prot · G709140 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:140 Om den löneledande rollen i årets avtalsrörelse Förhandlingarna leddes till en början av tredje vicetalmannen. 1 § Justerades protokollen för den 2 innevarande månad. 2§ Svar på fråga 1983/84:481 om den löneledande rollen i årets avtalsrörelse har frågat mig vilka skäl somförelåg i den pågående avtalsrörelsen för att frångå den uttalade principen omatt den konkurrensutsatta sektorn skall vara löneledande. Betalningsförmågan inom den konkurrensutsatta sektornmarkerar en övre gräns för vilka löneökningar som är möjliga. Denna gräns kaninte överskridas utan allvarliga följder för hela samhällsekonomin. Detta ärvad som menas med att den konkurrensutsatta sektorn skall vara löneledande. Menfrågan om denna sektors löneledande roll får inte göras till en enkel fråga omvilka datum olika avtal tecknas. Det avgörande är inte nödvändigtvis vilketområde som råkar bli först färdigt. Det avgörande är att löneökningarna föralla grupper sammantaget håller sig inom det tillgängliga utrymmet. När avtalsförhandlingarna och 1985 inleddesfanns redan avtal för delar av arbetsmarknaden - främst för de privatatjänstemännen. Det är uppenbart att detta faktum påverkat diskussionerna omavtalsrörelsens uppläggning både på den privata sektorn i övrigt och på denstatliga och den kommunala arbetsmarknaden. Förhandlingarna i årets avtalsrörelse har således intevarit normala. De har förts utan tidsmässig samordning. Det är naturligtvisorimligt att begära av parterna på det offentliga området att de skalluppskjuta sina förhandlingar till dess att alla avtal på t. ex. industriområdetär klara. Även om man skulle ha väntat , så vore detta ändå bara attskjuta frågan framför sig, eftersom avtalsperiodernas längd varierar såkraftigt på övriga områden. 8 protokoll 1983/84:139-140 Om den löneledande rollen i årets avtalsrörelse Den bedömning som kan göras av avtalsutfallet för statoch kommun tyder inte på att principen om den konkurrensutsatta sektornslöneledande roll har frångåtts. I den mån detta har skett beror det påutvecklingen på övriga områden och på den bristande samordning som rått. 2 (): Jag ber att få tacka för finansministernssvar. Jag noterar med tillfredsställelse att finansministern klart och tydligtslår fast att det är den konkurrensutsatta sektorn som skall vara löneledande.Jag kan också dela de synpunkter som finansministern i övrigt framför, t. ex.detta att det inte skall vara avgörande vilken sektor som råkar bli färdigförst utan att det avgörande är frågan om löneökningarnas storlek, alltså om dessakan anses ligga inom det tillgängliga utrymmet. Går man tillbaka och ser på några av de avtalsrörelser därden icke konkurrensutsatta sektorn gått före, t. ex. 1975, 1980 och 1984,finner man att detta haft en negativ inverkan. gick den icke konkurrensutsattasektorn före, vilket fick mycket allvarliga konsekvenser för svensk samhällsekonomi.Beträffande är det visserligen fråga om klockslag, herr finansminister,men det var ändå den icke konkurrensutsatta sektorn som gick före, och det blev0,skillnad mellan den icke konkurrensutsatta och den konkurrensutsattasektorn. I årets avtalsrörelse gick den icke konkurrensutsatta sektorn före,och man överskred det tak som vi hade talat om, framför allt finansministern.Sedan visade det sig att detta ledde till att det blev ett högre belopp på denprivata sidan. Det ligger väldigt mycket psykologi i detta, och det trorjag man måste ta hänsyn till - även om det också ligger en del i vadfinansministern säger, att man inte kan sitta och vänta och uppskjutaförhandlingarna för . Får jag säga, att om nu regeringen anser att detfinns ett avsevärt löneutrymme, kan man ju säga; Varsågod, denkonkurrensutsatta sektorn får gå före. Men om man inte anser det, då skullefaktiskt regering och riksdag - jag menar också - säga ifrån: Detfinns ingenting, alltså går vi före; det blir noll . undrar jag hurfinansministern ser på fortsättningen. Om det nu skulle bli så i en kommandeavtalsrörelse, kan finansministern då tänka sig att gå före av det skälet attdet inte finns något löneutrymme och säga att vi måste nöja oss med noll ellerkanske några fiondelar? Det är bra att inte gör någonenorm sak av de olika tidpunkterna eller det förlopp som avtalsrörelsen hade.Jag tror att det var många skäl som gjorde att löneökningarna nu tenderar attklart gå över den nivå som såvitt jag förstår alla inblandade parter anser varaförenlig med ekonomiska intressen och därmed med medborgarnasintressen. När det gäller framtiden vill jag för dagen begränsa migtill att bara säga att vi faktiskt har överlämnat diskussionen i en förstaomgång till arbetsmarknadens parter. Vi har bett dem att till den 6 juniåterkomma med sina synpunkterpå hur nya och bättre förutsättningar skall kunna skapas för avtalsrörelsensfortsättning - den avtalsrörelse som kommer att gälla 1985 och framåt, men somnaturligtvis också griper tillbaka på det som hände 1984, förhandlingar sompågår f. n. inom vissa avtalsområden osv. Vilken roll regering och riksdag kommer att spela i denprocessen vill jag avvakta med att ha någon mening om tills jag vet huruvidaavtalsparterna på arbetsmarknaden i stort är beredda att ompröva vissa inslag iårets avtalsrörelse och visar förmåga till ett nytänkande, som jag tror ärnödvändigt om vi skall klara sysselsättningen och reallönerna framöver. Om den löneledande rollen i årets avtalsrörelse 4 (): Jag tackar för de ytterligare synpiinkter somfinansministern kommer med. Jag skulle vilja göra ett tillägg och komma medytterligare en fråga, som grundar sig på följande. Jag har den uppfattningenatt avtalsrörelsen sköttes på ett icke tillfredsställande sätt avdåvarande regering, tillsammans med . Det har vi många exempel på, ochjag skall inte gå in i detalj på detta. På samma sätt kan jag dock ocksåkritisera årets avtalsrörelse och det sätt på vilket regeringen har sköttdenna. Regeringen har alltså satt ett tak, . Sedan har man -framför allt BoHolmberg-gjort uttalanden om att det är den konkurrensutsatta sektorn som skallvara löneledande. Och ändå låter man den offentliga sektorn gå före och slutaavtal, vilket sedan påverkar de kommande avtalsrörelserna. Detta kan visasgenom uttalanden från både och chef , och även många andra. Jag vill fråga: Borde vi ändå inteta lärdom av detta och se till att det verkligen blir en förändring? Är det braatt avtalen löper ut som de gör f. n.? Borde det inte vara såatt de löpte ut eller , t. ex. ? Omman i stället kunde inleda avtalsrörelsen , februari eller mars,skulle man veta vad som står i budgetpropositionen och i finansplanen, och manhar dessutom fått veta litet mera om hur det går för de stora företagen,eftersom en hel del av boksluten är klara. På det sättet skulle det bli lättareatt göra bedömningar. På fråga vill jag svara attdet väsentligaste målet när det gäller avtalstiderna är att dessa samordnas, såatt avtalen går ut . Vi har hamnat i den situationen attavtalsperioderna varierar från de avtal som går ut till dem somgår ut . Det första målet är alltså att samordna avtalsperioderna.Frågan om en annan förläggning under kalenderåret av en gemensam avtalsperiodkan vi bedöma . Det är, herr talman, inte sant att det var det offentligaavtalet som avgjorde verkstadsavtalet. Vi vet att verkstadsavtalet var klartredan innan det offentliga avtalet slöts. Långt mer avgörande förverkstadsavtalets nivå var det avtal som de privata tjänstemännen hade och somslöts . Om den löneledande rollen i årets avtalsrörelse Anf.6 (); På den sista punkten vill jag hävda den motsatta ståndpunkten.Jag vet att finansministern menar att det var på det sätt som han härredogjorde för, men jag hävdar att det icke var det. Det var den offentliga sektorn som på ett mycket olyckligtsätt blev löneledande och gjorde att avtalen kom att ligga för högt. Det har viflera uttalanden om. Det är kanske litet fånigt att hålla på ochgräla om detta. Jag vill bara säga att vi kunde följa förhandlingarna mycketnära. Den för löntagarsidan ansvarige ledaren för förhandlingarna, ordförandeni , har gett klart uttryck åt attden offentliga sektorns avtal icke var avgörande för utfallet inom hansavtalsområde. Det åberopades icke från sida i förhandlingarna.Vad sedan ordförande väljer att säga är hans sak. Jagtillmäter uttalande större vikt. 8 (): Jag tycker att det uttalande som gjorde i bör komma till protokollet: "Metalls avtal är bara en logisk följd av de statligaavtalen. Om statsministern tycker att metallarbetarna fått för stora lönelyftså har han själv påverkat detta genom sin roll som statlig arbetsgivare." Då vill jag att det i protokollet också skallingå att det icke var som förde förhandlingarna förMetallindustriarbetareförbundet. 10 (): har väl ändå, finansministern, ettganska stort inflytande inom LO. Jag tycker att skall frågaLeif vilket inflytande som hade överMetallindustriarbetareförbundets förhandlingar och de motiv och argument somLeif framförde. Då får han nog ett ganska rakt besked. Överläggningen var härmed avslutad. 3 § Svar på fråga 1983/84:496 om omsättningsskatten påaktier har frågat mig om jag, motbakgrund av ett socialdemokratiskt uttalande i , avserföreslå en skärpning av omsättningsskatten på akfier. n. inga sådana planer. Svaret på frågan är alltså nej. Om omsättningsskatten på aktier 13KNUT (); Jag skall be att få tacka finansministern försvaret på min fråga. När omsättningsskatten på aktier genomdrevs i ihöstas skedde det efter stark och saklig kritik från den borgerligaoppositionens sida. Vi varnade bl. a. för att en stor del av de utländskaaktieplacerarna skulle göra sina affärer genom utländska mäklare för att undgåskatten. Därigenom skulle dels omsättningen minska, dels både valutaintäkteroch courtagein-komster gå förlustiga för svensk företagsamhet. Finansministern och jag hade endebatt här i kammaren om dessa frågor. Jag fick då svaret att det var förtidigt att yttra sig om hur utvecklingen skulle gestalta sig. vet vi litet mer. Utrikeshandeln med svenska aktierhar halverats , enligt statisfik.Utlandshandeln med aktier gav då ett underskott på 630 milj. kr. mot ettöverskott på 1,1 miljarder . Självfallet beror detta inte enbart på omsättningsskattenpå aktier, men det förefaller likväl uppenbart att finansministern observeratomständigheterna, med tanke på det tal som finansministern höll för någraveckor sedan till utländska akfieplacerare. Det talet är annars mest känt föratt det var då myntade utrycket "lunafics", dårar,om dem som hade skött förhandlingarna om de nya lönerna. Enligt tidningsreferaten var finansministern också inne påomsättningsskatten på aktier och yttrade då, enligt referaten: "Jagarbetar inte aktivt med frågan, men jag får ständiga påstötningar. Det stårredan nu klart att omsättningsskatten på aktier ger betydligt mindre intäktertill staten än vad vi ursprungligen räknat med. Vi skall se över frågan." Vad angår skatteintäkterna har nuberäknat dessa till högst 250-300 milj. kr. mot 750 miljoner. Detta finansministerns tal inför de utiändska placerarnaskulle i sig motivera min fråga om omsättningsskattens vidare öden, men detegentiiga skälet till min fråga var ett uttalande i avskatteutskottets ordförande; "Sedan ställde en fråga till mig omomsättningsskatten på aktier. Han ifrågasatte om det var rimligt att den som är med och sparar i aktiefondssparandet skall drabbas av omsättningsskatt på handeln med aktier. Jag kan inte finna att det på något sätt skulle vara orimligt att låta köpare och säljare vardera bidra i skatt. Det är i stället en utomordentligt försiktig start.- Om sänkt uttagsprocent för preliminär B-skatt Vi måsteju börja någonstans. Det är som sagt riktigt att börja försiktigt. Om detlängre fram visar sig möjligt att skärpa skatten, kanske så sker." Jag hartre naturliga följdfrågor: Vad menarfinansministern med "f.n."? Är det under innevarande ellerunder ? Är det lämpligtatt en framstående representant för socialdemokratin hotar med enskattehöjning? Skall man tolkafinansministerns uttalande inför de utländska aktieplacerarna så, attfinansministern funderar på att rätta till de missförhållanden som gällerutrikeshandeln med svenska aktier? Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på fråga 1983/84:501 om sänkt uttagsprocent förpreliminär B-skatt har frågat om jag, mot bakgrundav regeringens inflationsmål för innevarande och , avser att föreslå enlägre uttagsprocent för preliminär B-skatt än nuvarande av nästföregåendeårs slutliga skatt. Regeln om debitering av preliminär B-skatt avden slutliga skatten föregående år infördes för att bättreöverensstämmelse skulle uppnås mellan B-skattebetalarnas preliminära ochslutliga skatter. Undersökningar hade nämligen visat att en debitering, sombara motsvarade den slutliga skatten, i mycket stor utsträckning ledde tillkvarskatter eller kompenserades genom fyllnadsinbetalningar åretefter inkomståret. Denna underdebitering av den preliminära B-skatten hade årefter år visat sig motsvara av B-skattebetalarnas slutliga skatt. Det är ännu för tidigt att avgöra hur denna uppräkning harverkat i praktiken. Statistiska uppgifter om B-skattebetalarnasfyllnadsinbetalningar och kvarskatter för kommer först . Enligtvad jag erfarit finns det dock inte något som tyder på att enuppräkning till generellt sett är för hög. följer nuutvecklingen, och jag kommer att få en närmare redovisning avutfallet av reformen. Först då kan jag bedöma i vilken mån det finns skäl attföreslå en ändring av uttagsprocenten. 15KNUT (); Låt mig först beklaga att finansministerninte ansåg sig vilja besvara de tre naturliga följdfrågor jag ställde. Pådet viset förrycks hela detta frågeinstitut. Jag hoppas att en eventuellföljdfråga till vad jag nu har att säga inte kommer att bli retorisk. Jag skall be att få tacka finansministern också för svaretpå denna fråga. Uppriktigt sagt hade jag inte väntat mig att finansministernskulle tillmötesgå de drygt500 000 personer som har B-skatt, varav merparten torde vara egenföretagare,hur motiverat detta än skulle ha varit. Den nya lagen, som trädde i kraft ,innebär att preliminär B-skatt skall utgå av den slutliga skatt somhar påförts den skattskyldige året före inkomståret. Enligt årets finansplan beräknas enskilda företagaresinkomster öka i löpande priser i förhållande till 1983.För 1983 var inkomstökningen enligt finansplanen i förhållande till 1982.För de enskilda företagarna väntas den sammanlagda inkomsten och1984 följaktligen öka med i löpande priser som det preliminäraskatteuttaget ökar . Nästa års preliminärskatt, som alltså blir av denslutliga skatt som erläggs inkomster, skall ses mot bakgrund avregeringens inflationsmål om och en realinkomstökning för dem somhar B-skatt som knappast kan väntas bli särskilt lysande. Ur statsfinansiell synpunkt är det naturligtvis positivtmed ett överuttag som leder till många sköna räntemiljoner, men det ledersamtidigt till negativa effekter i motsvarande grad för dem det drabbar -huvudsakligen landets näringsidkare. En naturlig följdfråga blir då: Om det visar sig attberäkningen om en inkomstökning på 4,slår in, är finansministern dåberedd att ändra den diskrepans i löpande priser som i så fall uppstår mellanden 20-procentiga ökningen av skatteuttaget och inkomstökningen ? Om sänkt uttagsprocent för preliminär B-skatt Låt mig först bara göra den reflexionen attdet i frågeinstitutet faktiskt också ingår rättighet att avgöra om de frågorsom ställs är värda att besvara. Beträffande den aktuella frågan om B-skattebetalningarnavill jag säga att jag tror att det är helt omöjligt att utifrånnationalräkenskaperna göra någon bedömning av hur den taxerade inkomsten kommeratt utvecklas i förhållande till 1983. Vi har lång erfarenhet av att detförhåller sig så, alldeles oberoende av inflationstakt och inkomstutveckling.Vi har haft där nationalräkenskaperna visat precis den lågaökningstakt av företagarinkoms-ter som pekar på, men där denslutligt taxerade inkomsten för B-skattebetalare - som delvis också ärnågonting annat - visar en 20-procentig stegring. Jag tror därför att vi skall avvakta taxeringsstatistiken.Det är den som kommer att ge oss upplysningar om huruvida detta var enprocentsiffra som var för hög eller för låg. Visar den sig vara för hög inför1985, är jag naturligtvis beredd att föreslå en justering av den. Vivill inte ta ut mer skatt än vad skattebetalarna slutligen skall betala - jaghar ingen avsikt att försöka tjäna pengar åt statsverket på detta - men detmotsatta förhållandet har rått alltför länge, och det är detta vi nu villkorrigera i rätt riktning. Det är alltså måtta även på min gnidighet, herrtalman. Jag vill inte skinna skattebetalarna mer än vad som är nödvändigt. 17 (): Först vill jag säga att jag är tacksam för att finansministernuppenbarligen tyckte att följdfrågan till min andra fråga var värd att besvara.Jag tycker också att det var positivt att finansministern här i riksdagenuttalade att han inte avsåg att skinna skattebetalarna mer än han redan gjort.Jag vill gärna hålla med om att det är tillräckligt som det är. Mankan se en ljusning i det förhållandet att finansministern kommer att ta hänsyntill hur inkomstutvecklingen blir för B-skattebetalarna. Om den blir så låg somman väntar sig i finansplanen, tar jag finansministerns ord som ett löfte omatt det kommer att ske en förändring. Jagbeklagar att finansministern inte tycker det är värt att svara på en fråga somgäller omsättningsskatten på aktier. Här säger dock en framstående företrädareför det socialdemokratiska partiet. Anf.18 TREDJE VICE TALMANNEN: Jagvill påminna om att debatten nu avser en annan fråga. Herrarna har redan i varsin replik berört den föregående frågan, och debatten måste därmed begränsastill den nu aktuella frågan. Anf.19 (): Då beklagar jag att jag inte får fortsätta den intressantadiskussionen. Överläggningenvar härmed avslutad. 5 § Svar på fråga1983/84:500 om betygssystemet inom gymnasieskolan Per har frågat mig om jag avser att verka för att inomen nära framtid får ta ställning till förslag om ett förändrat betygssystem igymnasieskolan och i så fall när, Per utgångspunkt är att det nuvaranderelativa betygssystemet bör ersättas med ett kursrelaterat betygssystem, och hanhar också frågat mig om jag kan ange några skäl för att det nuvarandebetygssystemet bibehålls. Jaghar vid upprepade tillfällen framhållit att jag är medveten om de brister somdet nuvarande relativa betygssystemet är behäftat med. Senast har jag gjort deti propositionen 1983/84:116 om gymnasieskola i utveckling, när jag redovisademina överväganden i fråga om gymnasieutredningens förslag om en kursindelningav gymnasieskolans ämnen i grund- och tilläggskurser samt ett kursrelateratbetygssystem, Ipropositionen har jag aviserat ett uppdrag till () attkomma med förslag till hur en kursindelning skulle kunna se ut i några avgymnasieskolans mest omfattande ämnen. Införandet av ett nyttbetygssystem kräver omfattande arbetsinsatser. både iberedningsstadiet och i samband med genomförandet. Ett kursrelateratbetygssystem kräver t, ex, att man i ett genomgripande kursplanearbetepreciserar innehållet i varje kurs samt att kunskapskraven inom varje sådankurs klart framgår för de olika betygsnivåerna. Innan ett så omfattande arbetestartar är det enligt min mening viktigt att ha klarhet om destudieorganisatoriska förutsättningarna. Trots att jag alltså instämmer ikritiken av det nuvarande betygssystemet anser jag att vi av praktiska skälmåste avvakta de ställningstaganden till ett nytt kurssystem, som det nämndauppdraget till SÖ kan föranleda, innan arbetet på att förändra betygssystemetkan sättas i gång. Som framgår av propositionen avser jag att återkomma tillfrågan om betygssystemet i gymnasieskolan så snart klarhet vunnits i fråga omkurssystem. Om betygssystemet inom gymnasieskolan 21PER (); Betygs- och antagningsfrågorna är densocialdemokratiska skolpolitikens värsta bottennapp. Man är på kant medeleverna. Man är på kant med föräldrarna. Man är på kant med lärarna. Och manär på kant med sunda förnuftet. Vi har för få betygstillfällen, och vi har ett felaktigtbetygssystem. Resultatet har blivit att taktik och orättvisor har satts i detpersonliga kunskapsinhämtandets ställe. Så här är det, utbildningsministern,det vet alla utom möjUgen regeringen. Till alla dem som sett ljuset över de bekymmer som nutornar upp sig i ett tokigt betygs- och antagningssystems spår harutbildningsministern normalt mycket litet att säga. Det är många runt om iSveriges land som tvivlar på att ljuset någonsin kommer att i denna fråga nå intill över huvud taget. Det svar somutbildningsministern nu ger i fråga om de relativa betygen förstärker intrycketav att man alltjämt lär mycket långsamt, om ens över huvud taget. Efter det attutbildningsministern har svarat återstår därför praktiskt taget lika mångafrågor att diskutera som före detta svar, bl. a. följande; Ärutbildningsministern beredd att ändra på ett i grunden orimligt relativtbetygssystem? Att instämma i att det är bekymmersamt, att instämma ikritiken från alla runt om i landet som vet hur det förhåller sig är litet förenkelt. Parallellen till diskussionen om höstterminsintagningen igymnasieskolan tränger sig osökt på. I det fallet instämmer regeringen också ikritiken och erkänner att det är bekymmersamt ute i skolorna, men man lämnaringa besked om huruvida man är beredd att genomföra de förändringar som lärare,elever och skolledare kräver. Därför, ; Finns det några argument föratt bibehålla ett relativt betygssystem som är uppbyggt på principen att intejämföra elevernas kunskaper med vad skolan faktiskt kräver att eleverna skallkunna utan att i stället jämföra elevernas kunskaper med andra eleverskunskaper? Finns det något skäl för att bibehålla ett system som är uppbyggt pådenna princip och som bevisligen skapar otrivsel i skolan samt leder till enalldeles onödig konkurrens kamrater emellan? Om betygssystemet inom gymnasieskolan Varför inte säga som man borde säga, nämligen att vadskolans betygssystem skall åstadkomma är att mäta vad eleverna kan iförhållande till de krav som skolan faktiskt ställer? Jag frågade, herr talman, för att få en redovisning avvilka argument ansåg sig kunna anföra till stöd för ettfortsatt bibehållande av det relativa betygssystemet. Jag skulle vara myckettacksam om utbildningsministern ville besvära sig med att besvara frågan. Egentligen måste man vara både döv och blindom man inte insett, och förstått, att vi socialdemokrater är mycket kritiskamot det nuvarande betygssystemet. Inte på något sätt tänker vi verka för attdetta bibehålls. Däremot måste vi ha en vettig hanteringsordning när det gällerarbetet med att få till stånd en ändring av nuvarande förhållanden. Det är detsom jag beskrivit i frågesvaret. Tyvärr är det olämpligt att genast starta med arbetet påen ändring av just betygssystemet, eftersom allt sådant arbete måste utförasutifrån de studieorganisatoriska förutsättningar som föreligger med tanke pånuvarande läro-och kursplanesystem. Läroplanerna och kursplanerna är just nuföremål för en omstöpning, i och med det förslag som jag lagt fram igymnasiepropositionen och det uppdrag som SÖ fått när det gäller arbetet meddessa frågor. Jag har alltså givit besked om att vi skall skynda påarbetet med läro- och kursplanerna för att vi, så snart man är klar med detta,skall kunna komma i gång med arbetet i betygsfrågan. 23 PER (); Jag vill understryka att även jag självfalletinser att en ändring av betygssystemet tar tid, att det arbetet är enkomplicerad process och att man måste titta på kursplanerna.Självfallet förhåller det sig i detta avseende på det sätt somutbildningsministern säger. Vidare sade utbildningsministern -jag hoppas att jag citerar henne rätt -och det är det intressantaste idiskussionen: Inte på något sätt har socialdemokratin för avsikt att verka föratt det nuvarande systemet bibehålls.