prot · G709124 · 1983-12-31 00:00:00 — Det var ett citat ur den socialdemokratiska motionen.Självfallet måste dessa 14 västsvenska riksdagsmän också nu ta ställning förfyra fakulteter. Ord och handling stämmer väl överens, ! Och desydsvenska riksdagsmän som uttalat sig om Malmöhögskolans förtjänster kommerväl också, när det nu är dags för handling, att leva som man lärt? Enligtmassmedia råder nu stor förvirring i den socialdemokratiska och den moderatariksdagsgruppen. Vi får besked via massmedia att extra sammanträden inkallasoch att man inte riktigt vet vad man vill. Vi får läsa att moderatledaren har sagt: Kommer en enda socialdemokrat att rösta mot uppgörelsenmellan moderater och socialdemokrater, då kommer vi att verka för enomprövning. Hela moderatgruppen är enig om att rösta för den uppgörelse sommoderater och socialdemokrater har träffat. enda socialdemokrat gör påett annat sätt, då är man öppen för en förändring. Såvitt jag kan förstå av deuttalanden som gjorts mycket bestämt finns det enstaka socialdemokrater somklart sagt att de inte ställer upp för uppgörelsen. Då återstår, om nuAdelsohn menar vad han säger, en omprövning. Den logiska öppningen för enomprövning måste ju vara att ärendet återförvisas till utskottet och att mantar upp nya samtal med oss inom , och vpk. Vi skaU gärnamedverka till en diskussion med , som uppenbarUgen i det här lägetinte alls är bundna av uppgörelsen med socialdemokraterna. Detbästa vore om vi kunde nå en uppgörelse om alla tre utbildningarna och bevaradem. Men vi skall gärna diskutera varje utbildning för sig. Det är ingentingsom säger att man måste göra ett paket av utbildningarna. Vi kan göra upp ifråga om och reservera oss till förmån för de andra utbildningarna. Vikan göra upp i fråga om eller och reservera oss till förmån förde andra. Mensank nu inte utbildningarna på de här tre orterna, moderater, genom att röstaemot återförvisning! Då har ju ni det hela och fulla ansvaret för att ni irealiteten har sett till att utbildningarna läggs ned. Tro inte att ni i ettsådant läge skall komma undan ansvaret för en nedläggning av utbildningarna. : Vi tror från sida att saken nu bäst gagnas avatt beslutar återförvisa ärendet till utbildningsutskottet. Då fårsocialdemokrater och moderater chansen att tänka efter en gång till och studerade sakskäl som har förts fram. Därför yrkar jag i första hand på återförvisningav de båda betänkandena och i andra hand bifall till de reservationer, där mittnamn återfinns. Skulle reservationerna bifallas här i kammaren innebär dettaett bevarande av utbildningarna i , och . Lakar-och tandläkarutbildningen, m. m. Idetta anförande instämde , , ,, , , , iRöstånga, , och (alla fp). 40 (vpk): Först vill jag instämma i den kvalitetsbeskrivning som beträffande de högskolor som vi har att debattera här . Jag skullevilja vidga den här debatten litet. Jag skulle vilja gå tillbaka och se på denproposition som förslaget vilar på, den s. k. besparingspropositionen. Jagser den propositionen som en påse med pusselbitar. Vi skall se om vi kan läggaett pussel för att kanske få fram en delbild av vad regeringen syftar till. Vadär det som Ugger bakom den socialdemokratiska regeringens iver att skära nedinom den högre utbildningen? Vad är det regeringen vill säga med sinanedskärningar? Jag ställer de här frågorna därför att jag tycker att det ärotillräckligt att svara att budgetunderskottet skaU pressas ned. Det är nu ungefär etthalvår sedan regeringen presenterade sin sparpro- Lakar-och tandläkarutbildningen, m. m. 1 denpropositionen säger regeringen, att den kqnkurrensutsatta sektorn måste varamotor i den ekonomiska utvecklingen, att kostnadsläget måste vara gynnsamt ochlönsamheten god. För att möjliggöra detta måste den statliga upplåningenbegränsas. Här uppstår emellertid en lustig motsägelse. För att finansiera enoffentlig sektor måste vi ha en privat sektor som är lönsam och bra, men föratt den privata sektorn skall fungera bra måste vi begränsa den offentUga ellergemensamma sektorn. Regeringen för ett resonemang som är oroväckande liktnyliberala tongångar. Apropålöntagarfonderna heter det t.ex., att vi måste överbrygga den konflikt somaUtid finns mellan kraven på gynnsamma betingelser för ekonomisk tillväxt ochkraven på social rättvisa. Med andra ord måste löntagarna fås att acceptera smålönehöjningar. Det finns anledning att ställa frågan: Harsocialdemokratin frångått sin tidigare tes att ekonomisk tillväxt och socialrättvisa befrämjar varandra och att den offentliga och den privata sektorn i enbiandekonomi kan komplettera varandra? Jaghar valt att gå litet utanför temat för den här debatten för att hittaförklaringar till den pågående nedskärningen på högskolans område. Varförföreslår man just dessa nedskärningar? Hänger det ihop med den allmännanedskärningspolitiken? Regeringenhävdar ju att utbildning och forskning är viktiga medel för att vi skall kunnata oss ur krisen. Det är i första hand exportindustrin som skall leda landet urdenna kris - alltså satsas det nu på utbildning och forskning för näringslivetsbehov. Regeringen döljer inte heller detta. I proposition 40 säger man sig delaUHÄ:s uppfattning att utbildningar inom de tekniska och naturvetenskapligaområdena bör undantas från kapacitetsminskningar, men att vissa utbildningar -de som i första hand leder till sysselsättning inom den offentliga sektorn -bör komma i fråga för nedskärningar. Det råder redan stor arbetslöshet bland förskollärarna. Menvarför är det så? Jo, kommunerna har inte mer än till hälften uppfyllt deuppställda barnomsorgsplanerna. Kan det vara så, att kommunerna inte har råd?Enligt regeringen är inte det fallet - det finansiella läget för kommuner ochlandsting påstås vara relativt gott. Regeringen pratar t. o. m. om en ljuspunkti den ekonomiska bilden. Ärdet då så, att regeringen inte tycker att barnomsorgen skall byggas ut? Detinnebär ju i så fall, att någon - man frågar sig vem? - måste stanna hemma hosbarnen. Kan detta i så fall ha något samband med regeringens strävan att pressaned arbetslöshetssiffrorna? Ytterligareillavarslande tecken i det här sammanhanget är regeringens uppdrag till UHÄ attutreda frågan om anmälningsavgifter inom högskolan. Man undrar ju varförutbildningsdepartementet inte ansåg det viktigt att i det sammanhanget få desociala konsekvenserna av en avgiftsfinansiering belysta. Intresserar sig inteutbildningsministern för den frågan? s. k. besparingspropositionen gav sig regeringen också på studiestödet ochföreslog behovsprövade studielån tUl gymnasieelever. För att kunna finansieraen höjning av studiemedlens totalbelopp har man kastat fram förslag om avskaffande avstudiebidragsdelen och återinförande av äktamakeprövningen, men man fick inteigenom det senare förslaget. Bildenbörjar att klarna. Man skär ned på bl. a. förskollärarutbildningen samtidigtsom kommunerna inte bygger ut barnomsorgen. Någon måste stanna hemma och tahand om barnen. På samma gång görs ansträngningar-som misslyckas - attåterinföra äktamakeprövningen. säger att bidragsdelen är för låg för att ha någonrekryteringsstimulerande effekt. Jo, det stämmer nog. Men den slutsatsen bordeväl i stället leda till att man höjer den och inte tar bort den helt! Ellerintresserar sig inte den socialdemokratiska regeringen längre för en jämnsocial rekrytering till högskolan? Man förstår att det här är förslag somapplåderas av Fria moderata studentförbundet. Vadjag vill ha sagt är att regeringens nedskärningspolitik har en allt annat änprogressiv ideologisk profil. Det enda som tycks föresväva regeringen är attspara där det ger mest pengar, inte att spara där verksamheter fungerar dåligteller är av mindre vikt. Detta ger den egendomliga effekten att vissautbildningar räddas, inte för att de är bra och viktiga för samhället somhelhet, utan för att nedläggningar där inte ger så stora ekonomiska effekter idet politiska sammanhanget. Regeringenhar dessutom som målsättning att lägga ned hela enheter, inte att låtahögskolan i sin helhet solidariskt dela på bördan - som man i så många andrasammanhang pratar sig varm för. Detta får till följd att enheter slåss motvarandra i stället för att gemensamt slåss mot regeringen. Utanför riksdagenser vi här ett klart exempel på detta underliga inbördes slagsmål, därfolk från i hurrar för eventuell nedläggning i Malmö.År detta en situation som främjar solidaritetstanken? Så hamnar då regeringen till slut i en för det beskrivna agerandetlämplig fålla - den moderata. Man attackerar företrädesvis utbildningar förtraditionella kvinnoyrken eller arbetsplatser där jobben uppbärs till störstadelen av kvinnor. Det gäller t. ex. förskoUärarutbildning-ar i ochBorås, och det gäller i , som är en stor arbetsplatsför kvinnor. Närdet gäller jämställdhetsaspekten har man inte ens försökt stava till ordet frånsocialdemokraternas och sida, då man i gemensam front går fram medlien mot de aktuella högskoleenheterna. I andra sammanhang mässar man dock omjämställdhetsaspekter. Med darr på rösten talar statsråden ,och om jämställdhet 1 den forskningspolitiskapropositionen. ser vi vad det är värt, när herrama med strukna skjortor ochupphällt morgonkaffe administrerar jämställdhetsbegreppet iutbildningsutskottet. Ejheller har det gjorts försök att belysa frågan ur rent arbetsmarknads-poUtiskaspekt. Det har varit tyst från , och allra minsthar nedläggningarna satts i sammanhang med rådande kvinnoarbetslöshet. Vi harstor kvinnoarbetslöshet i och . På något sätt trädde oviljan att sesammanhang i olika politiska beslut fram ganska tydligt här i kammaren så sentsom i går, när från talade sig varm Lakar- och tandläkarutbildningen, m. m. 3Riksdagensprotokoll 1983/84:124-125 Lakar-och tandläkarutbildningen, m.m. föravveckling av äldrestödet inom tekoindustrin, där som bekant många kvinnor äranställda. Jag tänker på de kvinnor som är anställda hos Eiser i ochBorås. Menvisa gärna att jag har fel, socialdemokrater från och södraSverige! Men gör det med tydlighet! Rösta för återremiss av detta olycksaligamoderat-sociala paket vi nu har på vårt bord! Försök inte skapa något egetpolitiskt alibi på annat sätt än att rösta för en återremiss! Människor är intedumma. De drabbade vet att allt annat än att rösta för en återförvisning avärendet i första hand är ett spel för galleriet och bara kommer att göda ettpolitikerförakt. Vifår inte heller glömma bort socialdemokraterna från eller de 14socialdemokrater med i spetsen som så riktigt i en motion så sentsom påpekade att man ansåg förslaget om nedläggning avtandläkaratbildningen i som en rikspoUtisk fråga och att fyrafakulteter för tandläkarutbildning skulle ge en god geografisk balans, vadgäller både utbildriing och vård. Jaguppmanar er, , , , Kiirt , , , , , , , , , ochSven-Gösta : Stå fast vid ert ord! -gäller det tandläkarhögskolani . Enannan aspekt på förslaget att lägga ned de aktuella utbildningarna vidhögskolorna i , och är frågan, för att uttrycka det enkelt,omde partier som gör upp har väljarstöd för detta agerande. Det är högstOtroUgt att de väljare som röstat på socialdemokratin eller på deresp. högskoleorterna förväntat sig detta resultat som en följd av valet. Jagtycker att 50 000 namn för ett bibehållande av högskolan i talar sittklara språk. Det agerande vi ser i denna fråga från socialdemokratisktoch moderat håll skulle med juridiska termer uttryckt vara grov trolöshet mothuvudman. Sammanfattningsvis: Man har från utskottsmajoritetens sida struntat iremissmajoriteten, struntat i fakta som kommit fram under ärendets gång,struntat i folkopinion, strantat i jämställdhetsaspekten, man har förvägrat deberörda människorna besked om sina ställningstaganden beträffande resp. orter irimlig tid. Dettaförhållningssätt till människor utanför detta hus gagnar inte denrepresentativa demokratin. Jag yrkar därför på återremiss av utbildningsutskottetsbetänkanden 21 och 22 i de delar som berör högskolan i , , Boråsoch . I andra hand yrkar jag bifall till vpk:s reservationer. Varje försök tilltaktikröstning i denna fråga skall lyftas fram i ljuset. 41 GEORGANDERSSON (s); Det har redanfäUts många hårda ord i den här debatten. Jag skulle vilja rekommenderadebattörerna att sänka tonläget något. Jag tror att saken tjänar på det. Kastainte så förfärligt mycket sten! Jag ser en och annan glasskärva som singlargenom luften från dem som sitter i glashus. Jag tvingas på en gång meddela att mitt anförande av diverseomständigheter nog blir litet längre än den anmälda tiden. Nedläggningenav utbildningarna för tandläkare, läkare, förskollärare och fritidspedagoger påvissa orter har som bekant tilldragit sig mycket stort intresse. Förslagen harmötts med mycket starka protester från alla berörda orter. Jag vill gärna sägaatt jag har stor förståelse för dessa opinionsyttringar. Jag ser dessaopinionsyttringar som uttryck för ett starkt engagemang förhögskoleutbildningen som sådan. Vi har med den decentraliserade högskolanvelat få till stånd en nära koppling mellan samhällsplanering och högskola. Ihögskolereformen finns det en strävan att göra den högre utbildningen till enangelägenhet för alla grupper i samhället. Det är därför värdefullt attmänniskor visar engagemang när det gäller dessa frågor. Innanjag övergår till att redovisa motiven för våra ställningstaganden i fråga om denu så häftigt omstridda frågorna beträffande tandläkar-, läkar-ochbarnomsorgsutbildningarna, vill jag försöka göra några övergripande reflexionerkring planeringen av högskolans verksamhet . Jag tror attdet är nödvändigt. Högreutbildning skall enligt beslut planeras utifrån de studerandesönskemål och arbetsmarknadens behov. Det torde nu stå klart för de allra flestaatt arbetsmarknaden genomgår radikala förändringar när det gäller behov avarbetskraft. Vissa sektorer har överskott på arbetskraft. Det finnsnaturligtvis inte någon anledning att fortsätta att satsa på utbildning förarbetsmarknader som är mer än mättade. Vårdområdet och lärarutbildningarna ärexempel på sådana områden. När barnantalet minskar behövs det färre lärare -ett sådant samband är otvetydigt. Lyckligtviskan vi konstatera att arbetsmarknadens behov ökar på vissa andra områden. Detgäller t. ex. den tekniska sektorn. Vi måste tillgodose de utvecklingsbarasektorerna med väl utbildad arbetskraft - det är en fömtsättning för vårt landsfortsatta utveckling - och det måste ligga i allas intresse att erbjudautbildning som också leder den studerande fram till en meningsfullsysselsättning. Vistår alltså inför krav på kraftig omstrakturering av den högre utbildningen.Detta krav får ökad tyngd på grand av den ekonomiska situationen ochbefolkningsutvecklingen. Allaborde inse att vi måste utnyttja de gemensamma ekonomiska resurserna såeffektivt som möjligt. Att nu räkna med totalt sett ökade resurser förhögskolan är inte realistiskt. I bästa fall kan vi i planeringen arbeta inomramen för oförändrade resurser. Detta måste leda tiU en viss koncentration avresurserna. Små utbildningar kan därför inte bedrivas på alltför många platseri landet. Skall vi kunna bibehålla ett stort antal högskolor, måste profileringoch arbetsfördelning ske mellan dessa. Vihar nu en mycket hög dimensionering av högskolans utbildningsutbud. Ökningen avantalet utbUdningsplatser har skett bl. a. för att man skall kunna möta deväxande ungdomskullarnas behov. Den s. k. ungdomspuckeln är nu inne ihögskolan, men passerar ganska snabbt, och när ungdomskullarna i Lakar-och tandläkarutbildningen, m. m. Lakar-och tandläkarutbildningen, m. m. högskoleålder åter minskarfår det naturligtvis konsekvenser för planeringen av högskoleutbildningarnasdimensionering. Sammantagetinnebär vad jag nu har sagt att vi måste genomföra kraftiga reduceringar avutbildningsutbudet inom vissa områden . Kan vi varaöverens så långt, återstår frågan hur dessa reduceringar skall ske. Ihuvudsak står två vägar tUl buds. Den ena innebär en uttunning av resurserna sådär jämnt över: färre utbildningsplatser, men fördelade på ett stort antalorter, och krympande resurser per utbildningsplats. Den andra vägen innebär attvi tvingas lägga ned utbildningar på vissa orter för att kunna bibehålla enutbildning på kvalitativt hög nivå på andra orter. Jagmenar att man inte kan renodla någon av dessa principer. Vi måste i denfortsatta utbildningsplaneringen arbeta med båda metoderna. Det är också ienlighet med UHÄ:s bedömning. UHÄ framhåller att en allmän uttunning avverksamheten måste avvisas som den enda vägen att uppnå anbefallda sparmål.Åtgärderna måste också rymma förslag som innebär att all verksamhet på en orteller all verksamhet inom ett visst område vid en högskoleenhet läggs ned. Härtangerar UHÄ den aUra känsligaste frågan, nämligen: Kan en högskola läggas nedhelt på någon ort? Jag menar att det i det längsta måste undvikas. Det ärbättre att lägga ned en utbildning på en i övrigt livskraftig högskoleort änatt tvingas lägga ned en hel högskola. Det är väl någonting framför allt förPär och övriga centerpartister att tänka på. Närregeringen lade fram den s. k. besparingspropositionen utgickden från UHÄ:s allmänna bedömningar. Besparingar måste nu inriktas på att meromfattande verksamheter på en ort begränsas eller helt läggs ned. Denna metodär helt nödvändig, om man vill behåUa en högskola med hög kvalitet och medmöjligheter att trots ett kärvt ekonomiskt läge utvecklas och agera offensivtpå nya kunskapsområden. Regeringengjorde den bedömningen att läkarutbildningen borde reduceras med 90,tandläkarutbildningen med 120, förskollärarutbildningen med 354 ochfritidspedagogutbildningen med 120 utbildningsplatser. Genomgående föreslogregeringen att en dimensioneringsförändring skulle ske genom nedläggningar påvissa orter. Motivet var helt enkelt att man därigenom uppnådde största möjligabesparingar. Ifrågj om den föreslagna dimensioneringsförändringen fick regeringen instämmandefrån alla de borgerliga partierna. ville i vissa avseenden gålängre. Vpk motsatte sig - som vanligt, frestas jag att säga -varje form avbesparing. Sombekant mötte däremot den föreslagna lokaliseringen av nedläggningarna ettkraftigt motstånd. Medhänsyn till de kraftiga opinionsyttringarna, de många argumenten och denparlamentariska situationen beslöt utbildningsutskottet att ta påsig för behandlingen av dessa ärenden. Utskottet ville utnyttja tiden till attbredda beslutsunderlaget. Därför skickades ärendet på remiss till ett stort antalremissinstanser. Detta har betecknats som en unik åtgärd. I och för sig kan jag hålla med om det.Men å andra sidan har det förekommit tidigare att något utskott skickat utregeringsförslag på remiss. Underärendets gång, 1984, har utskottet tagit emot ettbetydande antal uppvaktningar och en aldrig sinande ström av skrivelser. Ivarje fall kan ingen beskylla oss i utbildningsutskottet för att ha tagit lättpå den här frågan. Vi har samlat in en oerhörd mängd sakmaterial. Utbildningsutskottetsmajoritet har kommit fram till att man i fråga om läkarutbildningen skall följaUHÅ:s förslag om en minskning av antalet utbildningsplatser vid i med 90 platser. På, den punkten har utskottet alltsåfrångått propositionens förslag om en nedläggning av utbildningen vid MalmöAllmänna sjukhus. Ifråga om andra berörda utbildningar föreslår utskottets majoritet attnedläggningar skall ske. Tandläkarutbildningen skall i fortsättningen bedrivaspå tre orter i stället för, som är fallet, på fyra orter. På de nuvarandefyra orterna finns lokaler som räcker för en årlig intagning av totalt 400nybörjare. skall man ned till 260. Är det då rimligt att behålla sammakostym? Tilldetta kommer att allt talar för ytterligare reduceringar av tandläkaratbildningeninom loppet av . Skall vi halvera tandläkarutbildningen men behållaenhetema intakta? Det är något som man allvarligt måste överväga. Motdenna bakgrund föreslår utskottet att utbildningen i avvecklas fr. o. m.hösten 1984. Det betyder att utbildningen kommer att pågå -successivt kommerden dock att minskas - tili slutet av . I blir det en minskningav antalet intagningsplatser från 120 till 80.1 blir det en minskning från80 till 60 platser. Att enheten i , med 120 intagningsplatser,föreslås vara oförändrad /85, motiveras med att personalproblemkvarstår där som en följd av den genomförda avvecklingen av enheten påHolländargatan. Reservanternavill behålla 40 platser i . De hänvisar till UHÄ:s yttrande. Dettayttrande har i den allmänna debatten, och även här i kammaren, getts en väldigtstark framtoning. Man har nästan framställt det som en utbildningspolitiskskandal att utskottets majoritet inte till fullo med vördnad instämmer i UHÄ:syttrande. Lägg i det sammanhanget märke till följande: InomUHÄ är man på den punkten inte på långt när överens. Av styrelsens 13 ledamöter har nämligen fyra reserverat sig. Det kanske är av intresse att få reda på vilka dessa fyra ledamöter är, eftersom majoritetens ståndpunkt har fått rangen av högsta visdom på det utbildningspolitiska området. Defyra ledamöter som anser att tandläkarutbildning bör finnas på endast tre orteroch att utbildningen i bör avvecklas är universitetskanslern, hansnärmaste man - planeringschefen - och två högskolerektorer. Även tre av denärvarande tjänstemännen i UHÄ:s ledning har tagit samma ståndpunkt. Av UHÄ:s yttrandeframgår att hela styrelsen anser att om utbildningen Lakar-och tandläkarutbildningen, m. m. Lakar-och tandläkarutbildningen, m. m. skall avvecklas på en avde nuvarande utbildningsorterna, bör det ske i . Mot denna bakgrund ärförslaget om en nedläggning i verkligen inte gripet ur luften. 3.Av övriga remissinstanser som i den här frågan avgett yttrande tiUutbildningsutskottet noterar jag att även och statens förhandUngsnämnd förordat en nedläggning av enheten iMalmö. yttrande måste tolkas i samma riktning. Om manhänvisar tiU remissopinionen gör man det aUtså ifrån minoritetens sida på ettsynnerligen slarvigt och vilseledande sätt. Dethar sagts att en fördelning av tandläkarutbildningen på fyra orter inte blirdyrare än treortsalternativet. Det påståendet vilar verkligen inte på sakliggrand. Utskottet har kommit fram till att majoritetens förslag är ca 7 milj.kr. bilUgare än reservanternas. Varifrån får de 5 miljonerna vetjag inte. Detta gäller de direkta utbildningskostnaderna. Därtill kan läggasunderhålls- och driftskostnaderna för att bibehålla lokaler i samt ocksåden besparing som ligger i att den nuvarande odontologiskaforskningsorganisationen begränsas till tre fakulteter. Forskningen i Malmökostar ca 12 milj. kr. Mankan naturligtvis diskutera om en nedläggning av utbildningen i är värddetta pris. Här finns det ingen absolut sanning. Vi politiker måste göra enbedömning. Men jag återkommer här till det inledande resonemanget: Inomutbildningsområdet har vi många behov. Vi kan inte räkna med totalt settväxande resurser, utan vi måste omfördela. Därför krävs det vissa svåra beslut,som verkligen skapar ett utrymme för en omfördelning. Manhänvisar tiU att kommun har förklarat sig villig att betala 8 milj. kr.för specialistvården - därmed täcker man ju meUanskUlnaden. Men det förhållersig så att regeringen uppdrog åt statens iförhandlings-nämnd attförhandla i fråga om att inrymma specialistutbildningen för tandläkare ifolktandvårdsorganisationen. Det är således meningen att tandvårdshuvudmannenskall svara för specialisttandvården oavsett vad som sker medtandläkaratbildningen. anklagade oss för att inte ha tagit uppförhandlingar med kommun. Då vill jag fråga: Anser att viskulle ha övertagit statens förhandlingsnämnds uppdrag och gått in i dessaförhandlingar?. Dethar sagts att den odontologiska forskningen i är av hög kvalitet ochdärför bör skonas. Jag har ingen anledning att tvivla på uppgifterna om denhöga kvaliteten. Vi har till utbildningsutskottet fått en rad försäkringar omatt den odontologiska forskningen i , vid alla fakulteter, är avinternationell toppklass - och det är glädjande. Vi har bra forskning. Ipropositionen betonas att garantier måste skapas för att den forskningsverksamhetsom är livaktig kan fortleva, om än i ändrad miljö.