prot · G70930 · 1983-12-31 00:00:00 — Registreraläkemedelsindustrins uppdrag till offentliganställda läkare Införstriktare regler för särskilt psykofarmakaförskrivning". I socialutskottets belänkande nr 9 har vpk en reservationoch ett särskilt yttrande. Reservationen rör registreringen av läkemedel. Vianser att läkemedlen bör omprövas kontinuerligt i större utsträckning än somgörs . Dokumentation om biverkningar och effekter av läkemedel skallenligt vår mening ligga till grund för en sådan omprövning. Den möjlighet tillomprövning som finns är helt otillräcklig. Man kan återkalla enregistrering, men vpk menar att alla läkemedel bör omprövas. En kommitté skallnu se över läkemedelslagsliflningen. Kommittén skall tydligen också överväga omdel behövs någon form av behovsprövning i regislreringsären-dena. Men det ärnågot helt annat än vad vpk är ute efter. Vi vill ompröva alla läkemedel. Atten behovsprövning som sådan dessutom är nödvändig är jag övertygad om. Med detta,fru talman, yrkar jag bifall till reservationen. När det sedan gäller frågan om läkemedelsinformationframgår det att kommittén bl, a, skall se över denna och också utvärderaläkemedelsrådets verksamhet. Jag hoppas att kommittén kommer fram till att allläkemedelsinformation bör överläs av samhället. Det är f, ö, en självklarhetatt informationen inte skall utgå från att man vill uppnå största möjliga Nr 30 försäljning av ett visst preparatulan från att en sjuk människa behöver ett bra 73 (): I nu föreliggande betänkande från socialutskottet behandlas läkemedel ' läkemedelsfrågor. Del är inga nyafrågor som las upp i betänkandet; vi barbehandlat dem här i vid tre olika tillfällen tidigare. reservationär fogad till belänkandet. Den gäller, som nämnde, omprövningoch behovsprövning av läkemedelsregistreringar. skedde en förändring i läkemedelsförordningen, sominnebar ökade möjligheter för myndigheterna alt återkalla registrering avläkemedel. Vid tidigare riksdagsbehandlingar av den fråga som åter tas upphar ansett möjligheten att återkalla registreringen av ett läkemedelvara till fyllest för att se till alt olämpliga läkemedel inte längre existerarpå den svenska marknaden. Av dén anledningen har alltså avslagitframställningar om ytterligare åtgärder. har situationen blivit en annan genom att kommittén föröversyn av läkemedelslagstiftningen har tillsatts. Den skall se över helaläkemedelslagstiftningen, och i direktiven står, som utskottet ser det, klartangivet alt frågor om behovsprövning och omprövning av läkemedel skall tas upptill behandling i kommittén. Utskottet delar inte uppfattning altalla läkemedel måste omprövas. Den bedömningen måste göras av dem som har altse över vilka läkemedel som skall omprövas och vilka som skall vara kvar.Reservanten anser inte att del i direktiven för utredningsuppdraget tillräckligtklart anges i vilken utsträckning som kommittén skall titta på de häromprövningsfrågorna, Utskottsmajorileten delar inte reservantens uppfattning. Jag yrkar bifall till socialutskottetshemställan i dess belänkande 1983/84:9 och avslag på reservationen, 74 INGA (vpk): sade att det nu finns störremöjligheter att återkalla registreringen av ett läkemedel. Del är visserligensant, men del är i alla fall helt otillräckligt enligt vårt sätt alt se. Endokumentation om bra effekter och en dokumentation om dåliga effekter,biverkningar, av ett preparat måste las med vid en omprövning. Vi menar attomprövning skall göras kontinuerligt. säger också att man av direktiven till den nutillsatta läkemedelskommittén kan utläsa alt kommittén skall filta just på denhär frågan, men del kan man faktiskt inte få ut av direktiven. Vad kommitténenligt direktiven skall titta på är nyregistrering och behov av nyregistreringav läkemedel. Del är inte samma sak som vi menar. Vi menar att man måste ha enstarkare kontroll över läkemedel. Sedanskulle jag vilja ställa en annan fråga till . socialdemokraternanu för tiden när det gäller förstatligandet av läkemedels- 1975 årssocialdemokratiska kongress gjorde ett uttalande om att "i samhällets regi sammanföra den svenskaläkemedelsindustrins verksamhet". , vid kongress,tvekade man i den här frågan och sade all man kunde tänka sig ettförstatligande av läkemedelsindustrin och att del behövs utredningar i den härfrågan. Detta är en gammal fråga som ständigt återkommit tillriksdagen. Del sade också i sitt anförande. Jag skulle vilja vetaom och i så fall när socialdemokraterna tänker förstatliga läkemedelsindustrin. 75 (): Jag skall hålla mig till det som betänkandethandlar om. tycker inte att det av direktiven till kommittén framgåratt den skall ta upp de här frågorna. I direktiven står emellertid alt läsa:Även förutsättningarna för att avregistrera ett läkemedel bör ses över. -Utskottsmajoriteten tycker alt detta är klart utttryckt. 76 INGA (vpk): Jag konstaterar att inte svararpå min fråga om socialdemokraterna vill förstatliga läkemedelsindustrin. Är detkanske så att han inte kan svara på den frågan? 77 (): Jag svarar på del som har med detta belänkandeatt göra. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1 (personalförstärkningar inom långtids- ochhemsjukvården) Utskottets hemställan bifölls med 290 röster mot 16 förreservationen av . Mom. 2 och 3 Utskottets hemställaribifölls. Mom. 1 Utskottets hemställanbifölls. Mom. 5 (omprövning av läkemedelsregistrering) Utskottets hemställan bifölls med289 röster mot 16 för reservationen av . 13 §Föredrogs betänkande 1983/84:7 Tandvård för de äldre Utskottets hemställan bifölls. Nr 30 14 § Kost och hälsa 23november 1983 Föredrogs socialutskottetsbetänkande /84:8 om kost och hälsa. Kost och hälsa Anf. 78 (): Rubriken på det betänkande som vi nu snartskall besluta om är "Kost och hälsa". Det är en här i kammaren sällandebatterad fråga, och eftersom utskottet är enigt lär det inte heller blinågon debatt, men det finns, enligt min mening, anledning att lyfta fram frågangenom att inte låta ärendet passera alldeles tyst. Analyserar man begreppet hälsa, finner man ju att vi intealls är överens. Många av oss, men inte alla, anser att hälsa mera är en socialän en medicinsk företeelse. Många av oss inser vad uteblivna eller genomfördainsatser av samhället betyder för en dålig eller en god hälsa. Trots deltafortsätter vi att handla enligt del dominerande budskapet att hälsa förmedlasav hälso- och sjukvård, och då främst av läkare och andra medicinskt kunniga. Om vi släpper den tron, finner vi atthistorien uppvisar mycket få exempel på att medicinen har varit av avgörandebetydelse när det gällt stora hälsoförändringar i samhället, t. ex. nedgången ifråga om de stora infekfionssjukdomarna, där sociala förbättringar har betyttmer än användandet av bakteriedödande medel och vaccinationer för att minskadödligheten. Andra data talar för att sociala förhållanden kan betydamer för hälsan än biologiska. Kvinnor lever än män, och detta kanförklaras genom att männens livslängdssiffror dras ner av dödsfall i medelåldernpå grund av olyckor som har med stress och exempelvis för hög konsumtion avalkohol och tobak att göra. Det är således frågor som har mer med livsstil ochsociala relationer att göra än med någon biologisk-medicinsk faktor. I denna livsstilsdiskussion kommer frågan om kostensbetydelse in, och det jag tänkte belysa här är sambandet mellan cancer ochkost. Frågan som många ställer sig är om vi måste ha så mycketcancer som vi har. Av de människor som lever i kommer drygt varfjärde att få en cancersjukdom under sin livstid. Måste det vara så? Om viskall kunna förebygga cancer måste vi veta mer om dess orsaker. Den kunskapenfår vi på två sätt, dels genom experimentella studier, dels genomepidemiologiska undersökningar. De sistnämnda kan inte ge oss en helhetsbild avorsakerna till cancersjukdomar men väl peka pä vissa samband, och vi kan hittafaktorer som vi eventuellt kan påverka. startades cancerregistret, och det åretregistrerades 19 000 cancerfall. var siffran 33 000. Ingen annan sjukdom har utvecklats så kraftigt. uttalade man att de vanligaste tumörformerna är resultatet av vår allmäna livsstil och av vår miljö. gjordes samma uttalande från en institution i där var medlem. Då sades det att så mycket som av alla tumörfall är miljörelaterade. När man tolkade del uttalandet gjorde man emellertid det stora misstaget att man 62 antog att det som förorsakadesjukdomen var kemiska industriprodukter. strålningfrån exempelvis kärnkraftverk, föroreningar från luft och vatten, saker somluktar illa eller dåliga saker som man såg. Men det var inte detta somuttalandet gällde. I stället avsågs t. ex. tobaksbruk, tidpunkten när en kvinnafår barn, förhållandet om hon ammar, mun- och kroppshygien samt diet. fastslog en amerikansk forskare atthälften av all cancer hos kvinnor och en tredjedel hos männen har samband medjust dieten. Anledningen är alt kosten kan påverka incidenterna av cancer på såmånga olika sätt. Den kan påverka i kosten. Den kan uppkomma när vi berederkosten. Den kan vara betingad av mängden och sammansättningen av kosten. De -främst amerikanska - undersökningar som finns visar att av all cancer har samband med dieten och med tobaksbruk. Vidare är yrkesframkallat, föroreningar svarar för och industriellaprodukter för . Magsäckscancer, tjocktarmscancer, bröstcancer,livmodercancer, prostatacancer - alla dessa typer av cancer tycks varakorrelerade till dieten. Jag skall inte ta upp tid med att beskriva deundersökningar som ligger till grund för de slutsatser som främst amerikanskamen också japanska forskare har kommit fram till. Den samlade kunskapen äremellertid inte fullständig, och dagsbilden är en förenklad bild av sanningen.Vad som behövs är ytterligare forskning också i vårt land. Man kan emellertidredan nu ställa sig frågan om de forskningsrön som redan finns kan utgöra grundför politiska ställningstaganden. Om de kan det får ett sådant beslutvittgående konsekvenser på andra områden. Vad det i så fall handlar om är attdrastiskt skära ner konsumtionen av kött och fett till förmån för frukt ochgrönsaker. Det får konsekvenser för vår livsmedelsindustri, för vårjordbrukspolitik och annat. Frågan är om vi nu är beredda att göra det medtanke på den överskottssituation som är så besvärlig och som vi diskuterar såintensivt . Motfrågan blir: Har vi råd att låta bli, har vi råd att låta varfjärde människa bli cancersjuk? I motion 1310 påpekas att samhället faktiskt gör en heldel för att förebygga cancer. Våra åtgärder är främst inriktade motrökningen, där vi börjar bli framgångsrika. Men vi riktar oss också motindustriprodukter och kemiska hälsorisker. Det sistnämnda är viktigt, men i detstora sammanhanget en rätt obetydlig faktor, om man bortser från asbest,eftersom all cancer betingad av de här faktorerna sannolikt bara är skyldigtill av alla våra cancersjukdomar. Vad den här motionen menar är att vi måste få en rimligavvägning när det gäller samhällets insatser, som tar viss hänsyn till olikatumörformer och till riskens storlek för hela befolkningen. Där förefaller det.om man skall uttrycka sig milt, vara en viss disproportion mellan 48 miljonerkring den yttre miljön. 400 miljoner till arbetsmiljöforskning och trots attingen bestrider miljömedicinens huvudområde, kosten - med minst lika stortbehov av forskning som de båda förstnämnda - existerar där ingen summa. Det socialdemokratiska kvinnoförbundet diskuterar den härfrågan ganska intensivt . Vi har en mötesserie runt om i landet där viförsöker skapa denopinion som är så nödvändig för en förändrad syn på hälsobegreppet. Vi saknaremellertid den centrala instans som behövs för att ta fram fakta, spridaforskningsrön och förmedla kunskap till människorna. Vår förhoppning liggernu, sedan vi läst utskottsbelänkandet, hos livsmedelskommittén. Vi hoppas ochtror att man där kan ta ett samlat grepp över hela frågan, och vi förlitar osspå att livsmedelskommittén inser frågans betydelse och anammar motionens idéerom ett statligt organ för kostrådgivning. 79INGEMAR (): Jag vill bara säga alt jag delar MargaretaWinbergs åsikt om att del är värt att uppmärksamma sambandet mellan kost ochhälsa. Det faktum att utskottet är enigt i den här frågan skall inte ses somnågon önskan från utskottels sida att avstå från debatt eller att sopa dennafråga under mattan. Tvärtom understryker vi vikten av forskning och informationför att bättre klarlägga sambandet mellan vår föda och vår hälsa. Man kan med glädje konstalera att intresset för sambandetmellan vad vi äter och hur vi mår ökar. Till viss del beror säkert det på ettantal larmrapporter som har kommit. Det är viktigt att informationen tillallmänheten om de här sambanden sker seriöst. Alla rapporter har inte sammakvalitet när det gäller om slutsatserna är baserade på god forskning ellerinte. Därför är det viktigt att man har något organ som hjälper till att bådeinitiera forskning och att ha ansvar för informationen till allmänheten. Jag tror emellertid inte att man skall överdriva vadmyndigheterna kan göra på den här punkten. Alla erfarenheter om myndighetersinformation om vad folk bör äta och inte äta är inte så goda. Men jag tror attdel livsmedelsverket och-socialstyrelsen har kommit överens om är ett steg irätt riktning, nämligen att inrätta ett vetenskapligt råd som kan bedöma sådanahär frågor obundet och med stor integritet. Utskottet vill också understryka att informationen om vadsom kommer fram bör intensifieras. Jag kan på den punkten dela MargaretaWinbergs förhoppning att livsmedelspolitiska kommittén skall ta ett samlatgrepp på dessa frågor. Men jag vill också understrykalivsmedelsforskningsutredningens ansvar när det gäller att klarlägga behovetav forskningsutbildning på del här området. Utskottet har alltså samma åsiktsom motionärerna om alt det här området behöver belysas och att någonförbättring behöver ske när det gäller myndigheternas handhavande av frågorna,men vi har inte anledning att nu ta ställning till vilken organisatorisk formdelta bör få. Jag yrkaralltså bifall till utskottets hemställan. Överläggningen var härmed avslutad. 15 §Statsmyndigheternas inlåning av konstverk Föredrogs kulturutskottetsbelänkande /84:3 om statsmyndigheternas inlåning av konstverk (prop.1982/83:98). 80 (): Hela ärendet började med alt Leksandstingsrätt i början av 1970-lalet framställde en fråga till domstolsverketangående statens ansvar för inlånade konstverk. I en skrivelse 1976 anhölldomstolsverket att skulle meddela föreskrifter om statensinlåning av konst från icke statliga instilufioner avseende bl. a. statensansvar för den inlånade konsten. Året innan skickade emellerfid ut enskrivelse till 154 olika myndigheter för att få reda på omfattningen avverksamheten och värdet på inlånad konst. Av svaren till domstolsverketframgick inte bara att del är mycket vanligt med inlånad konst utan också attlångivare är både andra statliga myndigheter, sfiflelser, enskilda konstnärer,dödsbon m. fl. Budgetdepartemenlel utarbetade därefter en rapport, somockså har remissbehandlats. Av vissa av de remissvaren kan utläsas hur storvikt man på olika håll lägger vid den här typen av inlåning. En tingsrättskriver nästan med förtvivlan all tingshuset skulle vara "naket" ominte den inlånade konsten hade funnits. I rapporten finns också de föreskrifter utarbetade som ihuvudsak återfinns i proposition 1982/83:98. Vad säger då rapporten om ansvaret för inlånad konst,vilket var den ursprungliga frågan? I rapporten anförs följande: Vid lån bestäms parternas inbördes förhållanden rätlsligenfrämst av vad de har kommit överens om eller av vad de annars måste antas haavsett. Dessutom finns det regler i handelsbalken, vilka gäller när annat intehar avtalats mellan långivaren och låntagaren. Enligt dessa lagregler har låntagaren inte bara en rättatt nyttja de omhändertagna föremålen. Han har också en plikt att vårda dem medomsorg, Vårdpliklen innebär skyldighet att löpande underhålla det lånade. Hurbetungande detta underhåll blir beror bl, a, på föremålens beskaffenhet;ömtåliga saker kan naturligtvis fordra särskild tillsyn. Men om lånlaga-reninte vårdar en sak med omsorg, har långivaren rätt att ta tillbaka den; han fårdå ett slags hävningsrält på grund av kontraktsbrott. Och om bristande omsorgfrån låntagarens sida medför skada på det utlånade blir denneskadeståndsskyldig gentemot långivaren. Låntagarens ansvar för godset behandlas närmare i 11 kap.1 § handelsbalken. "Lånar man något av annan, dött eller kvickt; givedet åter så gott, som han det log. Ej må lån missfaras." - Den lagengäller än . Den citerade paragrafens ordalag yder visserligen närmastpå ett strikt ansvar vid lån. Men i praxis anses även 12 kap. 2 § handelsbalkenvara analogt tillämplig trots att sistnämnda lagregel närmast syftar påpantsällning Statsmyndigheternas inlåning av konstverk 5 protokoll 1983/84:30-31 Statsmyndigheternas inlåiung av konstverk Den lyder på följande sätt: "Inlagsfä, och förtrott gods, bör man vårda som sitteget. Missfares, eller förkommer det, av hans vangömmo, eller vållande; gäldefullt äter. Sker det av våda; vare saklös." Enligt denna bestämmelse är den som har hand om godsetsålunda skyldig att ersätta skador som uppstår genom hans vållande elleroaktsamhet. Men han undgår ansvar för skador som har uppstått av våda, dvs.genom olyckshändelse. har i samband med att rapporten gått utanfört följande: "Genom rapporten klarläggs myndigheternas ansvar förinlånad konst. Den ovisshet som tidigare rått i detta hänseende har alltsåundanröjts. Därmed har syftet med framställning till dåvarandefinansdepartementet blivit tillgodosett." Därmed skulle alltså frågankunna vara avslutad. Rapporten från budgetdepartementet gick emellertid ettsteg längre. Man tog upp frågan om de statliga myndigheternas befogenhet attlåna in konst. Regeringsformen 9 kap. 10 § första stycket säger nämligen attregeringen inte utan bemyndigande får "taga upp lån eller iövrigt ikläda staten ekonomisk förpliktelse". Detta gäller då också allastatliga myndigheter. Frågan blir då: När en statlig myndighet lånar in t. ex.ett konstföremål utan att skriva sig fri från allt ansvar, innebär det - medhänsyn till skyldigheten att ersätta ägaren för den skada som under lånetidenkan uppstå på föremålet - att myndigheten därmed skall anses "iklädastaten ekonomisk förpliktelse"? Slutsatsen blir i rapporten att det anses nödvändigt attinhämta ett bemyndigande av för att regeringen eller de myndighetersom lyder under regeringen skall ha rätt att låna konst som finns i annan änstatlig ägo. Denna föreskrift i regeringsformen säger dock ingenting omdet civilrättsliga ansvaret, vilket var det problem som låg till grund fördomstolsverkels ursprungliga skrivelse. anför nu i sin remisskrivelse på rapportenockså att man inte finner åsikten att inlåning av konst skulle lyda underregeringsformens 9 kap. 10 §invändningsfri. Verket säger rent ut att iregeringsformens 9 kap. avhandlas frågor som rör finansmakten. Lån av enskildatavlor med därav eventuellt följande skadeståndsskyldighet har enligtdomstolsverkets mening inte den dignitet som avses med begreppet finansmakt,som det bör förstås i regeringsformen. De borgerliga reservanterna till kulturutskottets belänkandenr 3 delar denna uppfattning. 1 och med att ansvarsfrågan blivit klarlagd idepartementspromemorian bör utlåningen kunna få fortgå som den hittillsgjorts, och någon författningsreglering behövs inte. En sådan innebär bara enny onödig byråkrati och kommer dessutom att för många myndigheter skapaovisshet om vad man skall göra med den inlånade konst man har och därlångivaren icke kan räknas in i den begränsade krets som i propositionenföreslås bli den enda från vilken myndigheter äger rätt att låna in konst. Jag yrkar bifall till reservationen vid delbetänkande som behandlas. 81 (): Konst har genom inlån och på annat sätt sedanlänge prytt offentliga lokaler och arbetsplatser vid statliga myndigheter. Detär ett trevligt och bra inslag i vårt offentliga liv. Vi hoppas väl alla attdel skall fortsätta - till glädje för allmänheten, i vilken vi alla ingår, ochför alla dem som arbetar på de här arbetsplatserna. har det emellertidblivit en liten fnurra på tråden. Inemot mitten av 1970-talel vänder sig, precis som IngridSundberg sade, en fingsrätt till för att få besked i entvistefråga om ansvarighet för inlånad konst. Del kan gälla plikter för lånarenoch ansvar vid stöld eller skador. Man upptäcker då att frågan om sådana sakerligger oreglerad. vänder sig till regeringenoch begär föreskrifter, och så rullar en utredning i gång. Ärendet bereds ibudgetdepartemenlel, som kommer in med en rapport. Konst istatliga verk. I rapporten begär departementet alt regeringen skallförelägga förslag till föreskrifter och regleringar av konstlån inomstatliga myndigheter genom en proposition härom. Departementet bedömer del såatt del egentligen fordras medgivande från för all regeringen ellerde myndigheter som lyder under regeringen skall ha rätt att låna konst. Delfinns också oklarheter om ansvarigheter som behöver regleras, tycker man irapporten. är det riktigt all man inte skall reglera i onödan.Civildepartementet har bl. a. till uppgift att medverka i enavbyråkratiseringsprocess, som sannerligen kommer att behöva drivas hårtframöver med tanke på samhällets alltmer markerade sammansatthet. I gammal tid var del tydligen enklare både att skriva enrak svenska i lagtexter och att tolka dem. Det fick vi alldeles höra avIngrid . Jag tycker om de gamla texterna. Det vore bra om vi kundereglera samhället så enkelt och rakt också i fortsättningen. Fullt så enkelt blir del kanske aldrig mer möjligt attskriva lagtexter. Men i propositionen 1982/83:98 sammanfattar ändåcivilminister på ett föredömligt sätt i femton punkter vad sombehövs för all reglera en inte helt enkel fråga om inlåning och inlåningensavgränsning, om behörighet all låna samt om ansvarskompetens. Propositionenföljer i allt väsentligt de förslag som budgetdepartemenlel ställer i sin rapport1981, vilket budgetdepartemenlel också begärde att man skulle göra. Vi godtar alltså, , den tolkning sombudgetdepartemenlel gjorde, även om det den gången var en borgerligbudgelminister. Ingen i den församling där detta beslut fattades, dvs. ikulturulskottet, tyckte under behandlingen av ärendet att denna fråga hade ensådan tyngd all vi skulle gå till , som egentligen är denenda instans som kan göra Statsmyndigheternas inlåning av konstverk Statsmyndigheternas inlåning av konstverk Vi godtog budgetdepartemenlets tolkning och uppfyllde de krav somdepartementspromemorian ställde på oss. gick förslagsställaren till hända.Kulturutskottets majoritet har biträtt propositionen. Utformningen av deenkla lagreglerna har i några sammanhang t. o. m. gått längre änbudgetministern föreslår i sin promemoria. Detta är bra tyckerutskottsmajoriteten, som också tillstyrker propositionen i dess helhet. Fru-talman!Jag yrkar bifall till utskottets hemställan. 82 (): och jag har sammauppfattning om tillvägagångssättet när detta lagförslag kom till. Vi är ocksåense om all regeringen har gått längre än från början avsåg medsin fråga till dåvarande . Alt regeringen har gått längre är naturligtvis ett teckenpå att man ökar byråkraliseringen i ett fall där del inte varit nödvändigt. Jagkan länka mig att också inom skulle kunna uppslå fråganhuruvida man skall räkna in denna befogenhet i regeringsformen 9 kap. 10 §eller om man inte skall göra det. Jag blev ganska glad att höra att denna sak egentligen borde vara en fråga förkonstitutionsutskottet. Jag kan inte tänka mig annat än att även departernenlelkan börja tvivla på om man verkligen skall räkna in denna befogenhet när manformulerar förordningarna. föreligger i alla fall ett förslag. Denborgerliga minoriteten i utskottet har föreslagit en annan lydelse, som innebäratt man avstår från denna lagreglering när del gäller inlåning av konst. Jag vidhåller milt yrkande om bifall tillreservationen. 83LARS-INGVAR (): De förenklingar som departementschefen nuföreslår finns ganska tydligt angivna i de femlon punkterna.