prot · G709156 · 1983-12-31 00:00:00 — Mangör alldeles för litet ansträngningar för att eliminera bristerna hos vad jagskulle vilja kalla detta tmmfkort för SJ och göra sowagnsresan bekvämare. Detgår inte att fortsätta med de här ofta skramlande och gnisslande vagnarna medusel värme och ventilation. Jag noterar att SJ nu tänker göra en ansats för attförbättra servicen på dagsträckorna, särskilt på kustbanan. Det är verkligen påtiden att någonting händer här - det borde åtminstone bli möjligt att få varmmat på något tåg, tycker man. I övrigt har vi som reser där också sett att det är mycketfå Norrlandståg som har de moderna vagnarna med inbyggt trappsteg, somunderlättar för handikappade och äldre att gå av och på tåget. Det vore bra omman kunde ordna den saken. OmSJ.s service på de norrländska fjärrtågen, m. m. 144Kommunikationsminister : Fru talman! Låt mig helt kort nämna förSven att SJ:s bekvämaste sovvagnar har varitförbehållna trafiken på . Jag vet att man har satsat hårt på attförsöka åstadkomma finaste möjUga vagnpark med tanke på de klimatiskaförutsättningar som gäller för Norrlandstrafiken. SomSven vet har alla i den här kammaren kommit överens om att SJ självbestämmer hur man på bästa sätt skall utnyttja befintliga resurser. Det råderinget tvivel om att det är en mycket grannlaga uppgift. Självfallet gör man destora insatserna på de sträckor som har flest resenärer. Man försökerkonkurrera med andra transportmedel genom att sätta in s. k. City Express-tåg.Men jag håller med om - och jag vet också att det är SJ:sambition - att inte glömma av uppgiften att också svara för transporterna iövriga delar av landet. Anf.145 (vpk): Jag noterar att det i alla fall finns en strävan att förbättra resemöjligheternapå de norriändska fjärrtågen. Men låt mig kommentera' ytterUgare en liten sak. Närdessa fjärresenärer, som ofta är fallet, skall resa vidare på en sidolinje ochkommer till får de färdas vidare med landsvägsbuss upp till ochVilhelmina. Det hänger samman med att järnvägsbanan håller på att repareras.Den skall ju läggas ned, och därefter får alltså resenärernafärdas med buss. Såvitt jag förstår innebär det en försämring förfjärresenärerna, som på den här linjen utgör . De får åka vidare påsmala, krokiga och ofta gropiga vägar, sönderkörda av timmertrafiken som går påsamma led. Jag har själv färdats den här sträckan med buss och inte ens kunnatläsa tidningen, därför att det har skakat för mycket. Det går inte att hällakaffe ur en termos och försöka dricka det. Det gick däremot mycket bratidigare, när man färdades med motorvagn. Jag har också sett barnfamiljer somhar har haft det verkligt besvärligt på dessa resor. är kommunikationsministern involverad i den härfrågan, eftersom han har meddelat att den här linjen inte skaU trafikeras-avnågot tåg framöver. Tåget skall ju dras in. Därför finns det anledning attfråga om kommunikationsministern är nöjd med att resemöjligheterna försämrasför de människor som bor uppe i skogsbygderna och för dem som hälsar på. Är detmeningen att också landsvägsbussen kommer att dras in? Hur skall folk ta sigfram då? Det får de tydUgen göra bäst de kan. Är det god service? Jag vet intevarifrån har fått uppgiften att jag skulle ha bestämt mig föratt persontrafiken på sträckan skall I samband medSJ-debatten i meddelade jag vilka bandelar som rimligtvis borde föras till riksnätet.Beträffande bandelar som är föremål för prövning förs diskussioner mellan resp. huvudmän,länshuvudmän, SJ och transportrådet om en bibehållen Väljer mandå inte spårbunden persontrafik, blir det i stället en övergång tillbusstrafik. Sedanblir jag Utet förvånad, när talar om att vägarna är gropiga pågrund av timmertransporter. Om jag inte minns fel, satsade vi rätt storaslantar på bandelen för att få upp rundvirkestranspor-terna påden bandelen. Den satsningen har inneburit att man inte behöver ha dessairansporter på landsvägen. Jag är ganska övertygad om att länstrafikbolaget idetta län kommer att ta sitt ansvar och se till att det finns en fungerandekollektivtrafik. Sedan är frågan om man skall välja spårbunden trafik ellerbuss. OmSJ.s service på de norrländska fjärrtågen, m. m. 147 (vpk): Kommunikationsministern har meddelat att persontrafiken skall vara kvarpå vissa linjer som är aktuella för prövning. Han har meddelat attdet inte är aktuellt att till riksnätet överföra en sådan bana som den jag nutalar om. Det innebär att man är tvingad att anlita buss. Det blir annars heltorimligt ekonomiskt sett med tanke på det bidrag som staten betalar tillbusstrafiken. På grund härav vet vi vad som väntar oss. Vi får åka buss en tidmed hänsyn till att detta bidrag utgår . Sedan får vi ta oss frambäst vi vill, för då skall trafiken integreras med övrig trafik. Och med"vi" menar jag då människorna i inlandet. Anf,148 Kommunikationsminister : Fru talman! Detta, , ärinte något riktig beskrivning av vad som pågår. Även om man inte överförvissa bandelar till riksnätet, sker förhandlingar mellan länshuvudmännen, SJoch transportrådet om man skall ha spårbunden trafik eller landsvägsbuss. Jagvet inte hur pass väl informerad är, men jag vägar påstå attdet finns länshuvudmän, som förhandlar om att bibehålla spårbundenpersontrafik och som själva är beredda att gå in och betala den rörliga kostnadsom uppstår genom beslut om hur prövningsbanorna skall handläggas ifortsättningen. Anf.149 (vpk): Kommunikationsministern säger att förhandlingar pågår. Men några sådanahar i varje faU inte jag hört talas om. Då har de beslutats i går. F. ö. harlänstrafikbolagen i och deklarerat att de beräkningarsom transportrådet har gjort är felaktiga. Man har t. ex. kalkylerat medalldeles för höga räntekostnader när det gäller järnvägstrafiken, för attnämna ett exempel. Allt detta plus det extra bidraget till busstrafiken hargjort att ett fattigt län och fattiga kommuner i denna region finner det heltotänkbart att offra så mycket för att få behålla järnvägstrafiken. 7Riksdagens protokoll 1983/84:156 Om samordningen mellan olika statliga verk, m. m. Det är tydligen helt meningslöst att SvenHenricsson och jag förtsätter denna diskussion. Skulle emellertidtransportrådet ha lämnat felaktiga uppgifter till grund för detta beslut, kanjag försäkra att vi, när ärendet kommer tillkommunikationsdepartementet, kommer att granska det mycket noggrant. 151 (vpk): Det sista vill jag notera såsom positivt. Jagvet att länsmyndigheterna förbereder ytteriigare ett sista försök att fådepartementet att diskutera igenom hela denna problerhatik med hänsyn till deansträngningar som görs för att få ett bättre resultat och den avkommunikationsministern omtalade förbättring av spåret som har kommit tillstånd. Allt detta är ju nya förutsättningar, som kanhända skulle motivera avvaktar för att se om det blir större trafik på denna Unje. Överläggningen var härmed avslutad. 39§ Svar på fråga 1983/84:593 om samordningen mellan olika statliga verk, m. m. har, med hänvisning till attstatens järnvägar uppges vilja riva upp rälsen på järnvägslinjenKristianstad-Ystad där AMS utfört upprustningsarbeten och vägverketnu bygger om en vägvia-dukt, frågat mig dels vilka principer som gäller förskyldighet till samordning mellan olika statliga verk, dels vilka möjligheterSJ har att skänka bort en järnvägslinje till en ideell förening. Jag anser att det krävs ett nära samarbete mellan verk ochmyndigheter för att en tillfredsställande verksamhet skall kunna uppnås. Enligtvad jag har erfarit finns också ett ingående samarbete mellanstatens järnvägar och bl. a. vid t. ex. ny- och ombyggnader avjärnvägskorsningar. I vad gäller järnvägslinjen har SJnyligen på regeringens uppdrag utrett den framtida trafikeringen. Utredningensäger att SJ inte har behov av spåranläggningen vid övergång till kombineradejärnvägs- och lastbilstransporter men understryker, att innan regeringen fattarett eventuellt beslut om banans framtid, bör prövas dels försvarets behov avbanan, dels möjligheterna att utnyttja banan som museispår. Frågan bereds f. n.i departementet. På fråga om SJ:s möjligheter att skänkabort bandelar vill jag nämna att SJ inte äger sin egendom utan fungerar somstatens förvaltare. SJ kan därmed inte heller skänka bort olika bandelar. SJhar dock en möjlighet att enligt vissa av statsmakterna fastlagda regleröverlåta fast egendom. Där järnvägstrafiken har lagts ned har också i flerafall överlåtelse kunnat skepå ett sådant sätt att museitrafik har kunnat ordnas, vilket även kan tänkasske i det nu aktualiserade fallet. 153 (): Jag tackar statsrådet för svaret. Anledningentill frågan har jag beskrivit i samband med att den ställdes. Samordningen ärofta dålig mellan statliga verk och myndigheter, och det fall jag tar upp ärendast ett konkret exempel på hur det kan gå till. Det kan ju inte vara rimligtatt skattemiljoner satsats i verksamheter där de inte får ett vettigtutnyttjande. Viadukten som jag har tagit upp i min fråga har behövtbyggas om . Kravet på upprustning har varit starktfrån näringslivet i sydöstra , eftersom man har fått ta en annan väg ochåka runt för att komma upp mot och . har ombyggnadenemellertid kommit till stånd, och många är tacksamma för det, men det är klartatt många höjer på ögonbrynen när det nu helt plötsligt talas om att man skulleriva upp rälsen. I så fall hade ju problemet kunnat lösas utan de 1,3 miljonersom det kostade att bygga om viadukten. Dén samordning som statsrådet talar om i svaret haruppenbarligen inte fungerat här - låt oss vara överens om detta. Naturligtvisär det alltid politikerna som får stryk när sådant inträffar. Föreningen bedriver museitrafik medånglok på den här linjen med 30 000 å 35 000 passagerare . Fördetta betalar föreningen en avgift till SJ på . För detta görSJ ingenting. Det är kanske en av SJ:s mest lysande affärer f. n. Det kostar pengar att riva upp rälsen och slipersen, somtill stort antal är ny efter AMS insatser . Enligt uppgift kostar detlika mycket att riva upp den som man skulle få i skrotvärde för den upprivnarälsen. Samordningen har som sagt inte fungerat, även omstatsrådet försöker att litet grand försvara myndigheterna. Vad som är positivt är det statsrådet säger som svar påmin andra fråga. Jag känner till tågordningen att SJ måste begära tillstånd hosregeringen för att få skänka bort järnvägslinjen till den ideella föreningen.Det svar som kommunikationsministern ger tar jag som ett löfte om att sä kommeratt bli fallet. Priset brukar alltid av konkursförvaltarna sättas till en krona- Svenska Varv såldes ju för det priset. Om fartgränserna på de svenska vägarna Överläggningen var härmed avslutad. 40§ Svar på fråga 1983/84:594 om fartgränserna på de svenska vägarna : Fru talman! har, underhänvisning till att det meddelats att man i kornmer att höjafartgränserna, frågat mig om detta föranleder mig att överväga motsvarandeåtgärd i . Om fartgränserna på de svenska vägarna Vad som skett är att regeringen i lagtfram ett lagförslag för där man föreslår en höjning avhastighetsgränserna pä motorväg och på motortrafikledfrån . Förslaget kommer att tas upp till behandling förstunder hösten. All vår erfarenhet visar att hastighetsgränsernapå våra vägar sparar liv. De nu gällande hastighetsgränserna är allmäntaccepterade, varför det inte finns något skäl att överväga en höjning. Inomkommunikationsdepartementet kommer vi fortlöpande att följa utvecklingen iDanmark. 155ROLF CLARKSON (m): Jag ber att få tacka för svaret på min fråga. Jag vill börja med att understryka att det inte bara är iDanmark som man överväger en höjning av farten, även i pågår en debattom detta. De nuvarande fartgränserna fastställdes för ett antal är sedan närstora kullar oerfarna bilförare kom ut på vägarna. har det häntmycket som har förbättrat situationen. Vägarna har blivit bättre. Man har rätatut vägarna och fått bättre siktförhållanden. Beträffande bilarna har teknikenmedfört att utvecklingen mycket raskt gått mot allt säkrare fordon. De storakullarna oerfarna bilförare har blivit erfarna och trafiksäkra förare. Detfinns alltså skäl att se på den utveckling, både teknisk och psykologisk, somhänt sedan fartgränserna fastställdes. Jag tror också att det är mycket viktigt att man även isådana här sammanhang harmoniserar sig med sin omvärld. Om nu höjersina fartgränser till säg på motorvägarna och har denrekommenderade farten , är det från trafiksäkerhetssynpunkt ganskaviktigt att vi också följer med i utvecklingen. Det far inte mindre än ett parmiljoner bilar över sundet , bilar som då körs ay förare med olikatrafikerfarenhet. Trafiken mot och kontinenten är också betydande. Detinnebär att svenska bilister som är vana vid låga hastigheter kan utgöra entrafikfara i , och vice versa. När tyskarna kommer till kan deutgöra en trafikfara här. Vi kan räkna med att det kommer tyskar, billigt somturistland som har blivit . Jag tycker att det vore utmärkt om statsrådet kunde merapositivt följa utvecklingen på området. Jag medger gärna att det är svårt attrekommendera förändringar som kan riskera människoliv. Men hastigheten är baraen av de komponenter som är positiva när det gäller nedgången av våraolyckstal. Statsrådet skall inte glömma att merparten av trafikolyckor medskadade eller dödade sker vid hastigheter . Sä en höjning avhastigheten på våra motorvägar med skulle inte få några ödesdigra konsekvenser. Jag vill med anledning av vad jag här sagt be statsrådetatt följa utvecklingen med stor uppmärksamhet och vara positiv till enförändring. Jag skall avslöja att en liten artikel om denna sak i tidningenMotor enligt redaktionen medförde en kraftigt positivopinionsström till tidningen. Att förslaget lades fram redan nu beror på att man ville ge de olikapartierna chansen att diskutera frågan . Som jag sade tidigare imitt svar kommer förslaget att behandlas i . Självfalletskall vi följa vad detta kan komma att innebära. Någon ståndpunkt i frågan villjag absolut inte ta . ISverige avgör trafiksäkerhetsverket i samråd med och rikspolisstyrelsenvilken hastighetsgräns ett visst vägavsnitt skall ha. Man tar därvid hänsyntill bredd, linjeföring, kurvor, trafikmängd osv. F. n. är det faktisk så, försöker utveckla kriterierna för hastighetsgränserna 90 och110 km/tim. Just nu pågår en systematisk genomgång län för län om gällande,hastighetsgränser är de rätta. Vifår följa vad som händer i och se huruvida det danska folketingetkommer att fatta detta beslut liksom på vilket sätt det kan påverkatrafiksäkerheten. Jag är också medveten om att genomströmmning-en, som RolfClarkson talade om, är mycket viktig, sedd från trafiksäkerhetssynpunkt ochandra synpunkter. Somsagt: är det nog bara att konstatera att danskarna avser att pröva dethär, och sedan får vi för vårt eget vidkommande återkomma när vi har fått synadet hela litet närmare. om ytterligare en trafikflygplats i Överläggningen var härmedavslutad. 41§ Svar på fråga 1983/84:599 om utredningen om ytterligare en trafikflygplats iStockholmsregionen har, mot bakgrund av det utredningsarbete som gjortsom behovet av trafikflygplatser i , frågat mig om jag anseratt den andra flygplats sorn av all expertis konstaterats nödvändig iStockholmsregionen numera endast är en regional fråga. Flerautredningar har visat att det krävs två trafikflygplatser i Stockholmsområdet.Riksdagen konstaterade att det inte var möjligt att avveckla somstadig flygplats i avvaktan på en mera slutgiltig lösning av flygplatsfråganför . Föratt skapa ett underlag för överläggningar med berörda kommunala intressenterhar luftfartsverket utrett det långsiktiga behovet avtrafikflygplatser och hur detta behov skall kunna tillgodoses. Luftfartsverkethar då vägt in att avtalet mellan staten och om upplåtelse avBromma flygplats löper ut . Idecember 1983 förklarade företrädare iöT och länslandsting att avtalet inte kommer att förlängas. Föratt fullfölja beslut har regeringen i är gettluftfartsverket i uppdrag att ta upp överläggningar med berörda kommuner. Om utredningen om ytterligare en trafikflygplats iStockholmsregionen landstingskommuneroch flygbolag om den långsiktiga flygplatskapaciteten i Stockholmsregionen.Förhandlingarna är ännu inte avslutade. 158 (): Jag tackar statsrådet för svaret. Det äruppenbart att de kommunala företrädarna har fått en alldeles för ljus ochdärtill ofullständig bild beträffande effekterna av en lokaUsering av enflygplats tiU den . Jagkonstaterar för min del: 1. att allaexperter är överens om behovet av tvä flygplatser i - detsade också statsrådet i sitt svar -, 2. att regeringeni beslut angående förhandlingar om flygplatsfrågan slårfast att en flygplats med enbart inrikes sekundärtrafik samt affärs- och.privatflyg - som det är fråga om här - inte är en statlig angelägenhet, 3. att den platssom enligt luftfartsverkets studie närmast kan komma på tal som ersättning förBromma är /F 18, 4. att med likautrustning, dvs. upprustat jämfört med utbyggt F 18, och bådaflygplatserna för allmänflyg och visst sekundärflyg, skulle F 18 gå med ettårligt driftunderskott på 34 milj. kr., medan blir lönande: plus 5-6milj. 5. att behovet avinvesteringar är avsevärt lägre på , 6. att ävenfortsättningsvis kan avlasta , bl. a. genom sin närhet, och försenabehovet av stor investering för den tredje banan på , 7. att de bolagsom nu trafikerar i ringa utsträckning är intresserade av att flyttatill F 18, 8. att det ärsvårt att styra trafiken inom regionen om huvudmannaskapet är kommunalt, 9. att samordningmellan F 18 och är svårare än samordning mellan och , 10. att staten inte kan ha intresse avatt /F 18 bUr den andra flygplatsen i , eftersom ensådan lokalisering för staten innebär tidigare investeringar och högreinvesteringskostnader på , 11. att de klimatmässiga ochtrafiktekniska förutsättningarna på F 18 är betydligt sämre än på , 12. att de intressen som kan ha att vinnapå en lokalisering av flygplatsen tUl F 18/är bebyggelseintressen iStockholm, flygvapnet och i viss mån södra - men endastunder förutsättning att huvudmannaskapet inte är kommunalt, vilket det ju måstebli. Jag vill därför fråga kommunikationsministern om han vUlmedverka till att kommuns företrädare får klart för sig att om inteBromma tillåts vara kvar, dvs. om inte avtalet med staten förnyas, så bidrarman till att försämra landets ekonomi. Man belastar skattebetalarna vadbeträffar såväl statlig skatt som kommunalskatt - det senare eftersom Stockholmbör delta i både investeringar och driftkostnader för en allmänflygplats.Jag vill också Nr 156 fråga om kommunikationsministern är beredd att genomförhandlingar kraftfullt framhärda när det gäller statens och hela landetsbehov av att behålla som flygplats, vilket faktiskt menat. Med den mycket kraftiga trafiktillväxt som harskett pä efter Linjeflygs utflyttning behövs troligtvis en utökadkapacitet för den tunga luftfarten . En tredje bana behövs.Den kan då ligga, , antingen på eller någon annanstans,exempelvis i . är inget egentligt alternativ, för även omkommunen förlänger avtalet finns det stora miljörestriktioner. Dessutom finnsrestriktioner för hur mycket trafik som tillåts på flygplatsen - det ärkopplat till det enskilda flygplanets bullernivå. Härtiirkommer att Brommamåste.rustas upp mycket kraftigt. De förhandlingar som förs får pågå i lugn och rotilldess att man har nått ett förhandlingsresultat. Vi kan väl säga att statensintresse i en andra flygplats i är beroende av vilken trafikden andra flygplatsen skall användas för. om ytterligare en trafikflygplats i 160GÖREL (): I luftfartsverkets studier, som jag omnämndehär tidigare, tog man också en titt på frågan om en tredje eller fjärde bana,och om den skulle kunna förläggas till . Det framgår klart att detinnebär avsevärda fördyringar och inte minst följdinvesteringar. Man kommer attbehöva en rad vägbyggnationer. I rapporten räknas också upp vilkavägbyggnationer som i så fall skulle kunna bli aktuella. De är inte nog med samhällskostnader i det här fallet. Hurblir det med prioriteringsordning och angelägenhetsgrad när det gällervägobjekt, som vi har debatterat ? Skall man verkligen pådetta sätt skapa angelägenhet? Här måste hela investeringspaketet vägas in vadbeträffar både det kapacitetsmässiga behovet av utbyggnader och kostnader fördet, och följdkostnader. När det gäller kan man ju uppskjuta byggandet av entredje bana under om man behåller . Det framgår ocksåklart av denna rapport - och det har tydligen inte söderkommunerna uppfattat. Jag har här spetsat till min fråga och frågat om det nuplötsligt hade blivit bara en regional fråga om en andra flygplats iStockholmsregionen. Statens intresse är ju att få så stor och så braflygkapacitet som möjligt till så låga kostnader som möjligt, och då ärBrommakomplementet bäst. Statens intresse är att flygplatsen skall varaintressant för näringslivet, och då är oöverträffat. Statens intresse ärgod samordning, och då är lättare att samordna med Arlandatrafiken.Statens intresse är att få låga investerings- och driftkostnader. Det är faktiskt så att frågan om att ha kvar inteär enbart en regional fråga. Jag vill säga att vid förhandUngama måsteStockholm få klart Omkostnadsansvaret för upprustning av järnvägssträckan för sig att alternativetmed blir dyrt också för . Staten har ju inte anledning attmed statsbidrag stödja projekt som man inte vill haj t. ex. av ekonomiska skäl.Jag är för min del övertygad om att ansvariga kommunala företrädare inte skullevilja belasta stat och kommun med så stora onödiga investerings- och driftkostnadersom F 18/jämfört med medför, om man verkligen fick det klartför sig. Jag ärövertygad om att de som deltar i de här förhandlingarna verkligen kommer att tadel av kunnande i detta fall. att de skulle ha glädjeav det i de fortsatta förhandUngama. Det är på lokal nivå man förhandlar - detär inte här i kammaren som en förhandling pågår. Anf.162 (): Jag upprepar mitt påstående att detta även är en statens angelägenhet.Att företrädare för finns med i förhandlingarnautesluter inte, förmodar jag, att kommunikationsministern har ett och annatsamtal med representanter för dem som förhandlar. Överläggningenvar härmed avslutad. 42 § Svar påinterpellation 1983/84:145 om kostnadsansvaret för upprustning avjärnvägssträckan har med hänvisning till pågående förhandlingar om denframtida järnvägstrafiken mellan och frågat mig om jag är bereddatt dels ställa erforderliga medel tiU förfogande för elektrifiering avMalmö-Ystad-banan, utan att huvudmännen i ett kommande avtal belastas medkapitalkostnader, dels ge en vägledning om vem som skall bära kostnaderna förövriga investeringar i form av dubbelspår, mötesspår, fjärrblockering etc. vidutökad lokaltågstrafik. Jagkan med hänsyn till pågående förhandlingar inte uttala mig i de olika frågorrörande linjen som ställt. Som svar vill jag därföri stället allmänt redogöra för reglerna på området. Enligt1979 års trafikpolitiska beslut gäller att järnvägens förutsättningar skall tastill vara för trafik som från samhällsekonomiska synpunkter är lämplig attdriva. Detta gäller också för lokal tågtrafik som länshuvudmännen förkollektivtrafiken kan köpa av SJ. För att järnvägen skall kunna leva upp tilldet trafikpolitiska målet krävs omfattande investeringar. Regeringen genomfördärför nu en betydande satsning för att modernisera och förbättrajärnvägstrafiken. Linjen tUlhör riksnätet av detersättningsbe-rättigade bannätet. Trafiken är huvudsakligen av interregionalkaraktär. Enligt beslut med anledning av budgetpropositionankommer det på statsmakterna att för detta bannät ange tågantalet som skall finnas för atttillgodose det mera långväga resbehovet. Regeringen har fått in SJ:sförslag till tågplan. Det är därför ännu för tidigt att säga hur detfastställda turutbudet kan komma att se ut. Deregler vi har innebär att länshuvudmännen för att tillgodose länets trafikbehovkan köpa tågtrafik av SJ utöver det basutbud som statsmakterna garanterar, dvs.trafik av i första hand lokal och regional karaktär. För att underlätta sådanaöverenskommelser har tidigare utfärdats särskilda riktUnjer för hurhuvudmännens ersättning till SJ skall regleras.