prot · G709153 · 1983-12-31 00:00:00 — attmed alla till buds stående medel smutskasta länder med planekonomier. o. m. så långt att man nu är beredd att riva sönder en viktig princip försvenskt bistånd, nämligen landramarna, som ju ger mottagarländerna en vissstabilitet; de vet vad de får i bistånd under och kan på så sättha en viss framförhållning. Jag förstår att de borgerliga vill göra detta medtanke på deras favoritländers inkompetens när det gäller att fördela resurserpå ett rättvist sätt och med tanke på dessa länders brist på konkretutvecklingspolitik. De borgerliga talar om flexibilitet och effektivitet - inteför våra programländer utan för och svenska näringslivsintressen! Jaganser, herr talman, att det är viktigt att svensk opinion och alla desom är engagerade i solidaritetsarbete uppmärksammar de tre borgerligapartiernas reservation nr 8 - den är ganska avslöjande. OswaldSöderqvist och kommer i sina anföranden att ta upp södra ,, och anslaget till SAREC. Jagber, herr talman, att få yrka bifall till samtliga vpk-reservationer samt tillreservationerna 22 och 23, undertecknade med och mitt namn. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Idetta anförande instämde , , , i och (aUavpk). Anf., 35 () replik: höll ett långt försvarstal för planekonomin. Jag nöjermig i det här sammanhanget med att än en gång bara konstatera att Internationellt utvecklingssamarbete m. m. det intefinns något land med s. k. planekonomi som i ett längre perspektiv haft enpositiv ekonomisk utveckling. blev bombat och förstört underkriget mot . Vi ger ett bistånd till för att man åter skall kunnabygga upp sitt land, men vi ger inte bistånd till för att man skallföra ett anfallskrig mot ett grannland. Det finns ingen klasskillnad i , säger . Jag påstår att det finns en stor och viktig klasskillnad i . Det är den klasskillnad som finns mellan de människor som har sin rörelsefrihet och dem som har kastats i fängelse utan dom och rannsakan på grund av sina politiska åsikter. Det kan Amnesty intyga. Det är den klasskillnad som finns mellan en politisk diktatur och ett demokratiskt samhällsskick. ' TUl sist sade att vi bedriver en vulgärdebatt om de mänskliga fri- och rättigheterna.Det var ett hårt påstående. Jag vill påstå att den debatt som vill främja demänskliga fri- och rättigheterna aldrig kan bli vulgär. tog tre exempel - Sri Länka, ochKenya - och utropade dramatiskt: Var fanns bl. a. när dettahände? Ja, var fanns när det hände? Jag har hörtBertil Måbrink gå i bräschen för de här exemplen - måhända har jag inte kunnatfölja varje steg som tagit på den politiska banan. Men jag kantala om för att jag på mitt sätt har protesterat mot deövergrepp som skett i och , och jag har själv konstaterat deövergrepp som skett mot minoriteten tamilema i Sri Länka. Men där vill jag göraett beriktigande: Regeringen har försökt skydda denna minoritet mot övergreppfrån' majoritetsbefolkningen. 36BERTIL MÅBRINK (vpk) replik: När det gäller planekonomierna vill jag sägaatt antingen uttalar sig som han gör av okunnighet, eUer ocksåvill han inte erkänna att av de 20 programländer vi har är det ländernamed planekonomi som ligger närmast våra biståndspolitiska mål. Länderna medmarknadsekonomi fjärmar sig mer och mer från våra biståndspoUtiska mål -det ärhelt klart, . Sedan kan man kanske säga att om ekonomin iplanekonomierna just nu står still eller rör sig mycket sakta i positivriktning går den med våldsam fart djupare och djupare ned i länderna mediriarknadsekonomi. Om inte haft skygglappar på sig när hanvarit ute och rest kan han inte komma ifrån att han i länder med planekonomiinte sett det som man ser i länder med marknadsekonomi: barn med av svältuppsvällda magar och tiggare, lyx och överflöd i vissa områden och en djup ochhård fattigdom i vissa andra. Om är ärUg borde han här italarstolen säga: Nej, detta kan jag inte se i länder med planekonomi. Det ärfattigdom i dessa länder också. Ja, men de små resurser som finns fördelas påett rättvist sätt. Sedan är det ju ganska avslöjande för närhan tafatt försöker värja sig för de tre exempel på länder som jag tog upp ochdär jag anser att det begåsohyggliga brott mot de mänskliga fri- och rättigheterna. När höllsitt anförande här hördes inte ett ljud om detta. Han talade om mänskliga fri-och rättigheter när det gällde ett land, men han teg som muren i fråga om dessatre länder. Det är ganska avslöjande för hur ser på och hanterarfrågan om de mänskliga fri- och rättigheterna. Jag har ibiståndsdebatterna tagit upp , Sri Länka, och . Därombehöver det inte råda något tvivel, inte ens hos . Internationelltutvecklingssamarbete m. m. 37 (): Jag skall be att få yrka bifall till utrikesutskottets hemställan påsamtliga punkter. Detär litet svårt att strukturera den här debatten. Den spänner över så vida fält,och vi har på socialdemokratisk sida kommit överens om att jag inledningsvisskall göra några allmänna kommentarer, varefter mina partikamrater i debattenkommer att diskutera detaljer i betänkandet. Det innebär alltså inte någonnonchalans mot de talare som varit före mig i talarstolen att jag inte berörallt vad de har sagt. Jag har med uppmärksamhet lyssnat på företrädarna för oppositionen. Jagmåste säga att det är ganska fantastiskt vilken lysande uppvisning somförekommit av en besvärande minnesförlust. Har ni, mina damer och herrar, glömtatt de borgerliga partiema hade makten i det här landet och kundegöra alla de förändringar i biståndspolitiken som ni nu indignerat kräver attvi skall genomföra? Margarethaaf talade i kraftiga ordalag om den socialistiska biståndspolitiken, somskulle kännetecknas av frikostighet och kravlöshet -hon använde även en långrad andra Uknande adjektiv. Varför gjorde de borgerliga partierna ingenting åtdetta ni hade ansvaret? RuneÅngström talar så mycket om de mänskliga rättigheterna, och han säger mycketsom jag kan instämma i. Men varför gjorde ni ifrån sida icke ettskvatt när ni hade det direkta avsvaret för u-hjälpen? Det är nu ni skaU göra så mycket. ställer ni krav ochkritiserar socialdemokratin för vår biståndspolitik. Nitalar om ett socialdemokratiskt svek när det gäller biståndsnivån. Den kritikni riktade mot var ovanligt mild, trots att dessa ligger enmiljard under er när det gäller biståndsnivån. Ändå vill ni regera ihop medmoderaterna, om det blir en borgerlig seger i nästa val. Niförsöker ge sken av att det trots allt råder borgerlig enighet ombiståndspoUtiken genom att ni lyckats skriva ihop er när det gäller kravet påen biståndspolitisk utredning. Inte minst utrikesutskottets vice ordförande,som var ordförande i den förra biståndspoUtiska utredningen, börkänna till hur litet den utredningen ledde till, hur klent resultatet blev avde många årens utredande. Kravetpå en utredning nu är ett försök att låtsas som om det finns en borgerligbiståndspolitik, trots att ni när det gäller biståndsnivåerna ligger så oerhörtlångt ifrån varandra. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Såväl i utskottsbetänkandet som i den proposition vi behandlar talasdet om nöden i den tredje världen. Det talas om torkan i ,folkökningsproblemen, flyttningen till de stora städerna, jordförstöringen,den stora och svåra finansiella krisen, och det noteras att man i Afrikaupplever den moderna historiens allvarligaste hungerkatastrof. Det är i deninternationella situationen vi i riksdag diskuterar biståndspolitiken. Detbelopp som vi kommer att bevilja är av bruttonationalinkomsten- det fattas litet. har frågat varför vi inte tog steget fullt utnär vi i tiUäggspropositionen lade på 300 miljoner. Det har vi redan tidigaretalat om. Ni har glömt att ni under sex borgerliga regeringsår totalt förstördeSveriges ekonomi och att det var omöjligt att bibehålla enprocentsnivån den härgången. Men när vi lade på 300 miljoner, så var det 300 miljoner som vi kundefinansiera utan att öka budgetunderskottet. Men vi nådde inte fram till deytterligare 150 miljonerna, för ni var inte beredda att medverka till att klarafinansieringen. Mennär vi nu ligger på - det är den troliga siffran, men det beror litetgrand på hur utfallet av BNI blev - kan vi notera att många storaoch ekonomiskt starka länder i världen ligger långt under oss: på0,, på och förenta stater på . Detväsentligaste målet för oss måste vara att i alla internationella fora medverkatill att man i andra länder också når upp tiU den svenska biståndsvolymen. Mendärutöver är det självklart att vi skall sträva efter att så snart som möjligtkomma fram till av BNI, något som vi tidigare kunnat genomföra i . Varföranvänder vi inte BNP i stället för BNI? Svaret på denfrågan är mycket enkel. Det beror på att detta är det intemationellt användamåttet. Man räknar inte in räntorna på utlandsskulden i basen förberäkningarna av biståndet. Men om man tar bort dessa blir det BNI i ställetför BNP. Där använder vi samma teknik i mätningarna som man gör i alla andraländer i världen. Det är ett sätt att mäta som biståndsorganisation rekommenderat. Oavsett om vi ligger på av bruttonationalinkomsten eller något därunder, är det naturligtvis viktigt - och jag vill gärna understryka det - attdetta bistånd används på ett sådant sätt att vi så långt det är möjligt nårfram till de biståndspolitiska målen. Det får inte bli så att man bara för attnå upp tiU en viss biståndsnivå använder pengarna hur som helst. Det måsteställas krav på antingen att vi effektivt medverkar till lösandet av aktuellaproblem - svält, sjukdomar, andra katastrofer osv. - eller att vi på lång siktmedverkar till en utveckling i mottagarländerna. Det är angeläget att sägadetta. Vi kan lägga litet oUka mening i ordet "effektivitet", men jagutgår från att vi alla anser att vi så långt det är möjligt skall nå de mål förbiståndet som vi satt upp. Det har ibland sagts att vi skall se till att dereserverade medlen kvickt skall ta slut, så att pengarna kommer till användning.Så får det inte gå till, eftersom användningen måste vara vettig, oavsett varnivån ligger. Dettahar också i hög grad att göra med SIDA:s - biståndsorganets -kapacitet.Utskottet har gjort en i och för sig ganska sensationell ändring ibudgetpropositionen, när vi inte godtagit den automatiska nedskärningen avantalet tjänster i . Vi har i stället flyttat över 2,2miljoner från ett konsultanslag tUl SIDA:s myndighetsanslag. Det är enmarkering av att vi inte anser att det är möjligt för SIDA att tillgodose dekrav vi ställer på SIDA, om man avlövar organisationen tjänster. Detär dessutom så att konsulterna ofta är mer än dubbelt så dyra som de anställdai SIDA. Det finns alltså ingen anledning att i stället för att anställaarbetskraft på SIDA använda konsulter. Den markeringen i utrikesutskottetsbetänkande betraktar jag som väsentlig. Samtidigtsom vi liksom sker i budgetpropositionen betonar kravet på effektivitet vill visjälvfallet också betona att det som vi en gång har beslutat beträffandeu-hjälpen ju inte äger giltighet för alltid. Justeringar måste göras närerfarenheter vinns. Vi har på tre olika punkter begärt att regeringen skallundersöka möjligheterna tiU revideringar av tekniken för u-hjälpen. ex. beträffande landramarna. Landramarnaär i sig dock så betydelsefulla att vi inte ställer oss bakom de borgerligakraven att de skall avskaffas. Genom att vi har en landram, stor eller liten,vet både vi och mottagarlandet ungefär hur mycket man disponerar, och man kanplanera därefter. Men har det visat sig att det finns exempel på attalltför fastlåsta landramar kan ha lett till stelhet i biståndspoUtiken. Därförär det bra om man kan hitta en teknik som innebär att landramarna är mindrefastlåsta. Detfinns olika möjligheter i det avseendet. Man kan tänka sig att en del avlandramen är fixerad och att en annan del är rörlig, så att man därigenom kananpassa sig till sådant som kan hända då biståndsavtal gäller.Men att man skall gå så långt som till att avskaffa landramstekniken finns detinte majoritet för i utrikesutskottet. Jag tycker att det är beklagligt att manfrån borgerlig sida helt vill kasta den gamla tekniken över bord. Det ligger såmycket av värde i tekniken med landramar att det skulle vara skada om denövergavs. Det finns självfallet också på andra områden anledning att se över hurbiståndet fungerar. Jag är för min del mycket känslig för frågan om demänskliga rättigheterna. Utskottet skriver mycket starkt på denna punkt. Jagber att på s. 25 i utskottets betänkande få citera fem rader, som jag tycker ärcentrala och bör återges i kammarens protokoll: "En diskussion ommänskliga rättigheter bör kunna föras med ett biståndsmottagarland inom ramenför ett biståndssamarbete på samma sätt som mot andra länder påtalarkränkningar av mänskliga rättigheter, utan att detta skall ses som enotiUbörlig utrikespolitisk påtryckning." Viskall t. ex. omförhandla biståndsavtalet med . Jagfinner alla skäl tala för att man i de förhandlingarna skall påtala deallvarUga kränkningar mot mänskliga rättigheter som sedan lång tid tillbakaförekommer i och som förekom då de borgerliga var iregeringsställning, utan att någon från borgerligt håll påtalade dem. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Det har förekommit exempel på att i kyrkornainsamlade medel inte når de rätta mottagarna i , därför att regeringenpå olika sätt stoppat försändelserna. Den är rädd för att gerillans styrka kanförbättras genom hjälpinsatserna och att en del kan komma de stridandekrafterna till godo. Detta är naturligtvis för de organisationer som här hemmaengagerar sig för biståndet djupt oroande. Vihar alla skäl att i överläggningar med samarbetsländer påtala hur väsentligtdet är för oss att man försöker tillgodose de mänskliga rättigheterna. Jagvill understryka detta, även om det också är så, som jag tidigare framhållitfrån denna talarstol, att man med hänsyn till historiska och kulturellatraditioner inte kan ställa samma krav i dessa sammanhang som man ställer på deeuropeiska länderna. Jagvill också framhålla att jag är orolig över händelseutvecklingen i Kampuchea.Jag vill understryka det som har sagts tidigare från vår sida,nämligen att det inte är acceptabelt att för anfallskrig i Kampucheasamtidigt som man mottar svenskt bistånd. Jag hoppas att vi får tillfälle atttala med vietnamesiska företrädare om detta och markera hur allvarligt vi serpå det. Men,herr talman, ärade damer och herrar, glöm inte bort att vi trots allt när viger svenskt bistånd inte ger det till regeringar utan till människor, Det är debarn som svälter - med uppsvällda magar, som sade - de sjuka,människorna som lider av hunger och som drabbas av torkan vilka det svenskabiståndet skall vända sig till, inte till ländernas regeringar. Detvore horribelt om vi sade, att bara därför att ett land har fått en regim somicke respekterar mänskliga rättigheter skall vi överge de fattiga stackarna utei de allra sämst ställda byarna. Det gäller svåra avvägningar, men vi får integlömma att vi som en grund för våra insatser måste ha målet en bättre värld föralla dessa fattiga människor. De enskilda organisationerna gör ett utomordentligt bra arbete - jagvill gärna understryka det. Den svenska u-hjälpen har växt fram ur derasengagemang. Men när vi säger detta riskerar vi att missförstås, och det harockså missförståtts. De som i vårt biståndsorgan arbetar ute på fältet ellerhär hemma gör nämligen ett precis Uka skickligt arbete. Vi får inte glömma deinsatser som de statligt anställda biståndsarbetama utför. De gör ettuppoffrande och utomordentligt fint arbete. Jag vill gärna säga detta samtidigtsom jag vill ge en honnör åt de frivilliga krafter som samlar in pengar, somskickar ut dåligt betalda biståndsarbetare och som gör så fina insatser mntom iden fattiga världen. JagviU sluta med att säga, herr talman, att jag när jag talade om mänskligarättigheter framhöll att man måste ställa krav på mottagarländerna. Men kravmåste naturligtvis också i hög grad ställas på biståndets effektivitet.Utrikesutskottet har funnit att svenska biståndsinsatser på vissa håll ivärlden inte fungerar efter det att vi har engagerat oss i projekten.Anledningen härtiU är att mottagarlandet inte har kapacitet eller intresse föratt följa upp och slå vakt om det som de har fått. Detta är inte acceptabelt.Det är bättre att man har ansvaret från svensk sida för oUka projekt, så att man seratt de fungerar, än att man hittar på nya och lämnar de gamla på ett tidigtstadium. Mensamtidigt som jag'noterar detta viU jag också säga att vi måste ha en ständigdialog med samarbetspartnerna ute i världen, så att de ser tiU att gjordasvenska satsningar inte missköts. Det är avgörande för den svenskabiståndsopinionen och för ett accepterande från folk av att vi lämnarstora och växande summor till den fattiga världen. Det talas ofta om misslyckanden i biståndspolitiken, och det finnssådana. I vad jag sagt Ugger ett erkännande av det. Men låt oss inte glömma attdet mesta av de medel som vi har använt har kommit väl fram, har kommit tillgoda ändamål och har gagnat människorna. Vi lär oss av erfarenheterna. Vi skallfortsätta att ta vara på dem och göra de justeringar som krävs av oss. Vi skaUdock alltid ha klart för oss att varje människa som lever i vårt land har ettansvar för att hjälpa till att några av våra kamrater där ute i den stora vidavärlden får det litet bättre än de har det . Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Anf.38 () replik: Någrakommentarer i all vänlighet. Varförgjorde vi inte allt det här som vi nu begär, då vi haderegeringsansvar? Vad vi gjorde var att vi hävdadeenprocentsnivån. Det var en viktig insats av trepartiregeringen. Från centernssida framförde vi redan tidigt ett program för en förändringav biståndet just i den riktning som har ett trepartistöd men som tyvärrinte hade det då. Vi var mycket nära att få en majoritet för den inriktningen iutrikesutskottet den gången, men det är sant som det stod i tidningarna då, attutrikesutskottets dåvarande socialdemokratiske vice ordförande genom speciellakontakter i kanslisammanhang lyckades förhindra att det blev en enighet. Regeringarnaunder de sex åren förstörde så totalt ekonomi, säger utskottetsordförande, att vi inte kan satsa de 150 miljoner som fattas upp tiUenprocentsnivån. Det är väl ändå att ta till. Den förra utredningen tillsattes år ' 1972 med ensocialdemokratisk ordförande och en socialdemokratisk sekreterare, med uppgiftatt utforma en socialdemokratisk biståndspolitik. Jag blev ordförande i denutredningen av 1976. Då var arbetet färdigt, och detgällde bara att få fram betänkandet. Vi lämnade det två efter detatt jag tillträtt som ordförande. Men jag lärde mig verkhgen någonting omsvenskt bistånd. Jag tror att många andra som arbetade i utredningen gjorde detockså. I en reservation till den utredningen förde centerledamöterna resonemang- som vi sedan upprepat - av i hög grad samma innehåll som i våra reservationeri dag. 39 () replik: tycker inte om den borgerUga enigheten i utrikesutskottetpå väsentliga punkter. Jag förstår honom. Socialdemokraterna står ovanligttomhänta inför den kris som svensk biståndspolitik Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Den regimorienterade biståndspolitiken håller inte längre. Det ärfaktiskt inte så som säger, att det statUga biståndet inte går tillregeringar. Det är just detta det gör, och det är just det som är problemet meddet statliga biståndet. Det når inte direkt ut till de nödlidande och defattiga. Därför säger vi bl. a. från borgerligt håll att en ökad andel avbiståndsmedlen skaU slussas via enskilda organisationer. Jagskulle vilja ställa en fråga till . Vad är det egentUgen somutskottets majoritet menar i sin skrivning i betänkandet? Där står det: "Om bistånd genomenskilda organisationer skall förbli ett väsentiigt inslag i Sverigessamarbete med utveckUngsländerna ." Är det så att man egentiigen inte vet påvilken fot man skall stå här, och tycker man verkligen på socialdemokratiskthåll att det är ett väsentligt inslag i svensk biståndspolitik att öka andelenmedel som slussas via enskilda organisationer? 40 ()replik: Jag blev litet förvånad över röstläget hos när hanindignerad sade att vi ensidigt hade kritiserat den socialdemokratiskaregeringen för att biståndet inte nådde upp till enprocentsstrecket. Jag tyckeratt den kritik som jag framförde i själva sakfrågan var mycket mUd isammanhanget, i varje faU med tanke på de tidigare debatterna i detta ämne. Vadjag ville ha besked om är varför den socialdemokratiska regeringen stannat,,Uksom den paralyserade tuppen inför kritstrecket, just under det psykologiskaenprocentsmålet och inte kunnat "ta klivet upp" med ytterligare 150milj. Det tycker jag var ganska märkligt när man ändå var så nära och vetatt detta har varit ett stort debattämne både här hemma och intemationeUt. Beträffandeförändringarna i vår biståndsverksamhet vill jag säga att det ju gäller enobservation, en studie som man gör fortlöpande. Det har trots allt gåttytterligare från det att det satt en borgerlig regering. Det finnsanledning att ständigt göra förändringar då det gäller biståndsverksamhet. Jagtycker att det var synd att inte socialdemokraterna i utskottet hakade på deförslag till en utredning som vi väckt. Jag vill påstå att den debatt som viförde i utskottet då det gällde just detta utredningskrav var mycket sansad ochlugn, och vi tog och gav sakskäl. Därför kan jag inte förstå att det behöverbli något indignerat tal om just den saken. vill ha en översyn och därav följande förändringar tycker jag innebär enpositiv anda i biståndsdebatten - det är ingenting att klandra. Anf.41 (vpk) replik: Till vill jag helt kort säga att ändringen av beräkningsbasför biståndet från bruttonationalprodukt till bmttonationaUn-komst, som StigAlemyr säger, motiveras med att vi skall anpassa oss till det internationellasättet att mäta, inte minst inom . Vi vet ju att det var den borgerligaregeringen som ändrade detta. Om jag inte har alldeles fel, föranledde dettakritik från socialdemokraterna, som då var i opposition. Detär intressant att se beräkningssättet ändrades. Det skeddenär man talade om den stora krisen i västekonomierna. Ett faktum är att detgällde att spara in. Kunde man spara in på biståndet så gjorde man det, och dåhittade man helt plötsligt på detta beräkningssätt med BNI. För kommandebudgetår innebär detta.en minskning med 155 milj. kr. jämfört med om man skulleha räknat enligt BNP. Jagtycker det är viktigt att detta bUr sagt, och det är därför vi har tagit uppdet: Det var en borgerlig regering som införde det nya sättet, och den fickkritik från vpk och från socialdemokraterna. fortsätter en socialdemokratiskregering med det, och vi tycker inte att det är riktigt riktigt. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. 42 ()replik: Det är ju så att den svenska utiandsskulden harökat enormt. Räntorna på utlandslånen har nått så stora belopp att om manskulle välja den gamla idén med BNP, skulle det betyda en kraftigare höjning avu-hjälpen än vi f.n. har råd med. Man kan mycket väl i fortsättningen hållafast vid BNI som beräkningsgrund och lägga sig på låt oss säga 1,1 eller 1,0%av BNI - då når man samma effekt. Det är ganska praktiskt att man har sammamätmetod i de olika länder som engagerar sig i biståndspolitik. Margarethaaf ställde en fråga till mig om vad vi menar om de enskildaorganisationerna. Jag kan på den punkten inte missförstås. Jag uttalade mycketbestämt mitt förtroende för de enskilda organisationerna i mitt inlägg fråntalarstolen. Men det är naturligtvis inte alldeles säkert att allaorganisationer själva har den kapacitet som behövs för att ta emot merapengar till u-hjälp, och därför ber vi regeringen att undersöka hur det stårtill med de oUka enskilda organisationernas kapacitet i det här avseendet.Också i detta ligger ett förtroende för dem. Det är inte rimligt att de fårmera pengar än de kan använda på ett förnuftigt sätt. Margarethaaf talade i sitt anförande och även i sin replik om krisen i den svenskabiståndspoUtiken.