prot · G70971 · 1983-12-31 00:00:00 — föreslår i vår alkoholpolitiska mofion att beslutet från1977 utvärderas och att de slutsatser som man kan dra av den utvärderingenläggs till grund för det fortsatta arbetet. Föratt de resultat som uppnåtts skall bli bestående krävs ettfortsatt mycket medvetet arbete mot alkoholskador och för att behållakonsumtionen på nuvarande nivå eller helst minska den. Det finns fortfarandemycket starka humanitära, sociala och ekonomiska skäl för att fortsätta pressatillbaka totalkonsumtionen. Det finns nämligen ett klart samband mellan bruketav alkohol och missbruket. Och det finns ett klart samband mellankonsumtionsnivån och antalet skador. Omden totala alkoholkonsumtionen fördubblas leder detta inte till en fördubblingav alkoholskadorna utan en fyrdubbling. Det stora tryck på sjukvården somalkoholskadorna innebär kan antas vara effekter av den höga alkoholkonsumtionsom vi hade och , i kombinafion medalkoholdebut vid låg ålder. Den minskade totalkonsumtionen och de förändradeattityderna till alkohol bland ungdomar kommer omvänt att ge positiva effekteri framfiden. När vi känner detta samband är det skada att vi inte har satt uppett mer preciserat mål för en fortsatt sänkt alkoholkonsumtion. Ommedlen i alkoholpolitiken skall bli så effektiva som möjligt måste de kunnarelateras till ett bestämt mål. Annars riskerar man att förlora orienteringenoch bli offer för slumpens nycker. Endast en allmän, oprecis sänkning avkonsumfionen är det mål som gäller. Ettargument mot att fixera ett mål har varit att vi inte känner den totalakonsumfionen, och det är sant. Men om vi sätter oss före att få nerförsäljningen via monopolets butiker, får det naturligtvis inte ske fill prisetav t. ex. ökad hembränning eller smuggling. Det sunda förnuftet skall intekopplas bort därför att arbetet bedrivs målmedvetet och planerat. Fördelenmed ett kvantifierat mål är att medlen kan rangordnas utifrån hur effekfivt deleder fram till målet. Ett mål i sig gör naturiigtvis ingen nykter. Men medleninom nykterhetsvård och alkoholpolitik skulle kunna väljas med större säkerhet. Denutvärdering av beslut som jag har uttalat mig för här bör ocksåinkludera uppgiften att lägga fram förslag om en precisering av målet förminskad totalkonsumtion under t. ex. en fem- eller tioårsperiod. En minskningmed av konsumtionen borde vara möjlig. I vår alkoholpolitiska motion har vi anvisat skilda vägar för attminska alkoholens negativa verkningar i samhället. Vi hyser förhoppningar omatt vi skall kunna få sådan uppslutning kring dessa förslag att de skall kunnautgöra effektiva medel i kampen mot alkoholskadorna -vårt största socialaproblem. I detta anförandeinstämde och (båda fp). Anf.. 68 (); Jag har först att tala om att socialminister inte har möjlighetatt delta i debatten på grund av uppgifter utanför landets gränser. Hanbeklagar att han inte kan vara närvarande här. Det hela blir inte bättre av atthan inte heller kunde delta. Hans resa har alltså omöjliggjortdetta. Även förra gången rörde det sig om uppgifter som han inte kunde bestämmaöver. Jagskall börja med att tala om alkoholpolifiken. Det är klart att detta är en sak som man kan fundera över och taupp till allvarligt övervägande, men jag är, herr talman, en aning skeptisk motsådana utvärderingar. Hur som helst skulle man komma att hänvisa till utvärderingenoch dess resultat, och det skulle då inte göras vad som bör göras. Ihöst kommer det emellertid att läggas fram en alkohol- och narkotikapolitiskproposition. Frågan behandlas alltså i departementet. Vi återkommer således, ominte förr så . Jagtycker emellertid att det är viktigt att framhålla att vi från mitten av1970-talet har haft en glädjande utveckhng med tanke på sänkningen av dentotala alkoholkonsumtionen. Redan nu finns det också indikationer på attskadorna har minskat i omfattning, även om man är på det klara med att det häralltid rör sig om en eftersläpning. Det har emellertid ägt rum en klarförbättring. Alkoholpolitikenär ju oerhört svår. Det finns så mycket tyckande på detta område. Åven om mankan hålla med om att de vetenskapliga undersökningarna är riktiga, vilket f. ö.inte alltid är fallet, tycker folk ändå litet grand på sitt sätt. Det finnsalltså oerhört många synpunkter. Jag tycker dock att det är viktigt attunderstryka att vi är eniga om att priset är det instrument som vi skallanvända för att få ned konsumtionen. Det har visat sig att detta är en riktigpolitik. Konsumtionen har sjunkit på ett sätt som saknar motsvarighet i andraländer. Man skall kanske komma ihåg att detta också hör ihop medlöneutvecklingen. Det är klart att när folks standard försämras drar de in påalkoholkonsumfionen. Den sämre standarden kan åtminstone ha det goda med sigatt det blir en bättre utveckling på alkoholområdet. Ensak som jag tycker man bör se på är alkoholreklamen. Vi har fattat ett beslut,men detta kringgås. Det har förts en diskussion om ransonering, men vi avvisartanken pä en sådan. Kanske bör vi emellerfid fundera på om legitimering skullekunna hjälpa. För min del tänker jag inte minst på det faktum att det finns engräns vid som hålls dåligt. Kanske kunde vi råda bot på missförhållandetpä det nämnda sättet. Vi borde måhända ha en alkoholbeskattning som om möjligti högre grad än hitfills ligger så att säga i linje med alkoholensberusningseffekt. Dessutom bör vi se över hemtillverkningen av vin. Dels är detegentligen fråga om hembränning, dels får ju finansministern mindre skatt,vilket ju måste beklagas i de här tiderna. Sedanskall jag, herr talman, göra de flesta besvikna som har talat före mig och integå in på de frågeställningar som varit uppe och de diskussioner som förts härtidigare. Jag gör förste vice talmannen besviken genom att inte svara på hennesfrågor - och jag gör det av en speciell anledning. Det har väckts fleramotioner på familjepolifikens område, och socialutskottets värderade ordförandehar kallat fill ett informellt sammanträde med företrädare för de övrigapartierna. Tillatt börja med var det en fråga om hur motionerna rent tekniskt skullehandläggas i socialutskottet, men det växte snabbt ut till en stor politiskaffär. Och vare sig det är en stor fråga eller en teknisk fråga med störrepolifiskt innehåll är det klart att man kommer om man blir kallad. Det fillhörhövligheten i det politiska livet. Stödet fill barnfamiljernarör inte bara det allmänna barnbidraget och barnomsorgen, som vi haratt handlägga i socialutskottet, utan det omfattar -såsom också framgått avdebatten - frågor om skattesystemet, livsmedelssubventionerna, bostadskostnadernaosv. Det är alltså en hel räcka av frågor, och man kan i debatten ge med enahanden och ta med den andra - och detta med råge. Man måste alltså veta hur dethela slår. Man måste ha den totala bilden av famiijepo/ifiken och av hur de olikaförslagen slår. Hur ser totalbilden ut? Det är alltså det vikfigaste aU veta. Jaghar därför å den socialdemokrafiska gruppens i socialutskottet vägnar begärt enbred analys av de olika förslagen. Det är först när vi ser denna helhetsbildsom vi i värt utskott kan plocka in de olika bitar som vi har att behandla. Detär, .som jag har sagt, barnfamiljernas totala situation som det gäller. i höjt barnbidrag om man å andra sidan höjer hyran genom olikaåtgärder med . Deandra partierna har gått med på vår begäran. Först då analysen gjorts kan vi iutskottet ta upp de enskilda frågor som gäller barnbidragshöjning ochstatsbidrag fill barnomsorgen och som ligger inom vårt kompetensområde. Vibehöver litet tid till detta. Jag vill inte gå in på debatten om förslagenförrän vi har denna analys. Det kanske kan sägas av dem som är mer i farten änjag är att det är defensivt, men har vi nu kommit överens om att göra dennaanalys innan vi tar debatten bör vi också invänta resultatet. Dessutomsker en interdepartemental utredning i regeringen under ledning avstatssekreterare . Enligt vad han har sagt kommer utredningen attlägga fram sitt förslag . Gången är alltså attanalysen skall föreligga till värt sammanträde , ochslutjustering i utskottet är beräknad aft ske . Det är den fidtabellsom utskottet har att arbeta efter, och vi får se hur vi klarar ut det hela. Vihar sagt från vårt håll att det flnns element i de olika förslagen som vi ärberedda att diskutera. Vi kan redan nu se att en del motioner som helhet slårfel, men det finns alltså delar i förslagen som vi är beredda att diskutera. Vieftersträvar också en bred politisk lösning om det är möjligt att nå en sådan. Viutgår alltså som en självklarhet från att barnfamiljernas situation måsteförbättras. Vi utgår vidare som en självklarhet från att den förbättringenmåste finansieras. Budgetläget är bekymmersamt nog ändå efter de i regeringen. Och vi tänker inte lättsinnigt breda påbudgetunderskottet. Tillsist, herr talman, vill jag citera vad socialutskottets majoritet strax efterregeringsskiftet uttalade i ett betänkande som antogs av . Det ärsocialutskottets betänkande 1982/83:12 s. 6. Jag vill citera det därför att jagmenar aft det är den grund som vi står på. Vi skrev där: "Fördet fortsatta reformarbetet inom familjepolitiken krävs därför en helhetssyn.Olika åtgärder bör samordnas, så att de samlade åtgärderna åstadkommer enekonomisk utjämning mellan olika typer av barnfamiljer och mellan barnfamiljerå ena sidan och andra i samhället å andra sidan, t. ex. familjer utan barn därbåda förvärvsarbetar." Deborgerliga hade andra skrivningar, men i varje fall mittenpartierna talade somjag också anfört om en helhetssyn. Vi är f. ö. rädda att ställaut växlar till barnfamiljerna som vi sedan kanske inte kan lösa in. Men vad jaghär har sagt innebär att vi anser att vi självfallet måste förbättrasituationen för barnfamiljerna och att vi är beredda att diskutera detta med deandra partierna. 69 Förste vice talman () replik: var rädd att han gjorde migbesviken genom att inte svara på mina frågor. Ja, det var då verkligen ettunderstatement! Jag är inte bara besviken - jag är faktiskt rikfigt förskräcktöver att inte ens vill göra en ansats att svara på mina frågor. Vad jag begärde svar på var inte med vilka medel manskulle åstadkomma en förbättring för barnfamiljerna, utan det var vilka mål viskall eftersträva. Jag tycker det skulle vara otroligt enkelt för den som villåstadkomma en förbättring på detta område att som svar på min andra fråga t.ex. säga; Det är väl självklart att det är orimligt att allt fler av defamiljer som föder och fostrar de barn som vårt land säger sig behöva skallhamna i fattigdomsfällan. Det måste självfallet vara ett av våra viktigaste målatt göra det möjligt för de föräldrar som vill ha flera barn att ha det, utanatt därför hamna i fattigdomsfällan, utan att råka i en situation där de intehar någon valfrihet på det ena eller andra området. Jag tycker det skulle vara fullständigt självklart attockså säga att det inte kan vara rimligt att familjer som betalar flera gångermer i skatt än de får tillbaka i bidrag skall behöva stå och stampa och begärasocialbidrag. Jag tycker det skulle vara fullständigt rimligt att säga att visjälvfallet måste underlätta för familjer som vill välja andra och billigareformer av barnomsorg än den kommunala att göra detta. Då får vi ju ut mycketmera barnomsorg av knappa resurser! Då kan flera välja. Inte ens det var EvertSvensson beredd att svara på. Naturligtvis tycker jag också att det hade varit mycketlätt att säga att existensminimireglerna måste ses över. De är ju tänkta attunderlätta för de stora barnfamiljerna, som det är de storabarnfamiljerna som inte kan utnyttja existensminimireglerna, därför att enförälder där ofta är hemma eller därför att familjen ofta bor i småhus, om änaldrig så högt belånat. Jag har väldigt svårt att nöja mig med det enda konstaterandesom gjorde, nämligen att det kanske skulle bli bättre förbarnfamiljerna och att socialdemokraterna vill ha fill stånd en utjämningmellan barnfamiljer och familjer utan barn. Jag skulle ha önskat ett ärligt svar där man hade sagt attdet är helt uppenbart att den jämlika familjepolitik som vi har eftersträvatunder inte har hållit mättet, utan att vi i stället måste gå inför en familjepohfik där föräldrarna själva får ta ett större ansvar för sinabarn och där de får bättre möjligheter att välja den livsform samt barnomsorgsom passar bäst i olika stadier av livet. 70 () replik: Först några ord till om alkoholpolitiken.Utvärdering kan bli den obotfärdiges förhinder, säger och misstänker EvertSvensson. Den risken finns naturligtvis, det skall vi inte sticka under stolmed. Därför är jag noga med att tala om utvärdering och uppföljning och inte omen ny utredning. En sådan skulle säkert kunna komma att spela den roll somvarken , jag själv eller någon annan som är angelägen om att fåned alkoholkonsumtionen vill. Det är svårt med alkoholpolitik, det vill jag instämma i.Det är så mycket tyckande, säger , Just det tycker jag är ettgott skäl för att försöka få till stånd mera vetande om sambandet mellan demedel som har använts och den konsumtionsförändring som har inträtt. Om vi kanbyta ut tyckande mot vetande står vi på fastare grund och vet i vilken riktningvi kan gå vidare. Tänk om vi här i blev överens om ett gemensamt,preciserat mål för tillbakapressad alkoholkonsumtion! Tänk om vi politiker blevöverens med Organisationssverige och på det viset fick en nationell samlingkring detta största sociala problem! Då hade vi också en gemensam förpliktelseatt vidta de åtgärder som gick i riktning mot det uppställda målet. Däri liggeren sådan målformulerings största värde. I socialutskottet har vi alltså informellt börjatdiskutera frågan huruvida vi kan hjälpa barnfamiljerna. Jag är alldeles säkerpä att inte kom till den överläggningen bara av hövlighet utanockså därför att han ville söka bundsförvanter i arbetet på att förbättrafamiljestodet. Jag vill för del ta vara på det som enarpartierna och försöka hålla tillbaka det som skiljer oss åt. Eftersom EvertSvensson nämnde en barnbidragshöjning på . måste jag ändå säga att detenligt vår mening är alldeles otillräckligt. Vårt förslag går ut på en höjningmed . för alla barn, . till för det andra barnet i familjen,ytterligare . för det tredje barnet osv. Jag hyser gott hopp om att detskall komma ut något bra ur dessa diskussioner för barnfamiljernas del. Vi ställerbara två grundvillkor, nämligen att den mesta hjälpen ges tillflerbarnsfamiljerna och att det inte ökar budgetunderskottet. Det borde kunnavara en gemensam utgångspunkt. 71RUNE () replik: Jag vet inte om det var någon form avhälsning som framförde från socialministern, men jag måste sägaatt det är mycket märkligt att vi för andra året i följd diskuterarfamiljepolitik i den allmänpolitiska debatten under socialministerns frånvaro.Därtill står den socialdemokratiska regeringen fullständigt toriihänt i den härfrågan. Frågan har diskuterats och en mängd uppgifter har redovisats omfamiljernas situation. Åndå har socialdemokraterna ingenting alls att kommamed. Som det nu ser ut har socialdemokraterna inte ens något förslag attframlägga under denna vårriksdag. Det innebär att man under tvåregeringsår inte har presterat någonting. Liksom hoppas jag att man skall ta varapå det som enar i den här frågan. Men jag vill också säga att som vi ser detfrån sida är det viktigt att få ett paket, inte att plocka ut en litenbit. Vi har - jag upprepar det-lagt fram förslag som gäller barnbidrag,flerbarnsstöd, vårdnadsersättning och skattefrågan. har igen talat om frihet, under storuppmärksamhet från massmedia. Han började , men jag kan intefinna att det har hänt någonting. senast flyttade han fram positionen litetgrand och erkände att socialdemokraterna har kört på den gamla rälsen alltförlänge. Jag uppfattade honom sä att han menade att det är tid att växla om fillett annat spår. Om man drar ut konsekvensen av vad han har sagt omfrihetsbegreppet, skulle socialdemokraterna säga, genom företrädare för regeringspartiet: Vi är beredda att även diskuteravårdnadsersättningen och se till att arbetet med värd av barn värderas, oavsettom det sker i den kommunala barnomsorgen, om det sker i föräldrakooperativeller om det sker i hemmet. 72 () replik: talar om en nationellsamling i fråga om alkoholpolitiken. Jag tycker faktiskt att det har varit ensådan samling . Jag vet inte annat än att det har varitdetaljfrågor som diskuterats. I huvudfrågan, nämligen beskattningen, dvs.priset, har det rått en enighet som jag tycker kan kallas för nationellsamling. Vi får naturligtvis diskutera vidare, men jag känner tillde där utvärderingarna. De förvandlas mycket lätt till utredningar, och såhänvisas det fill dem när det kommer något förslag. kommer det emellertid enproposifion , och då får vi titta på de här frågorna ytterligare. Jag har gått till den här debatten med föresatsen att intelåta mig provoceras. I presidiet har vi bestämt oss för att låta göra en analysav de olika förslagen och ta upp debatten när vi har fått den analysen. Detskall bli intressant att ta del av den analys som skall göras av utskottetskansli -debatten kommer, . tycker jag att jag skall nöjamig med detta. Barnfamiljerna har det besvärligt - det är ju utgångsläget - ochkanske jag skall tillägga att det naturligtvis inte skall vara så att de skallgå till för att få pengar till sina levnadsomkostnader när de ärfriska och de vuxna i familjen har arbete. 73Förste vice talman () replik: Herr talmarU Ett litet svar fick jag, och det tackar jagvarmt för. Jag skulle vilja be att tänka igenom de andra frågornaockså, för det finns precis lika självklara svar på dem, om man vill föra ensund familjepolitik. Sedan när ni försöker pussla ihopdet familjepolitiska paketet, testa Nr 71 förslagen mot de frågor jag ställde. Då har vi kanske chans att få en litetmera Onsdaeen den rättfärdig och jämlik familjepolitik än vi har haft. 74HANS i (vpk): Den allmänpolitiska debatten har ihög grad handlat om fördelningspolitik i vid mening, främst med inriktning motbarnfamiljernas situation. Det är naturligtvis bra att det förs en debatt ombarnfamiljerna, även om diskussionerna om fördelningspolitiken i sin helhet bordeföras i ett annat och vidare perspektiv. Barnfamiljerna är aktuella därför att deras situationdrastiskt har försämrats av den ekonomiska utvecklingen och därför att dessafamiljer har missgynnats av den förda politiken, oavsett vilken regering som harsuttit vid makten . Men barnfamiljerna är också aktuella i debatten därför attde i högsta grad är representanter för de vanliga människorna med de vanligainkomsterna. Och det är de vanliga människorna med de vanliga inkomsterna somhar blivit de stora förlorarna i den kapitalistiska krisen. Även om barnfamiljerna är stora förlorare, är det intebara de som är förlorare. Reallönerna har faktiskt procentuellt sjunkit likamycket för i stort sett alla vanhga löntagare , dvs. utvecklingen harvarit lika dålig under det borgerliga väldet som under socialdemokraternasförvaltning av kapitalismen. Värst är det naturligtvis för dem som varlågavlönade arbetare och tjänstemän. De som hade det dåligt då klarar siggivetvis allra sämst nu efter sju är av ytterligare reallönesänkningar. Därför måste perspektivet i fördelningspolitiken lyftasöver den, som jag tycker, ganska inskränkta nivå där man sysslar medomfördelning enbart mellan lågavlönade med eller utan barn eller bara inomlöntagarkollektivet. Det kan ju inte vara nog. Fördelningspolitiken måste naturligtvis gälla enomfördelning också från dem som har berikats av den utveckling som har gjortmajoriteten av löntagarna fattigare. Det fordras, som vpk säger i sinekonomisk-politiska motion, en räfst, där förmögenheter och rikedomar dras infill statskassan för att användas i en rättvis fördelningspolitik. Fördelningen mellan arbete och kapital har nära nog heltkommit bort i den debatt som förs. Det är förståeligt, eftersom de borgerligapartierna värnar om borgerskap och profitörer, medan socialdemokratin å sinsida har ansträngt sig för att hålla tillbaka lönerna för de arbetande,som man anser att vägen ut ur krisen är att vinsterna skall stiga pålönernas bekostnad. Prognoserna visar att vinsterna kommer att vidaöverträffa de vinster som gjordes , 1974 - det år som hitfillsvarit den svenska kapitalismens guldår. talar inte kapitalet längre om ettguldår bara, utan om att skall bli kapitalismens decennium. Enkapitahsm som fär utvecklas efter sina egna drivkrafter är - vid sidan av alla andra nackdelar - också ett ekonomiskt system som isig självt garanterar största möjliga orättvisa. Detta faktum borde stämma enoch annan socialdemokrat till eftertanke inför den politik som föreslås. har tagit upp detta tema ochsäger i en artikel om fördelningspolitiken: "Lika viktigt som det är attfördela vinsterna i näringslivet någorlunda rimligt mellan arbete och kapitalär det att fördela lönerna rättvist mellan dem som redan har mycket och dem somi dag har för litet." Då rör man vid båda de här områdena förfördelningspolitiken, men jag skulle vilja gå fram ännu hårdare. Jag villnämligen påstå att man inte kan diskutera fördelningspolitik mellan olikainkomstskikt eller familjekategorier utan att i första hand diskuterafördelningen mellan arbete och kapital, mellan dem som har gjort stora vinsteroch dem som har förlorat, så att man får någonting över att fördela när manskall skapa en fördelningspolitik. Fördelningspolitik - eller familjepolitik som man iblandkallar det när det gäller främst barnfamiljer - är någonting mycket vidare änatt diskutera omfördelningar mellan dem som har det dåligt, om det är familjermed eller utan barn. Det borde företrädarna för de andra partierna inse, menjag tycker att det finns tecken i debatten som visar att de håller på attfastna just i frågan om människor har barn eller inte, medan de försummarfrågan om familjerna tillhör de lågavlönade eller de högavlönade, dem som harförlorat eller dem som har gjort sig stora vinster. kommunisterna är ett parti som företräderde vanliga människorna. För oss är det viktigt att föra en politik för de bredafolklagren, oavsett om de har barn eller inte, en politik för de fattiga på bekostnad, en polifik för arbete och fördelning mellan arbete ochkapital. Det är en politik i precis motsatt riktning mot den politik som harförts. Vi föreslår till årets riksdag att man skall göra ingreppmot de höga vinster som har skapat stora förmögenheter och mot dem som hartjänat på spekulation och inflation. Det borde vara en självklar målsättningför en arbetarpolifik i det läge som har uppstått. Vi föreslår att en helt nyfördelningspolitik skall utarbetas, som pä ett mer grundläggande sätt värnar omdem som har det i verklig mening dåligt. Som ett led i en sådan polifik måstebl. a. ingå ett nytt och rättvisare skattesystem och en allmän socialförsäkringmot alla typer av inkomstbortfall, etc. Det finns många inslag i en sådanfördelningspolitik. Höjd förmögenhetsskatt, ökad skatt på aktiehandeln ochskatterabatt i de vanliga inkomstlägena är inslag i vpk:s skattepolitik på kortsikt. På lång sikt måste produktionsskatt införas tillsammans med enstatskommunal enhetsskatt som verkar inkomstutjämnande. De indirekta skatternasbetydelse måste minska för den vanlige konsumenten, vilket kan ske genom enproduktionsbeskattning. Matmomsen måste slopas. Vi föreslår en övergångsperiod , där konsumenterna får del av sänkta kostnaderför viktiga baslivsmedel genom subventioner. Vi föreslår att barnbidragen höjstill . Vi vill även förbättra barnfamiljernasbostadsbidrag. När det gäller våra speciella förslag till årets budget beträffande barnfamiljerna vill jag framhålla att de flestatvåbarnsfamiljer skulle tjäna . på våra förslag, medantvåbarnsfamiljer i relativt vanliga inkomstlägen skulle tjäna mellan 5000 och6000 kr. Det är ändå en ganska stark förbättring. Som jag har sagt förut är detta emellertid ganskakortsiktiga förslag med inriktning på årets budget. I ett längre perspektivbehövs en helt ny fördelningspolitik värd namnet.