prot · G70977 · 1983-12-31 00:00:00 — Jag skall gärnaexemplifiera dem i ett senare anförande, om så skulle önskas. Man harsagt-som jag tillät mig att uttrycka det-liksom avbara farten, att uppräkningen av Norrlandsstödet väl också kunde vara näringensegen huvudvärk och att detta kunde vid prisförhandlingarna. Jag skallgärna ursäkta det, om jordbruksministern är beredd att säga att det där kanskeinte var världens lyckligaste formulering och att det egentligen inte riktigtvar tänkt så - i varje fall var det illa genomtänkt och borde inte ha framförtspå det sättet. Jag tycker inte att det är någon större skandal att erkänna attdet var ett olycksfall i arbetet. I alla händelser gör jordbruksutskottet ett kraftfulltavståndtagande från propositionens formulering på den punkten. För att ingamissförstånd skall råda har utskottet uttryckt sig ovanligt klart, för att varaett tillkännagivande i en utskottstext: "Stödet till jordbruket i norra och dåframför allt prisstödet bör som framgår av det sagda ses som ettregionalpolitiskt stöd. Att ta in de beredskapspolitiska resonemangen iprisöverläggningarna strider enligt utskottets uppfattning mot de principer somhittills gällt för det regionalpolitiskt motiverade stödet till jordbruket inorra . Utskottet delar för sin del deras uppfattning, som hävdar attbudgetmedel bör användas för ökade insatser pä området enligt nu gällandeprinciper intill dess livsmedelskommittén haft tillfälle att pröva hithörandefrågor i ett längre Till frågan oni stödets omfattning ochnärmare utformning får , som framgår av vadovan anförts, tillfälle att återkomma i samband med innevarande årsbudgetbehandling." Det är ett klart besked. Där avvisas funderingarna ipropositionen, och jag vill gärna ge en eloge till utskottetssocialdemokratiska ledamöter, som har kunnat instämma i det jag citerade,så att utskottets uttalande alltså är enhälligt på den punkten. Jag tror attdet var lyckligt för vad som skall hända framöver med jordbruket i . Avslutningsvis skulle jag bara vilja säga att jag uppleverdet som mycket besvärande att man, egentligen av alltför små orsaker ochonödiga skäl, har hamnat på kollisionskurs i en debatt om jordbrukets roll iSverige. Vi vet alla att det är grovt hyckleri att försöka förespegla Sverigeskonsumenter att matpriserna nämnvärt skulle kunna sänkas, om man pressar nerjordbruksnäringen till proletariatets nivå. Det kan rimligtvis inte vara enarbetarregerings innersta mening att så skall vara fallet. Jag hoppas att man kan nyansera den diskussionen såatt vi kommer bort från det som riskerar att om inte lägga en död hand övernäringen så i alla fall skapa en mycket stor oro hos de ungdomarsom håller på att utbilda sig och som fick en visstro på en framtid för det svenska jordbruket. Då trodde vi att vi hade en storenighet om att all jord i detta land skulle odlas till full produkfion, att desom sysslar med detta skulle ha rimliga ekonomiska och sociala villkor, attproduktionen skulle ske i familjelantbrukets regi och att eventuella överskottskulle kunna lyftas ut i ett gemensamt ansvar för näringen och samhället,eftersom näringen innebär så mycket av pluseffekter i samhällsarbetet; manbehöver bara tänka på de sysselsättningspolitiska aspekterna. Det gäller vadsom händer innan produkten är framställd, dvs. produkfionsmedelstillverkning,det gäller vad som händer i hanteringen av produkten. Det gäller också vad somhänder i fråga om vår valutabalans när vi kan sälja litet grand i stället föratt vara importberoende. Det gäller vad som händer med miljön ochregionalpolitiken. Denna helhetsbild måste ju vara vägledande för vilkaprinciper som skall råda för det svenska jordbruket. Jag kan ge ett enkelt exempel - en vardagsvara i detsvenska hushållet som i viss mån är en problemvara när det gälleröverskott - nämligen en svenskproducerad slaktgris. Jordbrukaren passar den ica , och för det har han . I grossistledetsäger man sedan till personalen: "Var snäll och häng kroppen i kylrummetdär och där." Därpå säger man till nästa chaufför: "Var snäll ochhämta kroppen i kylrummet." För detta har man . Staten tillgodogörsig så . i moms på denna stackars gris. har jag stannat i grossistledet och inte nämnt vad somhänder sedan, när grisen vandrar till vidareförädling och över disk. Där gårpriset upp till ca . Det är emellertid de . jordbrukaren skall hasom är intressanta i jordbrukspolitiken, och det är dem man bollar med i enakademisk lekstuga både inom fackföreningsrörelsen och vid universiteten. Detta är jag oerhört förvånad över, och jag sätter väldigt stora förhoppningar till att den livsmedelskommitté somsammanträder i veckan-bl. a. just i dag-skall kunna undersöka, omdet inte skulle vara intressantare att ställa andra avsnitt i livsmedelskedjani fokus än att försöka pressa den krympande jordbrukarkårens redan lågalevnadsstandard. Jag ber att få yrka bifall tillreservationerna 1 och 2 och i övrigt till utskottets hemställan. 19ARNE i (); Under allmänpolitiska debatt fören vecka sedan yttrade jag att jordbrukspolitiken f. n. präglas av ryckighetoch är illa genomtänkt. Exemplen härpå är så många att man faktiskt, somjag uttryckte det, kan ifrågasätta om det rent av beror på kompetensen ijordbruksdepartementet att så mänga saker och ting nu sköts så illa. Denproposition vi har att ta ställning fill motsäger på intet sätt detomdöme som jag då gav uttryck åt. De protester som förekommit från jordbrukarnas sida harjordbruksministern förklarat med att han har blivit missförstådd.Jordbruksministern har tydligen inte begripit, att då förslag presenteras utanatt vara väl underbyggda - i detta fall saknas ju helt underbyggnad på mångapunkter -kan de oroa dels på grund av sitt sakliga innehåll, dels därför attdet ligger en värdering i att lägga fram illa förberedda förslag. Den näringsom drabbas av detta måste känna sig illa behandlad. Man frågar om det finns enfackminister för detta ämnesområde. Jordbruket har uppfattat det som utomordentligtillavarslande att fackministern inte bevärdigat jordbruket med vare siganalyser eller genomtänkta motiv för sina förslag. Detta sätt avjordbruksministern att sköta sitt departement har som bekant drivit utjordbrukarna till protestmöten på många platser i landet. Jordbruksministernsföreliggande proposifion har varit droppen som kommit bägaren att rinna överoch är den yttersta anledningen till att det blivit trafikkaos på Halmstadsgator, liksom till att Norrlandsbönder fått kalla fötter i . För jordbrukets vidkommande är det ointressant omministerns proposition är ett uttryck för nonchalans eller bristande kompetens.För jordbruket är det endast det sakpolitiska innehållet som har betydelse. Detär i detta fall undermåligt. Jag ifrågasätter om inte denna proposition är enav de allra sämst underbyggda som har lämnats till riksdag.Jordbruksministern har tagit ledningen i den ligans inte alltför hedersammatävlan. Vad grundar jag dä detta omdöme på? Först och främst ärhela denna proposition att betrakta som totalt onödig, och för den skull kanden sägas vara framlagd i rent okynne. Propositionen är onödig därför att denfråga som är dess huvudärende med fördel borde - alldeles såsom vi borgerliga ien reservation har uttryckt det - ha legat kvar hos livsmedelskommittén ochavgjorts i samband med att kommitténs huvudbetänkande avlämnas.Livsmedelskommittén har dessutom sagt att man inte har kunnat konstatera att det produktionsmedelsindex som föreslås bliavskaffat har haft den ofördelaktiga inverkan på prisutvecklingen somföresvävat jordbruksministern. Något stöd för tanken att detta index skullevara prisdrivande har jordbruksministern inte heller fått från remissinstanserna.Påfallande många har sagt nej, och andra har uttryckt tvivel om huruvida dennaåtgärd var nödvändig just . Frågan om ett nytt jordbruksavtal hade, såsom vireservanter i livsmedelskommittén har uttryckt det, mycket väl kunnat lösasgenom en förlängning av nu gällande avtal med . Detta hade kunnataccepteras av såväl producenter som konsumenter. Jag är övertygad om att denuppfattningen delas av en betydande majoritet av svenska folket. För att ytterligare förstärka intrycket av att propositionenär ogenomtänkt och hafsig vill jag nämna tre andra för jordbruket vitala frågorsom jordbruksministern tagit upp. Det är frågor som alltjämt kvarstår bland demsom livsmedelskommittén har att fundera över. Således kommer - utan någonberedning i livsmedelskommittén - de övergripande målens ställning.Norrlandsstödet och frågan om solidarisk inkomstpolitik att behandlas här iriksdagen. Jordbruksministern har dessutom inte kostat på dessa frågor mer änett fåtal rader. Jordbrukarnas reakfion är självklar. I för dem och derasfamiljers ekonomi helt avgörande frågor läggs det nu fram förslag helt utanmotivering. Principförändringen beträffande sättet för uppräkning avNorrlandsstödet berörs i propositionen på endast några få rader, varav hälftenägnas ett resonemang som inte direkt har med stödets uppräkning att göra. Dethandlar i stället om försörjningsberedskapen. Frågan om solidariskinkomstpolitik av på tre och en halv rader. Detta kallar jag nonchalans,i dessa för näringen mycket viktiga frågor. Beträffande Norrlandsstödets uppräkning harjordbruksministern lidit nederlag under utskottsbehandlingen. Det har någotförvånat mig att jordbruksministern inte själv har tagit ett nytt initiativ idenna fråga i den situation som har uppstått. Uppenbarligen harjordbruksministern ännu inte accepterat att han på denna punkt inte ens haftstöd av sitt eget folk. Förankring i verkligheten har han i själva verket helatiden saknat. Kunskapen om hur viktig verklighetsförankringen är kanskejordbruksministern efter denna resa fäster större vikt vid under de ett ochett halvt år som återstår av mandatperioden. I detta sammanhang har en illavarslande och fögagenomtänkt argumentation förekommit. Således har det som motiv för attuppräkningen av Norrlandsstödet skulle ske med prisregleringsmedel gjortsgällande att Norrlandsjordbruket inte har någon egentlig andel i denöverproduktion som äger rum i svenskt jordbruk. Detta skulle i sin tur ge stödför tanken att det var jordbrukets egen angelägenhet att räkna uppNorrlandsstödet. Jag vill mycket bestämt varna för detta ogenomtänkta synsätt.Som det framfördes blev det en debatt mellan och iövrigt. Lika väl kunde debatten ha gällt spannmålsproducenter åden ena sidan och animalieproducerande jordbrukare å den andra.Spannmålsproducen- terna skulle med visst fog kunna påstå att de inte serframtiden an med någon större oro, då de i det senaste jordbrukspolitiskabeslutet fick inskrivet att staten och jordbruket gemensamt skall ta ansvar förkostnaden för uppkommet överskott. Annorlunda förhåller det sig beträffandeanima-lieproducenterna, som enligt samma beslut ensamma får stå för sinöverproduktionskostnad. 1 stället för en diskussion mellan norr ochsöder i skulle detta kunna bli en kil mellan jordbrukare som producerarspannmål och dem som står för animalieproduktionen - eller om vi sä vill endiskussion mellan slättbygdsbonden å den ena sidan och mellanbygds- ochskogsbonden å den andra. Svenskt jordbruk har ingen anledning att låna ut sigtill den typen av debatt. Den är skadlig för jordbruket, och det är svårt attse att den på något sätt gagnar den jordbruks- och livsmedelspolitik som vijust nu sysselsätter oss med. Moderata samhngspartiet har i en partimotion yrkat avslagpå den här aktuella propositonen, helt i linje med det ställningstagande somjag tillsammans med och representanter har gjort ilivsmedelskommittén. Den omständigheten att propositonens förslag beträffandeNorrlandsstödet nu röstas ned har i utskottet föranlett formuleringen attutskottet avser att i samband med budgetbehandlingen ta upp frågan om stödetslämpliga storlek. Såsom framgår av det särskilda yttrande som vi har fogat tilljordbruksutskottets betänkande anser vi moderater fortfarande att det ärregeringens sak att återkomma till med förslag på denna punkt. Vimotsätter oss nu emellertid inte att frågan om beloppets storlek tas upp påsådant sätt som angivits i betänkandet. 1 enlighet med vår tidigare uppfattning har vi, denna gångtillsammans med , i en reservation tagit avstånd från en förlängningav det fillfälliga investeringsstoppet i jordbruket. Vi anser fortfarande atten sådan pålaga som investeringsstoppet innebär inte bör belasta jordbruket sålänge som denna fråga är föremål för behandling i livsmedelskommittén.Investeringsstoppet är inte till fördel för näringen och borde för den skullinte ha tillkommit för ett är sedan - än mindre förlängas fr. o. m. den 1 aprili år. Jag yrkar med detta, herr talman, bifall till dereservationer som är fogade till utskottets betänkande, reservationerna 1, 2och 3. 20BÖRJE (): Regeringens förslag om förändradkostnadskompensation till jordbruket har fått som effekt en total konfrontationmed bönderna. Det kan väl inte ha varit meningen? Men förslaget ligger på någotsätt i linje med jordbruksministerns handläggning av skogspolitiska frågorhösten 1982 och efter regeringsskiftet. Dånet efter frontalkrockenmed landets skogsägare hade inte mer än förklingat något förrän denlivsmedelspolitiska utredningen avtvingades ett betänkande, som i sinaverkningsfulla delar var ett grundskott mot den plattform pä vilkenjordbruksprisförhandlingarna länge vilat. I allra största utsträckning är detfråga om samma befolkningsgrupper som utsätts för nya, överraskande och därmed gastkramande grepp. Det är svårt att tro att ensådan här hantering av mycket sammansatta och besvärliga problem kan gagnalandets ekonomiska tillfrisknande, vilket lär ligga bakom kravet på en nyförhandlingsordning. I den proposition som ligger till grund förjordbruksutskottets betänkande läggs fram förslag om övergripande mål för ensamlad livsmedelspolitik. Vidare redovisas riktlinjer för överläggningarna avjordbruksprisregleringen för tiden efter . Detta förslag yrkarvi avslag på. Investeringsstoppet inom animalieproduktionen föreslås förlängtmed från . Vi yrkar avslag också på detta. Samtliga dessafrågor har behandlats av livsmedelskommitté, men varken kommitténsbetänkande eller de remissyttranden som insamlats under en osedvanligt snålttilltagen remisstid ger enligt mening ett tiljfredsställandeunderlag för de bedömningar och förslag som redovisats i propositionen. När det gäller huvudmålet för livsmedelspolitiken kannoteras att livsmedelskommittén på denna punkt ännu inte lämnat något förslag.Kommittén har visserligen kommenterat nuvarande målformuleringar vid referat avdels de mål som antagit 1947, 1967 och 1977, dels det huvudmål somenligt kommitténs direkfiv skall vara utgångspunkt för dess arbete.Regeringsförslaget som det nu föreligger och jordbruksutskottetsmajoritetsskrivningar innebär emellerfid att det huvudmål som kommitténrimligtvis måste formulera i sitt slutbetänkandekommer att vara överspelat i och med behandling av denna proposifion.Från folkparfiets sida ifrågasätter vi det meningsfulla i att först tilldelakommittén ett utredningsuppdrag, för att sedan - innan kommittén ännu lämnatnågot sammanvägt förslag - förelägga förslag till beslut. Förfarandetär så mycket mer anmärkningsvärt som kommittén enligt direktiven inte hade ettklart uttalat åläggande att behandla målen för livsmedelspolitiken med förtur.I propositionen påstås att livsmedelskommittén skulle ha i uppdrag att medförtur behandla dessa frågor, men det anser vi vara felaktigt. Den diskussion som förekommer i propositionen saknarsammanhang mellan måldiskussionen och användningen av olika medel för att kunnanå målet. Försörjningsberedskapen skjuts fram som ett överordnat mål, men dettasker utan diskussion om på vilken nivå försörjningsberedskapen skall ligga.Inget sägs om på vilka vägar målet om god försörjningsberedskap skall nås.Skall vi ha ett intensivt jordbruk eller ett extensivt jordbruk, skall vi haberedskapslagring eller skall målet nås på annat sätt? Fastslåendet av nya målför jordbrukspolitiken ger ingen vägledning i fråga om på vad sätt dessa målskall nås. Det hade varit rimligare att utredningen fått diskuteravilka de övergripande målen för jordbruks- och livsmedelspolitiken borde varasamtidigt som man granskade vilka de statsfinansiella och samhällsekonomiskakostnaderna blir i vad gäller olika ambitionsnivåer för denna politik. Proposifionens förslag beträffande målen förlivsmedelspolitiken är emellerfid begränsat så till vida att exempelvis produkfionsmålet ej 6 protokoU 1983/84:74-78 Vilket kompensationssystem som skall användasvid jordbruksförhandlingarna är en fråga av grundläggande betydelse.Majoriteten i livsmedelskommittén har utan inbördes rangordning lämnat trealternativ, nämligen följande: 1. nuvarandekompensationssystem, 2. ettkompensationssystem utan automatiskt verkande regler och 3. ettkompensationssystem med begränsade inslag av automatiskt verkande regler: Majoriteten i kommittén har som sagt valt att lägga framdessa tre alternativ utan inbördes rangordning. företrädare ikommittén har tillsammans med och centerpartisterna reserverat sigmot detta förfaringssätt. Från sida anser vi att livsmedelskommitténmåste få fullgöra sitt uppdrag, innan ställning tas till ett eventuellt annatsystem. arbete blir närmast meningslöst ochfragmentariskt, om väsentliga delar av dess arbete blir föremål förriksdagsbeslut, innan en sammanvägning av skilda synpunkter har gjorts. Ensamlad bild av allt utredningsarbete kan vara utgångspunkt för sådanaförändringar som kan vara möjliga att göra med bibehållande av skildamålsättningar i jordbrukspolitiken. Kommittén anser att det nu tillämpadekompensationssystemet har fungerat bra. Vidare; anser den att indexsystemetinte inneburit att prishöjningarna avseende jordbrukets produktionsmedel blivitstörre än vad som varit kostnadsmässigt motiverat. Det har inte heller kunnatpåvisas att effektivitetsutvecklingen avvikit från den utveckling man haft inomandra branscher. I två avseenden har kommittén, och så även propositionen,rest viss kritik. Det ena gäller möjligheterna att styraproduktionsutvecklingen. Vi kan dock inte se att detta problem är motiv nog förmycket drastiska förändringar av kompensationssystemet. I kommittébetänkandetsägs att man har svårt att ta hänsyn till produktionsbalans ochinvesteringsbehov samt samhällsekonomi vid prissättningen av jordbruketsproduktion. Det finns dock ingen analys som visar hur man har kommit fram tilldenna slutsats. har i sitt remissvar antytt att detnuvarande kompensationssystemet för jordbruksproduktionen fungerat väl. Manställer sig frågande fill bedömningen att nya system skulle kunna ge ett bättreutfall i skilda avseenden. En annan invändning mot nuvarande kompensationssystem somjordbruksministern framfört gäller risken för att detta kan fä en negativpåverkan pä det långsiktiga effektivitetssträvandet. Det bör dock understrykasatt kommittén inte kunnat konstatera att kompensationssystemet har påverkatpriserna på insatsvarorna så att de blivit högre än de annars skulle ha varit. Såvitt vi från sida kan bedöma sammanfallerregeringens förslag till med alternativ 2, såsom livsmedelskommitténsmajoritet har formulerat detta. Det innebär en ordning med helt obundna förhandlingar i prisuppgörelserna med jordbruketsrepresentanter. Följaktligen lägger sig regeringen så långt som möjligt fråndet kompensationssystem som har tillämpats, och det är anmärkningsvärt.För den insiktsfulle bedömaren än det mot den bakgrunden inte alls förvånandeatt de svenska jordbrukarna reagerat som de gjort. 1 ett utomordentligt besvärligt läge för svenskt jordbruk,med starkt vikande lönsamhet och prognoser om vikande konsumtion för exempelvisanimalieprodukter, tror jag att det hade varit förnuffigt av regeringen att taden utsträckta hand som man, enligt vad jag uppfattat, givit från jordbruketsorganisationer om en prolongering av gällande avtal. En överenskommelse frånsådana utgångspunkter hade gjutit olja på upprörda vågor inomjordbruksnäringen. Den hade också gett livsmedelskommittén erforderlig arbetsro.En tillräckligt lång remisstid hade kunnat ges, så att alla berörda kunnatingående studera kommitténs förslag. Detta viktiga arbete skulle med fördel hakunnat fullföljas utan den hets och stress som jordbruksministern nu lyckatsåstadkomma med det liggande förslaget. Jag yrkar bifall till reservation nr 2 ochäven till reservation nr 3, som innebär avslag pä förslaget om byggförbud. Beträffande stödet till jordbruket i vill jagvidare säga, herr talman, att vi frän sida yrkat på en uppräkningmed 50 milj. kr. av regeringens förslag i budgetpropositionen. Det blirfillfälle att återkomma till denna fråga vid behandlingen avjordbruksutskottets betänkande rned anledning av budgetproposifionen, men jagvill i likhet med representanterna för moderata samlingspartiet ochcenterparfiet konstatera att jordbruksministerns försök att få in stödet tillNorrlandsjordbruket i den prisreglering som vi nu vet mindre än någonsin om harmisslyckats. Med hänsyn till den totala ovisshet beträffandeförhandlingsordningens utseende som vi lämnats i måste norrländska jordbrukareverkligen känna sig till freds med den situation som uppstått tack varejordbruksutskottets ställningstagande i detta ärende. 21 () replik; Jag har lyssnat medstort intresse till anförande och är beredd att i mycket långastycken ansluta mig till hans formuleringar - även till hans principiellauttalanden angående den jordbrukspolitiska inriktningen framöver. Jag vill dockställa en fråga till : Vore det inte rimligt, med tanke på dessauttalanden, att också vara med på reservation 1? Det skulle vara den logiskaslutsatsen av de i övrigt mycket riktiga uttalanden som gjorthär. Det är alltjämt möjligt att rösta på den reservationen. 22BÖRJE () replik: Jag vill kommentera den fråga som EinarLarsson här berör, nämligen frågan om likställighet mellan inkomstmålet ochkonsumtionsmålet - låt mig populärt uttrycka det så. Vi har från folkpartietssida i utredningen och, det vågar jag påstå, även i förarbetena fill propositionen 1977 kring jordbrukspolitiken, hävdat attdet kunde vara en fördel att ha de här två målen likställda. Sedan 1977 års besluthar vi haft företräde för inkomstmålet. Om det beslutet hade haft en positiveffekt, skulle det rätteligen ha betytt att jordbruksnäringen hade haft ettbättre läge än vad som är fallet, och det finns många andra faktorer som spelarin därvidlag. Men vi tror att det har en ganska stor betydelse förförtroendet mellan producenter och konsumenter att vi likställer dessa två mål.Och inkomstmålet - att jordbrukarna skall ha en med jämförbara grupperlikvärdig inkomst och standard - står kvar i alla fall. 23 () replik; Det är riktigt att man kan ha olikaupfattningar om de här sakfrågorna, men jag menar att kritik mot bristande utredningsunderlag i vad gäller ställningstagandeni viktiga principiella frågor gällde också denna punkt. Det hade varit rimligtmed ett bättre utredningsunderlag beträffande inkomstlikställigheten och detmål man syftar till. Det är inte korrekt att på detta sätt fastställa ett målutan underiag. 24 () replik: I detta läge vill jag hänvisa till den mycketfina och genomgripande utredning som jordbruksutredning gjorde. Därvar man frän samtliga partier överens om att de här tvä målen hade sammaberättigande och skulle vara likställda. Det var en utredning som tog tid påsig och som kom fram till det resultat jag talat om. Att propositionen sedanfick ett något annorlunda utseende tycker inte vi från var heltlyckat, och det är det vi har velat ge till känna i detta läge när vi inte harvelat vara med pä den reservation som och i Ljunghar undertecknat för sina resp. partier. Anf.25 (vpk): I det här betänkandet behandlas de förslag som lagts frami propositionen om vissa livsmedelspolitiska frågor och de motioner som väcktsmed anledning av propositionen. I mofionen frän vårt parti har vi åter aktualiserat fråganom matsubventionerna. Vi anser att den i flera avseenden är en mycket viktigfråga.