prot · G709166 · 1983-12-31 00:00:00 — När man talar med studenter, lärareoch professorer på högskolorna och universiteten om de problem som de har i dag- utöver de välkända om byråkratin - kommer de snabbt fram till trehuvudproblem. Dessa problem nämns av alla, oberoende av vilken grupp personernatillhör. Möjligen kan rangordningen mellan de tre problemen variera något. Det första problemområdet som nämns är de.magrabasresurserna. Visserligen stiger basresurserna inom högskolan underden , men de kan tänkas minska senare; i varje fall fruktar manen minskning inom högskolans värld. En väg att komma till rätta med detproblemet vore att överföra resurser från den något vildvuxna och framför allttill volymen stora .sektorsforskningen, tillbaka till universiteten för attförstärka basresurserna där. Per har tagit upp detproblemet.. Det andra problemet gäller studiefinansieringssystemet. Avlättförståeliga skäl är det oftast studerandegruppen som tar upp den frågan.Men i allt större utsträckning hör man även lärare och professorer nämnastudiefinansieringen. Det beror helt enkelt på, att man med rätta är oroligför utvecklingen. Vi kan i mista en del av en generationforskarstuderande om vi inte kan ge dem bättre ekonomiska förhållanden underden fid de forskarstuderar. Det räcker helt klart inte med dagensutbildningsbidrag. De studerande vill ha doktorandtjänster. Det tredje problemområdet som alla nämner ärtjänstestrukturen inom högskolan. Förhoppningsvis kommer det problemet attlösas . när förslaget till en ny tjänsteorganisation läggs fram avregeringen. Låt mig bara säga att jag avvaktar det förslaget, med storspänning. Såsom en av ledamöterna i lärart jänstutredningen har jag väntat pådet alltför länge - men bättre sent än aldrig. Vi har här, i. kammaren vid flera debatterdiskuterat antagningssystemet fill forskarutbildningen och de problem som hörsamman med rekryteringen till den.. Allt färre studenter läserfördjupningskurser, och därrned.blir basen för rekrytering tillforskarutbildningen allt smalare. Dessutom anser många att det är mindrelönsamt att satsa på en osäker forskarkarriär när man kan få ett arbete som gersamma lön efter grundexamen. är meriteringsvärdet av att hadisputerat inte så stort utanför högskolans värld som man skulle önska. Om mantill detta lägger de osäkra och otillräckliga ekonomiska förhållandena underden tid man forskarstuderar, hyser jag full förståelse för att många avstårfrån att satsa på en. Om inte insatser görs är risken stor attutvecklingen i halkar efter i den internationella konkurrensen på dethär området. Ett av.demoment som vi från moderat sida skulle vilja se en skärpning av ärförkunskapskraven för antagning till forskarutbildning. Vi har utvecklat dekraven i reservation nr 3, där vi säger att en studerande för att vara behörigatt antas till forskarutbildning bör ha en fullständig grundexamen om minst 120poäng och med minst 60 poäng i det aktuella ämnet. För de linjer som inteomfattar 120 poäng bör utbudet av överbryggande kurser utökas så att destuderande kan uppnå nivån 120 poäng. Med dessa krav bör den forskarstuderandeha uppnått den mognad och den kunskapsnivå som behövs för att han på etttillfredsställande sätt skall kunna tillgodogöra sig forskarstudier vid dagensuniversitet; Vi har i andra sammanhang framfört kritik mot detnuvarande Unjesyste- met inom vissa fakulteter, och den kritiken kvarstår. Vitycker också att de nuvarande examensbenämningarna inte fyller de krav som kanställas på dem. Vi har funnit att starka skäl talar för att filosofiekandidatexamen skall återinföras som examensbenämning. Enligt de nuvarandebestämmelserna skall examensbenämningar utformas så att de ger meningsfullinformation om utbildningens omfattning, innehåll eller huvudsakligainriktning. Detta kan naturligtvis ske i någon form av tillägg till benämningenfilosofie kandidatexamen. Vi tycker från moderata samlingspartiets sida att detsaknas en samlande examensbenämning för dem som har läst kurser om sammanlagtminst 120 poäng på filosofiska fakulteten och där det ingårfördjupningsstudiér. När den studerande antagits till forskarutbildningen måstehan på något' sätt försörja sig under de fyra eller i regel betydligt fler årän fyra som han håller på med sin forskarutbildning. trädde ettdelvis reformerat studiefinänsieringssystem i kraft för doktoranderna. Assistent-ochämanuenstjänsteirna, som tidigare hade utgjort en försörjningskälla för många,avvecklades och ersattes med ett system bestående av tre delar: för det förstautbildningsbidrag, för det andra doktorandtjänst och för det tredjearvodestjänst som assistent. Den nya assistenttjänsten omfattar 20-50 %tjänstgöring och måste kombineras med antingen utbildningsbidrag ellerdoktorandtjänst. I det senare fallet kunde man tänka sig högst 20 %tjänstgöring. Dessa kombinationer fillsammans ger en bättre-studiefinansiering- högre än utbildningsbidraget - och ger även samma försäkringsskydd somövriga statliga tjänster. Doktorandstudier måste under en väsentlig del avutbildningstiden enligt min mening vara ett helfidsengagemang för att varaframgångsrika. Det kan alla intyga som har sysslat med forskarstudier;Studiestödet bör därför ligga på en sådan nivå att inte extra arbete vid sidanav studierna krävs för en dräglig försörjning. Finansieringen måste också kunnaframstå som ett någorlunda konkurrenskraftigt alternativ till förvärvsarbete.Vi menar att-doktorandtjänsterna uppfyller de kraven. Däremot ärutbildningsbidraget i flera avseenden otillräckligt. Vi anser därför attutbildningsbidragen successivt bör ersättas med doktorandtjänster, vilkaemellertid kostar mer pengar. Om valet måste ställas mellan doktorandtjänster ochforskningsbidrag å ena sidan och tjänsternas antal å andra sidan, tycker vi attdet är bättre att ge något'färre doktorander en god försörjning än att ge mångaett otillräckligt Och när man talarmed forskarstuderande så är deras första krav att doktorandtjänster skallinrättas. För att påskynda omvandlingen till doktorandtjänster, som i ochför sig kan ske, vill vi därför öka anslaget med 15 milj. kr. Den summan medgeratt ungefär 280 utbildningsbidrag kan omvandlas fill doktorandtjänster ellerockså att 125 nya doktorandtjänster kan inrättas. Numåste högskolans verksamhet också kunna variera med hänsyn till de olikaförutsättningarna på skilda orter och skilda ämnesområden. I syfte att ökaflexibiliteten föreslår vi att arvodestjänst som assistent, om särskilda skälföreligger, skall kunna innehas även av forskarstuderande som inte harutbildningsbidrag eller doktorandtjänst, vilket tyvärr nuvarande regler kräver.I dag är antagna forskarstuderande utan vare sig utbildningsbidrag ellerdoktorandtjänst för sin försörjning hänvisade till studiemedel, timarvoderadundervisning, tjänst som lärare eller projektstöd av olika slag. Det är oftastalltför kortvariga och osäkra förordnanden för de här grupperna. Dessutomfinns det inom vissa områden med stor grundutbildningsvolym ett behov av attför undervisningsändamål och för annat institutionsarbete engageraforskarstuderande på en fastare bas än genom timarvodering. På detta sätt kanundervisningens kvalitet upprätthållas, som de forskarstuderandetillförsäkras en tryggare försörjning. Naturligtvis bör målet fortfarande varaatt främja rörlighet bland de forskarstuderande och motverka attforskarstuderande innehar anställning som assistent vid en institution.Vi har utvecklat de här tankegångarna i reservation nr 6. Nären doktorand har disputerat hamnar han ofta i en besvärlig situation. Det finnsinga tjänster för honom på institutionen, och han måste, om han inte vill missaen universitetskarriär, på något sätt hålla sig kvar där. Vi vill från moderatasamlingspartiets sida, för att underlätta övergången och dessutom göra detmöjligt för mycket forskarbegåvade människor att stanna kvar vid universitetenunder efter disputationen, att särskilda postdoktorala stipendierinrättas. Allaforskarstuderande behöver inte nu läsa fram till en doktorsgrad, men vill ändåskaffa sig någon form av forskarutbildning. Möjligheten finns numera att genometappavgångar i forskarutbildningen avlägga en s. k. licentiatexamen. Vi villfrån moderata samlingspartiets sida att det skall finnas en friståendelicentiatexamen avsedd för grupper som av arbetsmarknadsskäl inte har behov aven fullständig forskarutbildning. Vi anser det olyckligt att licentiatexamenhar gjorts till en etapp i forskarutbildningen. Det skulle tvärtom vara enfördel om examen blev formellt fristående. Om en studerande väljer attfortsätta med forskarutbildningen efter examen skall emellertid tillämpligadelar av den kunna tillgodoräknas inom ramen för forskarutbildningen. Dagensforskarutbildning är i de flesta fall ensidigt inriktad mot en renodladuniversitetskarriär. Många önskar en kortare påbyggnad inriktad mot en karriärutanför högskoleväsendet. Genom att föreskriva att mellanexamen, specialistexameneller, som den nu kallas, licentiatexamen skall betraktas som ett slutmål ochinte utgöra en etapp i utbildning fördoktorsexamen, skulle mellanexamen kunna bli ett intressantare alternativ änden f. n. är. Någon risk att den nya examen skulle innebära enstudieförlängning för dem som avser att avlägga doktorsexamen skulle inteheller föreligga när det gäller vårt förslag. Vi kan dela regeringens uppfattning att det inte är lämpligt med enfast reglering av hur doktorsexamen skall värderas vad gäller urvalskriterietskicklighet. Utredningens förslag till förordning innehåller emellertid ocksåen passus gällande doktorsexamen som behörighetsvillkor. Där föreslås attmyndigheterna med jämna mellanrum ser över för vilka tjänster doktorsexamen böruppställas som behörighetsvillkor. Tyvärr blir antalet tjänster meddoktorsexamen som behörighetsvillkor allt färre, och det är enligt vår meningmycket negativt. Idetta sammanhang vill vi moderater framhålla vikten av att lektorstjänster vidgymnasieskolan besätts med kompetenta sökande. Låtmig, herr talman, ta upp en punkt till. Det gäller det internationellaforskarsamarbetet. Svensk forskning är ju för sin utveckling beroende av vad somhänder internationellt. De resultat som svenska forskare åstadkommer relaterastill vad utländska forskare gör. Kontakter med forskningsvärlden utanförSveriges gränser är därför utomordentligt nödvändiga. De i propositionenföreslagna resursförstärkningarna för att åstadkomma ett förbättratforskarutbyte mellan och andra länder samt för att förstärka svenskaforskarstuderandes möjligheter till internationella studier och impulser måsteses som ett första steg på vägen mot förbättrade internationella kontakter.Regeringen konstaterar att det f. n. också finns vissa andra hinder avpraktisk-ekonomisk natur för ett internationellt forskarutbyte, bl. a. i formav den svenska skattelagstiftningen. Regeringen avser därför att tillkalla ensärskild utredargrupp, vilken skyndsamt skall föreslå former för ett system medvissa skattenedsättningar för högt kvalificerade utländska forskare som underbegränsad tid tjänstgör i svenska företag eller inom högskola. Låtmig, herr talman, bara säga att det är glädjande att regeringen nu kommit tillinsikt om att skatterna i är för höga. Detta problem löses emellertidinte genom det nämnda utredningsuppdraget. Lägre marginalskatter är angelägnainte bara för att skapa möjligheter för att få utländska forskare till Sverigeutan i minst lika hög grad också för att motverka att svenska forskare flyttarfrån . Att sänka skatterna enkom för en speciellt utpekad grupp äremellertid från många utgångspunkter en högst tveksam åtgärd. Enligt våruppfattning behövs det lägre marginalskatter för alla. Med det anförda yrkar jag bifall till samtliga moderata reservationerfill utbildningsutskottets betänkande nr 28 om forskning. 26 iVärmdö (m): Jag brukarmed intresse lyssna fill jordbruksutskottets De flesta somyttrar sig där vet vad de talar om, av egen erfarenhet. Hur är det då med dagensdebatt? I finns det fyra professorer, tre docenter, fyra filosofiedoktorer och tre hedersdoktorer - dvs. personer med egen erfarenhet avforskning. Ikammaren har funnits en professor, en docent, en filosofie doktor och tvåhedersdoktorer. På åhörarläktaren fanns till en början tre personer, sedermeraett halvt dussin. Bland talarna: en filosofie doktor. är det alltså denstora forskningsdebattdagen i riksdag. Jaghade inte alls tänkt att begära ordet, eftersom jag är mer för att lyssna änför att tala. Men något litet bidrag känner jag mig skyldig att lämna, inomramen av , för att det inte skall framstå som om forskning bara varen angelägenhet för ledamöter av utbildningsutskottet. Högskolereformenvar en "reform" baklänges. Jag sade det , och fler säger det . Vi som var verksamma inom "högskolan" då slog våra pannorblodiga mot en mur av socialdemokrafisk och centerpartistisk förstockelse. Menlåt oss glömma det! Det var ett utflöde av en populisfisk, antiintellektuellrörelse, som är övergiven. Studentmössan har kommit tillbaka, underifrån. Låtoss ta fasta på den nya ungdomens villighet att lära. Bland medicinarna har dendess bättre alltid funnits och berett oss lärare stor glädje. Det har nämligenvarit en förmån att få studera medicin, inte en självklarhet. Låtmig avslutningsvis ändå få lämna ett testamente, som professor ochmed erfarenhet från ett femtiotal avhandlingsarbeten och ett halvdussinprofessurer i de yngre medarbetarnas krets. Fördet första: Se till att återknyta den högre utbildningen till grundutbildningen!Professorerna borde alltid finnas bland de unga och stimulera dem -och hållasig själva unga genom att sfimuleras av dem. Vid i , som varsin tids mest lysande, valde - och avsatte - studenterna sina professorer ochbetalade deras löner, för att försäkra sig om de bästa lärarna. Fördet andra: Se till att även här och få de bästa professorerna, inländskaeller utländska, sådana som är intresserade av lärjungar - för det är genomlärjungar som professorer för forskningens olympiska eld vidare genomgenerationerna! I och söker universiteten själva akfivt förvärvade bästa professorerna och bemödar sig om att tillgodose deras villkor. Fördet tredje: Tag reda på vad som driver unga människor att forska! Jag har gjortett sådant försök och redovisat det i år1978 under rubriken - om nu någon skulle vara intresserad. Ikorthet kan jag säga att vad som kom fram som de förnämsta drivkrafterna var:spontan nyfikenhet - att man inte funnit de konventionella svaren på sinafrågor tillfredsställande - och den personlighetsutvecklande effekten avhelhjärtat, systematiskt sanningssökande, i en miljö av likasinnade, och dendärigenom förvärvade förmågan till krifiskt tänkande. Att inlåta sig på dettaoch utvinna glädje och stimulans ur hårt arbete kräver förmodligen attuppgiften är självvald, att den upplevs som meningsfylld och att den geremotionell fillfredsställelse. Men det är också rimligt att det i förlängningenav dessa strävanden skall finnas en chans till en.framfida verksamhet där det manlärt kan föras vidare i den egna verksamheten och till nya generationer. Människorna- deras förmåga och deras behov - är det viktigaste i forskningen ochforskningspolitiken, inte organisationsscheman, allra minst sådana som iriksrevisionsverkets broschyr "Styrning av högskolans forskning",del 1 s. Forskningen skall inte styras uppifrån utan av dekunskapstörstandes och sanningssökandes inre behov. Det är endast så vi kanfinna de nya sanningarna i en värld underkastad snabb förändring. Anf.27 PER (): Det har under debatten visat sig att en betydande enighet torde kunnauppnås kring en begäran om en förstärkning av forskningen på det humanistiskaoch samhällsvetenskapliga området. attriksdagen med anledning av motionerna 1983/84:2634 yrkandena 2 samt 10 i dennadel, 24.och 25, 1983/84:2595 yrkande 11, 1983/84:2601 yrkande 1, 1983/84:2623 idenna del och 1983/84:2627 yrkande 9 som sin mening ger regeringen till kännaföljande uttalande: Enallmän volym- och kompetenshöjning inom det samhällsvetenskapliga ochhumanistiska ämnesområdet samt forskning som avser kulturyttringar ochkulturfrågor i övrigt anges i proposifion 1983/84:107 även fortsättningsvis somtillhörande de prioriterade områdena. Regeringens satsning på denna forskningär emellertid alltför liten. Starka argument finns för en förstärkning av våramöjligheter att studera samtidskulturen och utforska viktiga inslag i vår kuhurmiljö,både nafionellt och internationellt. Det behövs en vital humanistisk ochsamhällsvetenskaplig forskning som vårdar och för vidare de olika vetenskapernapå detta område. Regeringen bör därför återkomma till med förslagtill en förstärkning av den humanistiska och samhällsvetenskapliga forskningen. Meddetta, herr talman, ber jag samfidigt att få dra tillbaka mitt yrkande ombifall till reservation 26 Anf.28 (): Jag ber att få instämma i det yrkande som just framställts av PerUnckel. Eftersom detta i huvudsak är i överensstämmelse med vad jag och LarzJohansson anfört i reservation nr 27, vill jag också ta tillbaka mitt yrkandeorrt bifall till denna reservation. Anf.29 (): Också jag instämmer i Per Unckelsyrkande. På väsentliga punkter stämmer det överens med vad som anförs i minegen reservation 28. Jag tar därför fillbaka mitt yrkande om bifall till denreservafionen. 30 (vpk): Jag instämmer i Per yrkande. Det överensstämmer i detväsentligaste med vår reservation 29, och jag drar härmed fillbaka mitt yrkandeom bifall till denna. Jag tycker att detta är ganska belysande förvillrådigheten, osäkerheten och oförmågan hos oppositionspartierna i deras sättatt bedriva forskningspolitik. Om ni anser att den humanisfiska ochsamhällsvetenskapliga forskningen borde ha detta stöd, hade ni då inte undermotionstiden och under utskottsbehandlingen kunnat lägga fram konkreta förslaghärom? I stället gör ni en undanmanöver och begär att regeringen skall kommatillbaka i en kompletteringsproposition. Har ni en uppfattning, stå också förden i kammaren när ni skall rösta om den proposition som vi har lagt påriksdagens bord. 32 (): Jag vill sägatvå saker. Det ena är att det i och för sig skulle vara intressantatt diskutera en del av det som men framför allt det som GunnarBiörck i sade - inte minst för att bemöta angrepp på osssom har deltagit i debatten och hans nedvärdering av alla som inte råkar varafilosofie doktorer och professorer - men jag skall avstå från att göra det. Jaghar nämligen fått en admonition från vår egen kvittningsman för att jag redanhar talat för länge, och att jag därför enligt hans mening i stort sett skallhålla käften i fortsättningen. Det är förklaringen till att jag inte tar upp endiskussion med anledning av Rydéns och anföranden. Jag tycker att detär angeläget att offentligt redovisa varför jag inte bemöter sådant som därframfördes. Det andra som jag skall säga har att göra med den sistavändningen i debatten, där de fyra oppositionspartierna nu enats om ett slagsuttalande. Jag kan i stort sett instämma i vad sade - jagtycker att det är ett ynkligt skådespel som vi här får bevittna. Om man vill stödja humanistisk och samhällsvetenskapligforskning mer än man tycker att regeringen gör genom sin proposition och mer änutskottsmajoriteten vill göra, borde man kunna ställa konkreta yrkanden pågrundval av detta. Det är inte farligt att göra det. Varför inte ställa demdirekt i stället för att göra den här kringelkroken? Det är ett mycket konstigtsätt att agera. Jag trodde att utskottets beredningsarbete var färdigt och attde ståndpunkter som man redovisar skriftligt i sina reservationer resp. iutskottsmajoritetens skrivning var klara och att man kunde lita på dem. Det kanman tydhgen inte. Utskottets beredningsarbete kommer i fortsättningen attbli Utet underligt, om sådana här saker skall hända. Jag hoppas att det ärfråga om en engångsföreteelse. Jag ber å den socialdemokratiskapartigruppens vägnar att få yrka avslag på Per yrkande. 33PER (): Det kan knappast vara en överraskning förIngvar eller att beslut i viktiga frågor faktiskt inteskall fattas i utskott utan i kammaren. Om det visar sig att endebatt i kammaren ger underlag fören majoritet till förmån för ett viktigt ståndpunktstagande, vore det att illasvika de åsikter som kommer fram i debatten, om man inte ställde ettyrkande innebärande att åsiktsyttringarna kan omsättas i verklig handling. Detär just detta som yrkandet syftar till. Anf.34 (): Jag är mycket förvånad över sura reaktion. Det som harhänt är ingenting märkvärdigt. Vi har från fyra partier i utbildningsutskottetmarkerat att vi vill satsa mer på humanistisk och samhällsvetenskapligforskning fast vi har gått olika vägar. Sedan visade det sig under resans gångoch under debatten att det finns möjlighet att göra en gemensam skrivning ochatt vi genom detta kan få en majoritet för en mycket vikfig markering iriksdagen, som regeringen sedan får hålla sig till. Det är inte märkvärdigtalls. Jagvidhåller yrkandet om bifall till det yrkande som Per ställde. Forsknings-och ut-vecklingsverksam -het Anf.35 (): Till yttermera visso vill jag påpeka att det uttalande som vi nuföreslår att kammaren skall göra överensstämmer med text som är gemensam föralla reservationer som vi nu har dragit tillbaka. Det är alltså inte någontingsom kommer som en blixt från klar.himmel, utan det är en gemensam ståndpunktsom samtliga partier utom regeringspartiet har intagit och som vi tycker börkomma till uttryck i ett ställningstagande för . För vårt vidkommande är detta yrkande praktiskttaget identiskt med vad vi har framfört i en reservation. Det äralltså inte fråga om några uppskakande sensationer, utan vi manifesterar enklar majoritet i denna kammare. Vi beklagar bara att socialdemokraterna inteingår i denna majoritet. 36 (vpk): Låt mig först konstatera att är landets högsta beslutandeorgan. säger att vi gör kringelkrokar. Vi har föreslagit 10 milj. kr. tillhumanistisk och samhällsvetenskaplig forskning. Vi har föreslagit olikaforskningsobjekt som skulle kunna ha användning för dessa pengar somytterligare kan anslås inom humanistisk forskning. Närdet gäller pengar och anslag skall man nog tala ganska tyst om det frånregeringsbänken. Det är inte länge sedan vi här i kammaren anslog ett visstantal kronor till gymnasieskoleanslaget. Sedan plockar regeringen 5 milj. kr.ur samma anslag som allmosor till företagen för lärlingsutbildning. Det varingen som sade någonting då om att det fanns vissa reserver i detta anslag. Omvi nu säger att regeringen skall återkomma i denna fråga är det ganska ärligtoch öppet, herr talman. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslutetredovisas efter debatten om bostadsutskottets betänkande 31.) betänkande 14 om forskning finns ingen talare anmäld. Kammarenövergår därför nu till att debattera försvarsutskottets betänkande 19 omförsvarsforskning. 38 PER (): För att spara tid kommer jag i detta inlägg att endast tala om den delav den flygtekniska forskningen som berör vindtunnlar, en fråga därförsvarsutskottet haft delade meningar. Som framgår av betänkandet råder dockenighet i utskottet om att det är en viktig fråga för svensk flygtekniskforskning, svensk flygplansutveckling och flygplansproduktiori hur de svenskabehoven av vindtunnelprov skall tillgodoses i fortsättningen. Närvi fattade försvarsbeslut behandlades frågan om vindtunnlar. I detläget hade regeringen förberett en utredning, varför beslöt attavvakta kommande förslag. Denutredningsman som utsågs kunde senare i ett betänkande konstatera att denflygtekniska forskningen minskar av ekonomiska skäl och ätt befintligutrustning inte har tillräckliga prestanda, vilket har medfört att provverksamhetmåste förläggas utomlands. Han föreslog åtgärder för att säkerställa svenskkunskap och kompetensuppbyggnad, bl. a. anskaffande av en trans-soniskvindtunnel och en låghasfighetstunnel samt viss annan avancerad utrustning. Detansvariga statsrådet och remissinstanserna har instämt i utredarens uppfattningom behovet av nya vindtunnlar. Regeringen anser sig emellertid inte kunnaföreslå byggande av en sådan tunnel.