prot · G70969 · 1983-12-31 00:00:00 — En del villåstadkomma jämställdhet, en större jämlikhet och bättre föräldrar med en reformav detta slag. Andra vill åstadkomma mer av arbetstillfällen. Det finnsytterligare utgångspunkter för debatten. Det är inte så att regeringen tar lättpå den här frågan, tvärtom. Den delegation för arbetstidsfrågor som kom fill1974 på den socialdemokratiska regeringens initiativ och som under de sistaborgerliga regeringsåren förde en ganska tynande tiUvaro har fått nytt liv. Jagskulle vilja påstå att den nu sprudlar av liv. Konferenser ordnas ochdiskussioner förs om en rad olika arbetstidsfrågor. Konkret försöksverksamhetpågår på flera orter i landet. Dessutom pågår ett intensivt forskningsarbete.Debatten om arbetstidsfrågor börjar bli mycket omfattande ute i landet. Inommånga föreningar, inom - tror jag - alla politiska partier och inom de fackligaorganisationerna diskuteras denna fråga. Vi behöver faktiskt ett bättreunderlag för att kunna bedöma vad olika typer av arbetstidsförkortningar kan leda till ur jämställdhetssynpunkt, ur välfärdssynpunkt och ur Det är för att skaffa ett sådantunderlag baserat på diskussioner bland olika medagerande, på forskning och påpraktisk försöksverksamhet som vi har DELFA. Jag vill påstå att vi inte tar denhär frågan lättvindigt. Det är tvärtom med stort intresse som regeringens olikaledamöter deltar i den här diskussionen. 16 (vpk): Det är ganska förbluffande; När DELFA nu skallta fram ett underlag för diskussion, då kan landets framtidsminister spela utdet kortet i radikal anda, samfidigt som landets finansminister helt läggerlocket på -såvitt jag förstår helt utan underlag, om han inte har fillgång tillDELFA-material som inte jag känner till. skall arbetsmarknadsministernlägga locket på den allmänna debatten och skjuta över den på DELFA-diskussionen- det är ju regeringens policy i detta läge. Men kanske allvarligare är; De problem som finns bakomkraven på sextimmarsdag - beträffande jämlikhet, barn och familj, jobb,utslagning och fördelningspolitik - vad händer med dem om man skall vänta på entillväxt i det kapitalistiska samhället? Det är ju detta som man sitter ochfunderar över inom DELFA i dagens läge. Kan detta samhällssystem skapa en sådantillväxt att vi kan lösa dessa problem? Vill DELFA ge illusionen av att manutredningsvägen kan klara det? Då sprider man verkligen en illusion. Såvitt jag förstår är regeringen inne på - det är väl vadlandets finansminister, som väger ganska tungt i regeringen, säger - att dettar , om det ens någonsin är möjligt, att i det här samhällssystemetskapa sådana resurser att man kan genomföra sex timmars arbetsdag på de villkorsom regeringen har ställt upp. Därför handlar det om en gigantisk omfördelningför att lösa de problem som ligger bakom sextimmarsdagen. Är det inte där somproblemet egenfiigen ligger, att regeringen försöker skjuta hela frågan framförsig? Arbetsmarknadsministern försöker också i budgetpropositionenpåstå att de fyra största partierna i är överens om en viss form avarbetstidspolicy, medan vpk skulle vara för en arbetsdelning med lönedelning,vilket är djupt falskt. Om sex timmars arbetsdag DELFA är inte till för att sopa någon debattunder mattan. DELFA har fått tilläggsdirekfiv för att stimulera debatten ochför att öka kunskapen om arbetsfidsförkortning av olika slag. Det finns juväldigt många olika sätt att förkorta arbetstiden på. Och jag tror att detockså kan vara bra att diskussionen handlar inte bara om en förkortning av dendagliga arbetstiden. DELFA arbetar inte enbart som en utredningsmaskin. DELFAjobbar också så att man genom konferenser och praktisk försöksverksamhetskaffar ett underiag för en debatt långt ute i många fackliga organisationer,hos klubbar och föreningar av olika slag i . Det ärinte bara genom utredningar och pappersarbete som DELFA DELFAarbetar så också, men dessutom handlar det om ett konkret arbete ute påenskilda företag och på arbetsplatser inom den offentliga sektorn. Anf.18 (vpk); Jag vill bara konstatera att framtidsminister ochfinansminister trots arbetsmarknadsministerns insatser med DELFAdiskuterar den här frågan och styr diskussionen. Arbetsmarknadsministern kanskeväger för lätt i det här sammanhanget. Attdiskutera om arbetstidsförkortningen skall ske generellt per dag eller på annatsätt är ett sätt att avleda diskussionen från de problem som föreligger, omjämlikheten, barnens problem, fritiden, utslagningen, arbetena ochfördelningspolitiken. Man kan väl inte åstadkomma förbättringar här genom vissadelreformer? Det kan väl inte vara möjligt? Dessutomär det väl så att man låter bli att diskutera den grundläggande frågan; Kan visatsa på storfinansen i det här samhället och förkorta arbetstiden,om vi skall ha den traditionella tillväxt som vi haft under 1950-och 1960-talenoch under delar av ? 19Arbetsmarknadsminister : Herr talman! Som jag sade har DELFAfått nya direktiv för att stimulera debatten - inte för att sätta munkavle pänågra, vare sig finansministrar, arbetsmarknadsministrar, framtidsministrareller . Överläggningenvar härmed avslutad. 7§ Svar på fråga 1983/84:294 om bättre arbetslöshetsstatistik Anf.20 Arbetsmarknadsminister : Herr talman! har frågat mig om jag avser att ta något inifiativ för att Sverigeskall få en mera rättvisande arbetslöshetsstatistik. Vidden åttonde internationella konferensen för arbetsmarknadsstatistiker i Geneve1954 antogs en resolution angående arbetskrafts-, sysselsättnings- ocharbetslöshetsstatistik som f. n. gäller som internationelltsamordningskriterium. Enligt denna resolution bör alla personer över en vissålder som tillhör någon av följande kategorier räknassom arbetslösa: 1. personer disponibla för arbetevars anställningskontrakt gått ut eller tillfälligt upphört och som är utanarbete samt söker arbete mot lön eller för vinst, 2. personer disponibla för arbete,med undantag för lindrigare sjukdom, som söker arbete mot lön eUer för vinstoch som aldrig arbetat tidigare eller gjort ett uppehåll i arbetet. 1. personer utanarbete och disponibla för arbete som avvaktar nytt arbete med början vid ettsenare datum än och 2. personer sompermitterats tillfälligt eller utan lön. I utgör arbetskraftsundersökningen den officiellaarbetslöshetsstatistiken. Det kan konstateras att den stämmer väl överens medgällande internationella rekommendationer. hänvisar till en tidningsartikel ivilken det anses att personer i beredskapsarbete och med lönebidrag skallräknas som arbetslösa och att det finns lagligt stöd för detta. bedrivs beredskapsarbeten inom industrin,sjukvården, barnomsorgen, byggnadssektorn osv. Listan kan göras lång. Enberedskapsarbetare får avtalsenlig lön och omfattas av samma försäkringar somalla andra på arbetsmarknaden. Att räkna en person i beredskapsarbete somarbetslös är mig helt främmande. Detsamma gäller för personer som är anställda medlönebidrag. Tack vare bidragen kan personer som har arbetshandikapp av olikaslag få anställningar på den reguljära arbetsmarknaden. Den som är anställd medlönebidrag har i normalfallet en tillsvidareanställning och omfattas fullt utav anställningsskyddslagens regler om anställningstrygghet. Vad för lagligt stöd som åsyftas när det anses attpersoner i beredskapsarbete och med lönebidrag skall räknas som arbetslösa vetjag inte. Jag känner inte till någon sådan lag. Vad gäller förtidspensionering kan en personförtidspensioneras av arbetsmarknadsskäl. Personen i fråga är emellertid dåinte längre arbetssökande och skall följaktligen inte räknas in i statistiken somarbetslös. 21CARL-HENRIK (vpk); Jag tackar statsrådet för den härredogörelsen, som jag emellertid tycker går förbi att här faktiskt finns vissaproblem. Det är ju heller ingen helt ny diskussion. Den förekom redan på1960-talet, då socialdemokraterna förra gången satt i regeringsställning. Dåavvisade de bestämt att man skulle räkna in personer i arbetsmarknadsutbildningosv. Sedan kom perioden av borgerliga regeringar. Då var det deborgerliga partiernas tur att söka hålla definitionen av arbetslöshet så snävsom möjligt. har vi ny regering, och har det svängt igen. Men allvarligttalat skall ju inte den svenska arbetslöshetsstatistiken tolkas efter färgen påden sittande regeringen. Landshövding inlägg, som jag har citerati min fråga, tycker jag därför är välgörande. Själv socialdemokrat är hankrifisk mot sätt att presentera arbetslöshetssiffrorna. "Våra arbetslöshetssiffror är skrytsiffror och ger inte en rättvis bild avläget", säger . Han tycker bl. a. att personer i arbetsmarknadsutbildning,personer med lönebidrag och en betydande del av de förtidspensionerade ocksåbör räknas in som "utslagna" när läget på den svenska arbetsmarknadenpresenteras. Arbetslöshetsstatistik skall fylla olika behov. Dels skallden ge en vägledning för samhället och myndigheterna när det gäller denkonkreta Det är då viktigt att veta vilken ställning de olika gruppernahar, hur många som är öppet arbetslösa, hur många som är deltidsarbetslösa, hurmånga som finns i samhälleliga beredskapsarbeten, hur många som finns iarbetsmarknadsutbildning, hur många som har lönebidrag, hur många som är förtidspensioneradeav arbetsmarknadsskäl, hur många som är latent arbetslösa osv. Dels skall ocksåarbetslöshetsstatistiken vara en varnings- och kampsignal som för alla visarnödvändigheten av insatser för att bereda alla människor ett meningsfulltarbete. "Att publicera så låga siffror som AMS leder fillpassivitet och ger myndigheterna alibi för att inte försöka skapa flervaraktiga jobb." Ett obestridligt faktum är ju att det är den lägre siffranför antalet öppet arbetslösa som är den vanligen förekommande närarbetslösheten i skall presenteras. Och jag håller med omatt det ger ett missvisande intryck. Man borde också publicera en siffra somomfattar samtliga personer som är på ett eller annat sättutslagna från den reguljära arbetsmarknaden och saknar ett fast och varaktigtjobb. Varför vill inte arbetsmarknadsministern ta ett initiativ för en sådanmer sannfärdig presentation? Jag vill börja med att säga att denarbetslöshetssiffra som vi har inte är låg. Jag tror inte att vare sigAMS eller andra myndigheter tycker att den är det. Den är hög för svenska förhållanden.Därför uppfattas den inte som låg och därför leder den inte till passivitetbland myndigheterna. Men arbetslöshetssiffran visar inte hela sanningen, denvisar inte alla problem på arbetsmarknaden. 1 det stycket har naturligtvisCarl-Henrik rätt. Det finns mycket stor anledning för oss att idetalj redovisa alla de bekymmer och problem som finns bakom det faktum att vihar många människor i särskilda åtgärder, t. ex. beredskapsarbeten. Det gör viockså. Jag skulle vilja påstå att vi överflödas av statistik med precis deuppgifter som efterlyser. Det finns ingen som försökerdölja några uppgifter av det slaget. Men det som tycks ha sagt och det somCarl-Henrik frågade mig i den skriftliga frågan gällde vilka somskall anses vara arbetslösa enligt statistiken. Där är det fel att räkna inmänniskor t. ex. med lönebidrag, som har avtalsenlig lön, fast arbete ochanställningstrygghet. Jag tror att vi skall skilja på dessa olika saker. Men jaghåller helt med om att vi behöver en statistik som visarhur många människor vi har i arbetskraften, hur många människor som ärsysselsatta, hur många som har deltidsarbete, hur många av dem som vill halängre arbetstid, hur många av dem som vill ha kortare arbetstid, hur mångamänniskor vi har i beredskapsarbete, med lönebidrag, i arbetsmarknadsutbildningoch allt annat. Är det så att saknar statistik skall jagse till att han får den. 23 (vpk); Jag försäkrar att jag är väl försedd medstatistiska uppgifter. Annars tackar jag naturligtvis för statsrådet . Finns det något ytterligare hon kan ge mig tar jag självfallet emotdet. är det emellertid så att det bland ämbetsmännen intebara är landshövding som har krifiserat den nuvarandearbetslöshetsstatistiken. Det gör också t. ex. länsarbetsdirektören i ,, i senaste numret av . Där ställs redan irubriken frågan: "Förbättras sysselsättningen - eller barastatistiken?" ger själv omdömet: "Statistiska effekterav reformen används för att förringa problemen på arbetsmarknaden." Hansyftar då konkret på ungdomslagen för 18-19-åringar. har ungdomarnaunder varit öppet arbetslösa och registrerats som sådana, medan deunder andra tider har gått i beredskapsarbete på heltid. försvinner de ur arbetslöshetsstatistiken,och det motsvarar ungefär den halva procents minskning av arbetslösheten somman räknar med i finansplanen. Det löser självfallet inte de underliggandearbetsmarknadsproblemen, påpekar . anser att det totala antalet "utslagna"i hela landet uppgår till närmare 800000, vilket motsvarar av antaletarbetsföra personer. Den siffran ger enligt hans mening en rättvisare bild avde faktiska problemen än de som både AMS och regeringen brukar anföra. Det är bra att nu säger att vi inte haren låg siffra för arbetslösheten. Jag vill då knyta an till den debatt vi fördetidigare och där jag framförde den meningen att det behövs oerhört kraftfullaåtgärder för att verkligen kraftigt reducera arbetslösheten och underströknödvändigheten av detta. Hur är det - var det inte så att tyckte att statistiken på en rad punkter när detgällde arbetslösheten i landet var delvis missvisande? Nej, jag tycker inte att statistiken ärmissvisande. Däremot har jag sagt - det har jag gjort också här ikammaren - att statistiken över arbetslösheten inte ger en tillräcklig bild avde problem vi har. En del av de informationer som finns i statistiken överarbetsmarknadspolitiska åtgärder visar på svagheter i den underliggande öppnaarbetsmarknaden. Precis det sade jag när vi var i oppositionsställning, ochprecis samma uppfattning har jag . Ungdomarna i ungdomslag kommer att finnas med istatistiken över arbetsförmedlingens arbetssökande, en statistik som här ilandet redovisas offentligt . Jag tror inte att det är på det sättet att människor iSverige behöver se högre arbetslöshetssiffror för att ta allvarligt påproblemen. Jag är tvärtom övertygad om att de siffror och den statistik vi haröver situationen på arbetsmarknaden väl motsvarar det intresse vi måste ägnadetta och de insatser vi måste göra för att lösa problemen. 25CARL-HENRIK (vpk): Det senare är jag också övertygad om. Det komtill uttryck bl. a. i de uttalanden från , som jag citerade. Det finns ett starkt krav på mera kraftfullaåtgärder mot arbetslösheten. Men ett faktum är annars att regeringen och myndigheternai olika sammanhang huvudsakligen anför siffran för den öppna arbetslösheten på3,och gör det också vid internationella jämförelser. Jag tror inte att detåterspeglar de verkliga arbetsmarknadspolitiska förhållandena. Jag minns mycket väl från debatter vi hade undersocialdemokratins oppositionstid att bl. a. mycket bestämthävdade att de deltidsarbetslösas problem måste uppmärksammas på ett helt annatsätt. Det tyckte jag var riktigt. Men det är lika riktigt . Jag tycker att de deltidsarbetslösas problemär lika viktiga nu som jag tyckte när jag var i opposition. I internationella sammanhang talar jag så ofta jag kommeråt om att vi i har en internafionellt sett låg öppen arbetslöshet, menatt det är bl. a. tack vare att vi har en aktiv arbetsmarknadspolitik. Jagtycker inte att den är någonting att dölja internationellt. Jag tycker tvärtomatt den är någonting som vi kan vara ganska stolta över - därför brukar jag,som sagt, så ofta jag kommer åt redovisa de stafisfikserier vi har över dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna - beredskapsarbeten och allt det andra. Vi har inte någon anledning att skämmas över den svenskaarbetsmarknadspolitiken. Vi har ingen anledning att dölja att när det bristerpå den öppna arbetsmarknaden kan vi minska arbetslösheten genom just sådanaåtgärder. 27 (vpk): Jag tyckte att vi tidigare var överens om attett väldigt viktigt inslag i polifiken mot arbetslösheten är just att satsa påatt skapa fasta arbeten i större utsträckning än vad som är fallet. Dettahoppas jag står fast. Ett faktum är att siffran för den öppna arbetslösheten -den siffra som brukar anföras i diskussionerna och som anförs när man ifinansplanen diskuterar sysselsättningsproblemen och kampen mot arbetslösheten- icke ger en helt rättvisande bild av läget på arbetsmarknaden. Jag tycker attdet är bra att statsrådet här har erkänt detta. Jag hoppas att denvisdomen sprider sig fill dem som skriver finansplaner och annat. Där måste mannämligen diskutera problemen i hela deras vidd och icke bara delar avverkligheten. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på fråga 1983/84:277 om sjukbidrag åtneurosedynskadade Nr 69 har frågat mig om jag tänkeringripa mot den orättvisa han anser råda när det gäller neurosedynskadadesmöjligheter att få sjukbidrag. Sjukbidrag enligt lagen om allmän försäkring är en form avförtidspension som utgår under-en viss begränsad tid, vilken skall anges närbidraget beviljas. Förutsättningen för sjukbidrag är, liksom förförtidspension, att arbetsförmågan på grund av sjukdom eller annan nedsättningav den fysiska eller psykiska prestationsförmågan är nedsatt med minst hälften. Vid bedömningen av i vad mån arbetsförmågan är nedsattskall beaktas den försäkrades förmåga att skaffa sig en arbetsinkomst eller attutföra annan arbetsprestation. Det är alltså förmågan att skaffa sig inkomst avförvärvsarbete som bedöms, inte förekomsten av visst handikapp eller orsakentill detta. Rätten till sjukbidrag gäller alltså lika för enneurosedynskadad som för personer med andra former av handikapp. Det ärförsäkringskassan som på grundval av läkarintyg och andra uppgifter om densökandes förhållanden skall avgöra om villkoren för sjukbidrag är uppfyllda.Försäkringskassans beslut kan överprövas hos försäkringsrätt ochförsäkringsöverdomstol. Mot denna bakgrund finner jag det inte möjligt att utöverde bestämmelser som finns införa några särskilda regler för neurosedynskadadesrätt till sjukbidrag. Jag vill tillägga att en handikappad, oberoende av om haneller hon får sjukbidrag eller förtidspension, kan få handikappersättning omhandikappet gör det nödvändigt med mera tidskrävande hjälp eller leder tillbetydande merutgifter. Om sjukbidrag åt neurosedynskadade 29SVEN MUNKE (m): Jag får tacka statsrådet för svaret.Anledningen till frågan är att en del neurosedynskadade ungdomar har hamnatmellan paragraferna. Vi minns alla neurosedynkatastrofen. Vi minns ocksåsamhällets löften till de drabbade barnen och till deras föräldrar. Det varklara och generösa besked. Allt som kunde göras skulle göras för att dessa barnskulle få ett så bra liv som möjligt. Aldrig skulle de behöva ha några bekymmerför sin försörjning. Har dä samhället uppfyllt dessa löften? Enligt det svarjag nu fick är det inte på det sättet. De neurosedynskadade barnen är nu . En delhar, som jag inledningsvis nämnde, hamnat mellan paragraferna, och det gällerfaktiskt dem som har de gravaste skadorna. Det är ingen stor grupp, men var ochen av dem är en mänsklig varelse, som kan begära samhällets stöd av såvälhumanitära skäl som för att de tjugoåriga löftena skall infrias. Det finns exempel på neurosedynbarn som man tagitsjukbidraget ifrån under hänvisning till att vederbörande studerar. Kan manstudera kan man också arbeta, heter det. 11 protokoll 1983/84:6 7-69 Om sjukbidrag åt neurosedynskadade En som har fått ett sådant brev frånmyndigheterna och som har fått sitt bidrag indraget är en flicka ifrån minkommun. Hon är född utan ben och höfter. Hon saknar tummar och har i ställetfem fingrar på vardera handen. Men det finns också andra fall där skadade ungdomar valtatt hoppa av studier för att inte gå miste om sjukbidraget. Jag måste säga tillstatsrådet att det är dåligt med svängrummet för denna grupp. Flickan i mitt exempel - Landskronaflickan -förlorade sitt handikappbidrag på . har hon visserligenfått det fillbaka, men i stället har man dragit in sjukbidraget på . Man kan fråga sig om det är förbundet med den statliga sparsamheten ellerom det är paragrafryttarna som skall bestämma, trots att det givits såuttryckliga och generösa löften . drogs sjukbidraget in för medhänvisning till att andra, friska ungdomar som vill studera själva fårfinansiera sina studier genom studiebidrag eller liknande. Vet socialministernatt det går till på det sättet? Större delen av försörjningen kan alltså dras in därföratt vederbörande är ambitiös och vill skaffa sig en utbildning. "Jag känner till flera svårt handikappade som harfått sjukbidraget eller förtidspensionen indragen på grund av studier eller somtvingats sluta sina studier för att få behålla bidraget." Det sägerprofessorn i civilrätt vid i , som ocksåengagerat sig hårt för de handikappades rättigheter. Jag frågar nu; Tänker socialministern agera för att gedessa den hjälp och det stöd som de är berättigade till och inlösa de löftensom denna grupp fick ? Jag har den övertygelsen att vi har enförpliktelse att hjälpa alla handikappade, oavsett orsaken till handikappeteller vilket uttryck handikappet tar sig. utgår den försäkringslagstiftning vi har frånnedsättningen i arbetsförmåga, inte från arten av handikapp. Man delar inte inde handikappade i neurosedynskadade, blinda eller döva, bl. a. därför att dehandikappade själva värjer sig mot den indelningen. De vill bli behandlade somandra. nämnde ett fall - en neurosedynskadad flicka.Jag har varit i kontakt och pratat med henne och ärganska väl insatt i fallet. Jag tycker att det är en självklarhet att reglernapå detta område skall vara avpassade så, att man får den hjälp man behöver föratt klara studier eller arbete. En del av reglerna - det gällerhandikappersättning, förtidspension, sjukskrivning och annat-är ibland litetför stela för att passa det enskilda rehabiliteringsfallet. är jag, som vet, förhindrad att ge mig in pådet speciella fallet, och det har heller inte begärt att jag skallgöra. Det fallet är dessutom under rättslig prövning i försäkringsdomstolen,och då är det särskilt olämpligt att jagger mig in på sakfrågan. Jag kan bara intyga att jag har ett starkt engagemangi dessa frågor. Det tror jag att också har, men jag betvivlar starktdet moderata samlingspartiets engagemang. Man tar inte bort 30 miljarder frånde offentliga utgifterna utan att det väldigt starkt och hårt drabbar just handikappgrupperna.Det är en sak att fundera på. Anf.31 (); Angrepp av det slag som på slutet riktades mot moderata samlingspartietär vi mycket vana att få från det hållet. Men en sak är klar, och det är att vihar skrivit in i värt partiprogram att när någon verkhgen, behöver stöd ochhjälp skall det inte fifflas med några paragrafer hit och dit, utan de sombehöver hjälp skall få stöd. Detstöd jag här nämner utlovades . Många föräldrar tog då hand omsina handikappade barn i stället för att skicka in dem på institutioner. Hurmycket sparade inte staten på det viset? Nej,herr talman, de neurosedynskadade med grava handikapp som fått sina bidragindragna av byråkratiska skäl är förtvivlade. Deras föräldrar är lamslagna.De flesta av de svenskar som informerats om detta förhållande är upprörda.Sveriges socialminister säger sig inte kunna göra något. Detta är alltsåVälfäidssverige 1984. Det är enbart av respekt och aktning för denna kammares etiska regleroch det språkbruk som här gäller som gör att jag inte spontant säger vad jagkänner. Det sätter jag värde på, fast jag i och för sig inte har någonting emotuppriktighet - då har jag någonting att svara. Jagär beredd att medverka på allt sätt för att de lagar och regler som i daggäller skall tillämpas på det sätt de är tänkta att tillämpas på. Jag är ocksåberedd att komma till och föreslå förändringar , framförallt då det gäller rehabilitering. Men känner ju till reglerna. Jagfår inte ingripa i det enskilda fallet. Och så långt vill väl ändå inte herrMunke gå, att vi skall sätta lagen ur spel - utan att vi har fattat ett beslutom att ändra lagen. Det är en mycket olycklig väg att gå, tycker dehandikappade - bl. a. den handikappade flickan som nämnde - attplacera in henne i ett fack. Hon vill vara som andra.