med tanke på den stora interna opinion som vi vet finns hos erför en kraftig utbyggnad av lärlingsutbildningen. lade vi fram en rapport om hur vi i detaljtänker oss att ett lärlingsutbildningssystem skall se ut. Rapporten kommer såsmåningom att föranleda en motion här i från moderatasamlingspartiets sida. Men tänker vi se till att fackligaorganisationer, näringslivsorganisationer m. fl. får tala om hur de ser påvårt förslag, så att vi kan anpassa förslaget med hänsyn till de klokasynpunkter som kan anläggas. Detta gör vi, , av det skälet,att så snart den polifiska majoriteten förändras i , skall vi genomföralärlingsutbildningen. Då blir det inte fråga om 2 000 platser fill de 5 000 somredan finns, utan förslaget kommer att syfta till att skapa enlärlingsutbildning med betydligt bättre yrkesutbild- ning änden vi har . Det skall bli den dominerande formen för yrkesut- Nr 9 bildning för ungdomarna i vårt land. Det är alldeles riktigt att man inte skalljämföra månad för AUmänpolitisk månad utan titta på om man kanmisstänka att det är något debatt som är konstigt och underligt medmånadssiffrorna. Men om man skall använda sig av siffror för längre perioderskall de helst vara riktiga, och det var faktiskt inte . Jag troratt arbetar på rätt sätt. Men det kan bli fel vidtelefonkontakter-och kanske det våren sådan måste ta för att fåfram de här uppgifterna. Eller också var det så att räknade fel självnär han skulle lägga ihop siffrorna. Den siffra han skulle ha använt var inte25 000 utan 15 000 arbetslösa. Det som är intressant med den senaste månadssiffran -därför nämner jag den - är att vi månad för månad har minskat skillnaden iarbetslöshet mellan det här året och . Därför kan man säga att densenaste månadssiffran visar upp en trend, en utveckling. Jag vågar påstå,efter att ha studerat bl. a. arbetsmarknadsverkets prognoser försysselsättningen framöver, att vi har att se fram emot ett läge med betydligtbättre arbetslöshetssiffror-det är dels tack vare den positiva utvecklingen påden vanliga arbetsmarknaden, framför allt när det gäller industrin, men delsockså tack vare de stora sysselsättningspolitiska insatser som den här regeringenhar gjort. Det är insatser som vi avser att fortsätta göra och som vi hoppasoch tror att vi skall få den här kammarens stöd för. talar sig varm för utbildning. Han sade t.o. m. i sitt första inlägg att arbetsmarknadspolitiken skall läggas om, så satsar mer på arbetsförmedling och på utbildning. Det stämmer bara sädåligt med vad ni sedan faktiskt gör i kammaren. ville ni intevara med på den ökning av arbetsmarknadsutbildningen som alla andra partier iriksdagen ställde sig bakom. Moderata samlingspartiet ville skära ned med 10000 platser. Jag skulle avslutningsvis, herrtalman, vilja fråga om anser sig kunna ha tid att i nästa replikbesvara den fråga jag ställde om SAF:s planerade bojkott av enskilda personer. 48BENGT WITTBOM (m) replik: Lät oss ändå vara överens om, Anna-GretaLeijon, att 15 000 är mer än 1 000. Jag förstod att den här diskussionen skullekornma. så jag tog med mig en kopia på en redogörelse för den öppnaarbetslösheten som utredningstjänsten har gjort och som jag inte alls hardeltagit i att räkna på. Den utredningen visar den öppna arbetslösheten underer regeringsperiod jämfört med under en tolvmånaders borgerlig regeringsperiod:oktoberseptember 1981-1982 och samma period 1982-83. Jag tänker överlämna dentill arbetsmarknadsministern efter den här repliken, så kan vi se på trendentillsammans. Arbetsmarknadsministern skriver iden föreliggande propositionen att det största hotet mot sysselsättningen ärbudgetunderskottet, och sedan står här och skäller på oss föratt vi är de enda som ordentligt och konkret har visat att vi har en politiksom minskar budgetunderskottet. Det här går inte ihop, . Vad ni har gjort är att ni har ökatbudgetunderskottet med 15 miljarder. Slutsatsen måste medarbetsmarknadsministerns egen utgångspunkt bli att ni har minskat trygghetenför de riktiga jobben i , medan moderata samlingspartiet, som harförsökt anvisa en väg att minska budgetunderskottet, har tillvaratagit dearbetande människornas intresse. Det måste ju vara på det viset-jag kan inteförstå någonting annat, När det gäller artiklar av enskilda personer som uttalarsig å den ena eller den andra gruppens vägnar vill jag först till Anna-GretaLeijon säga att jag inte har läst artikeln i fråga. Men man skall inteunderskatta - det vill jag också säga - den väldiga rädsla som harspritts ute i de små företagen när det gäller småföretagares och enskildamänniskors möjligheter att värja sig mot en växande facklig makt. Man skallinte underskatta den rädslan, , särskilt inte om man ärarbetsmarknadsminister och är i så oändligt stort behov av de här människornasentusiasm och framtidstro, för att ha minsta chans att vända trenden påarbetsmarknaden med ökad arbetslöshet, som arbetsmarknadsministern naturligtvisär. Det är en maktdemonstration av värsta slag.tycker jag, om SAF:s chef säger att den enskilde person somvågar ställa upp om den socialdemokratiska regeringen frågar om vederbörandevill vara med i en styrelse för en löntagarfond skall bojkottas av SAF. Meraförakt för den enskilde individen kan man väl knappast tänka sig. Det ärbeklagligt att inte vill ta avstånd från det. Sedan gjorde ett stort nummer av att vi harsagt nej till moderata samlingspartiets olika sparförslag. Det har vi gjortdärför att de sparförslagen varit så inriktade att de inte bara får deneffekten att de skulle minska budgetunderskottet - de skulle dessutom slåenormt hårt mot sysselsättningen, mot utbildningsinsatser för de arbetslösa. Viharen lång rad exempel runt om i världen på hur en nedpressning avbudgetunderskottet utan hänsyn till sysselsättningen hårt slår mot enskildamänniskor, med arbetslöshetstal som vi här i landet tack och lov är långtifrån. Den typen av budgetpolitik kommer aldrig en socialdemokratisk regeringatt stå för. Men det är betecknande att gör det. Det visar att den politik som är för inte allsleder till någon ökad sysselsättning, vare sig för ungdomar eller andra. Denleder till ökad arbetslöshet. sade när han redovisade sina siffror attgenomsnittet i arbetslöshet var 138 000och 000. Alltså en ökning med 25 000, sade . Men de sombörjade skolan kan, tror jag, räkna ut att det blir 15 000. Rätt skallvara rätt. Den senare siffran är betydligt lägre än den 9 Det är den därför att den socialdemokratiska politiken har den varitinriktad på att minska arbetslösheten och öka sysselsättningen. väg - det ser vi nu - att få goda resultat av denpolitiken. Jag tror att om ställer sig bakom de förslag vi nu har framlagtkan vi med ganska Allmänpolitisk stor förtröstan se fram mot ett bättreläge på arbetsmarknaden med debatt betydligt färreungdomsarbetslösa. 50OLOF (): Jag noterade att arbetsmarknadsministern gickin i debatten tidigare än i varje fall jag hade räknat med och uppenbarligenockså tidigare än en del andra talare hade tänkt sig. Jag förutsätter attarbetsmarknadsministern tänker följa debatten i hela detarbetsmarknadspolitiska och sysselsättningspolitiska blocket. Hon äruppriktigt talat litet ensam. Man hade faktiskt väntat sig att en eller annanav de övriga ministrar som är verksamma inom industridepartementets områdeskulle ha varit närvarande. Men det är kanske tidens tecken attsysselsättningspolitik i socialdemokratisk tappning är arbetsmarknadspolitikoch därmed punkt. Jag tror det är viktigt att, precis somarbetsmarknadsministern gjorde, klargöra hur angeläget det är att hälla emotoch säga ifrån när det gäller pessiinismens profeter och - höll jag på att säga- lärjungar, som inte sätter den fulla sysselsättningensärskilt högt. Det är oerhört viktigt att den fulla sysselsättningensåsom målsättning inte får rubbas. Det är naturligtvis också viktigt attbeskriva situationen i tydliga ordalag. Bara en del av verkligheten och denstatistik som finns har redovisats här. Jag skall gärna komplettera litet grandfrån den senaste räkningen. Utöver de 177 000 öppet arbetslösa inänniskorna, varav 78000 är , har vi 142 000 personer i AMS-åtgärder av olika slag. 150000 personer är hänvisade till deltidsarbete, trots att de gärna vill arbeta påheltid. Slutligen har vi 61 000 personer som både vill och kan ta ett jobb meninte har funnit det lönt att söka något. För fullständighetens skull bör ävendessa siffror tas med i bilden när vi diskuterar arbetslösheten. Jag noterar i likhet med vad som gjordes i det förrareplikskiftet att den socialdemokratiska regeringen är på väg att anpassaarbetsmarknadspolitiken i riktning mot den modell som vi har företrätt undermånga år. Man lägger större tyngd vid den enskilda sektorn än förut och nödvändighetenav, som det uttrycktes här, att bygga starkare och bättre broar mellanutbildning och sysselsättning i den enskilda sektorn. Det är naturligtvispositivt att den nye AMS-chefen så klart har markerat den inriktningen och gåtti bräschen för en nödvändig omorientering. Det fanns annars skäl att bli litet orolig närarbetsmarknadsministern satte sig i en arbetsgrupp med representanter för . Det är unikt att en arbetsmarknadsminister sitter med somledamot i en arbetsgrupp där LO:s andre ordförande är ordförande. Det har välsatt ett och annat spår i den proposition som vi skall behandla. Jag återkommertill den saken.