prot · G70942 · 1983-12-31 00:00:00 — Det finns alltså en betydande sannolikhet förett sådant samband - att magnetfält kan leda till cancer hos Avsvaret får man närmast intrycket att statsrådet tycker att detta är osannohkt.Men undersökningsresultaten pekar snarare pä att det finns en betydande riskför ett sådant samband. Om det skulle visa sig att magnetfält frånhögspänningsledningar leder till ökad risk för cancer hos barn och till andrasådana skador är detta självfallet oerhört allvariigt och måste få betydandekonsekvenser. Det pågår ju i det här landet en omfattande elutbyggnad. En långrad högspänningslednings-projekt är på väg att genomföras på olika håll ilandet. Mot den bakgrunden måste det vara mycket angeläget att snabbt fä framunderlag - att få bekräftat att den här risken finns eller att den inte finns. säger att hon också tycker att det ärviktigt med denna forskning. Jag vill peka på ett visst projekt som är på gång,en uppföljning av den undersökning som genomfördes i län.Planeringen har där kommit långt, och man har fått tillstånd avdatainspekfionen. Men finansieringen är ännu inte ordnad, och min första frågafill är dä om hon kan garantera att pengar kommer fram, så kan genomföra dessa undersökningar och klariägga hur det är med etteventuellt samband. Om det då visar sig att den här risken finns måste mansnabbt vidta åtgärder och göra omplaneringar i vårt energisystem. Är statsrådetDahl beredd att redan nu börja förbereda detta, så att eventuella vetenskapligaresultat snabbt kan leda fill åtgärder? Om vissa skadeverkningar av hög-spänningsled-ningar Verkligheten är inte riktigt så okompliceradsom vill framställa den. Det här är ett alldeles nyttforskningsfält bland så många andra som gäller inte kända miljörisker.Ingenjörsvetenskapsakademien har sammanställt både svenska och internationelltkända undersökningar pä det här området i en rapport som kom iår. Vad man där framfört är att det just är statisfiska samband som kanredovisas, medan däremot orsakssambandet inte är klarlagt. Just därförrekommenderar de forskare som deltagit i IVA:s studie att arbetet fortsätts.Det är också en rad svenska forskningsinstitutioner och myndigheter som nuarbetar med detta. Den risk som eventuellt finns gäller inte barahögspänningsnät utan faktiskt också svaga elektromagnetiska fält som finns ianslutning till vanliga hushållsapparater i våra hem. De slutsatser som manskall dra i det här sammanhanget måste naturiigtvis bygga på att forskningenhar kommit mycket längre än vad den har gjort. Innan vi kan vidtaeffektiva och riktiga åtgärder måste vi givetvis veta var de största riskernafinns och hur vi bör göra anpassningar av eventuellt inte bara planeringen förelförsörjning i stort utan kanske också våra hem. Jag vill emellertid inteföregripa denna forskning. Däremot vill jag säga att det självfallet kommer attbedrivas forskning på det här området. Detta problem är redan anhängiggjort hosbåde myndigheter och forskningsorganisationer. Om vissa skadeverkningar avhögspänningsledningar 23PÄR (): Jag tar det sista som sade somnågot av ett löfte om att det kommer att finnas resurser förforskning på det här området. Det tycker jag är mycket viktigt. Däremot blev jag litet bekymrad när bl. a.sade att forskningen måste komma betydligt längre, innan man vidtar åtgärder.Jag får intryck av att eventuella åtgärder kommer att skjutas på en mycketavlägsen framfid. Personligen anser jag, att om ett antal undersökningar visaratt det är vanligare att barn som bor i närheten av högspänningsledningar fårcancer än andra barn, borde det ansvariga statsrådet tycka att det är ganskaalarmerande. Då borde hon säga sig att alla klutar måste sättas fill för attkartlägga det hela och förbereda vad som bör göras - om det alltså visar sigatt det är ett orsakssamband och att det inte bara är en slump atthögspänningsfälten skadar barnen. Här bör man inte vänta och se, utan härgäller det att så snart som möjUgt komma fill skott och vidta de åtgärder sombehövs. Det faktum att det finns andra undersökningar som visar på samband närdet gäller vissa typer av hushållsapparater är ju inget argument emot att manbör försöka komma fram fill ett snabbt beslut. Dä bör man ju i stället så fortsom möjligt också undersöka den saken och se vilka åtgärder som kan vidtas. Atthänvisa till forskningen och låta det bli ett motiv för att dröja med attförsöka råda bot på de problem som man ser framför sig tycker jag inte ärsärskilt tillfredsställande. Får jag först läsa något ur sammanfattningeni IVA:s rapport. Först uttalar IVA beträffande ett antal säkerställda effekter:Dessa effekter är av sådan natur att kommittén f. n. ej bedömer dem somhälsorisker. Vidare skriver kommittén att det finns ett antal andra effekter,där man icke kan säkerställa orsakssambandet och därför inte heller kan tala omvilka åtgärder som fordras. Man rekommenderar därför att forskningen bedrivsintensivt i syfte att klarlägga eventuella samband för att vi skall kunna vidtaadekvata åtgärder. Detta är precis det som jag tyckerbehövs, och jag kommer också att medverka till dess genomförande. 25PÄR (): Man får inte krångla till tillvaron alltförmycket. Här ser vi att barn som bor i närheten av högspänningsledningar harstörre benägenhet att få cancer än andra barn. Detta är en ganska allvariigsak. Jag begär inte att man skall vidta åtgärder, innan man har klarlagtorsakssambandet - om det verkligen är högspänningsfälten eller om det ärnågonting annat. Men gäller det först att sätta fill alla klutar för att fåtill stånd en kartläggning. Jag önskar välvilligt tolka som att hon är beredd att verkligen sätta till alla klutar för attfå fram resultat. Men jag tycker också att vi måste ha en beredskap närresultaten kommer, och om de visar att högspänningsfälten faktiskt medförstörre risker för cancer, måste vi också ha förberett åtgärder, såatt vi snabbt kan vidta de förändringar i vårt Nr 42 energiförsörjningssystemsom detta föranleder. Det är bekymmersamt om inte är beredd attredan nu börja förbereda de åtgärder som kan behöva vidtas, om det visar sigatt det här orsakssambandet verkligen finns. Överläggningenvar härmed avslutad. 7§ Svar på fråga 1983/84:172 om domänverkets verksamhet har frågat industriministern om han avser att vidtanågra åtgärder i anledning av en ökad privatisering i domänverket. Arbetet i regeringen är såfördelat att det är jag som skall svara på frågan. Systemetmed arbetstagarägda maskiner, som nämner, innebär att enanställd i domänverket på egen begäran har möjlighet att skaffa en skogsmaskinoch använda den i sitt arbete i skogsbruket. Detta system används endast påönskemål från anställda. De åtgärder som tas upp i frågan faller helt inomramen för vad domänverket självt har att besluta om enligt sin instruktion. Jagavser därför inte att vidta några åtgärder med anledning av domänverketsbeslut. 27 JOHNANDERSSON (vpk): Såsom framgår avfrågan vill domänverket under införa 60 nyaarbetstagarägda maskiner. vill också anlita externa entreprenörersamt tillämpa rotpostförsäljning. Skogsarbetareförbundetsinställning till denna förändring är klart negativ. Där hänvisar man till ettdirektiv , som stadgar att externa resurser endast får användasrestriktivt. Direktivet säger också att systemet med arbetstagarägda maskinersuccessivt bör avvecklas. Dethar alltså funnits ett beslut om att avveckla systemet. Det handlar här omvilka principer som skall vara rådande i ett statligt verk. Det är ändå ganskamärkligt att statsrådet med sin fackliga bakgrund inte har någonförståelse för de anställda i domänverket och de principer som de anser skallgälla i statliga verk. Deanställdas fackliga organisationer anser - vilket jag tycker är helt riktigt -det vara principiellt fel att anställda skall stå för investeringar imiljonklassen. Dessutom är arbetstagarägda maskiner en form av ackord, vilketman naturligtvis inte kan acceptera. Vi kan förhandla och argumentera, mennågon makt att sätta stopp för det här påhittet har vi inte, säger de fackligarepresentanterna. Nusäger statsrådet att de åtgärder som jag har tagit upp i frågan faller heltinom ramen för vad domänverket självt har att besluta om enligt sininstruktion. Men regeringen har möjlighet att ändra i instruktionen ochriktlinjerna för domänverkets verksamhet. 2 protokoll 1983/84:42-43 Omförbättrat samarbete mellan samhällsägdaföretag Statsrådet är alltså inte beredd att vidtanågra som helst åtgärder mot vad jag vill kalla en viss privatisering avdomänverkets verksamhet! Överläggningenvar härmed avslutad. 8§ Svar på fråga 1983/84:182 om förbättrat samarbete mellan samhällsägda företag har frågat mig om jag kommer att ta initiativ för attförbättra samarbetet mellan företag inom och andrasamhällsägda företag. Isin fråga nämner särskilt Isolamin, Ecomax och . SåvälRegioninvest i som är dotterbolag till är moderbolag till . är moderbolag till ettengelskt och ett tyskt företag, vilka båda har namnet Ecomax. Isolamin ochEcomaxföretagen ingår således i Statsföretagsgruppen. a. inredningar för fartyg. De uppträder f. n. som konkurrenter påvärldsmarknaden. Detankommer på Statsföretag som moderbolag att verka för ett samarbete mellan dei gruppen ingående företagen, som kan vara fördelaktigt för gruppen. Enligt vadjag erfarit pågår det f. n. diskussioner mellan de berörda företagen om ettnärmare samarbete. Anf.29 (vpk): nämner i sitt svar att dessa företag alla är frukter påsamma träd och menar att det är alldeles till fyllest att det pågår endiskussion mellan de olika företagen. Men när man kommer ut på dessa företagser man vilka svårigheter de har på grund av att de här diskussionerna ännuinte lett till godtagbara resultat. Man får också ganska livfulla skildringarav hur man på företagen åter och åter, till olika chefer i Statsföretag, ställtkrav på att man skall få fram ett bättre samarbete. Det har givits mer ellermindre uttalade löften om det, men har ingenting skett. Jag tycker inte att skall slå sigtill ro med att notera att det pågår diskussioner. Diskussioner utan åtföljandebeslut, om konkreta samarbetsprojekt, även inom marknadsföringsområdet, är ju igrund och botten ganska meningslösa. Det är ingen mening med att åter och återha diskussionsklubbar som inte leder någon vart. Jag tycker att ett mycket mera handfast sätt borde gå in i den här frågan och se till attdet inleds ett fruktbart samarbete. var litet orolig för att det här skall utveckla sig diskussionsklubb. Jag vill lugna på den punkten. på det sättet att innanman kommer till beslut måste man diskutera med varandra. Jag är själv intresseradav att de statliga företagen inte skall se som sin primära uppgift attkonkurrera med varandra utan gemensamt försöka nå framgångar på de marknadersom de opererar på. Jag tror att vi kan vara lugna på den här punkten,Lestander. Jag är övertygad om att företagen kommer till ett beslut. Anf.31 (vpk); Med det här mycket mera precisa beskedet, att det är viljeinriktning att någonting nu måste hända, känner jag mig mindreorolig. Det har gått alltför utan att man på ett riktigt sätt tagittag i de här frågorna. När nu säger att någonting nu måste skeanser jag att det förpliktar till konkreta åtgärder. Omförbättrat samarbete mellan samhällsägdaföretag Överläggningenvar härmed avslutad. 9 § Föredrogs menbordlades åter betänkande 1983/84:12 Utrikesutskottetsbetänkanden /84:1, 3, 4, 6 och 7 betänkande 1983/84:6 1983/84:8 om särskilda sysselsättningsåtgärder m.m. (prop. delvis, 1983/84:26 delvis, 1983/84:40 delvis och 1983/84:46), 1983/84:13 om studiestöd m. m. 1983/84:26delvis och 1983/84:25 delvis), 1983/84:6om anslag till vissa kyrkliga ändamål (prop. 1983/84:26 delvis), 1983/84:6om särskilda sysselsättningsåtgärder (prop. 1983/84:26 delvis) och 1983/84:7 om särskildasysselsättningspolifiska åtgärder för budgetåret 1983/84 såvitt avserbostadsdepartementets verksamhetsområde (prop. 1983/84:26delvis). Arbetsmarknadsutskottetsbetänkande 8, socialförsäkringsutskottets betänkande 13, kulturutskottetsbetänkande 6, utbildningsutskottets betänkande 6 och bostadsutskottetsbetänkande 7 kommer att behandlas i tur och ordning. Voteringarna äger rum iett sammanhang efter avslutad debatt. Särskildasysselsättningsåtgärder m. m. Förstupptas arbetsmarknadsutskottets betänkande 8 om särskilda sysselsättningsåtgärderm. Särskildasysselsättningsåtgärder m. m. Anf.33 (): Socialdemokraterna har regerat . Det är ett och ett halvtår sedan vi kunde lyssna till hur dåvarande opposifionspohtikerna , Feldtoch formulerade löftespolitiken, bl. a. på det arbetsmarknadspolitiskaområdet. Den ekonomisk-politiska debatten inleddes av viceordföranden i finansutskottet, . Han pekade på de då aktuellaarbetslöshetssiffrorna och uttalade ett vallöfte med följande formulering:"Vi vill för det första lägga om den ekonomiska politiken ochsysselsättningspolifiken, så att på nytt får ekonomisk tillväxt ochökad sysselsättning." Senarei debatten radade dåvarande opposifionsledaren upp en mängd siffrorför att belysa arbetslöshetssituationen. har förlorat140 000 industrijobb, underströk han. Han menade också att AMS inte hade fåttde medel som man skulle ha behövt. Följden hade blivit en öppen arbetslöshet på130 000 personer. Så formulerade han statsmanna-mässigt följande mening:"En politik som oundvikligen skapar arbetslöshet kan aldrig accepteras avsocialdemokratin." Litet längre fram i anförandet kom löftet tre månaderföre val: "Därutöver lovar vi en enda sak och det är en beslutsamkamp mot arbetslösheten och för att på nytt få fart på den svenskaekonomin." Såsmåningom fick dåvarande vice ordföranden i arbetsmarknadsutskottet , arbetsmarknadsminister, ordet av talmannen. Hon inledde sittanförande med att bl. a. ställa frågan huruvida verkligen gjort alltför att bekämpa arbetslösheten. har vi en del av facit. Vad var Palmes, Feldts och recept för ettoch ? Ja, för det första skulle det anslås mera medel tillarbetsmarknadsstyrelsen. För det andra skulle man låta antalet sysselsatta ökainom den offentiiga sektorn. För det tredje ville man ytterligare höjaskatterna, och för det fjärde hotades med fondsocialism. Därutöverskulle man ju kunna ge fråga om verkligen gjortallt för att bekämpa arbetslösheten en fri tolkning. Tänkte möjligen Anna-GretaLeijon på vad parterna ställt till med under den gångna mandatperioden1979-1982? måste ju med erfarenheter både iarbetsmarknadsdepartementet och senare i arbetsmarknadsutskottet hablivit allt klarare över det anmärkningsvärt bristande ansvar försysselsättningsutvecklingen som kännetecknade både arbetsgivar- ocharbetstagarparten i avtal efter avtal. och nuvarandeordföranden i arbetsmarknadsutskottet, , måste ju Hksom mångaandra insiktsfulla politiker ha undrat varför det är arbetsmarknadsutskottetsoch roll att år "städa upp" efter parternas ansvarslösalönebildning i svensk ekonomi. Hur många löntagare har parternas förhandlare -medvetet och med öppna ögon - faktiskt gjort arbetslösa genom för storanominella lönehöjningar? Hur många löntagare har förlorat sina arbeten genomden olyckliga kombinationen av dels den solidariska lönepolitiken, dels enalltför hög genomsnittiig lönenivå? Detskulle vara intressant att få arbetsmarknadsministerns syn på rollfördelningeni svensk politik, vad gäller lönebildningen och sysselsättningsutvecklingen.Vi står ju inför en ny avtalsrörelse, och LO:s bud kan närmast betraktas somett sabotage gentemot regeringen. Menå andra sidan har och övriga i den socialdemokratiskaregeringen redan givit ett slags svar. som regeringen tillträdde fördrygt genomfördes en chockdevalvering . Då fick minsannparternas förhandlare en rejäl knäpp på näsan. Icke minst löntagaren fick enknäpp på näsan. På ett enda dygn fick oansvariga avtalsuppgörelserett annat innehåll. Reallönen sänktes med åtskilliga procent. Viminns vad som oppositionsledare sade 1977. Då hade det också blivitnödvändigt för den borgerliga regeringen att devalvera. Ni kan inte ha glömt -var medlem av regeringen då - att ni med och ispetsen beslöt att staten skulle välja den fullkomligt unikavägen i löneavtalshistorien dvs. Ni medverkade då till ochhar ansvaret för lönekostnadshöjningen på och1976. Ni lät parterna förhandla oss ur marknaden. Ni medverkade delvis ochindirekt till att kunde påminna om attSverige förlorat tiotusentals industrijobb. Motdenna bakgrund är uttalande intressant och avslöjande.Han sade: "En devalvering ökar ytterligare inflationen i vårt land. Denhar därför sin udd riktad mot hushållen, barnfamiljerna och löntagarna". Nustår vi som sagt inför en ny avtalsrörelse. LO fortsätter driva sin ansvarslösalönepolitik eller med andra ord - säg det gärna - sysselsättnirigs-poUtik. LOhar lagt ett sabotagebud. Buden från tjänstemannaorganisationerna ligger intelångt efter. Arbetslöshetssituationen är försämrad. Ni höjer skatterna.Ni skall införa löntagarfonder och fondsociahsm, som ytterligare höjerkostnadsläget i arbets- och näringslivet. Räntekostnaderna för lånen ökar. Skallni stillatigande låta LO genomdriva sitt bud i den kommande avtalsuppgörelsen?Skall parterna medvetet få skapa ytterligare arbetslöshet? Jagär medveten om att jag något tillspetsat frågeställningarna. Men efter snart 15års erfarenheter av en destruktiv och osolidarisk lönebildning i svensk ekonomimed både tragiska och katastrofala konsekvenser för enskilda löntagare är detdags att skärpa tonen. Härmåste en annan sak sägas. vet att man tar stora risker närman devalverar. Det kan lyckas, men det kan också misslyckas. Särskildasysselsättningsåtgärder m. m. Med andra ord: Fortsätterparterna med sin ansvarslösa lönebildning, som ytterligare friställer 10 000-talslöntagare, kan andra åtgärder än devalvering bli nödvändiga. Jagkan tänka mig att eller någon annan påpekar efter mittanförande att det har blivit bättre. Tidningarna har uppgifter om attkostnadsläget förbättrats i jämförelse med konkurrentländer. Några företagrapporterar t. o. m. om vinstökningar. Konjunkturrapporterna andas vissoptimism, osv. Ja, tack och lov att de arbetslösa får höra något som de kanhänga upp förhoppningar på. Men vad hjälper detta de arbetslösa om parterna pånytt skall få göra avtalsuppgörelser som i officiella sammanhang säges varaåterhållsamma och ansvarsfulla men som av allt fler kloka s. k. vanligamänniskor betraktas med ökad skepsis? Man måste ju inse att löntagarna har10-15 års erfarenheter av vad parternas avtalsuppgörelser egentligen ställertill med. Man måste ju också inse att av den miljon löntagare som under senareår på ett eller annat sätt mött den för den enskilda människan katastrofalaarbetslösheten blir det allt fler som, när de kommit över chocken, depressionenoch vanmakten, börjar undra vem som egentligen är skuld till detta. Jag har ägnat många minuter åt detta. Ledamöterna iarbetsmarknadsutskottet brukar inte göra det. Vi har andra utskott som skallägna sig åt de förutsättningar som måste skapas i svensk ekonomi för attarbetslösheten skall vara så liten som möjligt. Men jag har ändå den här gångenbehandlat ämnet så här. tvingas se arbetslösheten ochdess verkningar på mera nära håll. Utskottet prövar olika slag avarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Utskottet ser kanske mera påtagligt hurmiljarderna strömmar iväg. Och väd blir resultatet - som dess värre ofta ärkortsiktigt? Jag upprepar att våra åtgärder tyvärr blir kortsiktiga.Vi kansamtidigt se - och detta finns redovisat i arbetsmarknadsutskottets betänkandenr 8, som skall leda till beslut i kammaren - att utöver tillfälligakortsiktiga förbättringar är den långsikfiga utvecklingen på arbetsmarknadenmycket bekymmersam. Summan av antalet personer som är öppet arbetslösa och somsysselsätts genom olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder har tyvärr ökat. Enviss minskning har naturligtvis skett av högkonjunktur, men ivarje lågkonjunktur har "toppen" legat högre än i den föregående.Även arbetslöshetsnivån vid högkonjunkturerna har successivt stigit.Arbetsmarknaden fungerar med andra ord allt sämre. Antalet lediga platserminskar. Särskiltallvarlig är ungdomsarbetslösheten. Den trendmässiga ökningen av dennaarbetslöshet fortsätter. Utvecklingenoroar oss i arbetsmarknadsutskottet. Den måste också oroaarbetsmarknadsministern. Arbetsmarknadspolitikenhar sina begränsningar. Vad gör vi när det inte finns ytterligare miljarder attta till? Denförsta reservationen i betänkandet är en gemensam borgerlig reservation. Vianför i den att den ekonomiska politiken måste läggas om för att förbättrasysselsättningsläget. De offentliga utgifterna måste minskas. Vi kan inte fortsätta finansiera offentliga utgifter med lån. Dejättelika räntekostnaderna måste minskas. Vi säger nej till skattehöjningar.Förslaget om kollektiva löntagarfonder måste avvisas. Minkollega kommer att ytterligare utveckla hur vi moderater ser påarbetsmarknadspolitiken, speciellt ungdomsarbetslösheten, och på en del andrafrågor i betänkandet. Jag har belyst vår syn på den allmänna inriktningen avåtgärderna och ber med detta att få yrka bifall till reservation nr 1 och tillalla övriga reservationer i betänkandet som vi moderater har undertecknat. Särskildasysselsättningsåtgärder m. m. 34 (): beslutade genom att bifalla en centermotion med enrösts majoritet att alla ungdomar upp till skulle erbjudas utbildning,praktik eller arbete - inte bidrag. ansåg att den s. k. arbetslinjenvar att föredra framför bidragslinjen. var socialdemokraterna iopposition och föredrog därvid tillsammans med kommunisterna att stå kvar vidbidragslinjen. Bakgrundentill centermotionen var då som insikten om att det största hotet mot mångaungdomars hälsa och sociala utveckhng är just ungdomsarbetslösheten. Dettagäller i synnerhet de ungdomar som upplevt en splittrad uppväxtmiljö, börjattidigt med ohka missbruk, suttit av skolan osv. Speciellt för dessa, men ävenför andra, ökar risken för en mindre god livsstil, ifall de skall börja sittvuxna liv i arbetslöshet. Centernsgrundinställning är att alla ungdomar måste få en ärlig chans, men att vi ocksåmåste ställa ordentliga krav på dem som tvekar att ta chansen. anseratt alla jobb är meningsfullare än arbetslöshet och bidrag. Detta innebär i sintur att erbjudet arbete alltid skall antas i avvaktan på den utbildning ellerdet arbete som han eller hon eftersträvar. Detär emellertid mycket viktigt att ungdomarna är förvissade om att samhällets hjälpkrafterinte glömmer bort dem därför att de kommit in i s. k. ungdomslag. De måstekänna och veta att de inte är bortglömda. Arbetet med att uppfylla realistiskakrav på utbildning och arbete skall pågå hos de organ som av samhället har fåttsådana uppgifter. Samtidigtbör det sägas att, oavsett om han eller hon är i ungdomslag eller inte, skallvar och en ges rådet: Ta egna initiativ och förlita er inte så mycket påarbetsförmedlare och andra! De egna initiativen leder i de flesta fallen längstnär det gäller att komma dit man vill. Centernnoterar att socialdemokraterna i regeringsställning delvis har nyktrat till ochnu närmar sig arbetslinjen. Vi kunde ha kommit långt, om socialdemokraternaredan våren 1982 begripit att arbetslinjen är att föredra, i synnerhet förunga. Mittenregeringen hade svårt att uppfylla riksdagsbeslutet från våren1982 genom att LO i princip vägrade att förhandla före valdagen - naturligtvisstyrkt genom socialdemokratiska partiets negativa inställning. De förslag som socialdemokraternanu ställer sig bakom är ett steg framåt Särskildasysselsättningsåtgärder m. m. (A U) för socialdemokraterna,men sett ur ungdomarnas synpunkt har förslaget betydande brister. Det gällerförst och främst beträffande arbetsdagens längd. Regeringen föreslår att18-19-åringars första arbetslivserfarenhet skall bestå av halvtidsarbete.Centerpartiet anser att det är viktigt att ungdomarna får de arbetstider som ärde normala för arbetsplatserna. Det innebär i regel åtta timmars arbetsdag. Enmycket vikfig del av vad vi kallar arbetslivserfarenhet grundar sig på attfölja rådande arbetstider, dvs. att komma in i arbetslivets rytm. Centernavvisar därför regeringens förslag på denna punkt och föreslår normalaarbetsfider.