prot · G709165 · 1983-12-31 00:00:00 — Fördet andra: förbigår med tystnad utbyggnaden av familjedaghemmen,vilket är betecknande för socialdemokraterna. Antalet platser i familjedaghemökade under den här utbyggnadsperioden mycket mer än vad man hade beräknat -även i socialdemokratiskt styrda kommuner. Det bevisar att socialdemokraterute i kommunerna är intresserade även av den här verksamheten, vilketsocialdemokraterna i dess värre inte är. Härsom på det familjepolitiska området i allmänhet visar socialdemokraterna iriksdagen en skrämmande brist på vilja att värna om valfriheten. Att desocialdemokratiska ledamöterna inte hade haft kontakt med sina kamrater i denkommunala verksamheten när man införde det nya statsbidragssystemet hade viklart för oss då, men jag trodde att man möjligen hade tagit den kontaktensenare. Jag förstår att man inte gjort det, för om så hade varit fallet skulleman ha upptäckt atf det inte är anordningsbidrag som kommunerna behöver.Anordningsbidraget har en mycket marginell betydelse i sammanhanget. Vad sombehövs är en förändring av driftbidraget. Har inte tagit del av de insändare somblivit allt vanligare i ortstidningarna, där föräldrar och personal ger uttryckför sin oro över de förslag som socialnämnderna har tvingats lägga fram medanledning av statsbidragssystemet? Det är alltså förslag som framtvingats pågrund av att kommunernas bidrag så radikalt har minskat genom styrningen tillhelfids-barn och genom att barnen räknas som heltidsbarn först fr. o. m. att deär inskrivna . 27 ()replik; a. att det när det gäller familjepolitiken inte ärMarx som så atf säga utgör styrmedlet, utan det är förnuftet. Jag delar AinaWestins uppfattning på den punkten, att inte står för förnuftet. Beträffandeden bild som jag visade på kammarens bildskärm frågade : Varför blirGöte så upprörd? Ekonomiskt stöd till barnfamiljer och ärade socialdemokrater, är det självklart att det ärföräldrarna som är bäst skickade att ta hand om sina egna barn. Detta liggerinom ramen för skapelseordningen. Detta, , ligger inom ramen förförnuftet. När och går ut ochsprider propaganda och påstår att av samhäHet utbildad personal bättre änföräldrarna kan klara fosfrarrollen, då läser man utifrån det faktum attförnuft fattas. Jag, herr talman och ärade kammarledamöter, kritiserarinte - jag vill klart understryka detta - de tusentals kvinnor och män somarbetar inom den kommunala barnomsorgen . De har en hög ambition, de ärofta välutbildade, de sköter sin uppgift mycket fint, men de kan aldrigdefinitivt gå in i föräldrarnas stäHe. Vilka av oss i den här kammaren har haftföräldrar som fått samhällelig utbildning i föräldraskap? Om samhälleligutbildning i föräldraskap skulle vara ett kriterium på kärlek, värme, omtankeoch social anpassning i vårt svenska samhälle, då skulle vi i princip varasocialt missanpassade allihop. Jag blir egentligen ännu mera skrämd när jaghör att någon av kammarens ledamöter försvarar Kvinnoförbundefs skrivningar ochprogram. Jag har läst programmet, och jag har bara pekat på enenda punkt som jag menar är rätt upprörande, men det finns en rad liknandepunkter. På ett ställe heter det t. ex. aft äktenskapet väl i princip harspelat ut sin roll som samlevnadsform och skulle kunna ersättas med enregistrering. Jag skulle också kunna peka på andra sådana punkter. För mig som moderat är det självklart attföräldrarna har både ansvaret för och möjHghefen atf ta hand om sina barn. 28AINA () replik: Jag har aldrig påstått, , att detinte skedde en utbyggnad av barnomsorgen då ni var iregeringsställning. Men utbyggnaden var inte tillräcklig. Vi kan i dagkonstatera att målsättning om 100 000 nya daghemsplatser och 50 000nya frifidshemsplat-ser inte har uppfyllts. Det är väl ändå ett faktum att ni hade ansvaret förpolifiken i fråga, och under den tiden gjordes också starkapåtryckningar från olika organisationer, inte minst frånlöntagarorganisationerna, om att man skulle skynda på utbyggnaden, men detskedde inte. pekar också på anordningsbidraget. Förra gångenanordningsbidrag infördes var anledningen den atf man ville få fill stånd ensnabbare och kraffigare utbyggnad. Också är situafionen sådan att vibehöver fler daghemsplatser, och förslaget om anordningsbidrag har framlagtsför att möjliggöra en ökning av deras antal. Till vill jag säga att jag fortfarande infevet hur har läst program. Jag tycker inte att manskall citera på det sätt som han gör. Jag vill rekommendera , som iolika sammanhang talar om en helhetssyn, aft anlägga en helhetssyn också påinnehållet i program. . . Jag har aldrig påstått aft föräldrarna icke harhuvudansvaret för våra barns omsorg och fostran och aft föräldrarna icke skullevara bäst skickade att ta hand om sina barn. Men oavsett defta är det väldigtmånga föräldrar som behöver stöd i föräldrarollen, och det är vi positiva fill. 29 () replik; Vad jag mest kritiserade i var att hon med tystnad förbigick utbyggnaden av familjedaghemmen,vilket hon även gjorde i sin senaste replik. Detta understryker det ointresseman från socialdemokraternas sida visar mot denna barnomsorgsform. Det är inte, som fidigare påstod, småaktighetfrån vår sida som gör att vi säger nej till anordningsbidraget, utan det ärfråga om en verkHghetsförankring. Jag beklagar mycket att man inte kan påståatt den socialdemokratiska regeringen har denna verklighetsförankring. Ocksåjag har nämligen ett intresse, av att barnomsorgen byggs ut till fullbehovstäckning. Ekonomiskt stöd till barnfamiljer 30GÖTE () replik: Jag skall inte ytterligare kommenteraKvinnoförbundefs program. Jag har läst det, och jag har redovisat i skrift ochpå bild vad som står där. Det finns också mycket mer som jag skulle kunnatillägga. Vem som helst har möjlighet att själv studera det och avgöra, om jagskulle ha feltolkat programmets innehåll. Så till barnomsorgen. säger att enundersökning visar att ett mycket stort antal föräldrar vill ha kommunalbarnomsorg. Jag tror att det är på det sättet. Men frågan har då ställts som omdet bara funnes barnomsorg och inga alternativ. Då blir svaret påfrågan ja. En annan undersökning, som har gjort och som gällervårdnadsersättningen, visar att om föräldrarna får välja mellan att manensidigt bygger ut den kommunala barnomsorgen och att man gervårdnadsersättning, säger en klar majoritet av dem att de vill havårdnadsersättning i stället för den ensidiga utbyggnaden av kommunalbarnomsorg. Även bland socialdemokrater och inte minst LO-medlemmar finns enmajoritet för vårdnadser-sätfningstanken framför en ensidig utbyggnad avkommunal barnomsorg. Som man ropar i skogen får man svar, för ett val är ju att det finns något att välja emellan. Det finns ett behov av barnomsorg, och det finnsöver huvud taget ett behov av barnomsorg. hänvisar tiH denekonomiska bedömning som görs i undersökning. Jag skulle viljasäga att den bedömningen egentligen är felaktig, eftersom den utelämnar viktigamoment. Varför har man t. ex. i undersökning intekategoriserat hemarbetet som en värdefull sysselsättning i de fall där någon avföräldrarna stannar hemma och själv tar hand om barnen? Det måste ju räknas ini BNP och i liknande sammanhang, men det har man såvitt jag vet inte gjort. Om bådaföräldrarna vill förvärvsarbeta skall man ha möjlighet fill Ekonomiskt stöd till barnfamiljer barnomsorg - på den punkten delar jag . Men det kan då inte helt plötsligt vara mera lönsamt att satsaenbart på den dyraste formen av barnomsorg, i stället för att också satsa påalternafiv av billigare typ och på det sättet vinna både valfrihet ochsamhällsekonomiska fördelar. I en pressad samhällsekonomisk situation blir detändå så, , att färre föräldrar av dem som vill ha barnomsorg kommeratt få det, om man satsar ensidigt på den dyraste formen än om man också satsarpå alternativ som är billigare. Därmed innebär också det moderata förslaget ochde borgerliga förslagen i riksdag atf föräldrarnas önskemåltillgodoses kapacifetsmässigt bättre än vad som är fallet med detsocialdemokratiska förslaget. 31 () replik: Jag vill fill säga aft vi infe äremot familjedaghem. Naturligtvis behöver vi familjedaghem, och det visar sigockså på många orter att det bästa alternativet är att bygga ut sådana. Men vadjag tycker är viktigt i det sammanhanget är att man också ställer krav påkvalitet. Familjedagbarnvårdarna har i mycket litenutsträckning utbildning för att fa hand om barn. De har naturligtvis somföräldrar praktisk erfarenhet av barnomsorg, men mycket få kommuner har satsatpå någon utbildning av de kommunala familjedagbarnvårdarna. Till vill jag säga att vi infe skalldiskutera program. Jag kan ändock inte underlåta att säga aftdet kanske är tur aft vi inte diskuterar det moderata kvinnoförbundetsfamiljepolitiska program. Jag har berört det vid fidigare tillfällen, och endiskussion på den punkten skall vi kanske ta upp i något annat sammanhang. talar sig nu som fidigare varm förvalfriheten. Men det finns ingen valfrihet i fråga om barnomsorgen,eftersom denna inte är fillräckligt utbyggd. Av de föräldrar som vill habarnomsorg utanför hemmet är det alltför få som kan få sådan. Därför är detviktigt aft man satsar på den barnomsorg som föräldrarna viH ha, alltså på enutbyggnad av daghem och fritidshem. Vad beträffar t. ex. det stora LO-kollektivet visar enunik undersökning som gjordes inom detta för , ,klart att det är plats i daghem och i frifidshem som föräldrarna vill ha. Detrör sig om ganska stora grupper. Nej, resonemang om valfrihet är,, liksom tidigare en chimär. Tredje vice falmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att hon infe ägde rätt fill ytterligare replik. 32 BOLUNDGREN (m): Det är allfid mycket lustigt atf hörasocialdemokrater tala om frihet och valfrihet. För är detuppenbarligen så att frihet är att socialdemokratiska statsråd bestämmer hurfolket skall ha det även när det gäHer barnomsorgen. Vi menar att det är genomatf utforma rättvisa regler. vilka gerverkliga valmöjligheter för de enskilda människorna, som man bäst förverkligardetta begrepp. Beskattning av inkomster skall i princip ske med hänsynfill ekonomisk bärkraft hos den eller dem som beskattas. Så är det emellerfidinte, vilket främst drabbar- barnfamiljerna. Genom den starkt progressivastatliga inkomstskaften leder olika fördelning av en gemensam hushållsinkomsttill olika hög skatt. sonj tjänas in av en beskattas nästan 10 000kr. högre än om två delar samma inkomst lika. Detta är infe rättvist. Enlösning kan rnan bara få genom en dämpning av progressivitefen och genomfortsatta planmässiga sänkningar av marginalskatten som på syftartill att den statliga inkomstbeskattningen avskaffas utom för de högstainkomsterna. Detta har vi moderater föreslagit, och förslaget kommer attbehandlas i ett senare betänkande, om infe så om någon dag här ikammaren. Det andra stora problemet när det gäller beskattningensutformning för familjerna är atf två familjer med lika inkomsfförhållanden menmed olika antal barn betalar lika mycket i skaft. Man anses alltså halika stor ekonomisk bärkraft oavsett om ens inkomster skall räcka till attmätta två eller sex munnar. Det är naturligtvis orimligt. Jag hoppas attsocialministern kan instämma i att detta är orimligt och att man bör göranågonting åt saken. Den orättvisa utformningen av inkomstbeskattningen slårännu hårdare mot familjer genom de skaffeskärpningar som framför allt 1983 och1984 genomförts av deii socialdemokrafiska regeringen - 23 000 milj. kr. i genomsnitt per hushåll i . har man försökt kompensera barnfamiljerna förbristerna i skaftesystemet genom höjda barnbidrag, som finansierats med höjdaskatter, vilka i sin tur till stor del fått betalas av barnfamiljerna. Därmedhar skattetrycket höjts och rundgången ökat. Vi kan infe fortsätta längs denvägen längre. Skaftetrycket är så högt och orättvisorna slår därmed så hårt atfvi måste söka oss fram till en långsiktig och omfattande lösning. Det är motden bakgrunden som vi moderater har föreslagit, af t ett grundavdrag på 15 000kr. per barn införs i den kommunala beskattningen. Avdraget får därmed sammavärde oavsett inkomst. Reformen har en ekonomisk omfattning som fotalt ärnästan fre gånger större än vad regeringens förslag innebär. Om man skall ta hänsyn till försörjningsbördanvid.beskatfningen - om det tycks de flesta vara överens, även om det mångagånger blir mer tanke än handling - måste man utgå från antalet barn. Det ärantalet barn som leder till skillnader i familjers ekonomiska bärkraft vid iövrigt lika inkomsfförhållanden. är beräknat medutgångspunkt i den genomsnittliga extra levnadskostnad som en familj får förett barn med avdrag för det nu utgående barnbidraget, som alltså bibehålls.Därmed har jag gett ytterligare ett svar på fidigare fråga härtill . Vårt förslag, när det är fullt genomfört, leder till atten tvåbarnsfamilj får . mer i disponibel inkomst, men infe sombidrag. Det blir i stället mer kvar efter skatt redan vid löneutbetalning. Detär alltså egentligen inte fråga om ett ökat stöd fill barnfamiljerna, utan ettborttagande av den Ekonomiskt stöd till barnfamiljer nuvarandeöverbeskattningen av barnfamiljerna, ett etablerande av rättvisa ibeskattningen. Vår grundläggande uppfattning är nämligen aft alla, ävenbarnfamiljerna, normalt skaH kunna leva på sina inkomster. Det tycker tydligeninte , som tidigare i debatten sade att skall man kunna leva påsin inkomst, som vill, blir det besvärligt för barnfamiljerna.Logiken i det resonemanget förstår jag infe i och för sig. Jag skulle viljarekommendera att läsa tidningen , som ju står honomnära, litet oftare och mer ingående. I en ledare i den fidningen skrev man förnågra månader sedan att det normala ändå bör vara atf även barnfamiljerna skaHkunna leva på sina inkomster. Jag hoppas att delar åtminstonefidningen Broderskaps uppfattning i det här sammanhanget. Närdet gäller det fortsatta arbetet på att skapa långsiktiga lösningar förbarnfamiljerna - om defta skrivs det ju såväl i propositionen som iskatteutskottets och socialutskottets betänkanden - skulle jag vilja frågasocialministern: inriktning skall detta arbete ha? Inser socialministern- vilket jag tror att han faktiskt gör, även om det inte kommer till uttryck ihandling - att man måste göra något radikalt åt vårt nuvarande system förinkomstbeskattning för att klara barnfamiljernas problem på lång sikt? Ansersocialministern att det är rimligt att sträva efter atf man skall kunna leva påsina inkomster och att man alltså får behålla pengarna vidlöneutbetalningstillfället" i stället för den rundgång som ökade bidragoch höjda skatter fakfiskt innebär? Denstora skillnaden mellan det avdrag för barn som vi föreslår och fortsattabarnbidragshöjningar är alltså att rundgången med vårt förslag minskar ochmöjligheterna att kunna leva på sina egna inkomster ökar. Dessutom - och det ärfrån samhällsekonomisk synpunkt oerhört viktigt -ökar inte skaftetrycket med deskadliga effekter detta har när det gäller tillväxttakt, inflationstakt ochannat..För barnfamiljerna är det naturligtvis av stor vikt att vi får ensamhällsekonomisk utveckling som leder fill en så stor tillväxt som möjligt medstörre gemensamma resurser att fördela. Defamiljer eller ensamstående som har så många barn eller så låg inkomst att deinte kan utnyttja grundavdraget för barn fullt ut får i stället en negativskatt av motsvarande värde - ett system som f. ö. redan finns i andra länder.Den kommunala skatteökning som blir följden av att det allmänna grundavdragetminskas för att finansiera barnavdraget kompenseras genom samtidiga sänkningarav den statliga inkomstskatten, med syfte att, som jag fidigare redovisat, påsikt få bort den statliga inkomstskatten utom för de allra högsta inkomsterna. Tillämpningenav det nya systemet för grundavdrag blir mycket enkel. Det innebär inga kompHkafionervid deklarationen. Några ytterligare moment tillförs vid den datamässigaberäkningen av skattens storlek. Även för den som utnyttjar den negativa skattvi föreslår blir förfaraiidet mycket enkelt, inte mer komplicerat än detansökningsförfarande som finns för jämkning av skatteinbetalningarna förexempelvis viHaägare. Regeringen går - som vihar hört , jag behöver inte gå in i detalj - vidare med höjda bidrag, som finansieras med höjdstatsskatt, vilket drabbar alla och därmed också barnfamiljerna. Bidragenfinansieras vidare med höjd skaft genom slopandet av förvärvsavdraget, vilketdrabbar enbart barnfamiljerna. Det är alltså barnfamiljerna själva som fillstor del får finansiera barnbidragshöjningen och höjningen av bostadsbidraget.När det gäller just höjningen av bostadsbidraget innebär detta att fler kommeratf omfattas av de förödande marginaleffekter som blir följden av högamarginalskatter och det därmed nedtrappade bostadsbidraget.Det innebär att fleroch fler barnfamiljer hamnar i den s. k. faftigdomsfällan och inte genom egnainsatser kan förbättra sin egen ekonomi. Det är därför vi moderater avstyrkerförslaget om ökade bostadsbidrag och i stället föreslår det mycket kraftigastöd som införandet av grundavdrag för barn i realiteten innebär. I skatteutskottets betänkande behandlas ytterligare någraviktiga frågor. Genom att förvärvsavdraget uppenbarligen kommer atf slopas -det förefaller finnas majoritet för defta här i kammaren - försvinner det endaavdrag som finns för atf i någon mån skapa rättvisa för dem som självaordnar sin barntillsyn och som betalar för detta. De har åtminstone fidigarekunnat tillgodogöra sig förvärvsavdraget. Det här slopandet innebär ytterligareorättvisor mellan dem som har möjlighet och som vill utnyttja kommunalbarnomsorg och dem som själva sköter barnomsorgen genom att anställa någon.Denna orättvisa skärps och fördjupas.. Vi moderater anser atf man för atf skapa rättvisa måstesnabbutreda möjligheterna att införa rätt till avdrag för styrktabarntillsynskostnader -defta för att skapa den valfrihet som uppenbarligen inte ville ha. Vi vill atf skall göra etf uttalande om vikfenav att bibehålla de underhållsskyldigas rätt till avdrag för en del av deterlagda underhållet. Många underhållsskyldiga har en mycket besvärlig ekonomisksituation , och det här avdraget är av stor vikt för deras ekonomiskasituation. När det förslag om grundavdrag för barn som vi vill införa genomförsbör också de underhållsskyldiga få del av effekterna av det avdraget. Det finns inom inkomstbeskattningens ram mångakvardröjande moment om sambeskattning. Det gäller sambeskaffningen avB-inkomster. Vidare gäller det sambeskaffningen av förmögenhet, mellan makar,mellan makar och barn och ~ vilket är ännu mera upprörande - mellanfosterföräldrar och fosterbarn. Vi anser aft särbeskattningen skall genomförasfullt ut på dessa områden. De nuvarande reglerna har upprörande effekter. Detkan t. o. m. förekomma Pomperipossa-effekter vid tillämpningen av den s. k.80-85-procenfsregeln. En inkomstökning för en make kan leda fill en skatt somblir . Det är självfallet orimligt. Den effekten kan försvinna, omman genomför en särbeskaftning. Vi anser också, vilket redovisas i reservation nr 7, atfäven andra skatteregler som missgynnar förhållanden mellan människor -sammanboende eller äktenskap - bör tas bort. Vi vill här ha en snabb utredningoch förslag från regeringen fill . Ekonomiskt stöd till barnfamiljer Ekonombkt stöd till barnfamiljer Vi är i tidsnöd. Jagskulle kunna tala länge om dessa frågor, men nöjer mig avslutningsvis med attyrka bifall fill reservationerna 1,4,5,6 och 7 som är fogade fillskatteutskottets betänkande. Under defta anförande övertogförste vice falmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Vi hade en uppskattadfamiljepolitisk förövning, grundad på de förslag som föreligger frånregeringen och oppositionen. och har dessutom idagens debatt, för var och en som är mottaglig för sakargument, på ettklargörande och övertygande sätt utvecklat argumenten för densocialdemokratiska familjepolitiken. Jag kan därför nöja mig med att försökaeliminera ett par av de propagandamyter som de borgerliga debattörerna försöktskapa för att dölja sin egen familjepolitiska oenighet och den därav följandehandlingsförlamningen. Den ena propagandamyten är påståendet aft jag ochregeringen egentligen inte ville åstadkomma några förbättringar förbarnfamiljerna, men har drivits därtill av en kraftfull opposition - det är nidet. Den andra myten, som är lika befängd som den första, är aft det nu skullefinnas en gemensam borgerlig familjepolitik. Då jag tillträdde som socialminister ställde jag upp någrabestämda mål för mitt arbete. Etf var att åstadkomma en rejäl höjning avbarnfamiljernas standard. Skälet var naturligtvis aft barnfamiljerna mer ännågon annan grupp drabbades av nedskärningarna och de sjunkande reallönernaunder de sex borgerliga vansfyresåren - något som bekräftas av samtligautredningar som har gjorts om barnfamiljernas ekonomiska situation. är alltså etf viktigt delmål nått på detfamiljepolitiska området. Jag vill gärna betona att detta är etf delmål. Mermåste göras innan vi har skapat full rättvisa mellan barnfamiljer och andra.Men det vi nu genomför - mitt i en ekonomisk kris - är, som flera påpekat, denstörsta förbättringen för barnfamiljerna . Förslaget ger mest fill de barnfamiljer som bäst behöverett ökat stöd, familjer med låga inkomster och många barn. En fyrabarnsfamiljfår en barnbidragshöjning på . Barnbidraget kommer atf betalasut . Det finns, glädjande nog, en riksdagsmajoritet både förbidragshöjningen och för övriga förslag till förbättringar, liksom förfinansieringen. Till dessa förslag skulle alltså en motvilligsocialdemokratisk regering ha drivits av den kraftfulla oppositionen.Drevkarlen har upprepat det påståendet här i debatten. Jag kan förstå att, för den politiskt fåkunnige, vägarnafill de uppställda målen kan te sig krokiga, men jag hade att välja de vägarsom var framkomliga - och jag har nått målet. Att drivas av de borgerliga pådet familjepolitiska fältet är - utan alla jämförelser i övrigt - som att haett drev vilsna jyckar efter sig, alla mer intresserade av att hugga varann ibakhasorna än att komma åt villebrådet. I 'den situafionen är detvillebrådet som bestämmer både takten, färdriktningen och målet för färden. Jag har förut rikfat ett uppriktigt fack fillde borgerliga för hjälpen, och jag vill gärna upprepa det tacket. Ni betyddemycket för att jag skulle nå målet. Inte minst förslag fillskattehöjningar för icke barnfamiljer var ett bidrag till att vi ändå kom fram. Så några ord om den andra propagandamyten, den borgerligaenigheten i familjepolifiken. I riksdagsdebatten försökte jag förbarnfamiljernas skull, men också för de borgerliga väljarnas skull, sätta fartpå era enighefssträvanden genom att utmana er. Jag sade: Då jag nu har misslyckats,fasf jag var så nära aft ena er, så ta er samman: gå de borgerliga väljarnafill mötes och presentera till etf gemensamt förslag. Då fårförslagen brytas mot varandra. basunerar ni och den borgerliga pressen ut atf det ärslut på den borgerliga splittringen och handlingsförlamningen. Centerparfiet vill höja barnbidraget med ,med 300, och moderatema anser en barnbidragshöjning vara ensocialistisk rundgång. För aft ytterligare demonstrera enigheten har RuneGustavsson lagt ett ännu högre bud: han är beredd att gå med på en höjningmed . Moderater och centerpartister motsätter sig attdaghemsbyggandet stimuleras med s. k. anprdningsbidrag. De vill tvärtom skäraned daghemsbyggandet med flera hundra miljoner. kan fill nöds gåmed på atf påskynda daghemsbyggandet. vill helt ta bort hemmamakeavdraget.Centerpartiet vill höja det kraftigt. Folkparfiet och vill slopa förvärvsavdraget.Moderaterna kräver, som vi har hört, aft det skall vara kvar. Folkparfiet vill minska matsubvenfionerna. Centerpartietvill ha dem kvar. ., osv. Då jag går igenom allt det här blir jag riktigt imponeradav mig själv - att jag var så nära atf få en sådan sorglig samling nästan enad. Det enda man på borgerligt håll har kunnat enas om är attde sjuka skall vara med och betala kalaset, också de sjuka barnfamiljerna,genom införandet av karensdag eller sänkt sjukpenning.