prot · G70916 · 1983-12-31 00:00:00 — Dåfattade regeringen ett beslut med anledning av en framställning jämte besvärfrån tre samebyar. Det var Jåkkåkaska, Sirkas och , som hadehemställt att domänverket inte skulle verkställa några avverkningar av skogeller vägdrag-ningar i fjällnära skogar inom nämnda samebyars åretruntmarkerinom revir. Man avslog besvären. I och med det visade regeringen ihandling att man struntade i samernas självklara rätt och naturvårdensvälgrundade krav på skydd av de fjällnära skogarna. Det finns välgrundade krav från såväl samer somnaturvårdens företrädare om att de fjällnära skogarnas skall undantas frånavverkning. De fjällnära skogarna utgör våra sista ursprungliga störresammanhängande barrskogsområden. Många av dessa fjällskogar är så orörda ochnaturliga som skog över huvud taget kan vara i vårt land. Det är resultatet avtusentals år av naturlig utveckling. Det ursprungliga växt- och djurlivet ärbevarat. Arter som hotas i andra delar av landet har därför en . Vimåste ha de här skogarna för forskning och som referensområde. Fjällskogarna ärviktiga för rennäringen. Om vi tar det aktuella fallet så är rennäringen iJokkmokksområdet beroende av bete både på marken och inte minst i form av tillgångtill hänglaven i det fjällnära området. Det är anmärkningsvärt att domänverket fortsatt sinavverkning eller förberedelse genom vägdragning trots beslut som fattats avriksdagen, det beslut som jordbruksministern tar upp i sitt svar. Beslutet varenhälligt om att man skulleuppskjuta mer ingripande skogsvårdsåtgärder - inkl. vägarbeten - i de aktuellaområdena. Vad resulterade beslut i? Jo, domänverketfortsätter sin verksamhet som om ingenting hade hänt. Detta visar en otrolignonchalans mot fattade beslut. Resultatet blir att man struntar i samernasrättmätiga anspråk. Det rycker undan grunden för rennäringen, och därigenom fårvi bevis på att en minoritets intressen är av noll och intet värde för dennastatliga myndighet. Samma inställning visar nu även regeringen. Menar jordbruksministern med svaret att krav om åtgärderför att skydda fjällskogarna, som framförts från såväl ochSamernas riksförbund som Kungl. , skall lämnas utan åtgärd?Fäster man inget avseende vid den pågående hänglavsinventeringen, eftersom maninte vidtar några åtgärder nu? Om åtgärder för att förhindra avverkning i fjällskogar Det inlägg som nu gjortmotiverar att jag ytterligare utvecklar hur vi principiellt ser på dessa frågoroch vad som hänt . nämner i sin fråga den fysiskariksplaneringen. Jag anser att det bör vara möjligt att utarbeta samordnademarkanvändningsplaner eller handläggningsprogram för fjällen och skogen närmastfjällen. I avvaktan på en sådan planering måste, såsom också framgår avriksdagens uttalande, restriktivitet iakttas i fråga om avverkning i fjällnäraskogar. Detta har bl. a. lett fill ökat samråd från domänverkets sida med andramyndigheter och sammanslutningar. utfärdade , under medverkan avbl. a. domänverket, allmänna råd om skogsbrukets hänsynstågande tillrennäringen. Det ansågs nödvändigt med samråd mellan samebyarna ochstorskogsbruket om planerade skogsbruksåtgärder. Från har detanvisats för att man skall kunna utveckla detta samrådbättre. Regeringen föreskrev att domänverket, i avvaktan påresultatet av den pågående urskogsinventeringen, före beslutet om avverkningav skog och vägdragningar ovanför den tidigare s. k. skogsodlingsgränsen ivarje särskilt fall skall samråda med berörd länsstyrelse. I det sammanhangethade ingen invändning, utan här var det en fråga som stodmellan rennäringen och domänverket. Den här frågan gav mig anledning att åter belantbruksstyrelsen och domänverket att samråda kring dessa frågor, och det harresulterat i att domänverket har utfärdat ytterligare direktiv angåendeavverkning av detta slag. I de fall enighet inte nås inom ramen församrådsförfarandet mellan samerna och reviret, skall revirförvaltaren hänskjutafrågan fill regionchefen som skall inhämta yttrande från lantbruksnämnden. ,som sålunda i det här sammanhanget företräder rennäringen, skall därvid göraen sakprövning av frågan om vilken betydelse den Om det tillfälliga in vesteringsförbu-det inom jordbruket aktuellaskogsmarken har för rennäringen inom området. Detta är alltså vad vi nu harvidtagit för åtgärder. 101 (): Det var många åtgärder som jordbruksministernredovisade. Men beträffande samrådet med samerna i det här aktuella fallet komman inte överens. Då är det tydligen domänverket som har sista ordet, och manlämnar samernas erinran utan åtgärd. När samerna sedan går vidare fillregeringen får de också nej. Det är visserligen inte den debatten vi skall föranu, men i förlängningen innebär detta ett sammanbrott när det gällermöjligheterna att få en diskussion med en minoritet i vårt land, vilken viskall slå vakt om, och dess möjlighet att bedriva sin näring. Det är alltså naturvårdens intressen vi skall skydda, ochdå räcker det inte med att vi säger att vi vidtar åtgärder, om resultatet ändåblir att det pågår avverkning, att domänverket tar bort delar av den fjällnäraskogen. Dä är det verkligen bekymmersamt. 102 Jordbruksminister : Herr talman!Som jag sade i mitt inlägg var det i detta sammanhang inte naturvårdensintressen det gällde. När det gäller naturvården och domänverket har mankommit överens om en ordning för hanteringen - i detta fall gällde detrennäringen. Just därför att jag ansåg att det var vikfigt att man intebara nöjde sig med det samrådsförfarande som hitintills har fungerat, fick vitill stånd en ytterligare åtgärd som innebär att lantbruksnämnden skall gåin i denna typ av fall och sakpröva rennäringens intressen av att bevaralavskogarna. Överläggningen var härmed avslutad. 24§ Svar på fråga 1983/84:8 om det tillfälliga investeringsförbudet inomjordbruket 103Jordbruksminister : Herr talman! har frågat migom det fillfälliga investeringsförbudet haft den återhållande effekt påinvesteringarna inom jordbruket som regeringen väntade sig. Investeringsstoppet har enligt min uppfattning haft enåterhållande verkan på investeringarna inom'jordbruket. Vi kan konstatera attbetydande utbyggnadsplaner fanns innan förbudet trädde i kraft. Planernainnebar väsentliga produkfionsökningar som skulle ha försvårat möjligheternaatt finna lösningar på överskottsproblemen inom jordbruket. 104 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på min fråga, även om jag måste fillstå att det varytteriigt kort. Jag tror att vid närmareeftertanke måste också statsrådet medge att det var ett mycket kort svar. Det finns väl trots allt ett insamlat material frånlantbruksnämnderna, som ger konkreta besked om antalet ansökningar om att fåbygga om och bygga nytt och om antalet dispenser eller avslagna ansökningar -eller kan det vara så att inga ansökningar om ny- eller ombyggnad har inkommit?Kan det vara så att cemehtblandare, svetsaggregat och hammarslag har tystnatför gott i byggverksamheten på svenska lantbruk? Jag kan inte tro det. Bakgrunden till min fråga är regeringens proposition1982/83:112 med förslag till lag om förbud mot nybyggnad avdjurstallar för nötkreatur, svin och fjäderfä. Regeringsbeslutet fattades den17 februari. justerade sitt förslag till beslut den 17 mars.Riksdagen beslöt i enlighet med regeringens förslag . Jag frågar mig: Hur betungande har den nya uppgift somålagts lantbruksnämnderna blivit för dem? Från sida har vi motsatt oss denna reglering.Dels anser vi att reglering bör tillgripas med stor försiktighet, inte minstnär det gäller jordbruket som redan är så hårt reglerat, dels bedömde vi somsannolikt att den omedelbara effekten skulle bli att vissa bygginvesteringarskulle tidigareläggas för att man skulle undgå stoppet. En viss förryckning avbygg-och inredningsfirmornas verksamhet skedde också. Det stod klart att den sjunkande lönsamheten isvenskt jordbruk - inte minst på köttproduktionens område - hade medverkat nedåtgående ambition i fråga om bygginvesteringar. Vi bedömde byggstop-petnär det gäller djurstallar som onödigt. Jag har fortfarande samma uppfattning,efter det svar som jordbruksministern har lämnat. Det är dock angeläget, tyckervi, att pä skilda sätt få belyst vilka konsekvenser de av oss kritiseradebesluten får. Det är helt klart att antalet kor inom mjölkproduktionenhar ökat tidigare är. Den ökningen har skett utan större investeringar, vilketkan tyda på att det funnits och kanske finns outnyttjad kapacitet när detgäller stallar. Investeringar har skett för att ersätta nedslitna stallar. Dethar gett möjlighet att utnyttja modern teknik. Produktionen har kunnateffektiviseras. Jag tror att jordbruksministern måste hålla med om att detkrävs en hel del bygginvesteringar på jordbrukets djurstallar för att bibehållastandarden på det nödvändiga byggnadsbeståndet. I vilken riktning styr det nuvarande byggstoppet? Stoppasnyetablering av viss storleksklass? Är det familjejordbruket som ges dispenser?Vilken vikt har man tillmätt regionalpolitiska hänsyn? Har man fått inarbetsmiljöaspekter och djurhälsoeffekter i dispensgivningen? Detta är frågorsom jag ställer mig och som jag ställer till jordbruksministern. Om det tillfälliga in vesteringsförbu-detinom jordb ru-ket 105Jordbruksminister : Herr talman! Jag utgår från att BörjeStensson vet vad som var motivet till att vi fick detta investeringsstopp. Omnu gör bedömningen att det var onödigt, hade i varje fall LRF enhelt annan uppfattning såsom 7 protokoll 1983/84:14-17 Om det tillfälliga in vesteringsförb u -det inom jordbruket företrädareför jordbruket i det här sammanhanget. Det var i samförstånd med LRF somstoppet kom till. Det finns möjlighet att göra de undantag som BörjeStensson berörde i sitt inlägg. Avsikten är ju att stoppa utbyggnad för enutökad produktion, eftersom bekymret är att vi måste resonera om på vilket sättvi skall skapa en bättre balans i produktionen med hänsyn tagen till deöverskott som både LRF och regeringen har funnit vara av den karaktären att detfinns anledning att diskutera dem inom ramen för livsmedelsutredningen.E.\einpelvis miljöfrågor är sådant som kan möjliggöra dispens. Det är litet svårt att bedöma hur många ansökningar somhar kommit in av den ena eller den andra karaktären. Jag har ändå en uppgiftsom jag kan meddela. granskades 687 ansökningarenligt djurstallkungörelsen. Man säger från lantbruksstyrelsen att man bedömeratt det kan röra sig om ett femtiotal företag som har fått dispenser. Detta ärvad vi kan säga om den ungefärliga omfattningen för den händelse attinvesteringsförbudet icke hade funnits. Jag vidhåller den uppfattning som både regeringen och LRFhar. nämligen att detta investeringsstopp var nödvändigt och att det hittillshar fyllt den funktion som var avsikten med det. 106 (): Jag ber att få tacka statsrådet fördetta kompletterande svar. De 687 ansökningar som har inkommit till de skildalantbruksnämnderna måste självfallet ha åstadkommit en hel del arbete förlantbruksnämnderna. Det kan vara svårt för statsrådet och departementet attveta vilka andra arbetsuppgifter som lantbruksnämnderna har fått lägga ät sidanför att granska dessa ansökningar. Min allmänna bedömning är att det inte är bra att införanya regleringar. Jag har den uppfattningen att man hade kunnat komina tillrätta med detta problem pä annat sätt. Det är alltså ett femtiotal företagsom har fått dispens. Det skulle vara mycket intressant att få reda på fleruppgifter om dessa företag. Det kanske jag kan få på annat sätt, vid direktakontakter med lantbruksnämnderna. Vilka företag är det som har fått dispens,och på vilka grunder har det skett? Var någonstans är de lokaliserade, ochvilken storlek är det på dem? Det är ju intressant att veta om det äretableringar av en viss storleksordning som har fått avslag på sinaansökningar. 107Jordbruksminister : Herr talman! Regeringen har inte i förstahand bedömt detta ärende från utgångspunkten vilket bekymmer hanteringen skullekunna förorsaka lantbruksnämnderna. Vi sade oss att det stora problemet isammanhanget, som . vi måste försöka hjälpa lantbruket att komma till rättamed, var risken att jordbrukarna - i den obalans som rådde mellan produktionoch konsumtion -skulle försöka förbättra sin lönsamhet genom att ytterligareöka produktio- nen, byggaut stallplatser osv. De skulle därmed, undertiden som utredningsarbetetpågick, ytterligare ha förvärrat obalansen. Det var detta som vi uppfattade somproblemet och som vi fick lov att angripa. Har man ett sådant problem fåradministrationen som sådan hjälpa till med att försöka lösa det. Vi hartydligen litet olika uppfattning om vilken problemställning som här börprioriteras - endera jordbrukets intressen eller också de bekymmer somlantbruksnämnderna eventuellt kan ha med att fullgöra sina uppgifter isammanhanget. Ombättreinforma-UonUUutländska turister om aUe-mansrätten 108 (): Min bedömning är att lönsamheten förjordbruket har gått ned och att det fanns en viss avvaktan när det gälldeinvesteringar för att öka produktionen på skilda jordbruksenheter. Det ärganska klart. I och med detta tal om att ett byggstopp skulle komma togplaneringen fart, och det fanns plötsligt många byggnadsarbeten som man villeha utförda. Jag kan se det i exempelvis det faktum att vissa byggföretag ochinredningsföretag inom jordbrukssektorn fick mycket arbete i det skede dådetta ombyggnadsförbud aviserades. Jag menar att problemet kanske hade kunnatlösas på det sättet att jordbrukarna hade betraktat det som mindre lönsamt attinvestera. I och med att regleringen skulle införas ville de försäkra sig omvissa moderniseringar och förbättringar, ja, kanske t. o. m. om en utvidgningav sin kapacitet. 109 Jordbruksminister : Herr talman!Jag har naturhgtvis all respekt för bedömningar av denna fråga.Men regeringen har funnit större anledning att fästa avseende vid vad näringensföreträdare har haft för åsikt. Vi har baserat värt agerande på derasuppfattning och på lantbruksstyrelsens uppfattning. Vi har då kommit fram tillden åtgärd som vi här diskuterar. Överläggningen var härmed avslutad. 25 § Svar på fråga1983/84:14 om bättre information till utländska turister om allemansrätten har frågat mig vilka åtgärderjag avser vidta för att förbättra informationen till utländska turister om vårallemansrätt. har vid flera tillfällen.understrukit vikten aven effektiv och vederhäftig information om allemansrätten och om de rättigheteroch skyldigheter som denna innebär. Den har förutsatt att berörda myndigheteroch organ med uppmärksamhet följer utvecklingen och därvid fullföljer deninformationsverksamhet som redan påbörjats (JoU 1979/80:7 s. 7). Riksdagensuttalanden avser inte minst upplysning till utländska turister. Deninformationsverksamhet som det är fråga om handhas av statens Om bättre information till utländska turister om allemansrätten naturvårdsverk.Information till utlandet har skett i samråd med bl. a. turistråd ochdomänverket. Enligt mitt bedömande är dessa organ väl n-iedvetna om betydelsenav en god information om allemansrättens innebörd och sitt ansvar för dennauppgift. Jag anser därför inga ytterligare åtgärder från min sida behövliga. 111 (): Jag tackar jordbruksministern för svaret, somjag inte är riktigt nöjd med. Den svenska allemansrätten, som i sinbroschyr beskriver som allas rätt till naturen, är för oss i ensjälvklar rättighet. Det är också helt klart att de gäster som kommer till ossfrån andra länder skall fä ta del av denna rättighet. Men vi får då inte glömmabort att allemansrätten också innebär skyldigheter. För oss svenskar ärallemansrätten på något sätt självklar, och vi känner till rättigheterna menockså skyldigheterna. Det är klart att många överträdelser görs, inte minst närdet gäller nedskräpning, även av svenskar. Turismen ökar i . Det har tidigare berörts i dennafrågestund . Jag hörde i går en rapport om att ökningen har varitbetydande under föregående år. Vi marknadsför då allemansrätten som en tillgångför turismen, inte minst i förhållande till andra länder. Och det är heltriktigt, det skall vi göra. Men jag upplever att i denna marknadsföring - somofta när man vill sälja en bra produkt - överväger rättigheterna under det attskyldigheterna kommer in mera som bisatser. Jag tror att det är mycket viktigtatt rättigheter och skyldigheter marknadsförs parallellt med varandra. BoRoséns utmärkta bok om detta problem har . En annan fråga är hur vi skall få ut kunskaperna omallemansrätten i . sprids genom turistrådetoch andra till turistbyråerna. Men den viktiga kontaktpunkt, herrjordbruksminister, där gästerna får möta är tullstationerna - det är judär nästan alla kommer in i landet. Det har ibland sagts att tullen anser sigha så mycket att göra att man inte kan ta ett totalt ansvar för informationenom allemansrätten. Och jag förstår att statliga verk har fullt upp med sina egnaarbetsuppgifter, men det är dä mycket viktigt att kunna samordna ochrationalisera de olika verkens arbete. Jag tror att det skulle vara mycketvärdefullt om informationen - kanske i ett mycket enkelt faktablad i A4- ellerA5-forinat -kunde ges till alla besökare i vårt land. Eftersom jordbruksministern nu säger att hanär nöjd med nuvarande handläggning vill jag fråga: Är det inte betydelsefulltatt förutom att rättigheterna redovisas också skyldigheterna klargörs på etttydligare sätt än som görs? En annan fråga är: Är det inte angeläget attturisterna just vid inresan till också obligatoriskt får upplysningarom rättigheter och skyldigheter? 112 Jordbruksminister : Herr talman!Det råder inga delade meningar mellan oss. Naturligtvis är det viktigt attockså skyldigheterna i samband med allemansrätten redovisas för de turister sombesöker landet. I de skrifter som jag har haft möjlighet att ta del avförekommer också sådan redovisning. När det sedan gäller hur man praktiskt skall utforma dennavill jag säga att det naturligtvis är svårt, i varje fall förjordbruksdepartementet, att hantera den frågan. Jag menar med mitt svar attefter vad jag har kunnat konstatera i kontakterna både med ochmed turistråd är dessa väl medvetna om problemen, och de känner sådantansvar för frågorna att jag har anledning att förutsätta att dessa kommer attbli uppmärksammade på det sätt vi båda finner vara önskvärt. Om den svenska sockernäringen 113 (): Liksom jordbruksministern tror också jag attde här verken känner till problemen och att de bevakar frågan på bästa sätt.Men varje verk har ju sitt ansvarsområde, och för att få en diskussion öververksgränserna kan det ibland vara bra om regeringen, som ändå har detövergripande ansvaret, tar initiativ till en sådan diskussion med verken. Att jag tagit upp den här frågan beror på att det iblanduppstår incidenter. Vi skall inte förstora dem, för det rör sig om en litenkrusning på ytan, men ett gammalt svenskt ordspråk säger att det är bättre attstämma i bäcken än i ån. När nu turismen ökar successivt kan vi få flerincidenter, vilket aktualiserar diskussionen om den betydelsefullaallemansrätten. Det är då olyckligt om olika parter ställs emot varandra.Därför är det viktigt att bevaka frågorna i ett tidigt skede. Jag har ingen annan uppfattning. Det samråd som efterlyses pågårmellan de parter som har att hantera frågorna. Jag menar att jag av det skäletinte har funnit anledning att ingripa ytterligare. Överläggningen var härmed avslutad. 26 §Svar på frågorna 1983/84:48, 72 och 73 om den svenska sockernäringen 115Jordbruksminister : Herr talman! har frågat mig om jag är beredd att vidmakthålla den svenska sockerproduktionen påminst nuvarande nivå. har frågat mig om regeringen frångått sinuppfattning , att driften vid samtliga sju sockerbruk skallupprätthållas, samt om orsaken till de nya löftena vid sockerkonferensen iGeneve och hur regeringen tänker klara de problem som uppstår inom den svenskasockernäringen om dessa löften fullföljs. Om den svenska sockernäringen har frågat mig omregeringen är beredd att verka för en svensk sockerproduktion som garanterarfortsatt sockerbetsodling på och därmed fortsatt drift vid Romasockerbruk. Jagbesvarar frågorna i ett sammanhang. I samband med jordbrukspolitiska beslutfastställde att den inhemska sockerbetsarealen skulle avpassas så attden vid normal skörd gav ett importutrymme på av vår totalasockerkonsumtion. Det angivna importutrymmet bör, enligt beslut år1978, ses som ett riktmärke för de genomsnittliga förhållandena under en följdav år. Sockerbetsskörden och därmed vår självförsörjningsgrad varierar bl. a.beroende på väderleksförhållanden. uppgick importen avsocker till i genomsnitt av konsumtionen. varsockerbetsskörden större än normalt, och den inhemska sockerproduktionenöversteg konsumtionen. Årets skörd väntas bli betydligt mindre.Självförsörjningsgraden kommer sannolikt att stanna vid . I förhandlingarna om ett nytt internationellt sockeravtalhar i enlighet med riksdagsbeslut, som alltjämt gäller,förklarat sig berett att sträva efter att skapa utrymme för en importav socker motsvarande av konsumtionsbehovet. Härigenom vill viunderlätta sockerexport, och vi utgår ifrån att övriga importerandei-länder gör liknande åtaganden. Eftersom vår nuvarande sockerproduktion gerarbetstillfällen som är värdefulla inte minst från regionalpolitisk synpunkt,måste hänsyn härtill tas när det gäller den takt i vilken detta importutrymmekan ställas till förfogande. Detta underströks särskilt från svensk sida vidkonferensen. Deklarationen vid sockerkonferensen påverkar givetvis intede riktlinjer för sockerregleringen för tiden till somriksdagen fastställde . Riksdagsbeslutet innebär som bekant enminskning av sockerbetsarealen med 500 ha/år med sikte på en areal påhögst 51 500 ha. 116INGVAR (): Jag vill tacka jordbruksministern för svaret,men jag konstaterar och beklagar att jordbruksministern hänger uppsig jordbrukspolitiska beslut. Men just på grund av utvecklingen,produktionsbalansproblem, sysselsättningsproblem, det moderna jordbruketssårbarhet m. m. tillsattes ju en sockernäringskommitté, som hade till uppgiftatt utreda dessa frågor. Det framlades också ett enigt förslag våren 1982.Regeringen tar alltså inte hänsyn till detta. Beskedet i början av månaden i samband med regeringensdeltagande i sockerkonferensen i , där utrikeshandelsministern lovade attSverige skulle importera av sitt behov av socker, slog ned som en bombbland alla dem som stod i begrepp att börja arbetet med åretssockerbetsskörd. Förvåning, besvikelse, t. o. m. ilska blev följden av dettaanmärkningsvärda besked. Motbakgrund av att just sockernäringskommittén lade fram ett enigt förslag och så sent som beslutade om en tvåårig regleringsperiod för sockerbetor och socker, somomfattar tiden fr. o. m. t. o. m. , varreaktionen förklarlig. Regeringen gav ju då faktiskt utfästelser om att driftenvid våra nuvarande sju sockerbruk skulle fortsätta. Och händer detta! Manundrar: Vet regeringens ena hand vad den andra gör? hade den bestämda uppfattningen attenda sättet att klara driften vid samtliga bruk var att odlingsarealen utökadestill . Denna odling skulle normalår ge självförsörjning.Infriar regeringen löftena i äventyras uppenbarligen ett par av landetssockerbruk. Det måste stå klart också för jordbruksministern. Är det de anställda och odlarna i Karpalundsomrädet, iRomaområdet på eller i Mörbylångaområdet med och övriga delar avKalmar län och kanske t. o. m. en del av som skall förlora sinaarbeten inom sockernäringen? Hur tänker regeringen klara de problem som uppstår, omlöftena i infrias? : Tänker regeringen helt strunta isockernäringskommitténs eniga förslag? Om den svenska sockernäringen 117EINAR (): Jag skall också be att få tackajordbruksministern för svaret på min fråga och kan vinna tid genom att i stortsett instämma i de synpunkter som här har framförts av . Det var ju en enhällig sockernäringskommitté, starktunderstödd av , som gjorde de ställningstaganden förframtiden som man trodde skulle vara vägledande för den svenska sockernäringen.Ställningstagandena innebar en garanti för driften vid de sju bruken och en95-procentig självförsörjningsgrad.