prot · G70954 · 1983-12-31 00:00:00 — Sparkvoten för höginkomsttagare har gått ner, och tjänstemännens harlegat kvar på en hög nivå. Den stora uppgången i sparkvot har skett blandarbetar-och pensionärsgrupperna. Det är intressant att notera att Västtysklandbeslöt att avskaffa det största av sina sparstimulanssystem . Man fanndå att dess verkan var uppnådd, att sparvanor var etablerade. Man kunde sänkapremieringen utan att behöva frukta en nedgång i sparkvoten. Från centerris sida har vi här i under höstenföreslagit bl. a. inrättande av privata investeringskonton som ett led i ettökat hushållssparande. Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 2, 5och 6 i finansutskottets betänkande. 68KENTH SKÅRVIK (fp); Löntagarfondsdebatten i har pågåtti . Få frågor har diskuterats så mycket som denna, fått så mycketkritik och förkastats av så många. Det är inte bara egna företagare som i egetintresse har talat och demonstrerat mot fonderna. Nej, anställda i välfungerande företag har ställt upp liksom enskilda människor från allakategorier och även fackliga organisationer och enskilda fackliga ombudsmän.Alla säger ungefär samma sak om fonderna; Vi behöver dem inte, de hjälper ossinte i de problem vi har. Vad är det som säger att det ger fler arbeten ochstabilare företag bara för att man koncentrerar ägandet och bestämmandet tillfackliga ledare? Någon spridning av makten blir det absolut inte fråga om. kommerbara att byta ut en maktkoncentration mot en annan. Det yttersta syftet med fonderna har ändå varitatt ändra ägarstrukturen i svenskt näringsliv. Makten över företagen uppnår mannaturligtvis när de nuvarande ägarna successivt får se sin röststyrka minskas.Fonderna kommer att få ett dominerande inflytande över företagen mycket snabbt.Vi får dessutom många beslutsfattare som med all säkerhet kommer att sitta påflera stolar på en gång. De kommer att förhandla med sig själva. Det bliralltså i praktiken en större anhopning av ekonomisk och politisk makt hos ettfåtal personer. Detta betyder att samhällsstrukturen på ett väsentligtsätt förändras -enligt min uppfattning till det sämre. Mångfalden i samhälletriskeras när en enda organisation, uppbyggd på ideologiska värderingar, blirden dominerande ägaren, arbetsgivaren och fackliga organisationen. Vem vågaregentligen opponera sig mot én sådan maktfaktor? Detta - att mångfalden gårförlorad - har konsekvenser på många områden, inte bara ekonomiska utan även t.ex. kulturella. Dessutom kommer fonderna med all säkerhet att verka som enåterhållande faktor på strukturomvandlingen i ekonomin. Fackföreningarna, somnu får ett dominerande inflytande, är ju uppbyggda för att skydda och slå vaktom existerande arbetstillfällen för redan sysselsatta personer. Och flertaletekonomer är överens om att något av det viktigaste som svensk ekonomi behöverf. n. är mer av flexibilitet och möjligheter till omvandling inom näringslivet. Fonderna skulle alltså få en konserverande effekt. Det ärlätt att bilda intressegrupper för jobb som finns, betydligt svårare att skapaopinion för de jobb som ännu inte finns men som kommer . Förmodligen kommer löntagarfonderna att ta större hänsyntill producenfintresset än till konsumenterna. Fackföreningsrörelsen har ju somorganisation ett starkt intresse av att slå vakt om producenterna.Konsumenterna utgör ju heller inte någon starkt organiserad grupp, som likalätt kan göra sin röst hörd. Hur skulle det t. ex. gå med affärstiderna? Deanställda har ett intresse av att vara lediga och ,medan konsumenterna har ett intresse av att kunna handla . Konsumenternaär visserligen många, många fler, men jag befarar ändå att det blirproducentintresset eller de anställdas intressen som bevakas bäst avfackombudsmännen i fondstyrelserna. Det är också lätt att föreställa sig att klimatet förnyföretagande inte blir det bästa. Varför skall enskilda människor satsa pengaroch oerhört hårt arbete , kvällar och för att senare se sittföretag övertas av facket? Varför skulle löntagarfonderna satsa på ett nyttföretag, om det redan finns ett företag som tillverkar i stort sett sammaprodukt? Att det nya företaget kanske har en effektivare produkfionsprocesseller marknadsföring kommer därför inte att framstå som ett väsentligt skäl,eftersom ingen egentligen har något intresse av att fondernas medel placerasdär avkastningen blir högst. En annantrolig effekt av löntagarfonderna blir mindre konkurrens i ekonomin.Det kommer att framställas som omotiverat att ett företag skall konkurrera utett annat, när de har samma ägare. I stället blir det samarbete,marknadsuppdelning och olika former av karteller eller andra konkurrensbegränsningar. Grundvalen för marknadsekonomin rycks undan. säger manvisserligen häroch var att vi vill bevara marknadsekonomin. Men det räckerinte. Marknadsekonomin bevaras inte bara för att man vill behålla den. Denbevaras bara om man skapar system och regler som gör att den kan överleva. Vad man säger spelar mindre roll. Det är inte bara ordensom räknas, utan hur det man gör och satsar på kommer att fungera. Jag skall avsluta mitt tal här, även om det ioch för sig kunde ha varit mycket längre, för det finns mycket att säga om denhär frågan. Jag instämmer i de anföranden som folkpartistiska riksdagsledamötertidigare hålHt. 69HUGO HEGELAND (m): Det mest oväntade i regeringens propositionnr 50 är att ordet löntagarfonder över huvud taget inte förekommer ilagförslagen. Ändå envisas regeringen med att tala om regeringens proposition1983/84:50 om löntagarfonder. Titeln på omslaget till propositionen är ocksåLöntagarfonder. Men detta är en missvisande beteckning. Det är ingentingmindre än falsk varuupplysning. Det må vara hänt att regeringen kan urskuldasig med att den som omslagsfärg vak falskhetens färg - den gula. Här är ändå,enligt min uppfattning, fråga om snudd på bedrägligt förfarande. kan man tyvärr inte anmäla regeringen förkonsumentombudsmannen och dra målet inför , då bedrägligtförfarande utövat av politiker i politisk verksamhet är undantaget lagen.Följaktligen fortsätter finansministern sin vilseledande konsumentupplysningoch uppträder i helfigur i helsidesannonser i pressen och förklarar med storabokstäver; "Löntagarfonder: Ett svenskt sätt att lösa svenskaproblem." Så ser annonsen ut, som jag anser missvisande. Ack ja, herrtalman! Blott svenska krusbär har! diskussion om löntagarfonder ochomfattande utredningsarbete och ännu mera omfattande kritiska skrifter blir detsåledes inga löntagarfonder. Det blir i stället fem löntagarstyrelser, som iproposifionen missvisande kallas för löntagarfondsstyrelser. Som lagrådet påpekar i sitt remissyttrande skulle detkunna hävdas att benämningen löntagarfondsstyrelser är oegentlig, eftersom detinte finns några särskilda löntagarfonder. 1 stället föreslås fondstyrelser somfår förvalta - observera, ärade kammarledamöter: förvalta - och inte äga medelfrån allmänna pensionsfonden. gör lagrådet ett heroiskt försök i den högreadvokatyrskolan, som dock inte på något sätt väcker min beundran - snarare mitt medlidande - att klara regeringen ur detta språkliga dilemma. Lagrådet säger sålunda att avsikten "torde---- ha varit att genom benämningen markera att de fem nya fondstyrelsernahar en sammansättning som domineras av personer som företräderlöntagarintressen. är då sammansatt av leden'löntagar' och 'fondstyrelse'." Lagrådet förutsätter sålunda att ordetskall förstås på detta sätt och har av den anledningen "intet att erinramot den föreslagna benämningen". Men, herr talman, eftersom regeringen envisas med att isin kommenterande text helt oegentligt, fast säkerligen helt avsiktligt,tala om löntagarfonder - förmodligen för att lägga ut dimridåer för LO-folket -kan lagrådets skruvade tolkning knappast vara riktig. Regeringen avdelaruppenbarligen ordet löntagarfondsstyrelser på följande sätt; löntagarfondstyrelseroch inte löntagar-fondstyrelse. Eftersom det inte inrättas några löntagarfonder, trotssocialdemokraternas budskap i jättestora annonser i dagspress och kvällspress,är den rätta benämningen "löntagarstyrelser". Allmänna pensionsfondenär ju ägare till samtliga akfier som fjärde fondstyrelsen och de femlöntagarstyrelserna får förvalta. majoritet har tyvärr låtit sig duperas avpropositionens felaktiga beskrivning av förslaget och påstår därför likafelaktigt - på s. 51 i betänkandet: "Löntagarna blir genomlöntagarfondstyrelserna delägare i "Felaktigheterna upprepas på ett flertal ställen, ja, de är genomgåendei utskottsmajoritetens skrivning. De ökade medlen till allmänna pensionsfonden tas in delsoch huvudsakligen genom en särskild, real vinstbeskattning av företagen, delsgenom en särskild del av tilläggspensionsavgiften, vilken också är att betraktasom en skatt. Det intressanta är att båda dessa skatter är specialdestinerade,trots att på förslag av finansutskottet så sent som vid 1979/80 årsriksmöte uttalade att ny specialdestination inte bör införas. Varje specialdestination betyder i realiteten attstatsmakten delegerar en del av sin beskattningsrätt, låt vara en mycket litendel. De fem löntagarstyrelserna har sålunda tillerkänts beskattningsrätt femtedel av företagens vinster. Löntagarstyrelsernas privilegium blirdärigenom förledande likt en förläning i forna tiders feodalsamhälle. Därdelegerade som bekant fursten en del av beskattningsrätten fill vasallerna motatt dessa åtog sig vissa försvarsuppgifter. Den härskande klassen i dagens svenska samhälle är allaLO- och TCO-anslutna. De härskande löntagarorganisationerna skall följaktligenfå utse majoriteten av ledamöterna i löntagarstyrelserna. För egen del kansocialdemokraterna säkert räkna med fortsatt pekuniärt stöd från LO och facketoch även ett försvar för sin förmenta förträfflighet. Tjänster och gentjänstervarar längst, som talesättet lyder. Därmed kommer man in på frågan om huruvidaförslaget till löntagarstyrelser är förenligt med internationellaåtaganden så som de formulerats i den konvention biträtt genomratificering av tilläggsprotokollet . (SÖ 1953:26) fillkonventionen angående skydd för de mänskliga rätfigheterna och grundläggande Enligtprotokollets artikel 1 skall envar fysisk eller juridisk persons rätt till sinegendom lämnas okränkt och ingen berövas sin egendom annat än i det allmännasintresse och under de förutsättningar som anges i lag och av folkrättens allmännagrundsatser. Lagrådetanser att förslaget inte strider mot våra internationella åtaganden i och medatt medlen tillfaller den allmänna pensionsfonden och förvaltas avoffentligrättsligt reglerande organ. Lagrådet säger: "Det förhållandet attlagförslagen har även andra syften såsom att stärka löntagarinflytandet inäringslivet synes inte böra leda fill en annan bedömning." Men,herr talman, här argumenterar lagrådet förvånansvärt nog en aning lättvindigt. Det lagrådet kallar "även andra syften" är ju det primärasyftet med förslaget! På s. 35 i propositionen skriver statsrådet att åtgärder bör "vidtas som motverkar att vinstuppgången medför en ytterligare koncentration av makt och ägande i näringslivet. I stället är uppgiften att sprida makten och ägandet, så att fler görs delaktiga i förmögenhetstillväx ten. -- Detta är den avgörande och grundläggande motiveringen till att regeringen lägger framförslaget om löntagarfonder." Eftersomhuvudsyftet med förslaget sålunda är att sprida makten till vissa grupper isamhället, nämligen till löntagarna i vissa organisationer, kan man inte gärnagöra gällande att detta ligger i det allmännas intresse. Här är det tvärtomfråga om att en speciell beskattningsrätt delegeras till vissa grupper isamhället för att utöka dessa utvalda gruppers makt. Regeringensförslag måste därför, så vitt jag kan se, komma i strid med Sverigesinternationella åtaganden enligt nämnda konvention. Frånallmänekonomisk synpunkt är regeringens förslag också mycket egendomligt. Denregionala uppdelningen av inköpsrätten till aktier på fem s. k. fondstyrelserär omotiverad ur alla synpunkter utom lokalpatriotiska. I stället för fem nya,regionalt fördelade kanslier för inköp av aktier och mindre icke börsnoteradeföretag m. m., är det enklast att utöka fjärde inköpsrätt.Denna styrelse disponerar tillgångar för i runt tal 6 miljarder kronoroch besitter god sakkunskap. Med hänsyn till att inte har någotöverflöd på aktiemarknadsexperter - tvärtom - ter sig införandet av fem nyastyrelser för inköp av aktier i vårt lilla land föga rationellt. Vi har ju inteens lyckats få ihop en kompetent styrelse i en icke okänd statlig affärsbank! Etthuvudargument för löntagarfonder har varit att företagen behöver riskkapital.Men kan någon i denna kammare förklara hur företagen får nytt eller merriskkapital från pengar som först har tagits huvudsakligen från företagen?Effekten måste tvärtom bli den motsatta. Huvuddelenav de medel som de fem löntagarstyrelserna får disponera skall ju gå åt tillatt på börsen köpa emitterade aktier. Blott vid nyemissioner och vid s. k.riktade emissioner tillförs företagen nytt riskkapital. Högst en fjärdedel avde pengar som medelst den extra vinstbeskattningen och den höjda filläggspensionsavgiftentillförs löntagarstyrelserna torde kunna användas för nyemissioner, vare sig deär riktade eller ej. En utomordenfiigtintressant paragraf i förslaget till Lag med reglemente förallmänna pensionsfonden, herr talman, är nr 39, enligt vilken en Nr 54 fondstyrelse över huvud taget inte behöver köpa några aktier. Paragrafen den lyder nämligen: "Omdet behövs för en tillfredsställande betalningsberedskap eller för att tillgodosekravet på ändamålsenlig förvaltning får fondmedel placeras hos Löntagarfonder , annan bank eller postgirot. I samma syfte fårfondmedel placeras i statsskuldväxlar, skattkammarväxlar, bankcertifikat ochföretagscerti-fikat." Om en löntagarstyrelse väntar en nedgång på börsen denärmaste åren, får den följaktligen placera samtliga erhållna medel på t. ex.bankräkning eller i statsskuldväxlar. kan såledesblott hälften av det i debatten vanligtvis angivna beloppet, dvs. blott två avfyra miljarder, ha placerats i aktier, vilket vore minst sagt sensationellt.Detta underlättar naturligtvis en avveckling av löntagarstyrelserna om deborgerliga partierna vinner valet . Granskar man närmare de fem huvudargument som har anförtsför införande av löntagarfonder, faller de ett efter ett. I den avsocialdemokratiska partistyrelsen och LO gemensamt utarbetade rapporten tillden socialdemokratiska partikongressen - Arbetarrörelsen ochlöntagarfonderna - sägs som punkt 3 att fonderna genom medägande skall stärkalöntagarinflytandet. Som jag inledningsvis framhöll, herr talman, inrättas ingalöntagarfonder. Följaktligen infrias inte heller något s. k. medägande. Det endaargument som bevarat sin styrka är att löntagarfondfrågan gällermakten över näringsliv! Här kommer f. ö. kritiken också från vänster, där vpkefterlyser ett fondsystem som kan sättas in i en strategi syftande till ensocialistisk samhällsomvandling. 1 motion 223 sägs denna strategi bl. a.innebära att fondernas medel skall utnyttjas för att motverkatransnationalisering och industriutflyttning. Talet om transnationalisering har förmodligenframförts av någon tidigare transvestit inom vpk som av Högsta bjuditspå transport med och därvid drabbats av någontranssubstantiation och till hela sin läggning plötsligt blivit transnationelli stället för transsexuell! Slutligen: , som gärna placerar andra i bursitter nu själv som fondernas fånge i den bur LO krävt att allaledande svenska företagare skall placeras i. Hur kan någon tro att detta kommeratt stärka marknadsekonomin eller förmänskliga marknadsekonomin, som finansministernformulerar sig i sina mera känslosamma stunder? Eftersom regeringens förslag om fondstyrelsertvärtom får rakt motsatta effekter på marknadsekonomin, yrkar jag avslag påregeringens proposition nr 50 och bifall till reservationerna 1,2,5 och 6 somär fogade till finansutskottets betänkande nr 20. 70BRITTA HAMMARBACKEN (c); I då parfierna i borde gåsamman i kampen mot arbetslöshet och budgetunderskott och, inom parentes sagt,komma i kapp opinionen hos större delen av svenska folket, väljer alltsåsocialdemokraterna konfrontationens väg. Man lägger fram det utmanandeförslaget om kollektiva löntagarfonder. Förutom att vi nu hardebatterat förslaget i sak har det från flera håll påpekats just det sterila isocialdemokraternas attityd, och jag vill instämma i att det var nästan likaolycksbådande för framtiden som själva förslaget. Socialdemokraterna har visatnästan övertydlig nonchalans mot samförståndet som vapen i försvaret förlandets ekonomi. Löntagarfonderna har förklarats ,och jag skall inte ta upp tiden med att upprepa konstruktionens alla delar. Låtmig bara göra några små reflexioner. Löntagarfondernas konserverande och koncentrerande verkanhotar både att allvarligt rubba de mindre företagens möjligheter att konkurreraoch försvårar nyetablering av småföretag. Den enda garantin för att småföretagen skall kunnakonkurrera på likvärdiga villkor är att marknaden är fri. finns detett antal offentliga konkurrenshinder som försvårar småföretagens villkor,vilket vi i ofta har påpekat. Med den inställning till fri företagsamhet som ibland harvisats av stora delar av den fackliga rörelsen, som ju får det störstainflytandet i fonderna, finns det all anledning att tro att kollektivalöntagarfonder kommer att förstärka dessa konkurrenshinder. I den s. k. vinstdelningsgruppens förslag, somuttryckligen ligger till grund för löntagarfondspropositionen, beräknas antaletföretag som berörs av vinstdelningsskatten till 3 000-4 000. Därav är drygt 1000 företag med färre än 20 anställda. Vinstdelningsgruppens beräkningar baseras emellertid på1980 års vinstnivå. Denna ligger på mindre än hälften av vad som avkonjunkturinstitutet beräknas gälla . Det innebär i sin turatt antalet företag som kommer över spärrgränsen blir mångdubbelt störreän vad man hade beräknat i underlaget. Ett av de grundläggande argumenten motvinstdelningsskatten är att den drar undan medel från de vinstgivandeföretagen, medel som borde få användas och normalt skulle få användas förinvesteringar i företag och som skulle få en mycket stor betydelse för jobben.Detta får konsekvenser för orter, län och kanske också för hela regioner.Produktiva resurser dras undan och återkommer knappast i form av placeringarfrån löntagarfondsstyrelsernas sida. Resultatet blir en centralisering avföretag och resurser med starkt negativa effekter på regionalpolitiken. I län finns ett antal företag- enligt en beräkningmellan fem och tio stycken - som är stora nog för att vara intressanta somplaceringsobjekt. Mot detta skall ställas det tjugotal - enligt vad jag sadefidigare om de bristfälliga beräkningarna blir det troligen flera - som drabbasav denna extraskatt, som drar bortinvesteringsviljan och viljan att expandera. Lägg sedan till att länet Nr 54 f. n. har ca 6 000 småföretagare eller, om man väljer en mer avgränsadkrets, Tisdaeen den ungefär 2 000 fillverkande företag, som,utan att ha en chans att få någon "bonus" på insatsen ändå får vara med och betala. Jagkan referera ur en sammanställning av fondkonsekvenserna, baseradLöntagarfonder siffror: Enbart ATP-avgifterna till fonderna uppgåri län till drygt 14,8 milj. kr. från offenfliga arbetsgivare och till31,4 från "övriga", där egenföretagare inkluderas. Det blir inalles46,2 miljoner. Minskade skatteintäkter för länets kommuner beräknas fill ca 14miljoner. Tillsammantaget visar dessa siffror att det kommer att rinna en stridekonomisk ström ur länet och att återflödet knappt blir en liten rännil. Detnytänkande och den småföretagaranda som landet så väl behöver borde fåutvecklas med positivt stöd från statsmakterna i stället för denna omvändaRobin Hood-modell, som utarmar i stället för förstärker de egnaansträngningarna. Detta är en modell för regionalpolifik som aldrig kanställa upp på, men som kommer att gälla för stora delar av landet, med undantagav några få orter, om röstar igenom det förslag som ligger. Många av dem som deltog i demonstrationen varsmåföretagare och anställda som sällan ses i protestaktioner ellerdemonstrationståg. De ansåg, och anser, utifrån sin erfarenhet att dettaförslag är negativt för framtid. Det är deras röst jag har velatförmedla här. Det gör jag bäst, herr talman, genom att yrka bifall tillreservationerna 1,2,5 och 6, som är fogade till finansutskottets betänkande. Under detta anförande övertog talmannen ledningenav kammarens förhandhngar. Anf.71 (): Vid årets upplaga av den s. k. stora skattedagen, som anordnas avStockholms handelskammare, var en av talarna. Han medgav dåatt bolagsbeskattningen i vårt land är för komplicerad. Vi har krånglat fillden i onödan, men skall den förenklas, sade han. Han sade också att det nubehövs lugn och ro på skatteområdet. Däremotsade sig hoppas på en stor debatt om skattepolitiken. Enkonstruktiv diskussion behövs för att reparera skavankerna i nuvarandeskattesystem, och jag hoppas på näringslivets medverkan i en sådan debatt, sadehan. "Skavankerna i nuvarande skattesystem" - nej, det är inteskavanker det är fråga om, utan i den proposifion som behandlas är det frågaom en medveten skärpning och en avsevärd fillkrångling av en redan hög ochkomplicerad bolagsbeskattning. Förslagetom vinstdelningsskatt karakteriseras av brist på överskådlighet och avsaknad av konsekvensanalys. Förslagets utformning skapar stor osäkerhet för framtiden i vad gäller utfallet, en osäkerhet som negativt kan påverka företagens långsiktiga planering och som därför är mycket olämplig på bolagsskattens område. Vi vet att det upplevs som komplicerat, krångligt ochavskräckande inte minst bland mindre och medelstora företag. har, som påpekade,tidigare uttalat sig om specialdestinerade skatter. I själva verket harutskottet varit enigt om att ta avstånd från specialdestineradeskatter. Även berörde specialdestinationen, i detta fall närmastur konstitutionell synvinkel. Han ifrågasatte ändamålet medspecialdestinationen. Utskottsmajoriteten har inte med ett ord berört detta.Därav kan man kanske dra den slutsatsen att ändamålet medlen. har förut också varit enigt om att det ärangeläget att man på olika sätt underlättar företagandets villkor. Man kan intemed bästa vilja i världensäga att man i detta fall har levt upp till denmålsättningen. talade såsom företrädare förmajoritetsgruppen i skatteutskottet. Hon påstod att man har eftersträvatenkelhet vid framläggandet av detta förslag. Jag vet inte om hon tänkte på inför ett fribelopp, som begränsar det antal företag som berörs avvinstdelningsskatten. I det avseendet kan man säga att en förenkling harskett. Men f. ö. är det ett mycket komplicerat förslag. Utskottsmajoriteten skriver också i sitt betänkande attkritik i vissa avseenden kan riktas mot vinstdelningsskatten. Utskottet villinte bestrida vare sig att vinstdelningsskatten kommer att leda till meraarbete för såväl myndigheter som ett inte obetydhgt antal företag eller attbestämmelserna kommer att föranleda tillämpningssvårigheter, i vart fall iinledningsskedet. Detta är en brasklapp, som i högsta grad är motiverad. Vad är det då som gör förslaget så komplicerat? Jo, blandar den traditionella nominella företagsbeskattningen med den nya realaprincipen. Man skall räkna ut en skattebas för vinstdelningsskatten, som är ettkalkylbegrepp, vilket man måste ha i stort sett revisorskunskaper för att kunnaförstå och tillämpa. Skattebasen kan beräknas först när verksamhetsåret haravslutats, inflationen har kunnat fastställas och årets redovisning blivit klärså att den vanliga bolagsskatten kunnat räknas fram. Detta inverkar också påmöjligheterna att kunna värdera företagen, vilket kan vara nog så viktigt ilånesammanhang och vid strukturförändringar. Det är alltså en utomordentligt komplicerad modell som manföreslår. Skatten skall fastställas i tre olika steg. Först skall man räknafram. det nominella resultatet och sedan räkna om detta till ett realtresultat. För att kunna göra detta måste man göra ett mot årets inflationsvarande avdrag på bl.