prot · G70932 · 1983-12-31 00:00:00 — Del finns nu ett färdigt förslag från . Ärendet ärunder beredning i , och jag avser alt redovisa minaställningstaganden i frågan i budgetpropositionen. 41 (): Jag lackar försvarsministern för det snabbasvaret på min fråga. Jag hoppas att förslaget i budgetpropositionen kommer attinnebära att Rommehedslägrel rustas upp med del snaraste. Del finns flera skältill att del bör göras . Dels har den största byggarbetslösheteni landet f. n. och framlidsutsikterna är inte heller ljusa. Vidare har vi detkulturhistoriska värdet av Rommehedslägrel, som försvarsministern ocksåunderstrukit här. Det är stor enighet om all lägret bör bevaras och komma tillanvändning. behandlade denna fråga . Det voreönskvärt om vi inte behövde se fram emot ett tioårsjubileum, ulan att åtgärderblir av . Rimligen borde försvarsministern la kontakt medlandstinget och kommun. De har enats om en lösning för att kunnadriva lägret . Det är naturligtvis en fråga om pengar, och del ärinte gott om sådana i dessa lider. Men det kommer aldrig att bli bättretillfälle att rusta upp Rommehedslägrel, och det kommer aldrig att bli billigare. förslag innebär att lägretskall användas för kurs- och konferensverksamhet. Denna verksamhet skall enligtförslaget drivas av en stiftelse, där och Borlängekommun skall vara huvudintressenter. En förutsättning för förslaget är all lägret byggs om avstaten för ca 35 milj. kr., innan det överlämnas till stiftelsen samt allstaten tillskjuter bidrag för inledande driftsunderskott. Del är således rätt långtgående krav man ställer påstaten. De måste naturligtvis vägas in i del totala ekonomiska sammanhanget. 43 (): Del är långtgående ekonomiska krav, men vibefinner oss ändå i den situationen att staten får gå in med mycket pengar föratt klara sysselsättningen i länet. Del är då rimligt att detta mycketarbetsintensiva objekt kommer till stånd. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Föredrogs och hänvisades Motionerna 1983/84:178till trafikutskottet /84:179 och 180 till näringsutskottel /84:181 filltrafikutskottet /84:182-185 till näringsutskottet /84:186 tilltrafikutskottet /84:187 och 188 fill näringsutskottel /84:189-191 fillfinansutskottet Medbestämmandefrågor m. m. 11 § Fortsattes behandlingen av arbetsmarknadsutskoltetsbetänkanden /84:3-5 (forts, från prot. 44 FÖRSTE VICE TALMANNEN: När del gäller betänkandena 3 och 4 har överläggningenavslutals. När del gäller belänkande 5, om medbeslämmandefrågor m. m.,fortsätter överläggningen. 45LARS-OVE (vpk): tillkom MBL, Den fillkom för all dengrundläggande motsättningen mellan kapital och arbete under 1960-lalel och1970-lalets första år på ett dramafiskl sätt blolflades. Utifrån del kapitalistiska systemels nödvändiga behov avvinstmaximering är rätten fill arbete, en rättvis fördelningspolitik ochdemokrati på arbetsplatserna någonting ogörligt. I den dåvarandesocialdemokrafiska politiken förespeglades alt MBL skulle utgöra kronan påverket i arbetslivets förnyelse och skulle la bort delar av kapitalismensavarter. sade när man beslutade om MBL all det var denstörsta reformen sedan införandel av den allmänna rösträtten. Den hårtuppumpade illusionsballongen punkterades bara därefter. I krisensSverige visade sig MBL vara en papperstiger när den skulle användas. Vad har del då blivit av medbestämmandelagen? I dess 32 §förutsattes ju att man skulle teckna ulvecklingsavlal. är ettulvecklingsavlal tecknat, ett avtal där arbetarna saknar alla parlsrältigheler.Enbart klassamarbete under kapitalels ledning slår all finna i del avtalet. Fackels roll har förändrats. Man hardelat upp facket i två kategorier - de som är indragna i MBL-arbetet och de somslår utanför. Medlemsdemokralin undergrävs genom MBL-syslemets samarbetsorgan. Vad är dåulvecklingsavtalet? Som vi från vpk hela liden har sagt går utvecklingsavtaleti SAF:s fotspår. Jag citerar ur avtalets huvudsammanfatlning: "SAF, LO ochPTK vill med detta ramavtal ge ullryck för den viljeinriktning som parterna äröverens om Medbestämmandefrågor m. m. när det gäller att utveckla företagens effektivitet,lönsamhet och konkurrenskraft och skapa förutsättningar för sysselsättning,trygghet och utveckling i arbetet," Som kommentar vill jag säga att denhär viljeinriktningen framställs som helt konfliktfri. Vidare kan jag citera uravtalet: "Effektivise-ringsprocessen kräver en aktiv medverkan från allasom arbetar i företagen, dvs. ledning, anställda och fackligaföreträdare." Den här typen av citat kan mångfaldigas. Alla utgår frånatt det är kapitalels ledningsprincip som skall gälla. SAF:s mål är att sy infacket i företagens organisation. I avtalet står klart: "En annan form förmedbestämmande är alt fackliga företrädare på olika nivåer medverkar iföretagets ordinarie linjeorganisation." Erinrar vi oss då Svenska arbetsgivareföreningensmålsättning före MBL:s tillkomst, så var del ökad produktivitet ocheffektivitet, arbetstillfredsställelse och intresse i balans. har de kommitmed. Man har sytt in förelaget i inlressebalansen. Det betyder attfackföreningens medlemmar kommer att ha mycket litet inflytande över vad somhänder i linjeorganisationen; där sitter företrädarna. ger en skrämmande vy. Man kan se på deljärnbruksav-lal som tecknats på Melallsidan, Produktivitetsfrämjande åtgärder.Där fortsätter man klassamarbetet i än mer avancerad form. En del brukarbeteckna den här typen av avtal som "den svenska japaniseringen". Därmed har alltså SAF fått igenom sin strategi. Den hargått hem, och man har ställt fackföreningens aktionskrafl åt sidan. Men det ärinte så att detta är någonting som accepteras rakt upp och ner avfackföreningens medlemmar. Nej, nu när man har gått igenom utvecklingsavtaletundan för undan i konferenser, är det bestående intrycket även ifackförbundspressen all man är myckel besviken på ulvecklingsavtalet. Detta gerden fackföreningsaktive ingenting i handen, när han vill utverka arbetarnasrätt på sin arbetsplats. Vi skall komma ihåg all i kombination med denna utvecklingdriver SAF frågan om chefsrollen, som inte minst från den härtalarstolen talar sig varma för. Man säger att chefsrollen skall få en nyinnebörd. Man skall "hissa upp" chefens situation. Vad är då syftet?Jo, chefen skall ha hand om företagets övergripande policy, och det är hansuppgift att motivera effektivitet och lönsamhet för alla anställda och försökasätta upp morötter för de anställda att jobba för förelagets mål. Det är denmålsättningen den nya chefsrollen egentligen har. Medbestämmandelagen i dagens samhälle ingår i ensocialdemokratisk strategi från början av 1970-talel om arbetslivets förnyelse.Den andra delen i denna politik var ekonomisk demokrati. Ser man på vad MBL har gjort för arbetarklassens kamp föratt klara dagens och morgondagens problem, kan man se att den är inget nämnvärtstöd för att klara sysselsättningen. Inga investeringar kan tvingas fram den vägen - kapitalethar fullt med likvida medel, så via MBL tvingas det inte fram någrapengar. De regionala satsningarna kan inte ske via denna möjlighet, ochutlandsinvesteringarna kan knappast stoppas, I fördelningspolitiskt hänseendeär inte heller MBLoch dess paragrafer till någon större hjälp. Det har varit avreallönesänkningar. Arbetsmiljösatsningar kan man inte tvinga fram, fast det ärmånga fackföreningar som vill satsa mycket hårdare på den sidan, och delsammagäller införande av prestationssystem. MBL ger inte heller facket denmaktposition som man förespeglade från början. Vi har haft nedläggningsvågen,totalt utan hjälp av MBL. När man förhandlat färdigt är det fortfarandeföretaget som beslutar-i gammal § 32-anda. Vid permitteringar och avskedandengäller samma sak. När det gäller ny teknik är det också samma sak. Man har baraulvecklingsavtalet, MBL:s förlängning, att lita till. Inflytande över vilkenteknik som skall anskaffas och hur den skall användas bromsas effektivt avarbetsköparna, som t. o. m. arbetarskyddsstyrelsen hindrar att skapa ettparaply i fråga om hur tekniken får användas i säkerhetsfrågor. Illusionen om ekonomisk demokrati som komplement till MBLhar väl också avslöjats. De urvattnade löntagarfonderna är kronan pä verket,som skulle förverkliga denna politik. Den oerhörda maktkoncentration som haravslöjats gör fonderna ingenting ål. är del ju stopp, och fondernahar det året inte större värde än börsvärdet på . I perspektivet av dessa två reformer får man väl säga attMBL har gjort ett ganska stort fiasko i förhållande till att man 1976 sade attdelta var av lika stort värde som den allmänna rösträttsreformen. Vpk krävde avgörande förändringar i MBL. Vikrävde demokratiska rättigheter på arbetsplatserna. Det var först och främstutvidgad förhandlingsrätt och informationsrätl i alla frågor utan undanlag. Delskulle även gälla på koncernnivå. Det skulle inte heller vara möjligt attbelägga information med sekretess. Del skulle finnas en lagsladgad strejkrätt,både på lokal och på central nivå. Arbetsköparna skulle inte heller kunnatillgripa lockoulvapnet. Vi föreslog också vetorätt för fackföreningarna i deldagliga arbetet. Vetorätten skulle gälla vid företagsnedläggelse,rationaliseringar, avskedanden och omplaceringar, i alla entreprenadfrågor-inte bara den begränsade del som vetorätten omfattar - samt i data- ochrationaliseringsfrågor. Vi krävde också all fackföreningarna skulle ha rätt att anordnamöten på betald arbetstid, alltså på ordinarie arbetstid och inte som ,enligt ulveckUngsavtalet, på övertid. Vi krävde, och kräver i vår motion , att forskareskall få anlitas på arbetsplatserna för all ulföra uppdrag åt fackföreningarna. Dessa krav tillgodoses inte i det ulvecklingsavlal som vii dag har och är därför lika aktuella som . Dessa rättigheter förfackföreningarna förespeglades vi 1976, Jag funderar över hur socialdemokratersöm var med då känner sig när de jämför de uttalandena och den verklighetsom nu råder när del gäller förhandlingsrätten och fackföreningarnasmaktposition och möjligheter att göra sig gällande på den enskildaarbetsplatsen. Vilken hjälp har de av lagstiftningen? Arbetsmarknadsutskoltel säger att vpk-yrkandena betyder enlångtgående omgestaltning av del rättsliga systemet. Medbestämmandefrågor m. m. Medbestämmandefrågor m. m. sentanter skriver under på detta ställer jag mig frågan:Är ni över huvud taget inne på all ge fackföreningarna det understöd som behövsför att de skall kunna hävda sig mot allt aggressivare arbetsköpare ochföreträdare för dagens högerpolitik? Eller skall regeringspartiet fortsätta althuka sig inför den politiska högervågen? Vi har, inte minst i debatten om delta ärende, fått höraalt vi nu måste anpassa oss efter de nya ekonomiska och tekniska förhållandena,dvs. vi skall anpassa oss efter den internationella kapitalistiska krisen. Jagåtergav här en fundering från , Vad betyder då detta alt vi skall anpassa oss? Jo, viskall tillåta lönsamhet, stora bolagsvinster, börsvinstér, en ohämmadexportinriklning och en lönenedpressning. Ny teknik skall användas oavsett hurden långsiktigt inverkar på arbetsmiljön. Jag påminner här om attarbelarskyddsslyrelsens ledning inte ens fått till stånd ett paraplyavtal omteknikens användning. Det sätter sig SAF och arbetsgivarorganisationerna emot.De arbetande skall, enligt moderat politik, betala priset, sade i en tidigare debatt alt vinster ochbra företag var tryggheten. Men vilken trygghet, när man ser denna aggressivakapitalism? talar om den enskildes rätt. Det gäller, välalt märka, kapitalistens rätt - inte den enskilde arbetarens rätt motkapitalisten. Arbetarna får aldrig rätt, för de äger ingenting. Arbetarna skallklämmas åt. och de borgerliga utnyttjarnu kapitalismens internationella kris till sin fördel. Vi skall accepteraarbetslöshet, att fördelningspolitiken blir ännu mer orättvis och att maktenligger i ett fåtals händer. Del är det budskap som vi möter. För att man skall kunna bekämpa denna högerpolitik krävsdet alt arbetarrörelsen har en självständig ideologi och att de fackligaorganisationerna inte låter sig fångas upp av systembevarande åtgärder. Sådanager bara ett illusoriskt medinflytande. Priset är att man accepterarkapitalägarnas fortsatta herravälde. Kapital och arbete kan inte försonas,annat än till priset av arbetarnas underkastelse. Arbetarklassen måste ta uppen självständig kamp med självständiga mål. Dess mål, intressen och värderingarär kvalitativt annorlunda än kapitalets, och del är dessa alternativa,annorlunda och socialistiskt inriktade strävanden som MBL och ett fondsystemskulle främja. Skall nu regeringspartiet även i fortsättningen i vadgäller arbetslivets villkor huka sig inför de attacker som kommer? Om man gördet kommer man i förlängningen all plädera för en falsk försoning mellankapital och arbete, som innefattas av MBL och ulvecklingsavtalet, till direktnackdel för arbetarklassen i dess kamp för sina närliggande och långsiktiga intressen. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 1och därmed avslag på alla borgerliga reservationer i detta belänkande. 46 (): Jag har för avsikt att i mitt inlägg begränsamig till den del av betänkandet som rör medbestämmandet i den offentligasektorn och därmed reservationerna12, 13 och 15, Det är inget större avsnitt i belänkandet, och det äregentligen inga nya frågor, men de är principiellt utomordentligt viktiga. Dethandlar ytterst om vaktslåendet om den politiska demokratin och dessfunktionssätt - dess förmåga att falla beslut och skapa förutsättningar för attlösa problem. debatterade vi i kammarengränsdragningsfrågor som rörde MBL kontra den politiska demokratin. Riksdagenfattade då ett beslut om all gränsdragningsfrågorna skulle utredas. Deltabeslut var föranlett av ett antal motioner. Kommun- och landslingsförbundenhade fått yttra sig med anledning av dessa motioner, och enhälliga styrelser idessa förbund hade understrukit viklen av all frågorna skyndsamt utreddes. Debatten i kammaren illustrerade ganska uppenbartsplittringen inom socialdemokratin. Socialdemokratin markerade med sina reservationeren klar pekpinne mot sina bröder i kommun- och landstingsförbundens styrelser. hade vi återigen en debatt kring dessafrågor med anledning av några moderata motioner. Då fanns det skäl att tillarbetsmarknadsministern ställa frågan när utredningen skulle få sina direktivoch när utredningen skulle kunna komma i gång - den utredning som förett år sedan hade fattat beslut om. Arbetsmarknadsministern meddelade då allhon tillsammans med civilministern, som hade ansvaret för frågorna inom denoffentliga sektorn, skulle återkomma. Man återkom mycket riktigt, ungefär ,med en regeringsskrivelse, 1982/83:176, där man helt sonika meddelade altregeringen, till skillnad från , hade kommit fram till att någonutredning om gränsdragningen mellan de kommunanslälldas förhandlingsrätt ochden politiska demokratin t. v. inte borde göras. Jag tycker, fru talman, alt regeringens skrivelse vittnarom en viss bristande respekt för beslut fattade här i , somman återigen gjorde en klar markering mot socialdemokratins egna företrädare - de som ändå hade önskat en skyndsam översynoch som rimligtvis, med tanke på att de sitter ganska nära verkligheten, hadeen klar uppfattning om problemen. Imotion 1636av m. fl. understryker vimoderater behovet av att denna utredning, som en gång fattade beslutom, kommer till stånd. De argument som vi förde fram och somvann bifall äger även sin giltighet. Som skäl för alt avstyrkakravet på en utredning anför utskottet alt gränsdragningsfrågorna kan lösasgenom avtal. Men del fanns exakt samma möjlighet alt lösa dem genom avtal . Det var exakt samma förutsättningar. Det oaktat valde riksdagenatt falla beslut om all en utredning skulle göras. Då, , intogden nuvarande civilministern en framskjuten position inom socialdemokratin ilandstingsvärlden, och han sällade sig till uppfattningen att en utredning varnödvändig och önskvärd och att den borde bedrivas skyndsamt. Det behöver inte,fru talman, vara någon skam att byta uppfattning. Det kan kanske vara merintressant att analysera varför man gör del. Medbestämmandefrågor m. m. Medbestämmandefrågor m. m. Jag vill i anslutning till dettaställa en fråga till , som skall försvara ulskottsmajoriletensuppfattning: Vilken felbedömning gjorde partivänner iKommunförbundet och - de borgerliga företrädarna har sammauppfattning som de hade då - när de trots de avtalsmöjligheler som stodtill buds begärde en skyndsam översyn, vilket senare blev beslut?Det kan vara intressant för kammaren att få ta del av synpunkterpå den frågan. I samma motion av begär vi moderater enöversyn av tillämpningen av MBL inom statsförvaltningen. Inte minsttillämpningen inom bör enligt vår mening bli föremål för enöversyn. 1981 konstaterade arbetsmarknadsutskottet i sittbetänkande 1981/82:4 att vissa delar av regeringens förhandlingsskyldighet vadavser propositioner varit mindre ändamålsenliga. Det kunde därför, enligtutskottet, "finnas anledning alt i ett längre perspektiv ta upp dennafråga till granskning". I budgetpropositionen 1982/83:100 aviserade regeringen enöversyn av . Utskottet har tagit fasta på detta, och manutgår då från att det kan bli möjligt att finna lämpliga alternativaorganisationsformer för det förhandlingsarbete rådet bedriver. Det går säkert alt finna lämpliga former förförhandlingsarbetet, om regeringen behagar bestämma om det. Regeringen delar säkert den uppfattning utskottet tidigareframförde, att vissa förhandlingsformer har varit mindre ändamålsenliga. Motden bakgrunden blir en ganska naturlig fråga till : Vad är det somhar varit mindre ändamålsenligt? Varför vill - eller vågar - inte regeringengenomföra förändringar som kan göra arbetet i merändamålsenligt och som kan underlätta förhandlingsarbetet där? Socialdemokratin har stöd på den här punkten.Om man studerar vår reservation kan man konstatera att det skulle finnas ettbrett stöd för förslag till i den riktning jag här har talat om. Utskottetskriver litet mer försiktigt i det nu föreliggande betänkandet: "------- förändringari medbestämmandets utformning i Dessa bör vara förutsättningslösa. Det finns därför inga skälför utskotlet att göra några uttalanden om inriktningen av det pågåendeöversynsarbetet." Del är, fru talman, i sanning en inför regeringsmaktenödmjuk utskottsmajoritet, ulan några idéer om på vilket sätt man böråstadkomma en klarare åtskillnad mellan regeringens funktion som utövare avstatsmaklen och dess roll som arbetsgivare. Vi moderater menar att det här krävs ett striktaresynsätt. Frågorna om gränsdragning mellan personalinflytandet och den politiskademokratin är inga avtalsfrågor, i vilkas behandling regeringen ochpersonalorganisationerna uppträder som likvärdiga parter. Vi anser attgränsdragningsfrågorna bör regleras i lag, vilket framgår av reservation nr 13.Vid en sådan lagreglering bör förhandlingsskyldigheten från regeringens sidabegränsas till de områden där regeringen agerar framför allt i sin roll somarbetsgivare gentemot de anställda. Jag vill gärna fråga någon principiell skillnad i förhandlingsarbetet närregeringen representerar statsmakten gentemot tredje man och när regeringen harrollen av arbetsgivare gentemot sina anställda? På vilket sätt bör i så falldenna skillnad la sig uttryck när del gäller hanteringen av propositioner? Avslutningsvis behandlar utskottet frågan omMBL-förhand-Hngar i samband med chefstillsättningar. Vår uppfattning är attchefstillsättningarna inom den offentliga sektorn inte skall föregås avförhandlingar enligt 11 § medbestämmandelagen utan endast bli föremål förinformation. Det finns vissa grupper av utnämningar ochtillsättningar som i realiteten är undantagna från medbestämmandelagens 11 §och där rättslägel är något oklart. Vi menar alltså att det borde vara tillfyllest med en informationsskyldighet från arbetsgivarens sida. Regeringen bördärför enligt vår uppfattning utarbeta förslag till anpassning avlagstiftningen i aktuella delar. Med detta, fru talman, ber jag att få yrka bifall tillreservationerna 12, 13 och 15 i arbetsmarknadsutskottets belänkande nr 5. Medbestämmandefrågor m. m. 47LARS ULANDER (s): Arbetsmarknadsutskoltets betänkande nr 5behandlar som bekant 16 motioner och ger ett par besked som är ganskaintressanta. Dels ger betänkandet besked om att vpk inte accepterar den form avlagstiftning som vi nu har på arbetsrättens område, och det har för vpk:s delresulterat i en reservation under rubriken arbetsrättsligt system.Dels ger betänkandet ett besked om syn på det nuvarande regelsystemetpå arbetslivets område. Av de 15 reservationerna har 8 egna och 4tillsammans med ett eller två av de båda andra borgerliga partierna. Del kanske inte är så underligt att de bådaytterflankspaftierna minst accepterar den balanserade lagstiftning som vi har.Utmärkande för är den negativa inställningen till de fackligaorganisationerna och deras arbetsmetoder. Jag kan ta några exempel urreservationerna: Fackföreningarna försöker genom långtgående åtgärdertvinga in arbetstagarna i de fackliga organisationerna. Fackföreningarnautnyttjar den fackliga vetorätten på ett orimligt sätt. Fackliga organisationer utnyttjar i ökande utsträckningblockadinstrumentet på ett sätt som uppfattas som stötande förrättsmedvetandet. Fackliga funktionärer tvingar ofta under hot om blockadeller annan stridsåtgärd okunniga arbetsgivare att betala skadestånd. Det är naturligtvis inte uppseendeväckande att moderaternaoch socialdemokraterna har olika uppfattningar i frågor på arbetsrättensområde. Tanken med hela denna lagstiftning var ju att arbetstagarna skulle fåett större inflytande på sina arbetsplatser. Det fick naturligt till följd attarbetsgivarna fick dela med sig av sitt inflytande. Att inte harvisat någon entusiasm över förskjutningen i inflytandet är endast attkonstatera. Medbestämmandefrågor m. m. reservafioner speglaren klar uppfattning om MBL. I boken med underrubriken.Tiounga moderater om en ny politik för ett bättre slår det all läsa ommedbestämmandelagen: Ett stort steg i korporativislisk riktning togs närmedbestämmande lagen infördes. All MBL skapat en bedövande byråkrati ochineffektivitet är i och för sig besvärande. Oviljan att la hänsyn till denpolitiska demokratins arbetsvillkor är ändå allvarligare. En av författarna till den här boken har moderaternaplacerat i arbetsmarknadsulskollel . I går höll ett anförande som varrätt anmärkningsvärt. Hon förde fram anklagelser som var ganska oläcka.Anförandel säger kanske mer om än om den svenska fackföreningsrörelsen.Sonja Rembo gav uttryck för ett fackföreningshal som jag aldrig har kommit ikontakt med på arbetsgivarsidan. Tydligen är del högsta mode bland moderaternaall överträffa varandra i nedsättande omdömen om täcket. Del skulle varavälgörande om och representanter log avstånd från SonjaRembos hatfyllda påhopp. bortser från att facket består av enskildamedlemmar, vilkas uppgift är alt stödja varandra. All sätta organisationernamot medlemmarna är totalt felaktigt. Jag upplever det som en omöjlighet attföra en seriös diskussion med i dessa frågor. Jag har bara all sägaall del vardagsfackliga arbetet inte har ett dugg med redovisningatt göra. Det arbetet gäller bl. a, förhandlingar med seriösa förelag ochmotparter, men del finns också mycket förelagande - både utanför lagen och idess utkant - som ställer fill mycket elände för de anställda och där deanställda för att inte helt spelas bort måste ha det stöd som fackföreningenger. Reservafion 1 är en gammal bekant och har diskuterats vidflera riksdagsbehandlingar. Utskottsmajorileten avstyrker vpk:s mofion medkonstaterandet att vpk:s förslag innebär en i del närmaste total omgestaltningav det nuvarande regelsystemet. Del kan också konstateras alt de flestaförslagen i vpk:s mofion inte har stöd hos de anställdas organisationer. Attdet sedan finns enskildheter i vpk:s motion som bör övervägas ändrar intemajoritetens inställning till vpk:s förslag. anförande ger anledning till en litenfundering. Är medveten om att ulvecklingsavtalet inte är någonlagstiftning som fattat beslut om?