prot · G70918 · 1983-12-31 00:00:00 — Mentvärtom stöder regeringen , via STU,utvecklingsfonderna och på annat sätt, och del är ju vällovligt. I en debatt här i kammaren med min moderatekollega angående eventuell svartlistning av icke-socialisler somställer upp i löntagarfondernas styrelser sade arbetsmarknadsministern:"När del gällde den frågan" - El-ettans bojkoll av - "gickdet så, att del inte blev någonting av den här bojkotten, därför allfackförbundet, liksom vi, kände ett ansvar att medverka fill alt upprätthållade mänskhga fri- Ominnebörden av denfackliga vetorätten enligtmedbestämmandelagen Om innebörden av denfackliga vetorätten enligt medbestämmandelagen och rättigheterna,däribland rätten att demonstrera ulan att bli utsatt för repressalier.Ansvarstagandel log över." Närjag nu deklarerar min uppfattning angående svartlistning, nämligen all sådaninte bör förekomma - det kan bli svårt ändå för fonderna att få kvalificeratfolk att medverka till det fria näringslivets fackföreningskollektivisering-villjag fråga arbetsmarknadsministern: statsrådet att El-ettansagerande när del gäller det av mig refererade fallet med enmansföretagarenstämmer överens med de mänskliga fri- och rättigheterna? Under detta anförande övertog talmannen ledningenav kammarens förhandlingar. Jag gick ju igenom bestämmelserna ganska grundligt i interpellationssvaret,och jag tänker inte särskilt mycket ytterligare kommentera dem. Jag vill sägaatt jag är glad över del konstaterande som även gör, nämhgen attMBL kom till för att hindra missbruk av arbetskraft och utnyttjande av svartarbetskraft för att kringgå olika lagar. Jag uppfattade på det sättet att han, precis som jag, tycker att dessa paragraferi MBL därför har ett berättigande. Det handlar ju om att skydda seriösaarbetsgivare från osund konkurrens, lika väl som det handlar om att skyddaarbetstagarnas intressen. Vadsom sedan är viktigt är, vilket också framgick av interpellationssvaret, attdet råder avtalsfrihet. Man kan inte med hjälp av dessa bestämmelser tvinganågon att ingå avtal. Veloförklaringen mot en entreprenör får inte användas föratt framtvinga ett avtal. NärErik Hovhammar säger alt det är med MBL:s hjälp som man har försökt tvinga framavtal och sedan vägrat ställa upp och teckna sådana avtal därför att del intefinns några anställda, är detta inte en riklig beskrivning. Lagen tillåter intedetta. Det är inte så lagen skall användas. Jag håller med om att enentreprenör ställs inför en omöjlig situation om del först krävs av honom althan skall träffa ett kollektivavtal för att få ett visst arbete och om sedansamma fackliga organisation som har ställt kravet på kollekfivavtal förvägrarhonom ett sådant avtal enbart av det skälet att del rör sig om ettenmansföretag. Del blir en orimlig situafion - del vill jag helt hålla med om.Men del är alltså enligt mitt förmenande inte så alt lagen ger stöd för dentypen av agerande. Del är emellertid arbetsdomstolen som har att pröva sådant,och,ansvaret för att föra upp sådana här ärenden till prövning iarbetsdomstolen ligger på arbetsgivaren. Del har alltså såvitt jag vet ännuinte i något fall skett. Jagvill än en gång deklarera för det första alt jag tycker att det praktiskaresultatet om en arbetstagarorganisation ställer sådana här krav blir orimligtför den som vill ha en entreprenad. För det andra vill jag deklarera att MBL:sparagrafer om vetorätt mot entreprenad inte alls har haft delta syfte ochenligt milt förmenande inte heller ger stöd för ett sådant agerande. 62ERIK HOVHAMMAR (m): Statsrådet säger all MBL inte har haft dettasyfte. Men vad som är intressant i det här fallet är hur man tillämpar MBL.Statsrådet har både här i kammaren och i sitt svar sagt att det här handlar omenstaka fall av missbrukoch alt det är en orimlig situation som uppstått. Jagmåste då säga alt det här inte rör sig om bara något enstaka fall - det rör sigom väldigt många fall. Del är faktiskt inte bara inom elbranschen som facket pådetta sätt använder den övermakt man har fått genom lagsfiftningen. Exempelvisi har konsekvent vägrat att godta s. k.kompanjonsföretag, som ofta startas av arbetslösa byggnadsarbetare för att deskall erhålla ett jobb. Skriver de sedan avtal med målarfacket får enenmansföretagare inte ta större jobb än för . Flera av dessa företaghar hotats med och satts i blockad därför att de inte accepterat ett fackligtdiktat om att endast en person får vara arbetsgivare och att övriga skall varaanställda. Kompanjonen skall sedan ha avtalsenlig lön, så att de nya företageninte skall kunna priskonkurrera. Det gamla beprövade sättet för nya företagareatt få del hela att gå ihop genom att ta ut en mindre lön i början tolererasmed andra ord inte. Jag vill därför i anslutning till det här fråga statsrådetför del första: Anser arbetsmarknadsministern att det är värdefullt mednyföretagande? För del andra: Hur tror arbetsmarknadsministern att nya företagstartas - som enmansföretag och kompanjonföretag eller som företag medanställda? Det vore intressant all få den frågeställningen något belyst - denär trots allt synnerligen intressant. Om innebörden av denfackliga vetorätten enligtmedbestämmandelagen Anf.63 Arbetsmarknadsminister : Herr talman! Jag tycker alt det ärbra med nyföretagande, och om jag hade haft en annan uppfattning skulle jaginte här i ha lagt fram förslag om hur vi, bl. a. genomarbetsmarknadspolitikens ram, skall kunna stimulera del. Men det kanske intevar del som den här interpellationen i första hand handlade om. Låt mig när detgäller de problemen bara upprepa det jag sagt förut: Lagen anvisar medel föralt komma till rätta med fall där det har funnits missbruk. Om det förekommer missbrukanvisar lagstiftningen också hur man skall kunna åtgärda del. Men demöjligheterna har ännu inte utnyttjats. Jag skulle vilja säga att detsjälvfallet måste åligga arbetsgivaren att la upp sådana här ärenden tillprövning. Del finns ingen annan som kan göra det i arbetsgivarens ställe. Menden möjhgheten finns, och om det är fråga om missbruk bör den självfallet ocksåkunna utnyttjas. Däremot kan jag inte se att de enstaka fall somarbelsrättskommittén bedömer att det handlar om ger en grund för att ändra isjälva lagstiftningen. 64ERIK HOVHAMMAR (m): Statsrådet säger nu att det finns möjligheterför en arbetsgivare att påtala det här förhållandet och gå vidare när detgäller dessa frågor. Men låt mig då slå fast att del faktiskt inte finns någotlagligt skydd mot ett fackligt missbruk enligt de tidigare citeradeparagraferna - 38 och 39 §§ medbestämmandelagen, de s. k. vetoreglerna. Om innebörden av denfackliga vetorätten enligtmedbestämmandelagen enmansföretagarei syfte att slå ut dessa för alt en ideell organisation av fackpoliliska skäl -för det måste ju vara detta som det handlar om - inte tycker om enmansföretagär icke acceptabelt. Det är därför, fru statsråd, som vi önskar att den härlagen skall ändras. Antingen formulerar man om lagtexten så all vetoreglernainte kan utnyttjas för alt stoppa andra företag än sådana som förmedlar grå arbetskraft- när del gäller dem är vi överens - eller också slopar man vetot helt. Det ärdessutom bråttom. Det av mig refererade fallet är - jag upprepar det - på intetsätt unikt. Visst kan man säga att arbetsgivarorganisationen - i dethär fallet handlar det om den elektriska - har ett ansvar, när man vägrar ettenmansföretag inträde i organisafionen. Men egenfligen är ju del hela ganskalogiskt. Organisationen är ju fill för förelåg med anställda och skall förarbetsgivarens räkning förhandla med arbetstagarorganisationen om löner ochallmänna anställningsvillkor för de anställda i företaget. Enmansförelagen harju inga anställda. Lika litet som facket kan representera någon fysisktnärvarande person i enmansföretag, lika litet representerar ju en arbetsgivarorganisationförelaget, när detta drivs som ett enmansföretag. Och visst har även det upphandlande företaget ett ansvar.Det borde egentligen, tycker jag, la strid med facket. Men detta kan lätt ledatill hot om omfattande blockadåtgärder. Statsrådet tycks i någon mån vara dåligt bevandrad i hurdet hela går till i praktiken. Därför vill jag helt kort summera: Facketförelägger ju arbetsgivaren en lista på godkända entreprenörer. I alla andrafall krävs förhandlingar. Ofta begär då facket kollekfivavtal av entreprenörenför att godkänna denne. Men, fru statsråd, i det av mig åberopade fallet vägrasju förelagaren ett-kollektivavtal. Nej, fru statsråd, ansvaret vilar helt och fullt på osshär i . Anser vi all del hör till de mänskliga fri- och rättigheterna- jag upprepar del än en gång - att driva yrke som enmansföretagare, elleranser vi alt det bättre stämmer överens med fri- och rätfigheterna att geideella organisationer, ulan myndighetsansvar, rätt all stoppa företag ochföretagsformer som man av fackpoliliska skäl tycker illa om? Rekommenderar statsrådet alla upphandlande arbetsgivare -rätt stora företag - alt ta strid med samtliga fackligaorganisationer som vägrar enmansföretagare arbete enbart på grund av alt dessasaknar anställda? Del är, herr talman, min fråga. 65Arbetsmarknadsminister : Herr talman! Jag vet inte om dettjänar så värst mycket till att fortsätta den här diskussionen. Jag har gjortden deklarationen att i en del av de praktiska fall som har redovisats härförsätts en företagare i en omöjlig situation, öm det krävs att han skall hakollektivavtal och han sedan förvägras att teckna del. Dessutom har jag gjort den deklarationen att jag, liksomnya arbetsrätts-kommittén, inte bedömer all det förekommer ett missbruk somskulle motiveraall vi ändrar de grundläggande bestämmelserna i . Vi vet nämligen att de harkommit till för att stävja annat missbruk som tyvärr också fortfarandeexisterar. Men, , det är faktiskt så att vi ilagstiftningen har anvisat möjligheter för arbetsgivaren alt få rättelse om detförekommer missbruk. 40 § och 57 § ger tillsammans dessa möjligheter. I 40 §slår det att arbetstagarorganisationerna måste ha fog för sina veton, och i 57§ finns det sladganden om de skadestånd som arbetstagarorganisationen i annatfall kan bli tvungen alt punga ut med. Jag vill därför upprepa milt tidigare svar, nämligen alljag inte kan finna skäl för att vi skall gå ifrån den här lagstiftningen.Dessutom vill jag framhålla att jag inte tror alt del i grundlagensbestämmelser om fri- och rättigheter las ställning till om det, från olikasynpunkter, är finare eller bättre med enmansföretags eller fackligaorganisationers bedömningar. MBL är förenligt med de mänskliga fri- ochrättigheterna, vilket också framhållit. MBL:sbestämmelser om facklig vetorätt mot entreprenader kom till för alt skyddasåväl arbetsgivare som arbetstagare mot ett missbruk som både jag vet förekommer. MBL:s paragrafer har gett arbetsgivaren möjligheter attingripa för att föra talan mot arbelstagarorganisafioner som inte besinnar sittansvar. Med dessa bestämmelser som trygghet för arbetsgivaren tycker jag inteatt det finns något skäl alt ändra i grunden. Om innebörden av denfackliga vetorätten enligtmedbestämmandelagen 66ERIK HOVHAMMAR (m): När jag lyssnade fill vad statsrådet anfördefick jag uppfattningen all i verkligheten håller med mig om ganskamycket av vad jag har sagt, men hon går inte så långt att hon anser alt det börgöras ändringar i lagen. Jag vill framhålla alt jag inte har refererat fill någotenstaka fall, utan jag har hänvisat till vad som skett på många håll i landet idel här avseendet. Jag har svårt all tro all enmansföretagaren skulle kunnaåstadkomma så särskilt mycket, om han väljer att gå den väg som.fru nyssanvisade. Enmansföretagaren är nog trots allt synnerligen maktlös, och det ärdel som är beklämmande. I debatten hävdas det i bland och inte minst i dagensläge -jag lyssnade med intresse på debatten här om möjligheterna att fåarbete - alt alla skall ha rätt till arbete. Då tycker man all också enenmansföretagare skall ha den rätten. lyssnade jag på statsrådet han sade: För mig framstår socialismen som en frihetsrörelse. Delta gälldeinte minst när socialdemokraterna sade sig vilja arbeta för frihet frånmaktlöshet. Tycker inte arbetsmarknadsministern alt dessa ord, om maktlöshet,stämmer väl in på enmansföretagaren som inte får arbeta just på grund av attElektrikerförbundets avdelning 1 motsätter sig detta? Avslutningsvis vill jag säga att jag är förvånad över allstatsrådet med tanke på de fakfiska förhållandena inte vågar gå längre, trotsatt hon i mycket förstår hur allvarlig frågan är. Om innebörden av denfackliga vetorätten enligtmedbestämmandelagen enmansföretagarenoch andra som råkar i den här situafionen? Vilket råd kan de få av ettansvarigt statsråd när det gäller sin egen situation? Svaret på denna frågaberör inte bara några få personer. Ytterst kan det gälla samfliga ca 80 000enmansföretagare och även alla dem som står i färd med att starta eget och som regeringenenligt utsago ömmar så mycket för, vilket framhållits även . Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Föredrogs och hänvisades 1983/84:45till kulturutskottet 1983/84:46till arbetsmarknadsutskottet 15 § Föredrogs och hänvisades Motionerna 1983/84:37och 38 till finansutskottet 16 § Anmäldes och bordlades Propositionerna och skrivelsen 1983/84:34 Ny organisation för postverket 1983/84:36Förslag till lag om kontroll över tillverkningen av krigsmateriel, m. m. 1983/84:39 Ändring i lagen (1968:576) omKonungariket stadshypo- tekskassa och stadshypoteksföreningar 1983/84:42Trygghelsfrågor i statlig anställning m. m. 1983/84:47 Vissa naturgasfrågor 1983/84:49Redogörelse för tillämpningen av terroristlagstiftningen 1983/84:51 Fortsattgiltighet av lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder i spaningssyfle i vissa fall 1983/84:53 Ändring i lagen(1929:405) med vissa föreskrifter angående tillämpningenhär i riket av svensk-norska valtenrältskonventionen av den 1983/84:54 Lokaltågen i Storstockholm1983/84:55 Immunitet och privilegier samt kostnader för konferensen om förtroende-och säkerhetsskapande åtgärder och nedrustning i () 1983/84:56 Ändring i lullagen(1973:670) 1983/84:62 Fortsatt stöd för åtgärder för att ersätta olja, m. m.samt för 17 §Anmäldes och bordlades 1983/84:5Riksdagens förvaltningsslyrelses redogörelse för verksamhetsåret - 1983/84:6 Riksdagensrevisorers förslag angående statens anslag till Operan 18 §Anmäldes och bordlades Nr 18 Motionerna Måndagenden /84:39 av Per Ändring i brandlagen (1974:80) (prop. 1983/84:13) 1983/84:40 av i " innebörden av Rättentill offentlig försvarare (prop. 1983/84:23) denfackliga vetorätten enligt 1983/84:41 av m. fl. Allemanssparandet (prop. 1983/84:30) låsen 1983/84:42 av Förlängd fillämpning av allmännaprisregleringslagen (1956:236) (prop. 1983/84:32) 1983/84:43 av m. fl. Godkännande av överenskommelsemellan staten och (prop. 1983/84:15) 1983/84:44 av 1983/84:45 av m. fl. 1983/84:46 av i /84:47 av m. fl. 1983/84:48av m. fl. Beskattningen av energi (prop. 1983/84:28) 1983/84:49 av och Höjning av skatterna på drycker och tobak, m. m. (prop.1983/84:37) 19 § Anmäldes och bordlades betänkanden /84:4 Konsumentprisindex m. m. 1983/84:6Den reala förräntningen av livförsäkringskapital 1983/84:7 Rationalisering iden offentliga sektorn 1983/84:8 Utredning om protektionismens konsekvenser förSverige 1983/84:9 Utveckling för livskvalitet 1983/84:10 revisorersrätt att granska statlig verksamhet som bedrivs i bolagsform m. m. 1983/84:1Dubbelbeskattningsavtal mellan och Förenta Staterbeträffande skatter på kvarlåtenskap, arv och gåva (prop. 84:3) 1983/84:2 Dubbelbeskattningsavtal mellan ochSri Länka (prop. 1983/84:2) 1983/84:3 Dubbelbeskattningsavtal mellanSverige samt och Nordiriand (prop. 1983/84:5) 1983/84:5 Begränsning avsmåhus- och lägenhetsägarnas uppgifts- och 1982/83:177) Justiiieulskoltets betänkanden /84:1 Tillståndsgivningför skjutvapen /84:2 S. k. passivt skattebedrägeri 1983/84:3 Langning m. m. 1983/84:2Researrangörers ansvar gentemot sina resenärer 1983/84:1Tjänstegrader för kretshemvärnschefer 1983/84:2Besked om inryckning till första värnpliktstjänstgöring 1983/84:1Förtroendeläkares medverkan i sjukförsäkringsärenden 1983/84:2Läkarintyg vid sjukskrivning 1983/84:4Gränsen mellan och barn 1983/84:5Skydd mot genetisk manipulation 1983/84:1Idrottens möjligheter till större självfinansiering 1983/84:2Vissa lotterifrågor 1983/84:1En bestämmelse i kreditupplysningslagen 1983/84:2Vissa delar av stenindustrin 20 § Meddelande om interpellationer Meddelades att följandeinterpellafioner framställts 1983/84:37av () till justitieministern om gatumusiken: All gatumusiken är ett uppskattatinslag i gatubilden är en uppfattning som delas av de flesta. Men högljudd ochskränig sång och musik under sena kvällstimmar - ibland t. o. m. under den delav dygnet som utgör natt -uppskattas inte lika myckel i närheten av bostäder.Det har också i vissa fall brustit i hänsynen till dem som arbetar på platsen.Alt höra ett och samma musikstycke ett otal gånger kan förbåde musikaliska och omusikaliska människor innebära vissa påfrestningar. Polisen har inte alllid kunnat stävja dessa avarter inomgatumusiken. Anledningen till delta lär inte vara knappa resurser ellerbristande förståelse för dem som söker polisens hjälp. Förhållandet är istället att polisens lagliga möjligheter att ingripa är starkt begränsade. Gatumusiken hänförs till allmänsammankomst enligt lagen om allmänna sammankomster (LAS). Möjligheten attingripa mot en allmän sammankomst och stoppa - upplösa - den är mycketbegränsad, för att inte säga i prakfiken obefintlig. Vid utskottsbehandlingensom föregick den senaste ändringen av 3 § LAS, varigenom gatumusikanterundantogs från plikten att ha tillstånd av polisen, diskuterades möjligheternaalt ingripa mot störande galumusik med stöd av annan lagstiftning, t. ex. 3 §lagen om tillfälligt omhändertagande. Att polisen inte fullt ut använt annanlagstiftning som grund för ingripande torde ha sin förklaring i alt man ickebedömt det lämpligt alt på så sätt urholka det grundlagsskydd allmännasammankomster är tillförsäkrade. alt här närmare gå in på frågan varför galumusiknumera kommit att hänföras till allmän sammankomst kan man dock fråga sig omgrundlagberedningen ursprungligen avsett att del slag av musikunderhållningsom gatumusiken oftast är skulle omfattas av det starka skydd som tillerkäntsallmänna sammankomster. I fri- och rältighetsutredningens betänkande, SOU 1975:75,s. 193, framhålls att de tillställningar som avses i 2 kap. 1 § regeringsformenoch som sålunda skall åtnjuta del särskilda skyddet är sådana som avserrättigheter som är grundläggande för fri åsiktsbildning. Tillställningar av rennöjeskaraktär borde enligt beredningen falla under allmänna ordningsstadgan. För att komma till rätta med de missförhållanden enhänsynslöst utövad galumusik skapar utan att därför hinder läggs för övriggalumusik kan LAS ändras. Detta kan ske utan att de i 2 kap. regeringsformenskyddade intressena träds för när. 3 § tredje stycket LAS kan i stället förnuvarande lydelse få följande innehåll: Galumusik, som anordnas utan attfillstånd lämnats enligt denna lag, är ej att hänföra till allmän sammankomst.Kan galumusik, som ej är allmän sammankomst, med hänsyn till del väntadedeltagarantalet, den utsedda platsen och tiden för sammankomsten samt desärskilda anordningarna som avses förekomma, vara alt jämställa med offentligtillställning, skall polismyndighetens tillstånd jämlikt 12 § lagen omoffentliga tillställningar inhämtas. Den föreslagna ändringen innebär i praktiken attgatumusiken i normalfallet kan utövas helt fritt i enlighet med de intentionersom låg till grund för den senaste ändringen av 3 § LAS. Dock ges en möjlighetatt avbryta den galumusik som utövas på sådant sätt att den innebär ettofredande av t. ex. dem som bor eller arbetar på platsen. Den föreslagna textentillförsäkrar vidare den som i gatumusikens form önskar framföra t. ex. ettpolitiskt eller religiöst budskap rätlen att få det starka skydd som gesallmänna sammankomster. Härför fordras endast all man hos polisen ansöker omtillstånd i samma ordning som för andra tillståndsbelagda sammankomster. Med hänvisning till vad som ovan anförts vill jag ställaföljande fråga till justitieministern: Avser justitieministern framlägga förslag om ändringar iexempelvis lagen om allmän sammankomst för att komma till rätta med demissförhållanden som en hänsynslöst utövad och störande galumusik innebär? 1983/84:38 av () till justitieministernom tillämpningen av narkotikalagsliftningen: Narkotikamissbruket är ett av vårtids största problem - kanske det största eftersom det i sig rymmer mångamänskliga tragedier. tjänar samvetslösa personer stora pengar påmissbruket. Detta senare faktum gör att det krävs kraftfulla åtgärder för attkomma åt och minska flödet av narkotika. För detta krävs en mobilisering avalla människor. Vi måste helt enkelt hjälpas åt för att nå resultat. Vi måstevara beredda att ta ansvar, inte bara för oss själva ulan också för våramedmänniskor. Samhället har dock ett övergripande ansvar, både somlagstiftare och som ansvarig för att den lag vi har efterlevs. Skall människorkänna sig motiverade och våga hjälpa till krävs alt de samhälleliga instansernahar en konsekvent hållning fill narkolikalangning och innehav av narkotika. Deträcker inte att stoppa ett antal huvudpersoner - de ersätts ganska fort - utandet krävs också att vi inte tillåter innehav av narkotika, för att därigenomminska missbruket av och efterfrågan på narkotika. Det krävs också en hel delpå det mänskliga planet men det tar jag inte upp . Vi har en narkotikalagstiftning som, om den tillämpaskonsekvent, är ganska bra och skulle ge ett bra skydd. Åtminstone är det denuppfattning jag fått när jag pratat med människor som sysslar med dettaproblem. Däremot är del tydligen så att såväl polis, åklagare som domare tolkarlagen olika hårt. Detta får till följd att den som ertappas med innehav avnarkotika får olika hårt straff beroende på var någonstans detta sker. Detta ärförmodligen inte bara en tolkningsfråga utan också en resursfråga. Den mildaretolkningen är inte bra. Vi behöver en sträng tolkning av lagen och det ärnödvändigt att tolkningen blir något så när lika i hela landet. Problemet blirinte mindre av att det är i våra mest narkotikasmittade områden som denmjukaste bedömningen enligt uppgift sker. Med anledning av det anförda vill jag ställa följandefrågor till jusfitieministern: Har justitieministern uppmärksammat att polis, åklagareoch domare på olika orter tolkar narkotikalagsliftningen olika hårt? Exempelvisger några hektos haschinnehav i ett par månaders skyddstillsyn medan deti bara ger böter. Vilka åtgärder är justitieministern beredd att vidta föratt få en mer konsekvent och strikt tolkning av narkotikalagstiftningen? 1983/84:39av () till statsrådet omfosterdiagnostiken: Fosterdiagnostik är ett nytt områdesom läkare och forskare hittat. Samhället, i det här fallet politiker, harvisat ett litet intresse för verksamheten, och den har styrts enbart genomanslag till forskning och klinisk verksamhet. Detta är inte tillfredsställande. Fosterdiagnostikenmåste ses i ett vidare perspektiv än dagens relativt begränsade verksamhet. Görman det inser man snabbt all fosterdiagnostikens utvecklingsmöjligheter gällerområden utanför forskares och läkares kompelens. En arbetsgrupp inom gav sedanut en faktarapport om fosterdiagnosfik. Man fokuserade därvid ett antalfrågeställningar, t. ex. - vilkaindikationer skall utgöra grund för fosterdiagnostik - vilkeninformation skall den blivande mamman erhålla - vilkenmänniskosyn kan en oslyrd, oplanerad utbyggnad medföra - skallkönsdiagnoslik utgöra grund för abort - påverkar eneventuell utveckling av fosterdiagnostiken i framliden rätten till fri abort FrågeHstan skulle kunna göras mycket längre, eftersomdenna nya medicinska verksamhet rymmer många frågetecken. Alla dessa oklarheterbör och skall naturligtvis inte regleras genom lagstiftning.