prot · G70977 · 1983-12-31 00:00:00 — Jag blir ännu gladare nästa gång LRF avtackarhonom när han avgår som jordbruksminister. Det är en intressant upplysning som jordbruksministern nuger, att det inte är jordbrukspolifiska beslut i sig som är problemeteller har varit problemet för jordbrukarna. Problemet är, säger han, den dåligaekonomiska polifik som den borgerliga regeringen förde. Ja, om det var på detsättet, varför börja på att rota och ändra jordbrukspolitiken? Ni skall ju föra en annan ekonomisk politik, och den skallväl då leda till att jordbrukets problem liksom bara försvinner av sig själva.Därför måste jag säga, herr jordbruksminister, att jag tror inte på.denförklaringen. Anledningen till det utredningsarbete som har igångsattsär naturligtvis en helt annan. Anledningen är att ni vill ha en annanjordbrukspolifik som ni döljer under namnet livsmedelspolitiska utredningen.Det fanns ju inget skäl att över huvud taget tillsätta den, om det var så passenkelt - eller svårt, vilket man vill - att problemen för jordbruket kundeundanröjas med en annan ekonomisk politik, eller hur? Sedan säger jordbruksministern att han inte har någrasvårigheter att följa beslut. Nej, det hoppas jag verkligen, och dåbehöver jag inte känna någon oro på den punkten. Jordbruksministern kommer inteatt ge kommissionen i uppdrag att överföra prisregleringsmedel. Den fråga somjordbruksministern tar upp är nämligen, såvitt jag kan förstå av direktiven. under utredning i livsmedelskommittén, och det vore välbra om den kunde få arbeta färdigt och lägga fram ett förslag som kunderemissbehandlas. Skillnaden mellan det beslut vi tog 1977 och det vi tar i dagär ju att de Övergripande målen inte är behandlade av utredningen och interemissbehandlade utan fillkomna i ett slutet rum på jordbruksdepartementet.Det tycker jag är ett dåligt underlag för att fatta beslut på. Jagskulle t.o.m. vilja säga att jag hoppas, att vi inte skall behöva fåse så torftiga proposifioner från som den jordbruksministernnu har presenterat, för det är att ha dålig respekt för . Riksdagenkan nämligen kräva att få så bra underlag som möjligt för de beslut den skallfatta, och det har den inte fått, herr jordbruksminister, i den härproposifionen. 58 i (): Två saker: Om jag nu försöker följajordbruksministerns krumelurer i fråga om målformuleringen och vikten av ettpolitiskt beslut, kan jag väl ansluta mig till vad som senast uttalades; kommed det! Men varför fick den frågan icke samma prioritet som t. ex. frågan omsättet att prisförhandla? Varför gavs inte kommittén uppdraget att komma medsynpunkter beträffande målformuleringen i delbetänkandet? Det hade väl ändålegat i linje med jordbruksministerns synsätt. Detta är en rundgång i debatten som inte gagnar vare sigdebatten eller jordbmkspohtiken. Jordbruksministern måste ändå komma till skottså småningom och tala om, vad som var den slutliga anledningen till dennasäregna turordning. Det är inte så, herrjordbruksminister, att den ena talaren efter den andra ställer förväntningar pålivsmedelskommittén, utan vi böjer oss helt enkelt för det faktum att det finnsen livsmedelskommitté som arbetar. Vi anser aft det är ett märkligtumgängessätt att vi skall gripa in och ta vissa delbeslut samtidigtsom vi uttalar att livsmedelskommittén skall fortsätta som om ingenting hänt.Det tycker vi är en konsfig jordbrukspolitik, och det kritiserar vijordbruksministern för. Jag kan föreställa mig att kammarens ledamöterbörjar tycka att det här blir en något utdragen och kanske till sin karaktärnågot enformig upprepning av argument, när vi försöker klara ut för varandravad vi menar med det ena och det andra. Men jag kan väl få säga att det ärlitet märkligt att lyssna till , som anklagar mig för att jaginte skulle ha låtit remissbehandla det förslag till övergripande målsättningarsom vi lade i direktiven och som redovisas på bord. AndersDahlgren lade själv - som jag antydde förut - utan vidare fram förslag omförändring av målsättningen i den proposifion vi fick 1977 och gick därmed utredningsarbete utan att göra det fill föremål för nägon som helstremissbehandhng. Jag anseratt det är en regerings rättighet att i sina direktiv lägga fram förslag fill målsättningaroch redovisa dem för . har sedan att antaga målsättningarnaeller, som nägon har sagt här, att säga nej till dem; det är ju riksdagensrättighet. Jagtror ändå att gör det enkelt för sig när han konstaterar, attom det inte var något större fel på jordbrukspolitiken utan att allt var denekonomiska politikens fel, så behövde man väl inte bry sig om att tillsätta denhär livsmedelskommittén. Här har jag först anklagats för att jag ägnade förstor uppmärksamhet ät i första hand bara primärproduktionen. Jag har redovisatatt den här regeringen var den första som tog upp hela hvsmedelskedjan, justdärför att vi icke ville lägga hela resonemanget om de problem vi har på baraprimärproduktionen. Vi är medvetna om att vi också måste titta pä helalivsmedelskedjans problem. skulle nog också läsa litet grand iden förnämliga bok som LRF har gett ut och där man konstaterar att vi går in ien annan tid som kanske kräver nya synsätt. Pä en konferens som jag för någraveckor sedan bevistade diskuterade man från LRF:s sida mycket allvarligt ochseriöst på vilket sätt man skall tackla de problem som möter jordbruket medhänsyn fill överskottsproduktionen och ohka förändringar i själva uppläggningenav produktionen, förändringar som man kan behöva resonera om. Såenkelt är det inte att man bara utan vidare kan nöja sig med att konstatera: Omvi ordnar den ekonomiska politiken, är alla andra problem för jordbrukets vidkommandelösta. 60 vice talmanANDERS (): Nej, sä enkelt är det inte, jordbruksministern, att man kan krypa bakommig för att rättfärdiga något som jordbruksministern har gjort. Jagvet att jordbruksministern tycker illa om inkomstmålet . Men det ärvärt att påminna om detta och tidigare jordbrukspolitiska beslut, eftersom detfinns ledamöter i denna kammare som var med om att fatta de besluten. 11947 årsjordbrukspolitiska beslut exempelvis var inkomstmälet överordnat alla övrigajordbrukspolitiska mål. Målsättningen ändrade sedan karaktär och fick en annanutformning . Utredningen 1972, som låg fill grund beslut,diskuterade inkomstmålet som sådant utan att föreslå några förändringar. Jordbruksministernvet - som den gamle departementschef han är och med sin erfarenhet på dettaområde - att anledningen fill att regeringen remissbehandlar utredningar är attden skall få synpunkter frän ett bredare fält. Det är dä departementschefensskyldighet - det skulle jag vilja påstå -att ta vara på de synpunkter som underremissomgången kommer från de olika remissorganen. Sådana kom i mängd. Det ärbara att läsa i propositionen , exempelvis på s. 30. Jag hoppas att nihar propositionen med er. Det bör man ha, för man vet aldrig vad som kan kommaupp i en sådan här debatt. Fleraav remissorganen hävdade att inkomstmålet borde ha en starkare ställning.Flertalet remissinstanser instämde i att man vid prisöverläggningar- naborde eftersträva att uppnå inkomstmålet för så stora grupper av jordbrukaresom möjhgt. Detvar anledningen till att regeringen i propositionen 1977 skrev in inkomstmåletför jordbruket på det sätt som vi gjorde. Vi skrev ordagrant: "Motdenna bakgrund bör ett huvudsyfte med jordbrukspolitiken vara att fillförsäkradem som är sysselsatta inom jordbruket i alla delar av landet en ekonomisk ochsocial standard, som är hkvärdig med den som jämförbara grupper uppnår." Färjag då fråga jordbruksministern: Vad är det för orättfärdigt med en sådanmålsättning? Varför framkallar målsättningen att denna grupp av människor skallkunna uppnå någonting som andra grupper har jordbruksministerns och regeringensvrede? Också vi har inkomstmålet med, men vi säger att det i detta sammanhangskall likställas med konsumentintresset. Vi tycker att det är onaturligt för jordbrukspolitiken eller livsmedelspolitiken gör det till etthuvudsyfte att ta sikte på inkomstutveckhngen för en grupp medborgare i samhället.Det är det som vi har vänt oss emot. Inteheller LRF har haft några invändningar mot den förändring av målformuleringensom vi gör i detta sammanhang. Den tidigare målformuleringen ter sig onaturligvilket område i samhället vi än väljer. Om vi t. ex. skulle säga atthuvudsyftet med bostadspoHfiken ,är att främja inkomstutvecklingen förbyggnadsarbetare skulle också det betraktas som ganska underligt. Huvudsyftetmed de insatser som vi gör frän samhällets sida måste vara att gynna denutveckling som vi avser att främja. Det som vi avser att främja med vårlivsmedelspolitik är en utveckling som tryggar livsmedelsförsörjningen försvenska folket. Likställda mål under detta huvudsyfte är enligt vår mening attjordbrukare skall ha en standard likvärdig med övriga gruppers och attkonsumenterna skall kunna påräkna livsmedel av god kvalitet till rimligapriser. Anf.62 vice talman (): Fru talman! Det där har jag hörtförr. Det fanns ingenfing nytt i det, och jag måste erkänna att jag inte blirsärskilt mycket klokare av det. Jag har bara att ställa frågan: Om det nu är säatt det är inkomstmålet som så att säga är boven i dramat, varför var inte dethär lika orättfärdigt ? Det är väl så att ni har en helt annan syn påjordbrukspolitiken . Annars skulle ni ju inte tillsätta denna storautredning, som skall omforma hela jordbrukspolitiken. Annars skulle ni ju integöra dessa kostnadsövervältringar. Det finns ingen annan förklaring till att niförsöker skapa den optiska synvilla som döljer att ni genom att gömma er bakominkomstmälet och ge det en annan ställning i praktiken vill införa en annanpolitik. Nr 77 : .,. Vissa livsrnedels- politiska frågor 63 Jordbruksminister : Fru talman!Detta blir mitt sista inlägg i den här debatten. Jag märker att första hand är ute efter att misstänkliggöra regeringens ochsocialdemokratins avsikter i det här sammanhanget. Jag konstaterar, som jag hargjort sä förut, att den jordbrukspolifik och den livsmedelspolitik- och det är den senare det är fråga om - vi vill föra skall läggas uppså, att den kan mötas med förtroende av både konsumenter och producenter. Jagmenar för min del att det aldrig får bli så, att livsmedelsförsörjningen är enangelägenhet bara för producenterna. I det här sammanhanget har i mycket litenutsträckning nämnts att vi har även konsumenternas intressen med i bilden. Jagtror att den som vill föra en klok livsmedelspolitik och en klokjordbrukspolitik inser att förutsättningarna för att göra detta också ärberoende av hur den politiken uppfattas av den stora konsumentgruppen. 64Andre vice talman (): Nej, jag är inte ute efter att misstänkliggöra någon. efter attförsöka få klarhet i vad ni vill. I det misslyckas jag, måste jag Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1 a (målen för livsmedelspolitiken) Utskottets hemställan bifölls med 186 röster mot 127 förreservation 1 av m.fl. Mom. 2 a (prisregleringen på jordbruksprodukter) Utskottets hemställan bifölls med 167 röster mot 146 förreservation 2 av m. fl. Mom. 3 (det tillfälliga investeringsförbudet inomanimalieproduktionen, m.m.) Utskottets hemställan bifölls med 215 röster mot 99 förreservation 3 av i m. fl. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 7 § Anmäldes och bordlades Motion 1983/84:2542av m.fl. Teckning av ytterligare aktier iPost- och , , m.m. (prop. 1983/84:98) 8 §Meddelande om interpellationer Meddeladesatt följande interpellationer framställts 1983/84:99 av förste vice talman ()till socialministern om barnomsorgen: Det är väl känt att många föräldrarsom önskar fortsätta sitt förvärvsarbete har svårt att kombinera detta med denkommunala barnomsorgen. Andra mer flexibla och "skräddarsydda"lösningar ställer sig ofta ekonomiskt oöverkomliga för familjer med låga ellervanliga inkomster, även om de skulle kosta väsenfligt mindre än den kommunalabarnomsorgen. Det är också känt att det främst är familjer med låga ochvanliga inkomster, med flera barn eller med obekväma arbetstider (såsom mångaLO-familjer), som helt står utan någon form av stöd fill sin barnomsorg. Detta innebär genomsnittligt högre kostnader för varjeytterligare familj som får barnomsorg. Bristen på platser där beräknassamtidigt till ca 80000, om även fortsättningsvis endast den värdformen skuUestödjas. Stat och kommuner har inte heller råd att fortsättautbyggnaden av den kommunala barnomsorgen i oförändrad takt. Genom den s. k.avindexering-en kommer också statsbidragen till denna att urholkas de kommandeåren. Det är slutligen väl känt att allt fler föräldrarprotesterar mot att endast vård av andras barn, inte av de egna, betraktas som"jämlikt" och produktivt och i samma utsträckning värt det allmännasstöd och uppmuntran. Mot bakgrund av det anförda ber jag att få ställa följandefråga till socialministern. Är regeringen beredd att vidta åtgärder för att förbättrafamiljernas möjlighet att - om de så önskar - själva ta hand om sina småbarneller att själva ordna sin barnomsorg? 1983/84:100 av () till utrikesministern om ; Folkpartiregeringen beslutade islutet av 1978 att inleda ett större ekonomiskt samarbete med Sri Länka genomatt finansiera det s. k. . Detta ingick i ett större projekt -. Detta ingick i ett större projekt - förelektricitet och bevattning - där andra i-länder var inblandade med två övrigadammbyggen med kraftverk och bevattningssystem. Målet var att ge elkraft och bevattning till storaområden. Presidenten i Sri Länka framhöll att projektet skulle innebära att650000 acres skulle kunna kultiveras och att ytterligare 250000 acres skulleförses med bevattningssystem. En miljon människor skulle få jord nog attförsörja sig på. Kostnaden för beräknades frän börjanfill . Redan påföljande år konstaterade den borgerliga regeringenatt kostnaden skulle bli ca 1000 milj. kr. Sedan har kostnaden sfigit till 2,5miljarder. Det blev alltså ca fyra gånger dyrare än man från början räknat med.Någon prövning i vanlig ordning inom SIDA skedde inte, utan besluten fattadesdirekt inom regeringen och exportkreditnämnden. Riksdagenställdes inför fullbordat faktum och hade i stort sett inget annat val än attgodta det. Det hela beskrevs som en engångsföreteelse med gigantiska mått ochmed klara svenska kommersiella och företagsekonomiska intressen inblandade.Ett kontrakt upprättades mellan Sri Länka och . bidra till landsbygdens utveckling och ge en miljon småbönderen ny start var, trots betänkligheterna, naturligtvis mycket vunnet. Sverigesatsar också åtskilligt på landsbygdsutveckling méd detta som mål. I Sverigesbistånd till Sri Länka ingår detta som en betydelsefull del. Nuvisar det sig emellertid, att det kommersiella inslaget fortsätter i andra ochbetydligt svårare former. Sri Länka har enligt uppgifter träffat avtal medåtskilliga agrimultinationella företag, med syfte att skapa stora plantager iområdet. Enligt uppgifter från en jordbrukarorganisation i har intemindre än 110250 acres lämnats över till olika utländska företag från ,, , och . Ett holländskt företag har beviljats 10000acres i Seruvilla. Ett kanadensiskt har tilldelats 10000 acres, ett fransktbolag 6000 acres i Ududumbara, har erhållit 50 acres i Pannala, ettjapanskt bolag (.) skall odla jordgubbar och apelsiner, och andrainternationella bolag jämte ett indiskt bolag har blivit filldeläde närmare40000 acres i Amparai för odling av sockerrör och andra grödor. Man hartilldelat 5 600 acres i Mahaweli Scheme (H.) försockerodhng och tillåfit flera utländska firmor att utvinna mineraler urfyndigheter i områden som sätts under vatten vid Mahawelis reservoarer. Situationenförbättras inte av att detta i första hand drabbar den tamilska befolkningen,som alltmer öppet förföljs av Sri Länkas regering. De som tvingas lämna sinjord är i huvudsak tamilska bönder. Enligtuppgifter under den ekumeniska u-veckan 1983 från en forskare frän Sri Länka, ärdet alldeles uppenbart att Sri Länkas regering efter hand förändrat sinaambitioner med det stora damm- och bevattningsprojektet. Man vill främstanvända den nya marken som lockbete till de internationella livsmedelsbolagenoch deras plantageodhngar. Detta står i uppenbar konflikt med de utlovadeintenfionerna inför det jättelika . I den raskonflikt sområder är det dess värre den redan prövade tamilska befolkningen som tvingaslämna området. ,och har redan uppmärksammat tamilernas situation i sina nyavillkor för biståndet. Sä måste också ske frän svensk sida. Projektet måsteytterligare granskas. I den mån ovanstående uppgifter bekräftas måsteframställningar göras till Sri Länkas regering med påminnelse om de ursprungligaintentioner som var för handen då uppgörelser och avtal gjordes med Sri Länka. Med hänvisning till ovanstående ber jag att tillutrikesministern få ställa följande frågor: Anserregeringen att de ursprungliga intentionerna genomförs av regeringen i SriLänka i projektet ? Omgenomförandet strider mot dessa intentioner, vilka åtgärder är då regeringenvillig att vidta för att de skall genomföras? 9 § Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts 1983/84:325 av () till statsrådet om åtgärder för att hindra att värdefull konst säljs till utlandet: Vid i , iLinköping, finns deponerad den synnerligen välkändaoljemålningen , utförd av Östgötakonstnären nägon vuxen svensk medborgare har kunnat undgå att semålningen eller en reproduktion av densamma. Den är förmodligen också en av demest reproducerade målningarna i . Åtskilliga svenska experter anseräven att Grindslanten är en av våra folkkäraste målningar och den bedömningengörs vid en jämförelse inom hela den svenska konsthistorien. är målningen fill salu och kommer - om ingenting görsför att hindra det - att försäljas på en av våra stora konstauktioner undervåren 1984. Risk föreligger också att konstverket hamnar i utlandet, eftersomdet f. n. ägs av en svensk affärsman i . Förre länsmuseichefen i har vädjat omhjälp för att på något sätt rädda tavlan kvar till exempelvis iLinköping, där den som nämnts varit deponerad. Därmed skulle ettomistligt kulturverk räddas till ett svenskt museum, där det kan blitillgängligt för envar. Enligt min mening är det utomordentligt angeläget attnationella konstskatter stannar kvar i landet. Detta är bakgrunden till minfråga: Delar kulturministern min uppfattning i den här frågan,och är statsrådet i så fall beredd att vidta några åtgärder till skydd försådana nationella konstskatter som analogt och värdemässigt närmast skullekunna klassas som fornminnen? 1983/84:326av () till statsrådet om avverkningen i defjällnära skogarna; generaldirektörmeddelar att inga nya avverkningar skall starta i de fjällnära skogarna. Dettaär positivt även om det är ett besked som borde ha kommit mycket tidigare. Det anmärkningsvärda äratt man trots de fakta som framlagts ej beslutat att upphöra med deavverkningar som startats eller planerats starta . Avser statsrådet att föreslå regeringen att åläggadomänverket att stoppa den pågående avverkningen? 1983/84:327 av () till statsrådet om statlig etablering i bensinbranschen; I pågår etthänsynslöst priskrig inom bensinbranschen, vilket uppenbarligen har sittursprung i en strävan hos branschens företag att reducera antalet företag inomdenna industrisektor, som anses överetablerad. Anser industriministern motbakgrund härav att av staten ägt företag skall etablera sig i denna bransch? 10 § Kammaren åtskildes .