prot · G709148 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:148 1 § Justerades protokollet för den 10 innevarande månad. 2 § Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkanden 1983/84:19 om sysselsättningsåtgärder förhandikappade (prop. 1983/84:100 delvis, 1983/84:122, 1983/84:125 delvis och1983/84:139) samt 1983/84:18 om kontant stöd vid arbetslöshet m.m.(prop. 1983/84:126 och 1983/84:100 delvis). Arbetsmarknadsutskottetsbetänkanden 19 och 18 kommer att behandlas i nu nämnd ordning. Voteringarnaäger rum i ett sammanhang efter avslutad debatt. Förstupptas alltså arbetsmarknadsutskottets betänkande 19 om sysselsättningsåtgärderför handikappade. Anf.2 (): Det är nödvändigt att vi politiker hittar lösningar som underlättar förde handikappade att få arbete på den öppna arbetsmarknaden. Alternativen äranställning vid Samhällsföretag eller förtidspension. Båda dessa alternativ ärsämre för den handikappade och dyrare ur samhällets synpunkt. Föratt åstadkomma ökad sysselsättning krävs en förbättring och vidareutvecklingav lönebidragssystemet och även en utvidgad information till arbetsgivare omlönebidragsanställningar. Det förslag som regeringen lägger fram i proposition122 ser vi som ett steg i rätt riktning, eftersom man där tar större hänsyntill den enskildes situation än . Men det är inte tillräckligt. Ireservation 4 anger vi riktlinjer för en utformning av ett lönebidrag sommedverkar till att fler handikappade kan beredas arbete på marknaden. anser att lönebidraget bördifferentieras efter handikappets art och att möjligheter skall finnas tilllönebidragsanställning så länge som handikappet utgör ett hinder förfullgörande av arbetsuppgifterna. Arbetsgivarenskulle då vara mer benägen att anställa arbetshandikappade, eftersomersättning utgår så länge den anställde inte uppnår full arbetskapacitet. Iregeringens förslag förutsätts att den handikappades arbetsförmåga utvecklastämligen likartat och att lönebidraget kan upphöra efter fyra och ett halvt år.I vissa fall kan enligt förslaget förlängning ske eller . Även ombidragsprocenten vore 100, skulle det ändå vara fördelaktigt ur social ochekonomisk synpunkt, eftersom anställning på den öppna arbetsmarknaden är attföredra, som jag sade tidigare, framför förtidspensionering och anställning vidSamhällsföretag. Icenterns motion och även i betänkandet påpekas att en ökad differentieringskulle åstadkomma en "olycklig förhandlingssituation mellan arbetsmarknadsmyndigheteroch den enskilde arbetsgivaren". Ensådan situation behöver ej uppstå. Bedömningstillfällena behöver ej bli fleroch situationen ej mer svårbedömd än i regeringens förslag, om man vidkonstruktionen av lönebidraget uppmärksammar detta. Vidareanser vi att lönebidragets utformning bör vara likartad oavsett vem som ärarbetsgivare. Utskottsmajoriteten menar att regeringsförslaget innebär ettnärmande till detta krav, eftersom anställning hos statliga myndigheter ochallmännyttiga organisationer resp. lönebidrag skall förbehållaspersoner med grava handikapp. Menvarför bara ett närmande - varför inte ta steget fullt ut? Vi måste se detta urden handikappades synpunkt. Lönebidraget får ej fungera som en dold subventiontill arbetsgivaren. Lönebidragsanställningar för handikappade som behöver enhög bidragsprocent blir endast tillgängliga för dem som bor itätorterna, eftersom de nämnda arbetsgivarna i huvudsak är koncentrerade tillsådana. Handikappade med svårare arbets-hinder finns i hela landet, och vi haren vidsträckt glesbygd. Omalla arbetsgivare likställdes i detta sammanhang kunde de friställda resursernaanvändas för att ge fler handikappade arbete som bättre passar den enskildeindividen. Vihar föreslagit att 35 milj. kr. skall avsättas för en försöksverksamhet med ettmera individanpassat lönebidrag för att utröna hur ett sådant bör utformas.Lönebidraget skall utgå som ett alternativ till anställning vid Samhällsföretagoch för att stimulera till utslussning av arbetshandikappade frånSamhällsföretag till andra arbetsgivare. Arbetsgivarei synnerhet har ganska dåliga kunskaper om lönebidragsanställningar och om detstora behovet av sådana platser. Det är därför viktigt att arbetsförmedlingarnainformerar arbetsgivarna för att stimulera till ökad sysselsättning.Arbetsgivarorganisationerna bör aktivt kunna bidra till detta. Med det nyaarbetssättet som utvecklas inom arbetsförmedlingen genom företagarkontakter bördet vara lättare att föra ut information. Effektenav arbetsförmedlingens kontakt med företagen har börjat komma till synes. Somexempel kan jag nämna . jämför andelenlönebidragsanställningar och ,finner man att antalet anställningar i enskilda företag visar en betydandeökning. Då skall vi komma ihåg att i stort sett består avglesbygd med ett fåtal större företag. Trots detta har samarbetet redan getteffekt. Iett särskilt yttrande har vi motiverat varför vi inte anser att det finnsanledning att bibehålla den tidigare begränsningen av antalet lönebidragsanställningarhos allmännyttiga organisationer. Eftersom dessa platser endast skallförbehållas personer med grava handikapp, kan anställningarna rymmas inom denuvarande budgetramarna. I en tidigare bedömning har AMS beräknat att ytterligareca 1 200 personer som inte ryms inom den nuvarande kvoten kan komma i fråga föranställning hos de allmännyttiga organisationerna. Jaghar gjort en förfrågan vid arbetsförmedlingen här i . Där har man ingen kö av ansökningar från personer som inte fått plats, och man trorinte heller att antalet lönebidragsanställningar skall öka med de förändradereglerna. Samma besked fick jag från tre andra arbetsförmedlingar i landet. Vihar påpekat att kostnaderna för Samhällsföretag måsteminska, dels av besparingsskäl, dels för att en förstärkning avlönebidragsanställningar på den öppna marknaden skall kunna ske. Vi harföreslagit en sänkning av driftbidraget till Samhällsföretag till samtatt ägartillskott för investeringar och bidrag till fastighetsfond skall tasupp till ett lägre belopp än vad regeringen föreslagit. Genomrationaliseringar inom organisationen bör besparingar kunna göras främst inomden centrala organisationen. Vi har tidigare påpekat att den centralaorganisationen och med dotterbolag inte ingick i den översyn avSamhällsföretagsorganisationen som har gjorts. Eftersom inget förslag där harlagts fram kräver vi än en gång att man gör en total översyn. Ävenden regionala administrationen kan emellertid effektiviseras. Antaletdirektanställda ej handikappade är inom vissa företag stort. InomSamhällsföretagsgruppen varierar antalet direktanställda mellan och ändaupp till . En minskning är nödvändig och ger en relativt stor besparing. Samhällsföretagbör på olika sätt samarbeta med andra företag i stället för att utvidga de egnaföretagen. Detta kan också medverka till att hålla kostnaderna nere. Somexempel kan nämnas den integrerade verksamheten vid Vapensmeden i samarbete medHusqvarna AB. Liknande typer av samarbete bör kunna utvecklas på andra orterdär det finns lokala förutsättningar. Jag är väl medveten om ätt förhållandenai glesbygden inte är lika gynnsamma för den här typen av samarbete, men andraformer av samarbete har på sina håll inletts med lokala företag, bl. a. genomatt Samhällsföretag utför arbetsintensiva legoarbeten för dessa företagsräkning. Många andra former borde också kunna diskuteras. Samhällsföretaghar expanderat snabbt. Medan investeringarna i det övriga näringsUvet harminskat, har Samhällsföretag ökat sina. ifrågasättas om strukturenär anpassad till kravet att bereda sysselsättning för personer med svårarearbetshandikapp. Samhällsföretag har i många fall valt att investera i teknisktavancerad utrustning, vilket leder till färre sysselsatta med handikapp ochfler direktanställda i arbetsledande funktioner. Enökad genomströmning av arbetstagare inom Samhällsföretag måste åstadkommas föratt bereda plats för fler handikappade. är det endast få procent som gåröver till den öppna marknaden. Vårt förslag med en försöksverksamhet med ettmer individinriktat lönebidrag medverkar till en sådan genomströmning.Lönesystemet inom gruppen hämmar utsluss-ningen till den öppnaarbetsmarknaden, eftersom lönen inom Samhällsföretag är högre äninom det privata näringslivet. Lönesystemet måste därför starkare kopplas tillregionala och branschmässiga förhållanden, för att undvika lönekonkurrens. och det privata näringslivet när det gäller produkterkvarstår, även om situationen har förbättrats. Dessa problem har inte blivittillräckligt belysta i rapporten om Samhällsföre-tags organisation.Argumentationen där går i huvudsak ut på att visa att några egentliga problemknappast föreligger, och rapporten hänvisar till att samråd sker mellanSamhällsföretag och näringslivets organisationer. Vi efterlyser en ingåenderedovisning av konkurrensproblemen. Det framgår av det särskilda yttrande somde borgerliga gemensamt har avgett till betänkandet. Ett sådantutredningsarbete bör ske med det snaraste, eftersom Samhällsföretag nu aviseraratt man tänker gå ut hårdare på marknaden. En bransch som har blivit illaåtgången genom konkurrens på olika villkor är tillverkningen av furumöbler, därSamhällsföretag undan för undan har tagit över marknaden och är ledande med50 % av marknaden. Pågrund av den höga subventionsnivån skall Samhällsföretag bereda plats för degravt arbetshandikappade - det är vi alla överens om. Men utskottets majoritetskriver i betänkandet: "Utskottet konstaterade vidare att det numera stårklart att begreppet 'gravare handikapp' i arbetslivet i allt väsentligt avserpersoner med grava sociala problem, i första hand missbrukare." Jaganser detta vara en helt ny bedömning, som inte stämmer med vare sigILO-konventionen eller det handikappbegrepp som anges i proposition 122, därdet sägs att personer med psykiskt, fysiskt, förståndsmässigt ellersocialmedicinskt handikapp skall komma i fråga för samhällets insatser. Dettamåste gälla också Samhällsföretag. Vimenar inte att socialmedicinskt handikappade eller missbrukare skall ståutanför Samhällsföretag, men en för stor andel missbrukare på samma arbetsplatsutgör ett problem. Dels försvåras deras egen rehabilitering, dels försämrasmiljön för övriga handikappade. Om missbrukare i första hand skall erhållaplats, försvåras möjligheterna för personer med andra handikapp att erhållasysselsättning. Det kan inte vara Samhällsföretags målsättning. Ioch med utskottsmajoritetens skrivning är De handikappades riksförbunds kritiki allra högsta grad berättigad. Man anser att Samhällsföretag helt har misslyckats med dengrundläggande uppgiften att ge gravt handikappade arbete. Vianser att en anställning hos Samhällsföretag skall utgöra ett led irehabiliteringen av missbrukare och inte en ren arbetsplacering. Eftersomkommunen har ansvaret för missbruksvården bör också ett samarbete föreliggamellan kommun och Samhällsföretag i syfte att förändra missbrukarens totalasituation. Härmed yrkar jag bifall till de moderata reservationerna iarbetsmarknadsutskottets betänkande 19. Anf.3 (): har att ta ställning till arbetsmarknadsutskottetsbetänkande nr 19 som berör sysselsättningsåtgärder för handikappade.Inledningsvis vill jag slå fast att handikappade skall ha samma rätt som andragrupper till meningsfullt arbete. Detta måste vara en grundläggandeutgångspunkt för politiken. Bäst tillgodoses de handikappades arbetsmarknadskontakterdå de kan beredas tillträde till den ordinarie arbetsmarknaden. Förcenterns vidkommande har det varit och är en självklarhet att på olika sättmedverka till att de handikappades villkor och förutsättningar förbättras.Riksdagen beslöt 1982 att bifalla bl. a. en centermotion om en översyn avstödet till de handikappade. Utgångspunkten för en del av de förslag som vi skall ta ställning till är hämtade från den statliga utredningens delbetänkande. Enligtcenterns uppfattning är det riktigt och nödvändigt att öka och förbättralönebidragen. Det innebär att handikappade i ökad utsträckning kan placeras påden reguljära arbetsmarknaden. Det innebär också att trycket på Samhällsföretagminskar. I reservationerna nr 5 och 8 har vi utvecklat vår syn på den allmännautformningen av ett nytt lönebidragssystem. Vi anser att villkoren börförbättras ytterligare utöver det förslag som regeringen och sedermerautskottet har ställt sig bakom. Enav de frågor som diskuterats allra mest är frågan omtaket för anställning med lönebidrag i allmännyttiga organisationer. Centernhar under ett flertal år redovisat den uppfattningen att det inte borde finnasnågot tak. Det bör ankomma på arbetsmarknadsmyndigheterna att göra bedömningeni det lämpliga i att placera en handikappad hos en allmännyttig organisation.Vi vet att detta för många handikappade är enda alternativet - i annat fallblir det fråga om förtidspensionering. Handikapporganisationerhar varit mycket kritiska till regeringens förslag, och det förstår vi, medtanke på de begränsade möjligheter till placering i allmännyttigaorganisationer som regeringens förslag innebär. Sammanställningarfrån visar att över 1 000 personer skulle kunna fåarbete inom allmännyttiga organisationer om taket slopades. Glädjande nog harutskottet ställt sig bakom bl. a. centermotionen om ett borttagande av taket,och vi är förvånade över att socialdemokraterna i utskottet inte har kunnatställa sig bakom förslaget. Tydligen får man inte göra några avsteg frånregeringens förslag. Spareffektenär endast marginell för samhället med de nuvarande inskränkningarna, och AMShar bl. a. sagt: "Från samhällsekonomisk synpunkt blir det ekonomiskautbytet ännu gynnsammare och utgörs av hela det produktionstillskott som delönebidragsanställda svarar för." Dettabekräftar att det är en riktig åtgärd att fattar beslut om attta bort taket och att möjligheterna för anställning med lönebidrag iallmännyttiga organisationer kan öka. Därför bör yrkandet i den socialdemokratiskareservationen avvisas. Genomtidigare riksdagsbeslut sänktes stödet till allmännyttiga organisationer från100% till med full verkan från . Detta har inneburit att endel handikappade har mist sina arbeten. Därför har vi i reservation 16föreslagit att ett 100-procentigt bidrag i särskilda fall skall kunna utgå äveni fortsättningen. Vi anser att det är angeläget att denna möjlighet finns kvarför att förhindra att människor mister sina arbeten. För många är det entragedi att förlora sitt arbete. Ibetänkandet behandlas också statens bidrag till Samhällsföretags verksamhet. Ivår partimotion 568 har vi föreslagit en sänkning av driftbidraget ,vilket innebär en reducering av anslaget med 54 milj. kr. Fråganom Samhällsföretags organisation m. m. har varit föremål för endepartementsutredning som vid remissbehandlingen fick mycket stark kritik.Förslaget innebar bl. a. en sönderslagning av de nuvarande regionalastiftelserna. Utredningen förordade också en lägre personaltäthet i deregionala stiftelser som har större andel direkt anställda än genomsnittet.Detta skulle innebära en personalreducering med ca 200 befattningshavare.Utredningen poängterade att denna åtgärd skulle kunna genomföras utan att desociala målen åsidosätts. Utredningen kom också fram till nödvändigheten avatt till /89 nå en bidragsprocent på . Såvitt jag förstårhar arbetsmarknadsministern sedermera i princip ställt sig bakom dennamålsättning fram till /89. Det skulle alltså bli en reduceringmed . Ivår motion har vi aktualiserat frågan om en reducering av antalet direktanställdai hnje med departementspromemorians förslag. Dessutom har vi föreslagit enminskning av antalet anställda vid huvudkontoret. Vi i har hela tidenhävdat att antalet anställda vid huvudkontoret har varit alltför stort.Glädjande nog kan vi nu också konstatera att riktlinjerna från Samhällsföretagsstyrelse för den framtida verksamheten innebär en viss reducering av antaletanställda vid huvudkontoret. Viär mycket förvånade över att utskottet i sitt yrkande om avslag på motionensagt att de sociala målen äventyras om man sänker det statliga bidraget medytterligare för kommande budgetår. Hur skall man då frånsocialdemokratiskt håll argurhentera om minskningen framöver måste ligga på 8 %per år? Den åtgärd som vi föreslår berör de direktanställda och inte dehandikappade. Det är viktigt att betona detta. Utredningens mål för denekonomiska utvecklingen för Samhällsföretag tycks ligga i hnje med detansvariga statsrådets uttalanden, och detta innebär såvitt jag förstår att densocialdemokratiska regeringen kommer att arbeta för att nå detta mål när detgäller Samhällsföretag. Det vore därför värdefullt med ett klart besked frånsocialdemokratiskt håll med tanke på den motivering som man angivit iutskottsbetänkandet. Vi måste få veta hur man från socialdemokraternas sida serpå möjligheterna att förverkliga en reducering av driftbidragsprocenten tillSamhällsföretag och vilka åtgärder som i så fall bör vidtagas. Jag utgår ifrånatt kommer att ge besked om detta i sitt anförande. Förcentern är det viktigt att det skapas sådana förutsättningar att dehandikappade får samma rätt till arbete som andra grupper i samhället. Deförslag och de ställningstaganden som vi gett uttryck för i detta betänkande ärett betydelsefullt steg i den riktningen. Meddet anförda får jag, herr talman, yrka bifall till centerreservationerna och iövrigt till utskottets hemställan. 4 EL VER (): I en hård arbetsmarknadssituation är det särskilt svårt för människormed handikapp. Därför är det angeläget att reformarbetet med att förbättra ochstärka de handikappades möjligheter på arbetsmarknaden går vidare. Totalt settrör det sig om ett.helt komplex av frågor, men en av de viktigaste bitarna ärjust de ekonomiska villkoren, som statsmakterna i hög grad reglerar. Ipropositionen 122 föreslås förändringar och i några fall förbättringar. Jagtänker då bl. a. på introduktionsstödet och det särskilda lönebidraget. Attunderlätta för arbetshandikappade att få del av den sociala gemenskap somarbetslivet ger måste ses som synnerligen angeläget. Det har naturligtvis enallmänt ekonomisk sida som är positiv för hela samhället. Alldeles särskilt,viktig är den mänskliga sidan, som stärks då en handikappad kan delta iarbetslivet genom att helt eller delvis ha ett förvärvsarbete. Avhävd har såväl socialdemokraterna som varit med och reformerat påen rad områden för att nå just de syften som jag här nämnt. Därför blir manöverraskad över att socialdemokraterna på ett par punkter kommer med minst sagtöverraskande inslag. Det ena är att regeringen vill sätta ett "tak"för antalet människor som erhåller lönebidrag vid anställning hos deallmännyttiga organisationerna. Det är särskilt överraskande, eftersomsocialdemokraterna här i har varit negativa till sådanatankegångar. Det gäller inte minst arbetsmarknadsministern, som föreslår enbegränsning som hon tidigare motsatt sig. När tog beslut om attge de allmännyttiga organisationerna ett 90-procentigt bidrag, så kombineradesdet med att avskaffa det tidigare taket för bidragsgivningen till dessaorganisationer. Den gången var socialdemokraterna med. dåfrågan ånyo diskuterades i arbetsmarknadsutskottet, bl. a. i anledning av ensocialdemokratisk motion som medverkat till, så tog utskottetenigt ställning för att man inte skulle ha denna form av begränsning. I fjolvände socialdemokraterna på klacken. Med hjälp av infördes ettsärskilt tak som innebar att enbart 500 nya platser fick tillkommaför . Samma förslag återkommer . vill regeringen skenbart ökapå något genom att plocka av nästa års tilldelning. Men man vidhåller att detskall vara en särskild begränsning. Den här gången har dock övriga partier iutskottet tagit sig samman och gemensamt avvisat propositionen och regeringensförslag på denna punkt. Jag vill, herr talman, bara beklaga attsocialdemokraterna i utskottet inte kunnat ställa upp på ett positivt beslut. Ireservationen 15 säger nej till regeringens förslag om snävareregler för de grupper som kan placeras hos de allmännyttiga organisationerna. Anställningmed lönebidrag är en sammanslagning av den tidigare halvskyddadesysselsättningen, som var inriktad på personer med nedsatt arbetsförmåga pågrund av handikapp, och av arkivarbetet. I arkivarbete kunde placeras ävenpersoner utan särskilda handikapp eller funktionsned-sättningar, nämligen omdessa på grund av ålder eller andra personliga förhållanden inte kunde fåarbete på den reguljära arbetsmarknaden. Frånallra första början var arkivarbetet ett sätt att ge sysselsättning åtarbetslösa kontorister, som det hette . Frånfolkpartiets sida menar vi att insnävningen kommer att drabba äldre' ochflyktingar. Som ett exempel kan nämnas att det varit en fördel att man genomlönebidragsanställningen kunnat ta hand om t. ex. intellektuella flyktingar sombehöver en grundlig inträning i svenska, innan de kan nyttiggöra sig tidigareutbildning. Ett annat exempel är straffade, som ju erfarenhetsmässigt kan hasvåra problem med att få sysselsättning efter utskrivningen. Tredje exemplet äräldre tjänstemän, och därmed anknyter jag till det ursprungliga syftet medarkivarbetet. Meden enkel karikatyr skulle man alltså kunna påstå att regeringen inte baraspikat på ett "tak" utan också flyttat ihop "väggarna"rejält. När det gäller "taket" säger utskottet nej till dennaregeringens försämring. När det gäller de snävare och hårdare reglerna harsocialdemokraterna fått med sig och kan därmed bilda majoritet föratt hålla tillbaka antalet anställningar med lönebidrag för handikappade. Detär att beklaga, därför att vi vet att nettokostnaderna för att ge dearbetshandikappade en anställning är mycket ringa. För många är alternativet -det har redan sagts i dagens debatt - förtidspensionering. Socialekonomiskt ärdet dyrt att inte hjälpa människorna till ett arbete, och socialt-mänskligtkostar det ännu mera. Så,herr talman, till det särskilda yttrandet nr 1 som finns i betänkandet och somavser bilstödet till de handikappade. Den motion som jag har väckt i ämnettillsammans med och har hänvisats tillsocialförsäkringsutskottet, eftersom den avser även andra handikappade än demsom är arbetsföra. Men bilstödet för handikappade är ettarbetsmarknadspolitiskt instrument, och därför har motionen budgetmässigtbehandlats i arbetsmarknadsutskottet. Ombilstödet för de handikappade kan man säga att det är en lång lidandetshistoria. , tillsattes dåvarande handikapp- utredningen underriksdagsman ledning. Utredningens förslag ledde inte tillnågot riksdagsbeslut. Det kom så att säga av sig . Imitten av väcktes flera motioner om att den här frågan borde lösas.Så småningom - året var - tillsatte dåvarande folkpartiregeringen enutredning som avlämnade sitt betänkande . Men redan på vårensamma år hade en enhällig riksdag på arbetsmarknadsutskottets förslag uttalatatt det var angeläget att få en reformering för bilstöd till handikappade.Riksdagen förutsatte att det borde ske , . Dendå tillträdda socialdemokratiska regeringen gjorde inget annat än attlägga utredningen i byrålådan. Det tog över , innan utredningensbetänkande gick ut på remiss. Remissvaren kom , men ingenting fanns ibudgetpropositionen i janiiari 1984. Nuhar det alltså gått en enhäUig riksdag begärde och förutsatte attdet skulle komma ett förslag. Det finns nämligen så många svagheter i nuvarandesystem att en förändring brådskar. Att inkomstgränsen höjs med några kronorförändrar inte förhållandena. Man hämtar inte ens in eftersläpningen.Fortfarande gäller omdömet att man inte kan ha ett heltidsarbete i lägstastatliga löneklass och komma i fråga för ett bilstöd med nuvarande regler. Tilldet kommer att det är ett "snårigt och risigt" system, näst intillogenomträngligt både för sökande och för bidragsmyndigheter. Jag har inte velat låta detta tillfälle gå förbi utan att göra kammarenuppmärksam på att det finns en rad skäl för att förverkliga ett förbättratbilstöd för de handikappade. Ett bra bilstöd är ett viktigt socialt ocharbetsmarknadspolitiskt instrument. Jag påstår för den skull inte att reformenmåste vara ett avtryck av bilstödskommitténs förslag i alla delar. Men det ärfaktiskt en mycket god grund - dvs.