prot · G70918 · 1983-12-31 00:00:00 — Det är en mycket relevant fråga, och jag tror denbehöver en ingående belysning. Ett exempel på detta har återgivits i fidningen 7 dagar.Där fanns en intervju med statsminister , och det kom bl. a. fram attskattemyndigheterna i ett fall hade sålt adressetiketter gällande 25 000tidigare polska, numera svenska medborgare. Jag kan förstå att folk blir räddaför denna typ av kommersiell verksamhet, som skattemyndigheterna tydligensysslar med. Problemen blir mindre om vi är litet mer restriktiva med våraregister. Om den sektoriella samhällsplaneringen för ett samtal omsamhällsplaneringen och presenterar en mycket enkel lösning på ett svårtproblem. Hon säger nämligen att om vi avskaffade all sektorsplanering, dåskulle i princip allt bli frid och fröjd ute i kommunerna och inom vårsamhällsorganisation. Jag tror emellertid inte att det hela är så enkelt. Låt mig säga att jag utgår från att intetycker att vi skall gå förbi den ordinarie processen när det gäller att ta framett beslutsunderlag som kan komma att innebära en förändring av den planeringoch av de planeringsinstrument vi har. Sedan vi fått fram ettutredningsmaterial får detta i vanlig ordning remissbehandlas, och vi får taställning till detta i olika sammanhang. Arbetet med att ta frambeslutsunderlaget pågår, och jag har redovisat i svaret hur jag i huvudsak serpå detta och varför jag anser det vikfigt att vi får ett sådant underlag. Huvudproblemet ligger enligt min mening fill stor del iatt vi har en alltför sektoriserad samhällsorganisation. LItredningens uppgiftär nu att ge oss ett underlag för bedömning av hur mycket av statligt bestämdsektorsplanering man bör ha ute i kommunerna. Sedan vi fått detta underlag kanvi föra diskussionen ufifrån det och ta ställning till själva sakfrågan. anser Fobalt vara helt onödig. Hon taladeockså om att jag borde visa handlingskraft. Men jag har på en punkt visathandlingskraft, , nämligen när det gäller att pröva denkartläggning som en av de tidigare borgerliga regeringarna har beställt -kartläggningen är nämligen ett beställningsarbete från en tidigare borgerligregering. SCB har i vanlig ordning verkställt kartläggningen, och har vialltså Fobalt. Om den sektoriella samhällsplaneringen Beredningen skall ha sin gång, och jag har i svaretredovisat utifrån vilka principer den bör göras. Jag tror inte att det är så enkelt som , att om vi skulle avskaffa sektoriell planering så skulle vi inte behövanågon form av Fobalt. Jag kan inte se att det finns ett samband mellan dessabåda saker. Enligt min mening måste varje kommun göra en bedömning av hurmycket av sektoriell planering man behöver. En annan fråga är hur storomfattning folk- och bostadsräkningarna bör ha. Det handlar om olika uppgiftersom behövs för samhällsplaneringen, oavsett om denna är sektoriell eller mera övergripande. vill jag ta upp frågan om huruvida uppgifterna iExpressen var rikfiga. Jag vill säga att uppgifterna inte har behandlats varesig av mig som fackminister eller av regeringen i dess helhet. Vidareföreligger en missuppfattning i diskussionen, om att datainspektionen skulleha avstyrkt det här förslaget. Datainspektionen har sagt att man tillstyrkerförslaget under förutsättning att enskilda kan få del av det. AnL 44MARGIT (): För det första vill jag bemöta detcivilministern sade om att jag rekommenderar en enkel lösning på ett svårtproblem. Jag kan inte hålla med om det - vi vet ganska bra hur samhälleligplanering fungerar numera. studerade jag hur detta fungerar i olika kommuneri . Där har man varken sektoriell planering eller Fobalt, utan enverkligen decentraliserad lösning. Jag vill upplysa civilministern om en saksom han kanske inte känner till, nämligen att den kommunala standarden där ärminst lika hög som vår - på vissa områden högre. För det andra vill jag återkomma fill frågan ombeslutsprocessen. Jag vill inte att beslut skall fattas utan ordentligberedning, men i det här fallet har det redan gjorts utredningar. I utredningarsom initierats av den föregående regeringen har man i stort sett konstateratatt det förhåller sig som jag har sagt. Vi har t. ex. fått en rapport somöverlämnats till arbetsgruppen Studier i offentlig ekonomi. Dessutom har ganskamånga vetenskapsmän uttalat sig i denna fråga. Man bör inte göra en beslutsprocess mer långdragen ännödvändigt, men att så ändå sker är ett typiskt politiskt fenomen. Det handlarofta om prestige och om tidigare gjorda investeringar i politisk trovärdighet.När man skall ta hänsyn till sådant tar det tid, och det kostar pengar. Och detär inte bra för medborgarna, som politikerna ändå är satta att tjäna. För det tredje vill jag återkomma till Fobalt. Ja,aningslösheten kan ju vara stor på många håll. Men för att förstå att kritikenskulle komma behöver man inte ha läst datateknik, men man måste kanske ha lästen och annan bok. Jag är helt övertygad om att mindre omfattande samhälleligplanering skulle minska behovet av statistik. Civilministern säger ännu en sak som jag tror är fel,nämligen att kommunerna måste ha folk- och bostadsräkningar etc. för attplanera näringsliv och annat ute i kommunerna. Jag vet från min hemkommun attdet ofta är mycket svårt att använda undersökningar.Man måste allt skaffa sig mer "nära" kunskaper, och där kommerurvalsundersökningar in. Sedan har civilministern och jag helt olika uppfattningari ännu en fråga. Jag tror nämligen att kommunalpolitiker och landstingspolitikerför alt inte tala om rikspolitiker skall hålla tassarna borta frånnäringslivet. Jag tror väldigt mycket på att var och en skall sköta sitt ochinte lägga sig i allt annat. Då blir också synen på sektoriell planering,samhällsplanering, nivåplanering och Fobalt en helt annan. Om den sektoriella samhällsplaneringen För det första: Det förekommer en diskussionom på vilket sätt man skall samla in uppgifter fill folk- och bostadsräkningen.Det är detta debatten gäjler - inte om man skall ha folk- och bostadsräkningöver huvud taget. Jag vet inte om jag missförstod . Menar MargitGennser att vi över huvud taget inte skall ha någon folk- och bostadsräkning ivårt land? Det är i så fall en mycket sensationell inställning i den härfrågan, som det inte finns något stöd för vare sig i remissopinionen ellernågon annanstans. Alla har varit överens om att den rätt långa historiskatraditionen med folk- och bostadsräkningar i vårt land skall fortsätta och attsådan stafisfik skall finnas även i framfiden som underlag för svensksamhällsplanering. För det andra: Jag utesluter inteatt det kan skilja sig mellan och mig i synen på den politiskademokratin. Det är dock att föra resonemanget för långt, om man säger atteftersom vi har kommunalpolitiker och de kan ha olika meningar och inte villstå för saker och ting, så skulle planering passa väldigt illa i kommuner ochlandsting inom det demokratiska systemet. Jag tror inte på detta. Jag menar attbåde näringsliv och samhällsorganisationer behöver ha samhällsplanering. Sedanär frågan hur mycket sådan planering man skall ha. Jag har själv varitplanerare, och jag har varit kommunalpolitiker. Vår ambition inomcivildepartementet är att verkhgen krifiskt granska vad som händer, så att inteolika facksynpunkter får driva folkstyret till att samla på sig en massauppgifter som folkstyret i själva verket inte behöver för att fatta beslut. Påden punkten har och jag inga delade meningar. Här tror jag attdet finns anledning fill självkritik i vårt land, där det antagligen är så attolika intressen vill gå vidare med statistik. Man får alltså en volym på statistikuppgifternasom icke står i proportion till vad man behöver som beslutsfattare. Det är frånden utgångspunkten vi granskar detta förslag. 46MARGIT (): Lägg märke fill att när det gäller Fobalt ärdet betydligt fler uppgifter som skulle komma in via samköming. Man skullesamla in uppgifter om arbetsplatser och också ta in den statistik somföretagarna redan nu och ännu mer skulle lämna. Av SAF beräknaskostnadsökningarna för ökat uppgiftslämnande till 200 milj. kr. 4 protokoll 1983/84:18-19 Om den sektoriella samhällsplaneringen Sedan vill jag när det gällerFobalt bara peka på den motsvarande debatt som förekommit i ochfidigare i . Det finns alltså en kritik mot alltför stor närgångenhet.Jag vet att har en mycket lång tradition på dettabefolkningsstatistikområde. Vi har f. n. också ett mycket starkt krifiseratprojekt - jag tror att det är i - där man går tillbaka i gamla uppgifterom svenskar för att studera hur olika faktorer ger utslag i olika populationer. : Manskall tänka om i den här frågan. Det är kanske radikalt, men jag är väl radikalareän civilministern. Sedan beträffande demokrati: Missbruka inte det ordet! Jagbrukar alltid hålla mig till /definition. Använd inte ordetdemokrati för många andra saker! Vad jag talade om var samhällelig planering,och jag konstaterade att den politiska beslutsprocessen är annorlunda än denbeslutsprocess som vi har på marknaden - och det är ingen nyhet. a. taromtänkande betydligt längre fid när det gäller politiska beslut. Jag tycker detär helt naturligt, och jag lägger inga moraliska värderingar i det, utankonstaterar bara att det är så. Alltså måste man rätta sig efter de nackdelar man har påden politiska marknaden. Det är därför jag säger: ned den samhälleligaplaneringen! Den gör ofta mer skada än nytta. I detta har jag starkt medhåll avJan - eller rättare sagt jag har lärt mig det av , somfaktiskt ändå har bidragit till att införa viss samhällelig planering i.vårtland. Han har lärt sig av sina misstag, och vi borde också göra det. Jag ärockså övertygad om att vi gör det. Det tar bara så förfärligt . Vi är tydligen överens om att diskussionengäller formerna för insamlandet av uppgifterna, och att vi behöver en folk- ochbostadsräkning. Jag vill bara säga fill att det på en punkthar varit en missuppfattning i den debatt som har pågått . I dendebatten sades att.det här förslaget innebär att man skulle samla in så mångafler uppgifter än vad som har skett. Så är det icke. Det är metodensom det gäller. Jag har redovisat de bevekelsegrunder somcivildepartementet och därmed regeringen kommer att ha vid beredningen av denhär frågan. Tidsplanen är sådan att det kommer ett förslag. Vikan alltså föra en sakdebatt i stället för att diskutera hypoteser, eftersomberedningsprocessen inte är klar. Jag har som ansvarigt statsråd intetagit ställning, och regeringen har icke tagit ställning. Vi får återkomma tillsakdebatten när förslag föreligger. 48MARGIT (): Jag hoppas bara att ni inte återkommer tillsakdebatten om Fobalt så sent att ni kan hänvisa till att så stora kostnaderhar lagts ned att man måste fatta ett beslut som inte är särskilt lämpligt. Så en annan sak: Samköming av register är ett oskick. Detär ett oskick eftersom folk ofta inte vet vad som står i registren. Registrenkan t. ex. vara felaktiga- det är lätt hänt. En sak som är ett absolut villkor är att människorna fårreda på vilka uppgifter man skaffar om dem, och det förslaget kom ju också fråndatainspekfionen. Jagtycker att vi skall lära av våra grannar både söderut och västerut. Man harhaft samma diskussion i och i . Lär av dem och tittapå de nu diskuterade problemen mera förutsättningslöst! Detvar ganska förskräckande att höra byråkraten från statistiska centralbyrånyttra sig, om samhällsplanering och Fobalt. Han gav uttryck för en utopi, därallfing skulle kunna planeras. Tyvärr är det mycket, mycket stor risk att viplanerar en mardröm. Jag tycker att vi verkligen bör begrunda det perspektivet. Förmin del handlar det inte om något slags dataskräck. Små datasystem är oftamycket lämpligare än stora. Det är min fasta övertygelse att staten som harbetydande maktmedel inte skall ha fillgång till alltför mycket informafion ommänniskorna. Överläggningenvar härmed avslutad. 12 § Svar påinterpellation 1983/84:9 om åtgärder mot arbetslösheten har frågat mig om regeringen avser finansiera ökadeinsatser mot arbetslösheten med en s. k. värnskatt, om regeringen är beredd attlägga fram förslag som underlättar situafionen för dem som utförsäkrats frånarbetslöshetskassa eller KAS, om vilka åtgärder regeringen ämnar vidta för attunderlätta för ungdomar att få varaktiga arbeten samt om regeringen kommer attföreslå nya åtgärder inom ramen för arbetsmarknadspolitiken för att ändra dessnuvarande inriktning fill att i högre grad sfimulera tillkomsten av permanentaarbeten inom näringslivet. Regeringenhar sedan den tillträdde satsat över 20 miljarder kronorpå arbetsmarknadspolitiska insatser. För att långsikfigt bygga upp svenskindustri och svenskt näringsliv har vidare satsats påinvesteringar inom energi-, transport- och bostadsområdena och för insatserinom speciellt utsatta branscher och regioner. Härtill har en lyckosamdevalvering genomförts. Genomdessa åtgärder har den snabba ökningen av arbetslösheten brutits, och antaletsysselsatta ökar återigen. I interpellationen sägs att arbetslösheten legat 20000-30 000 över nivån . Detta är inte rikfigt. låg arbetslösheten i genomsnitt 15 000 nivå.Denna ökning är avsevärt mindre än , då arbetslöshetenökade med i genomsnitt-38 000. Vadsom är intressant med årets siffror är att vi lyckats bryta trenden. För varjemånad reduceras skillnaden mellan årets och fjolårets nivå. Vi har ocksålyckats minska ungdomsarbetslösheten. hade vi 7 000 färrearbetslösa än . har antalet sysselsatta hitfills i Om åtgärder mot arbetslösheten år ökat med i genomsnitt 6 000 personer. minskadeantalet sysselsatta med 12 000 . Trots denna förhållandevis positiva utveckling anseremellerfid regeringen inte att den nuvarande situationen är tillfredsställande.Arbetslösheten är fortfarande för hög, och det krävs ytterligare åtgärder undervintern och våren för att möta bl. a. ett ökat arbetskraftsutbud. interpellerade har regeringen lagtfram två propositioner som till stor del ger svar på de frågor som han harställt. Det är dels proposition 1983/84:26 om särskilda sysselsättningsåtgärderför /84, dels proposition 1983/84:40 om vissaekonomisk-politiska åtgärder m. m. Som framgår av dessa propositioner är det inte aktuelltatt lägga fram något förslag om en s. k. värnskatt. Däremot redovisarregeringen ett stort antal förslag till besparingar och inkomstförstärkningar isyfte att möjliggöra bl. a. ökade arbetsmarknadspolitiska insatser. När det gäller de utförsäkrades situation beslutaderegeringen att arbetslöshetsförsäkrade under somutförsäkrats eller riskerar utförsäkring skall ha rätt till ettberedskapsarbete om de själva begär det. Endast om synnerliga skäl föreliggerskall det vara möjligt att göra avsteg härifrån. Inom industrin ökar nu antalet lediga platser. Nedgången iantalet sysselsatta har brutits, och antalet varsel om personalinskränkningarhar kraftigt reducerats. Genom intensiva insatser bar vi kunnat öka antaletenskilda beredskapsarbeten från några hundra till över 16 000i . Regeringen föreslår nu att satsningen på näringslivet fullföljs genomatt ett rekryteringsstöd införs fr. o. m. . Stödet syftarfill att skapa nya arbetsfillfällen inom näringslivet och skall ersätta denuvarande enskilda beredskapsarbetena. Rekryteringsstödet skall i första handutnyttjas för att ge arbete för ungdomar och långtidsarbetslösa. AMS räknar medatt upp till 40 000 personer kan komma att omfattas av rekryteringsstödet. När det gäller ungdomar har regeringen lagt fram ett stortantal förslag. Det gäller insatser inom gymnasieskolan, folkhögskolorna,lärlingsutbildningen och inom ramen för det kommunala uppföljningsansvaret för16-17-åringar. En helt ny utbildningssatsning görs inom försvarets område.Arbetslösa ungdomar skall kunna få praktisk erfarenhet och utbildning inomförsvarets många civila yrkesområden. Det gäller sjukvård, foto, verkstad m. m. Arbetsmarknadsutbildningen får resurser för att ta emot132 000 deltagare. Utbildning för industrin och övrigt näringsliv skallprioriteras, som utrymme skapas för kurser av typen starta eget.Förslag har lagts fram om ett nytt system för värvning av beredskapsarbete ochutbildning. För ungdomar i åldern har kommunerna ettuppföljningsansvar. Kommunerna har här gjort stora och effektiva insatser. Deungdomar som är möter dock fortfarande stora problem vid övergångenmellan skola och arbete. Samhället kan inte passivt åse hur tusentals 18- och 19-åringargår utan arbete. Vi kan inte heller nöja oss med att betala utarbetslöshetsunderstöd till dessa ungdomar. Varken de själva, deras föräldrareller andra i samhället anser att det är rimligt att unga människor inte fårmöjlighet att göra en arbetsinsats utan blir hänvisade till att passivt uppbärabidrag. Detär mot denna bakgrund vi har lagt fram förslag om ungdomslag. Den grundläggandetanken i förslaget är att ungdomarna gemensamt skall planera och utföra vikfigaarbetsuppgifter hos kommunerna, landsfingen, de kyrkliga församlingarna ochstaten. Kommunerna blir ytterst ansvariga för att alla 18-och 19-åringar får enarbetsuppgift. Genom ungdomslagen skapas ett rejält skyddsnät för ungdomarna.Detta system skiljer sig på väsentliga punkter från det förslag omungdomsslussar som den borgerliga regeringen lade fram. Vårt förslag omfattaralla 18-19-åringar, avtalsenlig lön utgår för arbetet, och kommunerna har enabsolut skyldighet att ställa upp. Somframgått av min redovisning har regeringen lagt fram förslag på i stort settalla de punkter som tagit upp i sin interpellafion. Vi görkraftfulla satsningar för de unga, vi stärker insatserna för dem som riskerarutförsäkring, och vi riktar in flera av våra åtgärder på att skapa arbeten inäringslivet. Det är min förhoppning att skall stödja de förslagsom regeringen nu har lagt fram för . Underdetta anförande övertog talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 50 (): Jag ber att få tacka arbetsmarknadsministern för svaret. Det har gåtten fid sedan de här frågorna ställdes. Svaret har dröjt. En anledning har jagförstått vara att statsrådet har varit förkyld. Jag får därför önska statsrådetvälkommen upp ur sjuksängen, och jag hoppas att krafterna nu skall räcka tillför det slitsamma jobb som är arbetsmarknadsministerns. Svaretpå mina frågor är en redovisning av vad regeringen föreslagit och beslutatsedan början av oktober. Det är såvitt jag kan se fritt från överraskningar ochnyheter. Jag är ingalunda kritisk mot allt. Statsrådets avslutande förhoppningom instämmande från folkparfiets sida kan jag därför delvis infria - men baradelvis. Våra invändningar mot vad som gjorts är flera, och våra farhågor förvad som kommer är stora. Låt mig ta upp några av dem. Förstgäller det synen på arbetslösheten, eller kanske snarare på syftet med dearbetsmarknadspolitiska insatserna. Den allra första delen i svaret utgörsnämligen av en redovisning av hur många miljarder den nuvarande regeringenredan det första året har satsat på arbetsmarknadspolitiken. Jag antar attstatsrådet förväntar sig beröm för det. Se, vad duktig jag är på att få losspengar från finansministern! Låt mig säga att jag inte är särskilt imponerad.Det är som om katten kom med husets guldhamster i mun och begärde beröm för atthan hade fångat en råtta. Antalet miljarder tillarbetsmarknadspolitiken är ett dåligt mått på dess Om åtgärder mot arbetslösheten resultat och framgång. Det rör inte den arbetslöse iryggen om regeringen satsar 10 eller 20 miljarder, om han eller hon ändå ärarbetslös. Ett bättre mått är naturligtvis antalet arbetslösa, ochdet allra bästa måttet är antalet sysselsatta på den reguljära arbetsmarknaden.Om arbetslösheteri sägs i svaret att ökningen har varit mindre under det häråret än . Vad glada de arbetslösa måste känna sigav ett sådant svar. Var det det socialdemokraterna gick till val på, attarbetslösheten skulle fortsätta att öka fast inte så snabbt? Naturligtvis inte.Arbetslösheten var borgarnas fel - det var budskapet. Vi ville ha arbetslöshet,det var vad och andra socialdemokrater sade och vad svenska folketfick höra. Jag skulle aldrig komma på tanken att beskylla Anna-GretaLeijon för något liknande. Men det gör mig betryckt och upprörd att höra alladessa bortförklaringar av den höga arbetslösheten. Ännu var det denförra regeringens fel. är trösten att arbetslösheten inte längre ökar såfort. Samma sorts försök att undvika en redovisning av läge ochutveckling på arbetsmarknaden finns i den proposition om sysselsättningen somregeringen har lagt. Det finns ett drag av förnöjsamhet som oroar. Är denarbetslöshet på som vi har något som vi skall vänja oss vid? Är det f. ö.sant att regeringen har angett en arbetslöshet på som en lämpligambitionsnivå för arbetsmarknadsverkets insatser? Jag hoppas attarbetsmarknadsministern kan dementera det ryktet. Arbetsmarknadspolitiken skall samverka med den ekonomiskapolifiken. Det betyder att arbetsmarknadspolitiken måste underlätta och stödjaden nödvändiga saneringen av svensk ekonomi. Men om inte den ekonomiskapolitiken syftar till att hålla uppe sysselsättningen kan aldrig arbetsmarknadspolitikenensam reparera misstagen. Jag har sagt det förut men låt migupprepa det: När regeringen höjde momsen - mitt under brinnandelågkonjunktur - då rullade man över en för stor börda påarbetsmarknadspolifiken. Utan den höjningen hade inte behövt ha såmånga miljarder till arbetsmarknadspolifiken men trots det kunnat redovisa ettbättre läge på arbetsmarknaden. Det kan tyckas som om regeringen nu erkänner dettasamband. För på min första fråga om värnskatt svarar att den intelängre är aktuell. Jag är naturligtvis nöjd med det svaret. Min glädje förtasemellertid en smula av hänvisningen till den ekonomisk-politiska propositionen.Där finns ju för vidkommande endast nedskärningar,så hänvisningen måste syfta på de skattehöjningar som förekommer i rikligt måtti regeringsförslagets andra delar. har vi hört talas om en ny höjning avskatten, bensinskatten. Regeringens mål är tydligen att komma medett skattehöjarförslag . Det är inte genom ett höjt skattetryck somekonomin kan saneras eller sysselsättningen räddas. I en fri och rörlig ekonomi kan inte arbetslöshet heltundvikas. Men med en klok polifik kan man hålla den nere och framför allt setill att den för varje arbetslös blir så kort som möjligt. Den utveckling vi sett under det här året, med ettständigt stigande antal arbetslösa som blivit utförsäkrade, är mycket oroande.Det fördystrar bilden ytterligare.Arbetslösheten är inte bara högre än tidigare, den är också mer svårartad. Statsrådetsvarar på min fråga om de utförsäkrade genom att hänvisa till beslutet omförtur till beredskapsarbete. Det är ingen idealisk lösning, men jag håller medom att den är bättre än inget arbete alls. Jag utgår från att den åtgärden intefår bli en passiv rutin utan att arbetsförmedlingarna har som instrukfion attanalysera varför den arbetslöse hamnat i en utdragen arbetslöshet. I många fallär säkert utbildning ett bättre alternafiv än ett nytt beredskapsarbete. Mintredje och fjärde fråga handlade om vad regeringen avser att göra för att sfimuleratillkomsten av varakfiga arbeten för ungdomar och övriga, främst inomnäringslivet. Inriktningen mot arbeten inom industrin med hjälp avarbetsmarknadspolitiska insatser är bra. Det nya rekryteringsstödet är i stortsett utmärkt, utbildningen inom företagen likaså, och naturligtvislärlingsutbildningen. Detskulle vara intressant att, om tiden medgav, uppehålla sig kring den svängningi socialdemokratiskt tänkande som dessa tre åtgärder avspeglar. Jag har ifärskt minne socialdemokraternas motstånd mot utbildning i företagen närfolkpartiet föreslog det i början och mitten av 1970-taIet. Och avogheten motlärlingsutbildningen har ju hållit i sig fills . Jag hoppas det nu handlar omen varaktig sinnesändring. Är del så, finns ju ingen anledning att begränsaantalet lärlingsplatser. Låt dem få den utbredning de kan få. Detta är ettbilligare alternativ än vad som annars väntar. Ocksåsyftet bakom de s. k. ungdomslagen är det lätt att instämma i. Det är juegentligen folkparfiets gamla ungdomsgaranfi man försöker genomföra.