prot · G709130 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:130 Förhandlingarnaleddes till en början av tredje vice talmannen. 1§ Tredje vice talmannen meddelade att (vpk) denna dag återtagitsin plats i , varigenom uppdrag som ersättare förEva upphört. 2§ Svar på fråga 1983/84:456 om den svenska u-hjälpen afUgglas har ställt följande frågor till mig: Statssekreterarenför biståndsfrågor har i en intervju i den 19 marsinstämt i kritiska synpunkter på den svenska u-hjälpen. Delar utrikesministernde synpunkter på den svenska u-hjälpen som framförs i ? Vilkaförslag till nyorientering av det svenska biståndet ämnar regeringen föreslåriksdagen med anledning härav? Denarfikel i som hänsyftar på bygger på ett avtidningen arrangerat samtal mellan ochstatssekreterare . Rubriksättningenkan ha givit upphov till den felakfiga föreställningen att instämt iBirgegårds krifik att, som det sägs i artikeln, "u-hjälpen ökarorättvisorna". Låtmig först säga att jag välkomnar en fortlöpande kritisk granskning avbiståndet. Enligt mitt förmenande präglas DN-arfikeln av en öppen och seriösdebatt om den svåra miljö och de besvärliga villkor som råder för vårbiståndsverksamhet. Ivad gäller krifiken av biståndets fördelningseffekter vill jag understryka vadEdgren framför i artikeln, nämligen att det inte är en realisfisk ambifion atthela biståndet skall nå de allra fattigaste. Jag vill emellertid fillägga attdet vidtagits en rad åtgärder för att biståndet bättre skall nåde Om den svenska u-hjälpen a. har SIDA antagit en klartmålgruppsinriktad strategi för landsbygdsutveckling. En samrådsgrupp med representanter för de svenskakvinnoorganisationerna har inrättats för att bevaka att kvinnorna i u-ländernaoch därmed mer direkt hela familjerna nås av biståndet. Samarbetet med enskilda organisationer har ökat. Jag har ibudgetproposifionen aviserat att jag avser rådgöra meddessa organisationer om hur deras inslag i vår biståndspolifik skall kunnaförstärkas avseende demokratiskt institutionsbyggande och de fattigas medverkani utvecklingsprocessen. Avslutningsvis vill jag framhålla att artikeln intemotiverar någon nyorientering av det svenska biståndet. 2 (): Jag tackar utrikesministern för svaret påmina frågor och måste konstatera att de socialdemokratiska turernakring biståndspolitiken blir allt märkligare. förklarade regeringenatt besparingar skulle göras på biståndsanslaget. Enprocentsmålet skulleöverges, och skulle nödvändigt besluta om det här . åker på en internationell biståndskonferens. Välhemkommen förordar han att biståndsanslaget återigen skall höjas, och en nyproposition om detta skall föreläggas . tvingades till ytterligare en sterildebatt om biståndets volym. I vår har utrikesutskottets behandling av biståndspolitikenkraftigt försenats. I de senaste av har utskottet också fått ta uppde märkliga uppgifter som framkommit om hur regeringen behandlaru-kreditanslaget och utlovat stora summor biståndsmedel till ett relativtvälbeställt u-land. Lukten av mygel till förmån för ett fackföreningsägtföretag är obehaglig. Det är hög tid att vi i börjar föraen seriös debatt om biståndets innehåll och effektivitet. Hur länge skall viskicka pengar till utan att låta vårt ansvar sträcka sig så långtatt vi intresserar oss för om dessa pengar också når fram och blir till nyttaför de fattiga människorna? Från denna synpunkt var öppenhjärtigauttalanden i uppfriskande. De frågor man genast måste ställa är: Innebardessa att en omprövning av den socialdemokratiska biståndspolitiken var attvänta? Kunde vi kanske t. o. m. emotse ytterligare en proposition tillriksdagen om u-hjälpen? Utrikesministern söker nu på ett snyggt och välvilligtsätt sopa problemen under mattan. Men problemen för den svenskautvecklingshjälpen försvinner inte för att vi söker blunda för dem. Nöden iu-länderna minskas inte av en u-hjälp som inte når fram. Biståndsviljan stärksinte heller av en sådan u-hjälp. Vad i själva verket har gjort är ju attkritisera den socialdemokratiska biståndspolitiken som den utformades under1970-talet. Jag tyckeratt debattörerna i den efterföljande debatten har varit ganska öppenhjärtiga pådenna punkt. Det är den socialdemokratiska regiminrikta-de biståndspolitiken -till vem, men inte hur, på vilket sätt, med vilka medel, inriktning ochutformning - som har kritiserats. Därför tycker jag att det är berättigat att frågautrikesministern: utrikesministern icke beredd att seriöst ta upp ochdiskutera vår svenska biståndspolitiks akuta kris? Om den svenska u-hjälpen I mitten av har avsattbetydande fid för att diskutera utrikesutskottets betänkande med anledning avproposition och väckta motioner. Då finns det möjlighet att ta upp enbiståndsdebatt i dess helhet på ett sätt som här inte kan ske. Jag trodde också att det var välbekant att den propositionsom lade fram i fråga om vissa utgiftsbegränsandeåtgärder också innefattade ett avsnitt om u-hjälpen, som vi då bedömde somnödvändigt med hänsyn till statsfinanserna. Därefter har vi under början avdetta år fått ytterligare uppgifter om den katastrofala situationen i olikaområden, och till följd av en inkomstförstärkning som vi också förelagtriksdagen förslag om har vi föreslagit att ytterligare 300 milj. kr. skallutgå, varav åtminstone hälften kommer att utgå i form av s. k. katastrofhjälp,som går direkt till de allra fatfigaste och mest utsatta. Får jag så slutligen beträffande den aktuella frågan omfidningsdebatten mellan och en konsult säga, att det är en grovtvinklad tolkning om man påstår att har underkänt den biståndspolifik viför. Han har sagt att vi inte har tillräcklig kännedom om allting somförekommer i och allt som där gäller. Detta visar en ödmjukhet införsvårigheterna att arbeta där, och det tycker jag är bättre än att påstå att vikan allt, vet allt och inte kan misslyckas. Först om detta erkännande avsvårigheterna och av vår begränsning skall innebära att våra insatser ocksåbegränsas var det olyckligt att uttalandet gjordes. 4 (): Det är ändå mycket anmärkningsvärt närutrikesdepartementets statssekreterare för biståndsfrågor går ut och säger attvår svenska u-hjälp ökar orättvisorna. "Det är inte korruption imottagarländerna som gör att biståndet inte når fram. Den bristandeeffekfiviteten beror på svensk okunnighet och avsaknad av klara politiska målför biståndet", menar . Det kan väl ändå inte bara vara en fråga omrubriksättning, när samme statssekreterare återkommer med liknande uttalanden ien egen hörnartikel i . Jag citerar från den artikeln: "om biståndets fördelningseffekter: Viriskerar att öka fattigdomen". är utrikesministerns egen statssekreterare.Är inte dessa uttalanden så anmärkningsvärda att de bör föranleda åtgärder frånutrikes- Omtidpunkten för förslag till om ändringar i föräldraförsäkringen Bör inteutrikesministern ha någon synpunkt? Detrör sig ändå om 6 miljarder av svenska skattepengar, och syftet med vårtbistånd är att nå de fattigaste, att lindra nöden i de fattigaste länderna. säger statssekreteraren i att vi riskerar attöka fattigdomen och att hjälpen inte når fram. Är inte detta anmärkningsvärt,utrikesministern? Borde det inte föranleda någon annan åtgärd frånutrikesministern än enbart en hänvisning till kommande debatter? missbrukar enligt min mening den intellektuellaredlighet som visar genom att inte frankt påstå att varje kronasom vi anslår går till de allra fattigaste. Det exempel som förekommer iarfikeln visar vad som händer när ett elverk anläggs. Då kommer vissa människoratt kunna få elektriskt ljus, vilket ökar klyftan mellan dem som harelektricitet och dem som inte har det. På det sättet kan man säga att eninvestering ökar klyftan. Men det är självfallet inte meningen - även om detskall erkännas att en sådan effekt kan uppstå. Meningen är ju att beredamänniskorna ljus, värme, kraft och säkerhet. Det innebär det huvudsakligautnyttjandet. Detmotsatspar som ställer upp är ett falskt motsatspar,uteslutande avsett att diskreditera svensk u-hjälp. Anf.6 (): Utrikesministern faller nu in i den debatt som har fortsatt itidningarna, där vissa biståndssakkunniga har velat ställa tillväxtmålet imotsättning till möjligheten att nå de allra fatfigaste. Men den debatten harjag inte tagit upp, och jag för den inte. Det som jag anser vara så allvarligtmed svensk u-hjälp är nämligen att vi varken når tillväxtmålet eller deallra fattigaste. Det är det som är krisen i svensk u-hjälp - och isocialdemokratisk biståndspolitik. Socialdemokraterna har ju valt ettregim-inriktat bistånd med företrädesrätt för socialisfiska enparfidiktaturersom tvångskollektiviserar småbrukare. Kriseni svensk biståndspolitik är alltså att vi inte når vare sig de allra fattigasteeller tillväxtmålet. Överläggningenvar härmed avslutad. 3§ Svar på fråga 1983/84:454 om tidpunkten för förslag till omändringar i föräldraförsäkringen har frågat mig när regeringen avser att tillriksdagen lägga fram förslag om ändringar i föräldraförsäkringen. Föräldraförsäkringsutredningenlade fram betänkandet Enklare föräldraförsäkring, med en mängdändringsförslag inom föräldraförsäk- ringen.Utredningen lade vidare fram betänkandet Utbyggd havandeskapspenningm. Båda betänkandena har remissbehandlats. Det stora flertaletremissinstanser är positiva till utredningsförslagen. I vissa viktiga frågor ärmeningarna dock delade. Utredningsförslagen bereds f. n. i socialdepartementet.Det är min avsikt att på grundval av detta material lägga fram förslag tillriksdagen . 8 (vpk): Anledningen fill att jag ställde denna frågavar att jag ånyo fick en förfrågan om förhållandena för de familjer där tvåpersoner sammanbor och har barn som inte båda är föräldrar till. Enbartföräldern får då vara hemma för vård av sjukt barn. Vid giftermål får bådakontrahenterna stanna hemma. Jag har haft denna fråga uppe tidigare i enfrågedebatt med dåvarande socialministern , som hänvisade fill dennautredning som då pågick. Detta var ganska länge sedan, och jag tyckte därför attpropositionen dröjde. efter det att jag hade ställt frågan läste jag isocialförsäkringsutskottets betänkande att departementschefen faktiskt ibudgetpropositionen hade förutskickat en proposifion om dessa frågor undervåren 1984. Det hade undgått mig, och jag funderade över om jag hade ställtfrågan förgäves. Det hade jag nu inte, eftersom propositionen inte har kommit,som var förutskickat. Det fall som jag redogjorde för får sin lösning i förslagfrån utredningen, där man anser att båda i en familj skall få rätt att uppbäraersättning för vård av barnen. En annan angelägen fråga som man också tar upp iutredningen och lägger fram förslag om gäller att föräldrapenningen skall knytastill förälderns sjukpenning oberoende av den andra förälderns sjukpenningnivå.Det är en viktig fråga för alla de kvinnor som studerar, i familjer där mannennu inte får lov att ta föräldraledighet med föräldrapenning utan som i så fallfår grundnivån, vilket man inte kan existera på. Kvinnan tvingas alltså ta helaföräldraledigheten, trots att hon kanske skulle ha behövt fortsätta sinastudier. När det gäller dessa två frågor anser vi, och har längeansett, att det är viktigt att de kommer fill en lösning. Jag har fåttsvaret att denna proposition kommer , och jag får tacka för detsvaret. Men jag måste säga att det är en anmärkningsvärd försening. När det nuhar tagit så här borde vissa frågor fått förtur - sådana frågor som detinte råder någon oenighet om och där det är angeläget att vi får till ståndförändringar. Det är inte särskilt meningsfullt att begära någon särbehandlingeller förtur för de frågor jag tog upp, eftersom propositionen skall komma tillhösten. Men jag kan sluta med att fråga hur säker denna uppgift är. Är den likaosäker som det som står i budgetpropositionen kanske man kan tänka sig attvissa angelägna frågor ändå ges förtur. Om tidpunkten för förslag till om ändringar iföräldraförsäkringen Om återinförande av statliga bosättningslån Jag delar MariCrAnn uppfattningatt de båda problem som har nämnts är mycket viktiga att lösa, och debehandlas, som sagts, i utredningsförslaget. När det gäller anledningen till dröjsmålet, vore detnaturligtvis i och för sig önskvärt att det redan förelåg ett förslag.Anledningen är bl. a. att utredningarna innehåller många förslag, varav en delär ganska komplicerade. I en del frågor, men långt ifrån alla, ärremissinstanserna delade i sina uppfattningar. Dessutom är några av förslagenkostnadskrävande, och jag har att hålla mig inom den kostnadsram som i daggäller. Det är möjligt att jag är litet för optimistisk. En delfrågor tar det ju att baxa fram till ett beslut -1, ex. förslaget omökat stöd till barnfamiljerna. Därför får man jobba med en fråga i taget. Jagkan försäkra att det kommer en propositionen . 10 (vpk): Med utgångspunkt i vad nu sadeutgår jag från att de frågor jag har tagit upp får en positiv lösning. Vi hartydligen samma mening i sakfrågan. Det är klart att ett av förslagen kostarpengar, men jag hoppas att det ändå skall kunna komma en lösning på dessa tvåpunkter , och med det är jag nöjd. Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på fråga 1983/84:465 om återinförande av statligabosättningslån har frågat bostadsministerri närregeringen avser att lägga fram förslag till om återinförande avstatliga bosättningslån och vad som skall gälla i fråga om omfattningen ochvillkoren för en sådan långivning. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på frågan. Som svar på fråga vill jag informera om inom den familjeekonomiska beredningsgruppen med anledning av riksdagensuttalande diskuterat ett återinförande av statliga bosättningslån.Beredningsgruppen har lämnat förslag fill en rad olika åtgärder somsyftar fill att förstärka barnfamiljernas ekonomi. Något förslag om bosättningslånlämnade inte gruppen. Anledningen härtill var bl. a. att det i en särskildarbetsgrupp med representanter för finans-, social- och bostadsdepartementenpåbörjats ett arbete som avser att på olika sätt sfimulera till ett ökatbosparande bland ungdomar. Arbetsgruppen beräknas redovisa sina förslag tillsommaren. När arbetsgruppens förslag föreligger kan regeringen ta ställningfill de åtgärder som krävs med anledning av beslut att geregeringen till känna att någon form av bosättningslån bör återinföras. Jagvill här erinra om att i sitt beslut uttalade att det bör ankomma påregeringen att närmare överväga omfattning och villkor för en sådan långivning. 12 (vpk): Jag tackar socialministern för svaret på min fråga. Låt mig först erinra om att jag i frågan har redovisat hurde statliga bosättningslånen försvann. Jag nämnde att det var en borgerligregering och en borgerlig riksdagsmajoritet som beslutade att dessa lån skulleupphöra och att sedan med anledning av s- ochvpk-motioner i enlighet med socialutskottets betänkande beslutade att lånenskulle återinföras i någon form. Detta gavs regeringen till känna.. har det gått utan att något konkret förslaghar presenterats -det var orsaken till att jag ställde min fråga. Det har gåttett år sedan beslutet fattades i . Jag vill också framhålla att det var olyckligt att man överhuvud taget avskaffade de statliga bosättningslånen. Inte ens kravet påsparsamhet, som föregavs som skäl för att avskaffa lånen, har ju uppfyllts pånågot sätt. Utöver att förslaget om att avveckla lånen riktade sig direkt motekonomiskt svaga hushåll var det totalt misslyckat även då det gällde det klartuttalade syftet, nämligen att begränsa budgetunderskottet. Den här långivningenvar ingen förlustbringande verksamhet för staten, och man borde också från deutgångspunkterna ha bibehållit dem. Bosättningslånen fick alltsedan de infördes en allt störrebetydelse för ekonomiskt svaga hushåll - inte bara för ungdomar som skullesätta bo. Lånen fick också en alltmer social karaktär. Motiven för lånens införande, att hushåll med småekonomiska möjligheter skulle få lån till förmånlig ränta och med braamorteringsvillkor, kvarstår även . Behoven för resurssvaga konsumenteratt vid bosättning få långsikfiga krediter på rimliga villkor är förmodligenstörre än de var tidigare, bl. a. mot bakgrund av den reallöneförsämringsom har skett, de ständiga pris- och hyreshöjningarna och den stigandearbetslösheten. I svaret sägs att arbetsgruppen kommer att lägga framförslag. Jag vill med anledning av svaret bara göra den kommentaren,att det är litet skillnad på att klara frågan om bosättningslån i någon formtill ungdomarna genom att på olika sätt försöka stimulera till ett ökatbosparande, bl. a. för att minska antalet outhyrda lägenheter, och att göra detgenom att ge dem ett ordentligt statligt bosättningslån med låg ränta och braamorteringsvillkor. Det är väl det sistnämnda vi måste eftersträva,socialministern, så att vi får tillbaka det system vi hade tidigare. Om återinförande av statliga bosättningslån Jag delar uppfattning att detvar olyckligt att avskaffa de statliga bosättningslånen. Det är mycket möjligtatt det förslag om ett bosparande för ungdomen vilket skall framläggas avarbetsgruppen Ombeskattningen av barn som uppbär barnpension kommer att behövakompletteras med någon form av statliga bosättningslån. Men jag menar att vifår diskutera den frågan när förslagen föreligger, och vi återkommer alltsåtill hösten med sådana. Anf.14 (vpk): Jag ser det som - låt mig använda det uttrycket - ett oeftergivligtvillkor att vi skall få tillbaka någon form av statliga bosättningslån med enlåg ränta och bra amorteringsvillkor. Det vore minst sagt uppseendeväckande,mot bakgrunden av hur både det socialdemokrafiska partiet och det kommunisfiskapartiet har agerat efter det att borgarna avskaffade det stathgabosättningslånet, om man nu inte skulle vara beredd från regeringens sida attåterinföra det i den form och med de villkor som fidigare gällde. Ävenom jag i och för sig inte misstror uppgiften att vi kommer att få förslag påden här punkten, vill jag säga: Sjabbla inte bort någonfing då det gälleråterinförandet av ordentliga statliga bosättningslån, inte bara för ungdomarutan också för de övriga hushåll och svaga ekonomiska grupper som behöver denhjälpen. Utlämna dem,inte fill olika banker, kreditinstitut ellerkontokortsfirmor när de skall lösa sina problem i samband med bosättningen. Setill att ni från statens och statsmakternas sida tar ert ansvar för att klaradessa problem för de människor som det gäller! Överläggningenvar härmed avslutad. 5 § Svar på fråga1983/84:468 om beskattningen av barn som uppbär barnpension har frågat mig om regeringen kommer att låta utredafrågan om att i skattehänseende likställa barn som uppbär barnpension medövriga barn. Fråganom reglerna för beskattning av barnpension har senast behandlats av denparlamentariskt sammansatta pensionskommittén i anslutning till förslagen om enreformering av efterlevandepensioneringen. Utredningen kom därvid enhälligtfram till att de nuvarande reglerna bör behållas oförändrade och attbarnpension således också bör utgöra skattepliktig inkomst. Dennauppfattning har inte mött några erinringar under remissbehandlingen avkommittébetänkandet. Inteheller jag har kommit till någon annan uppfattning än pensionskommittén idenna fråga. Denproposition om en reformering av efterlevandepensioneringen, som på grundval avkomittéförslaget lades fram , återkallades sedan det visat siginte längre vara möjligt att uppnå den breda parlamentariska överenskommelse ifrågan som var önskvärd. Avsikten är att hela det frågekomplex som behandladesav pensionskommittén och i propositionen skallhänskjutas till behandling i den nya pensionskommittén, som skall filisättasinom kort. 16 (): Jag ber att få tacka socialministern för dettyvärr negativa svaret på min fråga. Bakgrunden fill frågan är att jag och ävenandra vid flera fillfällen i mofioner har tagit upp spörsmålet om beskattningenav barnpensioner men att man ännu inte har kommit fram till några acceptablalösningar. Till ett barn som förlorat den ena eller båda föräldrarnautgår pension, i stället för det underhåll som varje förälder är skyldig att gesitt barn. Till skillnad från exempelvis underhållsbidrag och bidragsförskottbeskattas barnpensionen. Detta förhållande leder till att barn med barnpensionfår betala i skatt på exempelvis ferieinkomster, eftersom dessa vidskatteberäkningen läggs samman med barnpensionen. Barn som har förmånen att ha båda föräldrarna i livet kandäremot tjäna nära . innan inkomsten beskattas, och det är bra. Men ett barn som förlorat någon av föräldrarna får betalaskatt på sin ferieinkomst från första kronan. Jag har alltid upplevt detta somsynnerhgen orättvist och obegripligt. Genom att exempelvis göra barnpensionenhelt, eller åtminstone delvis, skattefri kunde man försöka skapa rättvisa förde feriearbetande barn som förlorat en eller båda föräldrarna. Det är därförsom jag vid flera fillfällen tagit upp frågan i motioner, och det är därför somjag nu framställt min fråga. Min senaste motion i ämnet avstyrktes av skatteutskottetför en månad sedan. Utskottet hänvisade till att det är regeringens avsikt attfrågan om efterlevandepensioneringen skall bli föremål för ytterligareöverväganden. drog ju regeringen tillbaka den s. Men märk väl att den propositionen inte innebar någonlösning i fråga om beskattningen av barnpensionen. Att döma av det svar som jag fått är det uppenbart attsocialministern tar fasta på det som pensionskommittén kommit fram fill och atthan är nöjd med det. Jag vill då fråga: Anser socialministern verkUgen att detnuvarande systemet med beskattning av barnpensionen är rättvist? Om det inte ärrättvist, vill då socialministern medverka till en rättvis lösning när det gällerde här barnens skattesituation? Avser socialministern att i direktiven till denutredning som skall tillsättas verkligen uppmärksamma frågan om beskattningenav barnpensionen, så att den frågan på nytt övervägs. Jag menar att man då inteskall vara bunden av det som pensionskommittén kommit fram fill. Om beskattningen av barn som uppbär barnpension Det är precis som Marfin säger. eller pensionskommittén som har behandlat dessa frågor harkommit fram till någonting annat än det som jag givit uttryck för. Ävencenterpartiets representant i pensionskommittén har ställt sig bakom kommitténsförslag. Om beskattningen av barn som uppbär barnpension Anledningen till att en person med barnpension får betalaskatt på sin ferieinkomst, medan en annan person som inte har en sådangrundinkomst slipper betala skatt för de första tusenlapparna, är ju attskatten beräknas på den sammanlagda årsinkomsten, inte på varje inkomstpost försig. Av samma skäl betalar en höginkomsttagare högre skatt på en extrainkomstän vad en låginkomsttagare gör. Man har räknat med att en skattebefrielse skulle kostastaten mellan 50 och 110 milj. kr. i minskade skatteintäkter.Skattelättnaden skulle i allt väsentligt gälla dem som har de högstapensionerna och de högsta totalinkomsterna, inte alls dem som endast hargarantinivån. Effekten skulle alltså vara fördelningspolitiskt oacceptabel. Det skulle nog, Marfin , vara svårt att förklara förden som inte har barnpension varför han skulle behöva betala mera skatt för sinarbetsinkomst än vad kamraten behöver betala för sin inkomst, som ärlika stor men som i ganska stor utsträckning består av arbetsfri inkomst, omhan har barnpension. Frågan har alltså hänvisats till den nyapensionskommittén. Självfallet eftersträvar jag i den här frågan, liksom i allaandra frågor, en rättvis lösning på problemet. 18 (): Jag hoppas att de sista orden isocialministerns inlägg om en rättvis lösning är någonting att ta fastapå. I övrigt har socialministern helt missförstått situationen. Det förhållersig nämligen på det sättet, att ett barn som har båda föräldrarna i livet påett eller annat sätt får sitt underhåll genom föräldrarna. Enligtföräldrabalken är det en skyldighet för föräldrarna. Men om en eller bådaföräldrarna avlider, träder samhället in och betalar ut barnpension.