prot · G70936 · 1983-12-31 00:00:00 — är del många somhar instruerat sin bank eller sin arbetsgivare - hur man nu har gjort del - allmånalligen överföra medel till en aktiesparfond eller till ett skattekonto ibank. I och med att man byter syslem bortfaller detta, och med den tröghet somman kan iaktta på det här området kommer därmed mångamånadsinsättningar att bortfalla. Orsaken är just detta tekniska förfarande somsocialdemokraterna av propagandistiska skäl har känt sig tvungna all välja. Jag menar alt del är värdefullt, som jag sadeförut, att aktiesparfonderna ändå finns kvar, trots att man inte kan göraavsättningar och få någon skallefavör . Tillgångarna äralltså i stor utsträckning bevarade när vi kommer fram . Dåfinns del möjlighet att koppla avskaffandet av de kollekfiva löntagarfondernamed ett återupplivandeav de skallesparfonder som över en miljon svenskar har funnit vara etttillförlitligt och bra sätt att ordna sitt sparande på. 13 (): säger all vi får återvända tillbudgetunderskottet i senare sammanhang. Ja, det är rikligt. Del finns rika tillfällenatt diskutera detta, men del var inte jag som aktualiserade den frågan här. Del är litet märkligt med den dubbla socialdemokratiskabokföringen. Jag var industriminister och mötte oupphörligtsocialdemokraterna i debatten i kammaren. Inte en enda gång krävde man mindreinsatser eller besparingar. Hela liden gick kraven ut på ökade insatser ochdärmed ökat budgetunderskott. Då menar jag alt del är litet förmätet allständigt åberopa budgetunderskottets ökning. Socialdemokratin hade ett stortansvar i del sammanhanget även i oppositionsställning. Men vi återvänder tillden frågan. När del gäller effekten av skatlesparandet säger sparbenägenheten ökar. Ja, sparkvoten var och beräknas ökatill . Därom vet vi ingenfing säkert, men sannolikt ökar den. Man kan naturligtvis lycka all det är ett blygsamtresultat, men man får ju inte bedöma del här isolerat från samhällsekonominsutveckling i stort. Del totala netlosparandel är ändå betydande inomskattesparandels ram. Del finns anledning all notera att del var en så passframgångsrik sparform all del inte finns någon anledning all ersätta den medallemanssparande. ' vill inte diskutera privata invesleringskontoneller mera långsikliga sparmål, och det är ganska betecknande för hela den härdebatten. Jag har en känsla av att socialdemokratin glömmer bort det väsenfiigai sammanhanget, nämligen just hushållssparandets långsiktiga roll isamhällsekonomin. Man glömmer också på vanligt sätt bort småspararna ocb derasinsatser i samhällsekonomin, som vi menar är av avgörande betydelse ur mångasynpunkter - också som en stabiliserande faktor i fråga om synen påkonsumtionsulveckling och investeringar, ägarspridande och engagemang inäringslivet och alla de övriga aspekter som döljer sig bakom ett framgångsrikthushållssparande. Socialdemokratin glömmer bort småspararna, och delbeklagar jag. Del bar blivit rätt mycket en diskussion om téknikalileler, settur budgetunderskottets och ur samhällets synpunkt. Men frågan är förvisso intebegränsad till den aspeklen, ulan man får också länka på alt spararna bör få enrimlig erkänsla för sin insats i sammanhanget. 14ARNE GADD (s): Vi har väl i den här debatten kommit dithänall de flesta argumenten har ventilerats. Jag konstaterar att del inte är någotväsentligt problem för de borgerliga all kostnaderna för del tidigare sparandelvar närmare 2 miljarder högre än de nu kommer all bli. Det är inte ens någotproblem för all man sätter sig emot ett syslem där del direktainflytandet över de aktiesalsningar som kommer alt ske blir påtagligt mer demokratisktän i det nuvarande skattesparandet. Jag beklagar inställning. vill jag säga att ett så drastiskt förslag somdel om privata investeringskonton är en fråga som rör hela skattesystemet. Attkomma med ett förslag som kanske skulle tömma statskassan på uppemot 10miljarder kronor, innan man får grepp om utvecklingen, i en situation där viredan har de borgerligt konstruerade jättelika budgetunderskotten, går inte.Privata investeringskonton är en fråga med mycket långsiktiga perspektiv. Vinoterar att inte ens de andra två borgerliga partierna iddes stödja reservationen. Jag konstaterar också att det för inte ärnågot problem att de tidigare sparsystemen huvudsakligen innebar en omplaceringav tillgångar för människor med redan mycket god ekonomi. Det är inget problemför , men för oss socialdemokrater är det ett problem.Det finnsfaktiskt också andra som tycker som vi. Låt mig för en gångs skull, herrtalman, få citera SE-bankens broschyr: "Det nya allemanssparandet - bättrefinns inte." Jag yrkarbifall till finansutskottets hemställan. Fortsatt giltighet av lagen om kreditpolitiska medel Överläggningen var härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter behandlingen av finansutskottetsbelänkande 14.) Kammaren övergår nu till att debattera finansutskottetsbetänkande 14 om fortsatt giltighet av lagen om kreditpolitiska medel. Fortsattgiltighet av lagen om kreditpolitiska medel 16LENNART (): Rent formellt kan del kanske tyckas som omskillnaderna är små mellan regeringens och utskoltsmajoritetens ståndpunkt åena sidan och den borgerliga oppositionens å den andra. Det rör sig strängttaget om huruvida man vill förorda en förlängning av den gällandelagstiftningen med eller med . Emellertid framgår det ganska snartalt del finns djupgående meningsmotsättningar. De går i sin tur i stor utsträckningtillbaka på den olika tilltron i de skilda lägren till marknadsekonomin och detnaturliga förord som man från socialistiska utgångspunkter alltid har förregleringar och reglerad ekonomi. Den kredilpolitiska utredningen lade fram ett antal ganskaokonventionella förslag hur man skall komma till rätta med de påtagligasnedvridningsef-fekler som de nuvarande kredilmarknadsregleringarna, av skildaslag, har medfört och medför. Typexemplet är likviditetskraven och den allmännaplaceringspliklen. På den punkten har i och för sig lättnader temporärt skett. Dessaregleringar riktar sig mot banker, försäkringsbolag och AP-fonder. Fortsatt gUtighet av lagen om kreditpolitiska medel Innebörden är, ganska enkelt beskrivet, att bankinsällare,försäkringstagare och de som betalar vår AP-pension, dvs. den aktivagenerationen, missgynnas genom en långtgående reglering av kreditmarknaden sommedför försämrad räntabilitet. Genom all dessa institutioner påtvingasstatspapper till räntesatser som ofta är ofördelaktiga, tillskyndas givetvisjust försäkringstagare och andra förluster. Någon måste betala för attmarknaden sätts ur spel, helt eller delvis. Även i denna fråga avtecknar sig alltså en klarmotsättning mellan förordet för en så fritt fungerande marknadsekonomi sommöjligt - som är de tre borgerliga partiernas linje - och den långtgåendetilltro till begränsning och dirigering som är det socialistiska receptet. Detär ju dessa alternativ som vi har all la ställning till. Del kan kanske - om än bara i förbigående - erinras om attden sämst fungerande marknaden i är bostadsmarknaden. Det är också denmarknad som är mest reglerad. Det borde vara en tankeställare för dem som numenar att långtgående regleringar även på krediimarknaden är den enda utväg somslår till buds. Ingreppen på kreditmarknaden har i många stycken lett sämre funktion. I reservationen pekas på en negaliv företeelse av betydelse,nämligen den försvagning av bankernas ställning och styrka som följer av denstora andelen statspapper i balansräkningarna, som får till följd all andeleneget kapital kan framstå som väl låg. Det är en viktig negativ effekt - menalls icke den enda - av all under lång lid så detaljerat reglerakreditmarknaden som man har gjort i , Reservanterna anser alt ett förverkligande avhuvudtankarna i kredilpolitiska utredningen väl bör kunna genomföras inomnågot år. Utredningens förslag har på många håll fått ett starkt stöd iremissbehandlingen. Hos dem som verkligen behärskar ämnesområdet finns del intenågot tvivel beträffande möjligheterna all förhållandevis snabbi åstadkommaförändringar. Mot denna bakgrund, herr talman, finner vi del vara en tillräckligtlång period alt under endast förlänga den nu gällande lagen omkreditpolitiska medel. Med dessaord, herr talman, ber jag all få yrka bifall till reservationen. 17CARL-HENRIK (vpk): Jag bar i och för sig ingen avvikande meninggentemot majoriteten i utskottet när det gäller alt föreslå all lagen omkredilpolitiska medel skall förlängas och all de borgerligamotionerna skall avslås. Men jag vill framföra särskilda meningar på ett parpunkter, vilket jag också har gjort i ett särskilt yttrande. Jag tycker,,för del första, all man på något sätt borde hadefinierat vad som menas med uttrycket "en marknadskonformkreditpolilik". Jag återkommer fill del. För del andra tycker jag att utskollsmajorileten tar enfelaktig ståndpunkt när man i utskottets belänkande talar om en "i och försig önskvärd marknadskonform pohtik". Den frågasom jag vill ställa till utskottets talesman är: Vad menar utskollsmajoritetennär man skriver på detta sätt? Har man samma uppfattning som de borgeligamofionärerna och reservanterna, eller menar man eventuellt någonting annat? Jagtror all del är myckel vikfigt alt man, när man skriver ulskoltsbetän-kanden,tar hänsyn till all de skall läsas och kunna förstås inte bara av specialisterpå olika frågor. Vad som skrivs i utskoltsbelänkandena och sägs här i kammarenmåste ju också ha en sådan form att det kan förstås av den stora allmänheten,av de medborgare vilkas intressen vi skall företräda i . Använder mansådana specialutlryck som "en marknadskonform kreditpolilik" har manockså skyldighet att utförligt beskriva vad man menar med ett sådant begrepp,som ju för de flesta människor är grekiska. Detär självklart - och del ligger i delta begrepps natur - att del kan vara svårtalt ge en exakt definition, men desto farligare är det alt använda sig avbegreppet utan att tala om vad man menar. "Konform" betyder anpassad,och en marknadskonform kreditpolilik måste då vara en sådan kreditpolilik somanpassas efter marknaden. kredilpolitiska utredningen, som kom för någon lid sedan, finns en vissbeskrivning av vad man kan mena med detta ullryck. Om vi tittar på denbeskrivningen finner vi all del talas om alt man måste skilja mellanniarknadsanpassade eller marknadskonforma styrmedel och reglerande styrmedel.Till de marknadskonforma styrmedlen för man diskonto- eller räntepolitik frånriksbankens sida, s. k, operationer på öppna marknaden, dvs, all riksbankenköper värdepapper, obligationer och annat eller säljer sådana till allmänheten.Men man är t, o, m, i en sådan utredning osäker om kassakrav påbankerna, dvs. att de skall ha en viss likvid kassa, en viss mängd penningmedelvarje period, kan hänföras till en marknadskonform penningpolitik eller om delär ett ullryck för reglering. Motsatsentill en marknadsanpassad kreditpolilik är, enligt utredningen och deborgerliga, regleringar av olika slag. Denna statliga utredning nämner två slagav sådana regleringar. Del ena är de medel som regleras av lagen omkredilpolitiska medel, som vi nu diskuterar och som vi skall förlänga. Dit hörhkviditetskrav, kassakrav, utlåningsreglering, emissionskontroll, allmänplaceringsplikl, särskild placeringsplikl och räntereglering. Det är i och försig också begrepp som behöver förklaras för all kunna förslås. Denandra typen av direkt reglering på den svenska krediimarknaden är enligtutredningen valularegleringen. Man anser alltså all den i princip också börligga utanför en s. k. marknadskonform kreditpolilik, som de borgerligapartierna ju här har talat för. föreslår inte utredningen alt valularegleringenomedelbart skall avskaffas, men i princip Hgger den också utanför de former förkredilpolitiska medel som man vill använda sig av. Vadinnebär nu delta? Jo, del innebär all de borgerliga partierna vill att del inteskall vara , som är organ, som har bestämmanderätten påkrediimarknaden, ulan del skall i stället vara de andra agerande grupperna påkreditmarknaden. Och vilka är då de? Ja, i betydande utsträckning är det destora affärsbankerna i vårt land och en rad andra finansinstitut. Fortsattgiltighet av lagen om kredit-politiska medel 5 protokoll 1983/84:35-36 Fortsatt giltighet av lagen om kreditpolitiska medel Jag vill bara kort erinra om att del inomaffärsbanksväsendet har skett en oerhört stark koncentration under de senasteårtiondena. Vi upplevde att del fanns över 100 affärsbanker,nu finns det ett dussintal, av vilka endast två är stora. De mindre affärsbankernaär i hög grad beroende av de två stora affärsbankerna - dessa är aktieägare ismåbankerna osv. Vidare har vi att notera alt del finns en kartell mellanaffärsbankerna, där de diskuterar olika monopolistiska medel som de villanvända sig av för alt reglera kreditmarknaden. Det gör de också i betydandeutsträckning. Skillnaden i uppfattning står alltså inte här mellan demsom vill ha regleringar och dem som är motståndare till regleringar, ulandiskussionen handlar om vilka maktorgan i detta land som skall vara bestämmandepå kreditmarknaden och som skall reglera den. De borgerliga vill att de stora privata finansinlressena,framför allt affärsbankerna, skall vara bestämmande och sköta regleringen påkredit-marknaden, medan majoriteten här i kammaren av socialdemokrater ochvpk-are anser att det är såsom och folkets organ somskall vara reglerande på kreditmarknaden. Del är alltså den skillnaden somfinns, inte motsatsen mellan dem som vill reglera och dem som inte vill reglera. I realiteten har vi, även om inte ingriper, eni hög grad reglerad kreditmarknad, liksom de flesta marknader i Sverigeär reglerade av stora monopol, av stora företag och av mäktiga finansgrupper. Jag upprepar till slut min fråga till finansutskottelsmajoritets talesman: Vad menar man när man talar om en "i och för sigönskvärd marknadskonform kreditpolitik"? Menar man samma sak som deborgerliga? Då vill jag bestämt protestera och säga att socialdemokratin ärinne på farliga vägar. Eller menar man eventuellt något annat? 18PER-AXEL (): belänkande 1983/84:14behandlar frågan om fortsatt giltighet av lagen om kredilpolitiska medel. gällandelag gäller till utgången av , och i proposition 1983/84:43 föreslås attden skall få fortsatt giltighet till utgången av . I propositionen framhålls att balansproblemen i densvenska ekonomin är betydande, vilket givetvis inte kan bestridas.Man påpekar alt det stora budgetunderskottet i förening med behovet all hållatillbaka bankernas kreditexpansion gör att de kreditpolitiska medlen alltjämtbehöver utnyttjas. I utskottets betänkande behandlas tre motioner, en frånvardera , samt . Samtliga motioner har ettyrkande om att lagens giltighetstid skall begränsas till endast . I den gemensamma reservationen från de borgerligapartierna inleder man med talet om del stora statliga underskottet och att detskapar allvarliga problem på kreditmarknaden. Man nämner också de vägar somanvänts för att finansiera delta. Man tillägger all dessa vägar lämnat förlångivarna dålig avkastning. Man menar alt det är nödvändigt att i störreutsträckning än finansiera statsbudgetens underskott utanför bankerna.Reservanter- na anser att man skall kunna arbeta om denkreditpolitiska lagstiftningen i liberaliserande riktning. Av denna anledningbör, enligt reservanterna, giltighetstiden för den kredilpolitiskalagstiftningen endast förlängas med . Jag kan hålla med om all del kan finnas skäl att se överden kreditpolitiska lagstiftningen. Men öm del skall ske bör man i vart fallavvakta och se vad valutakommiltén kommer att föreslå angående valutapolitiken. Alla förefaller vara överens om att den kredilpolitiskaoch valutapolitiska lagstiftningen bör samordnas. Valutakommiltén beräknas bliklar med sill arbete . Remissbehandlingenav förslagen kan inte förväntas vara avslutad förrän . Del ärdärför osäkert om förslag kan föreläggas i så god tid att en nylagstiftning kan träda i kraft . Del är viktigt att förändringar i den kredilpolitiskalagstiftningen, liksom i den valulapoliliska lagstiftningen, presenteras i sågod tid att de berörda parterna kan anpassa sig till de regler som gäller ochde som kommer att gälla. Det är ju för företagen ocb bankerna en fråga om attkunna planera sin verksamhet på lång sikt. Utskottets majoritet anser all trots att åtgärder vidtasför att komma till rätta med obalanserna i den svenska ekonomin kommerunderskottet i statsbudgeten att ligga kvar på en högnivå. Av den anledningen måste få disponera alla de medel som enligtlagen om kredilpolitiska medel slår till förfogande. Mot denbakgrunden avstyrker utskottet motionerna 61, 126 och 156, I ett särskilt yttrande till betänkandet framhåller C.-H.Hermansson att utskottet borde ha klargjort vad som menas med marknadskonformkreditpolilik samt all utskottet klart borde ha tagit avstånd från en s. k.marknadskonform lagstiftning. Låt mig säga att ordet marknadskonform har introduceratsav kredilpolitiska utredningen. Ordet återfinns också i propositionstexten.Man kan ersätta del med ordet marknadsanpassad eller marknadsmässig.Ulskollsma-joritelen lar liksom C.-H. avstånd från kredilpolitiskautredningens förslag att införa en marknadsanpassad lagstiftning, som innebärinförandel av s. k. lagreglerade vila perioder. Självfallet måste en regeringkunna utnyttja kredilpolitiska åtgärder som ett bland många andra ekonomisk-politiskamedel för all nå uppsatta mål. Delta är naturligtvis synnerligen angeläget iden situation med svår obalans som råder i den svenska ekonomin. Del ärlitet svårt att förslå alt en utredning vill föreslå en lagstiftning medinnebörden all vissa stabiliseringspolitiska åtgärder inte får vidtas avregeringen under en given lidsperiod, oavsett vilken situation landels ekonomibefinner sig i. Det är i själva verket av stor betydelse alt kanutnyttja dessa medel ulan onödigt dröjsmål. I betänkandet heter del vidare att lagstiftningen inteutgör något hinder för en i och för sig önskvärd marknadskonform politik.Eftersom ordet marknadskonform återigen dyker upp här kanske det börförtydligas. Med detta menas helt enkelt all när vår ekonomi når balans - dvs. Fortsatt giltighet av lagen om kreditpolitiska medel Fortsatt gUtighet av lagen om kreditpolitiska medel sysselsättning råder, inflationen ligger på en låg nivåoch inga problem finns med vår utrikeshandel - minskar givelvis behovet av attvidta kreditpolitiska åtgärder. Men tyvärr dröjer del ännu en lid innan viåterigen får balans i vår ekonomi. Jag ber att få yrka bifall till hemställan ifinansutskottets betänkande 14. 19 (): Den interna meningsmotsättningen mellan vårasocialistiska partier skall inte jag självfallet lägga mig i. Den är intressantatt åhöra. Jag spårar emellertid fortfarande hos en betydandesympati för regleringsåtgärder som alltså inte är förenliga medgrundvärderingarna bakom de motioner som re:ervanlerna vill stödja. Begreppet marknadskonformitel är - som också herrHermansson har påpekat - naturligtvis relativt ofullständigt definierat i dengrundläggande utredningen, men så myckel är i varje fall klart, vilket framgårav referatet i propositionen, alt kassakraven anses vara marknadskonforma. Visom förordar en uppluckring på detta område är alls icke - på något sätt - påväg att upphäva exempelvis suveränitet över räntepolitik och annat.Men vad del gäller är ändå alt få bort en del av en rad regleringsinslrumentsom har visat sig vara negativa på ett antal olika områden. Vi har ocksåkonstaterat att dessa alltid drabbar någon; de drabbar försäkringslagarna,bankspararna och den generation som betalar ATP-avgifterna. Summan av detta kan ändå inte vara annat än alt man igörligaste mån bör försöka uppnå en ökad effektivitet i medelsförvallningengenom färre regleringar. Diskussionen om dessa frågor blir naturligtvis ganskakortfattad i det här sammanhanget. Jag vill bara avslutningsvis erinra om från de instansers sida som har ansvaret för att på bästa sätt förvaltastora och omfattande medel som tillhör individuella personer har lagt ettintressant bud, nämligen att de är beredda all mot avsevärda lättnader på dereglerade områdena låna ut betydande belopp till staten. Det är framför alltförsäkringsbolagen med SPP i läten som har tagit delta initiativ. Delintressanta är att ersättningen skall utgöra ersättning för inflationen plus enränta i storleksordningen . Del vore i och för sig intressant alt få enreaktion från socialdemokraterna - de skall ju som bekant hålla tillbakainflationen så att den blir högst - om inte delta är en utomordentligt braoch lockande affär. 20CARL-HENRIK (vpk): Jag kan tyvärr inte finna att någon störreklarhet har skapats om socialdemokraternas inställning i de här frågorna genomPer-Axel inlägg. Han säger visserligen all när vi har kommit till denpunkt då inga problem finns, då vi har full sysselsättning, då vi har balans iekonomin, inte längre någon inflation och inga problem när det gäller vårutrikeshandel, blir de kredilpolitiska ingripandena mindre betydelsefulla. kanskei och för sig säga. Men när uppslår del läge i vår samhällsekonomiskautveckling då del inte finns några problem, tror ? Jagtror all vi bägge två vill vara rätt försiktiga när det gäller att preciseratidpunkten för detta. Jag undrar om denna lidpunkt över huvud taget kommer altinträda. Jag tror all vi under den historiska utvecklingen får dras med olikaproblem. Och behövs också ingripanden från samhällsorganens sida, bl. a,åtgärder beträffande pengar och krediter. För del är ju detkredilpoliliken handlar om. Denkredilpolitiska utredningen har också framlagt förslag om "vilaperioder". Del är modernt , men all överföra den terminologinpå del penningpoliliska området förefaller mig rätt misslyckat. Det är intenågon höggradig berusning som och ägnar sig ål när manförsöker reglera krediter ocb pengar i del bär samhället. Baksmälla kannalurHglvis infinna sig efter vissa åtgärder. Men den botas knappast genom plötsligt avskaffar alla och möjligheter alt styrautvecklingen och i stället överlämnar de möjHghelerna till de stora makthavarnainom det privata näringslivet. Skillnadeni synsätt finns, som jag förut framhållit, inte mellan dem som vill ha enreglering av kredilrnarknaden och dem som är motståndare till en sådanreglering. Skiljelinjen går mellan å ena sidan dem som vill all folkets organ -och - skall ha kontrollen över kredit- ochpenningmarknaden och å andra sidan dem som vill att de stora privataaffärsbankerna, försäkringsbolagen, finansinstituten och finansfamiljerna skallsköta denna reglering. Jag tror alt även socialdemokratin tvingas all la enklar ställning i denna för samhällsutvecklingen grundläggande fråga. Fortsattgiltighet av lagen om kreditpolitiska medel Överläggningen var härmedavslutad. Mom. 1, 2 och 47(skatlesparandet och allemanssparandet) Utskottetshemställan bifölls med 167 röster mot 147 för reservafion 1 av m.fl. Mom.3 (lagen om aktiesparfonder) Förstbiträddes reservafion 2 av m. fl. med 87 röster mot 65 förreservafion 3 av m. fl. 159 ledamöter avstod från all rösta. Härefterbifölls utskottets hemställan med 168 röster mot 78 för reservafion 2 av LarsTobisson m. fl. 68 ledamöter avstod från alt rösta. Mom.8 (tillsättandet av en parlamentarisk utredning och inrättande av privatainvesleringskonton) Ulskollelshemställan bifölls med 254 röster mot 54 för reservafion 4 av ochRolf Rämgård. 6 ledamöter avstod från all rösta. Vissa grundlagsfrågor, m. m. Mom. 9 (behovet av stimulanser till hushållens privataförmögenhetsuppbyggnad) Utskottets hemställan bifölls med 290 röster mot 19 förreservation 5 av , 2 ledamöter avstod från all rösta. Utskottets hemställan bifölls med 167 röster mot 144 förreservationen av m, fl. 1983/84:16 revisorersverksamhet under /83 (redog. 1983/84:2) Lades till handlingarna. 6 § Vissa grundlagsfrågor, m. m. Föredrogs betänkande 1983/84:8 omvissa grundlagsfrågor, m. m. 21ANDERS (): Jag skall ägna mitt anförande åt den viktigafrågan om närings- och yrkesfrihet samt egendomsskydd.