prot · G709134 · 1983-12-31 00:00:00 — I stället bör man, som jag antydde i mitt anförande, se till attdet i den befintliga delegationen skapas en effektiv kommitté som kan arbetavidare på detta väsentliga område. 147 ()replik: vill ge sken av att det är nödvändigt med etttreårsanslag för att man skall kunna planera arbetet på ett effektivt och brasätt. I konsekvensens tecken borde då mena att energiforskningen,som också är ett treårigt program och som får sitt anslag uppdelat årsvis, intekan planeras effektivt och bra utan att man även där borde anvisa hela summanpå ett budgetår. Jagtycker att det här exemplet klart visar hur orimligt det är att ett program,som är antaget av , inte skulle vara planeringsbart, inte vara tryggt,om man inte anvisar hela påsen pengar. Detär knappast spaltfyllnad när vi talar om att man bör utnyttja STU ochhavsresursdelegationen. Det är att effektivt utnyttja befintliga resurser. Denuppsplittring som utskottsmajoriteten föreslår anser vi vara olycklig. Jag troratt det är väldigt svårt för att bevisa att programstyrelsen kangöra ett väsentligt bättre arbete än en något kompletteradhavsresursdelega-tion. Anf.148 () replik; Bara några ord till när det gäller programstyrelseeller inte. Jag tycker inte att han kom med några nya bra argument. Karl-ErikHäll säger att styrelsen skall vara temporär, men det kan ju lika gärna enkommitté inom havsresursdelegationen vara, såvitt jag kan förstå. Dessutomtycker jag att instmktionen för delegationen mycket väl täcker ett sådant häruppdrag. Där heter det t. ex.: "Delegationen skaU verka också för atthavsresursverksamhet såväl vid myndigheter och organisationer som inom svensktnäringsliv främjas och stöds." Deflesta av dem som skall ingå i programstyrelsen finns, precis som sagt, redan i havsresursdelegationen. Det gäller t. ex. för industrin. Manskulle alltså mycket väl kunrta tänka sig en liten kommitté, där man tar bortde kompetenser som inte behövs i det här sammanhanget men i ställetkompletterar med dem som man behöver ta in, t. ex. STU. det sättet skulle mantäcka in precis de områden som man nu säger att programstyrelsen skall göra. Anf.149 () repUk: . Låt mig börja med att säga till när det gällerprogramstyrelsens sammansättning att jag inte har någon anledning att diskuteraden - den har ju skisserats i propositionen. Men vad som gör att vi har blivitoense i utskottet är framför allt det förhållande som jag försökte understryka,kanhända litet knapphändigt, nämUgen att delegationen har samordnande uppgiftersom den skall ha i fortsättningen också. Styrelsen, som anges vara en temporärresurs, har fått den speciella uppgiften att dra i gång programmet, och denskaU enligt vår uppfattning inte bli lika långlivad som delegafionen. Jagmenar att det finns skäl att arbeta utifrån den fömtsättningen, och enligt vårbedömning kommer det att få positiv effekt. Men det är alldeles klart att detfinns oUka uppfattningar, vilket också framgår av utskottsbetänkandet och dedärtill fogade reservationerna. kommer ju att besluta omdet här, och det är knappast meningsfuUt att nu fortsätta diskussionen på denpunkten. TillIvar måste jag säga att vi har haft olika uppfattningar förut i fråganom man borde anslå hela beloppet på en gång eller inte. För att ta ettnäraliggande exempel, var det likadant när det föreslogs 300 miljoner förmineralprospektering. Såvitt jag förstår, var mofiv inte ett dugganknutna till vad vi talar om utan mera en förmodan att regeringen hade någonspekulativ tanke bakom formen för anslaget. Jagvidhåller att det måste vara rimligt i de flesta fall, om rnan skall bedrivaett arbete , att man får både en ekonomisk ram och ett programför arbetet. Det borde vara bättre även för beslutsfattarna här i kammaren, mendet har vi tydligen också olika uppfattning om. nya argument i mitt resonemang. Jaghar sällan hört att det kommer särskilt nya argument här i kammaren efter detatt ett utskott har behandlat ett ärende och gjort ett bra jobb. Och jag troratt vi kan säga att vi har gett det här ärendet en ordentlig och seriösbehandUng i utskottet. Jag är ledsen, , men jag kommerförmodligen inte, hur länge vi än håller på, att prestera några särskilt nyaargument i det här sammanhanget. 150 ()replik: Bara en kort kommentar beträffande de 300 miljonerna tillmineralprojekteringen. Det är heh riktigt, som säger, att vihade olika meningar då. I det fallet var det ännu störte skäl för att ickebevilja 300 miljoner, eftersom det totalt sett saknades beslutsunderlag för hurde skulle användas. Utöver det allmänna skälet att så långt sommöjligt bör belastas med sina kostnader fanns det skälet att intefick någon information till vad de 300 miljonerna skulle användas. I det falletåtminstone var det ett direkt fel att på så lösa boliner tvinga fram ett besluti frågan. 151CHRISTER EIREFELT (fp) replik: Vad jag avsåg med nya argument var just attdet skulle vara en temporär styrelse. Efter vad jag kan minnas har vi intediskuterat det i utskottet. Detta tyckte jag inte var ett argument som höll. 152 () replik; Ett kort svar på det senaste ChristerEirefelt sade: Det är möjligt att det inte specieUt betonades i utskottet, mendet står faktiskt i propositionen. 153RUNE (): Jag har haft nöjet att medverka idelegationen för samordning av havsresursverksamheten ända från dess tillkomst,och jag har därför följt ärendet så gott det har varit möjligt. Jag måsteerkänna att jag från början inte tillräckligt funderade över den nyaprogramstyrelsens uppgifter, men ju mer jag har tänkt på saken, desto merfinner jag att dess inrättande strider mot den gmndtanke man hade när manbildade delegationen för samordning av havsresursverksamheten. begärde att få ett förslagtill tillsättande av en sådan delegation, men industriministrarna varhalstarriga och tyckte att det där klarar de bäst själva. Till slut fick man gesig, och det bildades _en delegation för samordning av havsresursverksamheten.Varför? Jo, därför att man såg att det i stort sett bara var deintressen på havsområdet som industridepartementet var huvudman för som hadenågon chans att få pengar. Det är rätt som det står att delegationen för samordningav havsresursverksamheten normalt inte skall ha någon operativ uppgift - denuppfattningen delar jag. Däremot är det inte sant när det står att i bara sysslar med samordning av olikasektorsintressen. Tvärtom har det varit och måste också bU den vikfigasteuppgiften att prioritera mellan olika intressen, och det kan man göra baragenom att anvisa medel. Delegafionen för samordning av havsresursverksamhetenhar inga medel av någon betydenhet, men den skall ge anvisningar för hurtillgängliga medel av olika art skall utnyttjas - dessa 20 miljoner är t. ex.ett förhållandevis mycket stort belopp - så att man kan styra UtveckUngen påett sådant sätt att man prioriterar just de områden som man anser skallprioriteras. Jag är i varje fall inte övertygad om att industridepartementetär rätt organ att handha den prioriteringen. Jag har alltså mer och mer kommit till samma uppfattningsom reservanterna, dvs. att den rimliga metoden är att ställa de här medlentill DSH:s förfogande och att delegationen sedan anvisar dem till operativaorgan som genomför olika projekt. Det kan ske exempelvis som när det gällde attfå fram ett vattenbruk här i , då vi tillsatte ett litet organ i vilketdelegationen hade representation och där det sedan fanns personer som varspecialiserade på de här uppgifterna. Vi menar att den metoden kan användas även i det härsammanhanget. Att ha en fast programstyrelse som skall administrera alla 20miljonerna i ett endaorgan tror jag för min del inte är lämpligt. Jag kan inte tala å delegationensvägnar, för delegationen har inte tagit ställning till den frågan, utan jagtalar bara som ledamot. Delegationenför samordning av havsresurser är ett relativt fristående organ med en sådansammansättning som ger goda garantier för opartiskhet även departementenemellan - och det är ytterst viktigt för att de prioriteringar som vi föreslårskall kunna accepteras av alla berörda parter, såväl forskningen ochnäringslivet som departementen. Det var också så att det var delegationen församordning av havsresurser som utarbetade det program som utgör underlag förtänkta åtgärder framåt i tiden. Dess värre måste jag nog utgå från attindustridepartementet och statens industriverk med största sannolikhet kommeratt betrakta sig som parter i målet när det gäller kampen om pengarna, ochdetta kommer att skapa strid, både departementen emellan och de oUka organenemeUan. Motden bakgrunden ställer jag mig bakom den trepartireservation som finns iärendet. 154 INGA-BRITTJOHANSSON (s): I olika näringspolifiska sammanhang talar vi om att är dennaturliga platsen för en satsning på utveckUng inom havsteknikområdet. Ianslutning tiU varvskrisen gjordes också försök att samla båderegionala intressenter och de centrala statsmakterna kring uppbyggnad ay etthavstekniskt institut i . Det visade sig dock att varkennäringslivet i regionen eller staten var beredd att ta nödvändiga grepp ifrågan. Profileringkring havsteknik i har fått ny aktualitet av flera skäl. Nyavarvet, som skall utrymmas av försvaret, har lanserats som ensamlingspunkt för ur havstekniksynpunkt intressanta aktiviteter.Havsresursdelegationen har tagit initiativ till diskussioner med olika högskoleinstitutionerkring samlokaUsering tiU Nya varvet. Tillbilden hör också att de stora företagen i regionen tagit mycket stora steg i fråga om att mejsla ut sina affärsidéer ochidentifiera intressanta utvecklingsområden. Vissahot mot befintliga resurser i och på kan anas i detutredningsarbete som pågår kring lokalisering av havsanknutna laboratorier. Detsom främst konstituerar roll som centmm för havsteknik är koncentrationenav resurser och kunnande. Dessa byggs framför allt upp av de stora företagenArendal, och . Dit hör också , även om företagets engagemangf.n. är av-ett mer indirekt slag. Bland icke medbetydande verksamhet kring framför allt off shore-industrin finns ASEA, Kockumsoch Fläkt. Även ett antal småföretag besitter inom olika nischer ettkvalificerat kunnande. Tillresurserna hör också det kunnande som finns inom olika högskoleinstitutioner. Igränslandet mellan företags- och högskolesektorn finns SSPA - - som fr. o. m. omvandlas fill ett friståendestatligt bolag. Tillresurserna hör också olika fysiska tillgångar. Närheten till havet, Nordsjönoch oljefälten är givetvis en sådan. En annan är Nya varvets område med dessverkstäder och andra byggnader. Ett embryo till havstekniskt centrum finns påProjekt , där det bl. a. bedrivs säkerhetsutbildning för offshore-verksamhet samt forskning och utveckling kring oUka havsresurser. Andrafysiska resurser är t. ex. och andra markområden intillvattnet som ej utnyttjas eller som utnyttjas i ringa grad. Tillintressentskaran hör givetvis också off shore-mässor, somplacerat på "havsteknikkartan" samt hamn, somaktivt har bidragit till utvecklingen. Somnämndes inledningsvis har idén om en samordnad satsning för att utvecklaGöteborg som havstekniskt centrum en gång prövats och fallit genom. Detta fårnaturligtvis inte hindra att ett nytt försök görs utifrån de delvis nyaförutsättningar som gäller. Medutgångspunkt i den fysiska resursen Nya varvet har havsresursdelegationentagit fram ett utkast till en utvecklingsidé kring havsresursområdet.Delégafionens skiss innehåller som huvudkomponenter en samlokalisering avhögskoleinstitutioner och vissa laboratorier samt anläggningar för teknikutveckling.Det senare har i skissen exemplifierats med undervattensteknik. utveckling av havsresursdelegationens skiss bör huvudinriktningen vara attspinna vidare på faktorer som attraherar näringslivet. Anläggningar eller andralösningar för utvecklingsarbete kring intressanta tillväxtområden kan vara sådanafaktorer. I en mycket översiktlig inventering som kommunsnäringslivssekretariat har gjort har följande områden idenfifierats: - Utmstning för arbete på stora djup.- Utrustning förarktiska miljöer. - Underhåll av off shore-anläggningar. - Provning och kontroll av off shore-anläggningar. - Automatiska säkerhetssystem. - Oljeskydd och oljesanering. UrGöteborgs kommuns synpunkt aktualiseras nu två frågor av strategisk betydelse.Den ena är i vilken utsträckning kommunen skall engagera sig i försöket attsamla intressenter på det havstekniska området. Den andra är hur staten kommeratt agera i frågan. Den fysiska resursen Nya varvet är ingen nödvändigförutsättning för genomförandet av idén om ett havstekniskt centrum, menområdet är intressant för . Kommunenkommer att fortsätta arbetet med idén kring som havstekniskt centrum.I arbetet deltar förutom kommunen , havsresursdelegationen,och . Kommunen kommer också att satsa pengar föratt pröva bärigheten i de idéer som kommer fram under arbetets gång. betänkande om svensk havsresursverksamhet, som diskuteras,behandlas dels en motion som jag och några medmotionärer väckteunder den allmänna motionstiden , vari hemställs att hos regeringenbegär åtgärder för att utveckla som havstekniskt forsknings- ochutvecklingscentrum, dels en motion med som första namn, varihemställs att som sin mening ger regeringen till känna attprogramstyrelsen för havsresursverksamhet bör lokaliseras till . Utskottet yrkar attriksdagen avslår dessa båda motioner. Utskottetsäger på s. 7: "Det ligger också i sakens natur att de ökade insatser påhavsresursområdet som aviseras i propositionen i stor utsträckning kommer attfå genomföras vid olika institutioner och företag i ." JagviU fråga utskottets företrädare vad man menar med detta. Ge mig exempel påvilka insatser som i så stor utsträckning hamnar i ! Ibetänkandet går det nämligen inte att utläsa några sådana ambitioner. Ettbifall till vårt förslag om programstyrelsen skulle kunna få en mycket godeffekt för den fortsatta utvecklingen. Kansliresurser skulle säkert kunnaknytas till exempelvis havsresursdelegationen, och kommunikationerna frånGöteborg till , SIND och STU är lika goda som kommunikationerna denmotsatta vägen. Kan vi inte i stället utläsa en risk för att de ökandeinsatserna kommer att styras bort från och att vi därigenom får enutveckling som plottrar bort den kunskap och de resurser som samläts iGöteborgsregionen och som är av en så avgörande betydelse för inte minstutvecklingen av verkstadsindustrin på hela . Utan statens positivastöd kommer inte kommunen att orka med att dra hela lasset själv. Jag har med avsikt ännu inte ställt något yrkande, utan jag väntar medintresse på svaret på min tidigare ställda fråga till utskottets företrädare;Vilka ökade insatser kommer att genomföras i ? Dennaturliga platsen för ett centrum för havsresursverksamhet är - om man utgårfrån sakskäl - . 155 (): Som jag sade i mitt anförande har utskottet på denna punkt anfört enrad anledningar till att vi tycker att mycket av denna verksamhet skall hamna iGöteborg. Vi har räknat upp en rad resurser som redan finns där. I sittanförande framhöll ytterligare sådana anledningar ochräknade upp andra förtjänster. Detta gör naturligtvis vad utskottet redan harskrivit betydligt starkare. För jag har bara att tacka för Inga-BrittJohanssons medverkan. Omvi hade kunnat precisera oss och ge svar på den fråga som , hade vi naturligtvis i utskottet klart skrivit ut vilka aktivitetersom kommer att hamna i . Jag vill ändå understryka det starkaställningstagande som ligger i utskottets skrivning att man helt naturligtförst och främst skall använda de resurser som finns i . Den som talarom risken för att några resurser skulle plottras bort måste ha gjort enfullkomlig feltolkning av utskottsmajoritetens mening. Sedankan jag inte med bästa vilja i världen redogöra för vilka detaljer som kanräknas till godo. Men mot den bakgrund som utskottet anförborde det vara uppenbart att man tar hänsyn till alla faktorer som talar förGöteborg och de ökade aktiviteter som detta betänkande omnämner. Anf,156 (): Med hänsyn till den ytterligare förstärkning som nugjorde av utskottets betänkande kan jag avstå från att yrka bifall till de bådaberörda motionerna. Av naturliga skäl är vi i Göteborgs- och Malmöområdena våldsamtmisstänksamma. Vi har inte utan anledning én känsla av att vi i de delarna avlandet i alltför stor utsträckning på något sätt anses kunna klara oss själva.Efter det uttalande som utskottets talesman nu gjorde skall vi försöka tolkautskottets skrivning i positiv riktning. Vi kommer att noggrant följautvecklingen på havsteknikområdet. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslutetredovisas efter debatten om näringsutskottets betänkande 27.) Kammarenövergår nu till att debattera näringsutskottets betänkande 27 omaffärstidsreglering. 158 (vpk); När affärstidslagen togs bort 1972, var det ett försök, ett prov somsedan har permanentats. Vpk var redan då emot förslaget om helt friaaffärstider. Utvecklingen har visat att slopandet avaffärsfidsreg-leringen var ett allvarligt missgrepp. tillsatte dendåvarande socialdemokratiska regeringen en affärstidskommitté med uppdrag attstudera effekterna av de fria affärstiderna och komma med ett förslag, om detvisar sig att butikernas öppettider borde regleras. Kommittémajoritetenkonstaterade att det fanns ett stort behov av en ny affärsfidslag men kundeinte enas om ett gemensamt förslag. Ett majoritetsförslag lades emellerfidfram, bakom vilket stod socialdemokraternas och centerparfiets ledamöter samtHandelsanställdas förbunds representant. Att Handels ställde sig bakom detförslag som fick den bredaste anslutningen innebar i och för sig en svårkompromiss med utgångspunkt i opinionen bland förbundets medlemmar. Trots deproblem som majoritetsförslagets öppethållandetider skulle innebära för mångahandelsanställda insåg Handels att ett visst öppethållande - i detta fall tillkl. 20 - var nödvändigt för att alla konsumenter skulle ha möjlighet att görasina inköp med rimliga tidsmarginaler. Enligt förslaget fårbutikerna hålla öppet mellan kl. 8 och kl. fill fredag samtmellan kl. 8 och kl.' . De får vara stängda utom tvåvalfria . Kiosker och liknande försäljningsställen skall dockkunna sälja ett ganska omfattande särskilt sorfiment - den s.k. fria listan -såsom ett undantag från affärstidslagen. Upprepade motioner i samma riktningsom förslaget har väckts i från samtliga parfier utommoderaterna! Fråganom reglering av affärstiderna har , då affärstidskommitténöverlämnade sitt betänkande, behandlats åtskilliga gånger i ochdessutom vid olika konferenser och kongresser, bl. a. en och tvåsocialdemokratiska partikongresser. Alla har uttalat sig för enaffärstidsreglering. Finansminister har blivit uppmärksammadför att han i valrörelsen lovade att äta upp sin hatt om inte ensocialdemokratisk regering införde en ny affärstidslag efter valet. harFeldt emellertid sagt att det inte skulle bli någon ätning av hattar,, eftersomden socialdemokratiska regeringen inte satt kvar efter valet. StatsministerOlof höll ett uppskattat tal vid 1981, där han talade omde frågor och problem som den fackliga och politiska arbetarrörelsen gemensamtmåste lösa när socialdemokraterna kommit tillbaka till makten. Bland dessafrågor fanns enligt affärstidsfrågan. Det är förståeligt om man nu bland hundratusentals affärsanställda,varav de flesta är kvinnor - många är ensamstående mödrar med små barn - kännersig besviken. Regeringens och karska besked om att man intetänker lägga fram något förslag till ny affärstidslag, inte ens i modifieradform, verkar dåligt genomtänkt. Det handlar ju inte om en återgång till vad somgällde , utan om ett förslag som kan ligga i både konsumenternas ochde handelsanställdas intresse, ett förslag som är anpassat till vissaförändringar och förskjutningar i köpvanor som skett och tillstrukturförändringar i detaljhandeln. Dethandlar inte om att söka förhindra rationeUa inköpsvanor eller om att hindrakonsumenter från att inhandla vissa slag av varor. Det handlar om att förkonsumenternas bästa söka motverka impulsköp och förvärv av allehanda onyttigaprodukter. Det handlar om att söka slå vakt om én levande arbetsgemenskap ifasta arbetslag inom ramen för normala arbetsdagar -även för dehandelsanställda. Vaddet vidare handlar om är att man genom att förhindra helt fria öppettider sökermotverka den snedvridning av konkurrenssituationen som alltmer har ökat inomhandeln. Det gäller att motverka att allt längre öppettider används som ettmedel i kampen om marknadsandelar, vilket främst gynnar de kapitalstarka,större företagen. Detgäller inte minst att minska de sociala olägenheterna för de handelsanställda,att hejda en fortsatt minskning av antalet heltidsanställda, att minskasvårigheterna för ensamstående föräldrar som genom kvälls- och söndagsarbetetfått ökade problem med barnomsorgen och att minska riskerna och svårigheternaför dem som tvingas arbeta ensamma på sena kvällstider - för att ge någraexempel. Söndagshandeln är enligtvåroch de handelsanställdas mening inte främst ett uttryck för någotbehov hos konsumenterna, utan ett led i de stora detaljhandelsföretagenssträvan att konkurrera ut mindre och svagare företag. Det utökade öppethållandetinom detaljhandeln tenderar , enligt Handels, att sprida sig tillbakomliggande led och till tillverkningsindustrier med nära anknytning tillhandeln. Det finns en uppenbar risk för att allt fler lagerarbetare, anställdai serviceyrken, chaufförer och livsmedelsarbetare kommer att dras in i detkommersiella ekorrhjul som följer de fria affärstiderna i spåren. Vi vill med vårt förslag om ett återinförande av en affärstidslagstoppa och begränsa de klart negativa verkningar som följt i spåren avaweckUngen, negativa för vanliga konsumenter och de anställda, men även förmånga-småföretagare inom handeln som av konkurrensskäl tvingas till en alltföromfattande öppethållning. Om man utgår från att konsumenternas totalaefterfrågan på dagligvaror i stort sett är given, betyder det att vi har fåtten överflyttning från den tidigare dagligvaruhandeln till servicebutiker ochtill marknader och hallar som ofta bara kan utnyttjas av kunder med bil. Vadsom ofta kommit bort i debatten om fria eller reglerade affärstider är detfaktum att söndags- och sen kvällshandel ofta är olönsam och generellt settinnebär att de ökade kostnader butikerna får i sista hand drabbarkonsumenterna. De s. k. servicebutikerna med förlängt öppethållande har sombekant ofta en lägre servicegrad och högre priser. Det har blivit allt svårareför livsmedelshandlare som vill konkurrera med bättre service och lägre priser- inte med öppettider - att klara sig. De köpsvaga och de som är beroende avsådana närbutiker är inte betjänta av allt längre öppethållande, av sämreservice och högre kostnader. Defarhågor som anförts om varusortiment i kiosker, bensinstationer och andraförsäljningsställen med förlängt öppethållande, de gränsdragningsdiskussionersom kan uppstå, den risk för långt gående krångel och byråkrati sommotståndarna till en viss affärstidsreglering har anfört, bl. a. frånregeringens sida, skall enligt min mening inte övervärderas. Även om regeringenoch näringsutskottets majoritet nu anser det orealistiskt att åstadkomma entillfredsställande affärstidsreglering, förutsätter ju utskottet ändå attregeringen uppmärksamt följer frågan och vidtar åtgärder, om utvecklingenskulle gå i en från allmän synpunkt sett ogynnsam riktning. tror jag att utvecklingen på detta område kommer att gå i en frånkonsumenternas och de handelsanställdas synpunkt ogynnsam riktning, ochåtgärder torde nog få lov att vidtas i den riktning som vi motionärer harförordat. Jag yrkar därför bifall till reservationen. Handels medlemmar kommersäkert med stort intresse att ta del av hur de ganska många socialdemokratiskariksdagsledamöter vilka tillhör kommer att rösta iföljande votering. 159 (): Först en kort historik. Affärstiderna släpptes fria vid börjanefter reglering. Då inrättades affärstidsnämnden, som 11 protokoll 1983/84:133-134 fick till uppgift attfölja utvecklingen och som kom med sin slutrapport . 1975tillsattes affärstidskommittén, som avgav sitt slutbetänkande .