prot · G709157 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:157 Förhandlingarnaleddes till en början av förste vice talmannen. 1 § Justerades protokollet för den 21 innevarandemånad. 2 § Föredrogs men bordlades åter Finansutskottetsbetänkande /84:44 betänkanden /84:30-33Kulturutskottets betänkande 1983/84:22 betänkanden1983/84:29, 33 och 37 Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande1983/84:23 om regionalpolitiken (prop. 1983/84:100 delvis och 1983/84:157 1983/84:39om industripolitiska åtgärder för . Anf.1 FÖRSTE VICE TALMANNEN: . ,betänkande23 och näringsutskottets betänkande 39 debatteras i ett sammanhang. Anf.2 (): Låt mig först deklarera att moderata samlingspartiet av omtanke omtidsschemat i kammaren endast har anmält fem ledamöter till dagens till syneslånga debatt - i ambitionen att försöka få en votering-före kvällen. Detfinns andra skäl för att man kanske skall kunna klara den här debatten . Det är något av ett regionalpolitiskt mellanår . sittande utredningdiskuterar regionalpolitikens framtida utformning, och det borde finnasmöjUgheter att begränsa debatten och återkomma ,, då riktiinjerna för den framtida regionalpolitiken skall debatteras. Det finns många sätt att uttrycka regionalpolitikens mål. Ett sätt är attdet skall vara en politik som ger alla delar av landet en möjlighet attutvecklas. Man kan då diskutera vilken ambitionsnivå man skall ha påregionalpolitiken, och utifrån denna ambitionsnivå kan man betygsätta denhittills förda regionalpolitiken - om den har varit framgångsrik eller ej. Detomdömet kan givetvis skifta beroende på vilken ambition man har. Det kannaturligtvis också skifta beroende på vem som sätter betyget. Detfinns även, fru talman, olika sätt att se på regionalpolitiken. Det ena, någotsnävare, synsättet innebär att man ser på regionalpolitiken i budgettekniskatermer, ungefär som vi i utskottet behandlar regionalpolitiken.Vi ser på de konton som har den specificerade beteckningen regionalpoUtik. Ettannat och betydligt vidare synsätt är att man med regionalpolitik menar att manskall väga samman olika politikområden, ta hänsyn till hur marknaden totaltfungerar, och på bästa sätt ge olika delar av landet en möjUghet att utvecklas.Jag tycker att det sistnämnda sättet att se på regionalpolitiken - att ta merövergripande hänsyn - är mer fruktbart. Eniakttagelse som man gör - och har gjort - är att utan en godekonomi, en sund näringslivsutveckling, är det utomordentligt svårt att bedrivaen regionalpoUtik i snävare bemärkelse, som kan stimulera utveckUngen i dehårdast drabbade länen. En annan iakttagelse som man gör, och som stärkermoderata samlingspartiets principiella ställningstagande, är att generellainsatser får den största effekten. Det är alltså en generell politik som måsteUgga i botten för att man skall kunna skapa en god regional utveckling. Det finns ett antal tunga politikområden som definitivt på ettavgörande sätt påverkar förutsättningarna och möjligheterna att skapa en mellanregionalbalans och även en inomregional balans. Det finns tendenser i tiden, exempelvisden tekniska utvecklingen, som mycket påtagligt påverkar utvecklingen. Jagtänkte inledningsvis nämna några områden som är avgörande för omregionalpolitiken i snävare bemärkelse skall kunna lyckas eller ej. Självfalletligger under många årtionden utvecklingen inom de areella näringarna, denkraftiga omvandlingen av jord- och skögsbmket och förädlingsindustriernaskoncentration, i botten. Vikan konstatera att utvecklingen inom stålindustrin har skapat utomordentligtstora problem inom exempelvis Bergslagen. Vi kommer senare att få en debatt omBergslagens problem, som från vår sida skall föra. Om-vibetraktar de stora underleverantörssystemen, t. ex. och , som arbetarmycket med underleverantörer, kan vi konstatera att där pågår en ständigutveckling mot underleverantörer som blir alltmer sofistikerade. Det är inteenstaka produkter man skall leverera, utan hela system. Detta ställer nya ochstörre krav på underleverantörerna. Det innebär att man kan få ettannat underleverantörsmönster, som gör att vissa regioner kan få problem omunderleverantörerna inte kan utvecklas. Viser utvecklingen inom data-, elektronik-, tele- och bioteknikområdena. Här kanman konstatera en mycket påtaglig koncentration till ettfåtal orter i landet, av typ utanför ,koncentration med Idéon, med sitt tekniskacentmm, och glädjande nog ser vi en utveckling också i Luleåtrakten - ochsjälvfallet utanför med som bas. Det är enpåtaglig tendens att teknikintensiv industri lokaliserar sig i anslutning tUlde tekniska högskolorna. Viser en annan tendens. Datatekniken, som kunde verka i både centraliserände ochdecentraliserande former, har haft en tendens att verka icentraliserande former. Där finns det anledning för oss politiker att se uppoch, i den utsträckning vi kan fatta beslut, verka för att med datateknikenshjälp skapa en utveckling i alla regioner och ge förutsättningar. för dendecentralisering som datatekniken ändå kan innebära. Det finns också tunga poUtikområden - låt mig kalla det så -som mycketpåtagligt har en rumslig dimension. I princip har ju alla politiska beslutnågon form av rumslig inverkan. Givetvis påverkas de areeUa näringarna av jord-och skogsbrukspolitiken, och jag vill gärna säga att utan ett slagkraftigtkombinerat familjejordbmk kommer allt tal om utveckling i glesbygderna ochskogslänen att vara tomt tal. Ett livskraftigt jord- och skogsbruk är självaryggraden för de insatser som man med regionalpolitiska medel kan göra i dessa områden.Därför är det utomordentligt viktigt att jord- och skögsbmket får rimligautvecklingsbetingelser. Detär också självklart att transport- och kommunikationspolitiken betyder mycketför den regionala utvecklingen och möjligheterna att utveckla vissa delar avlandet genom att ge tiUgång till goda kommunikationer tiU en rimlig kostnadför både producenter och konsumenter. Detär också ganska naturligt att dimensioneringen och lokaliseringen avutbildningen - det må vara den högre utbildningen eller den gymnasialautbildningen - är avgörande för hur olika regioner kan utvecklas. Jag hartidigare pekat på det klara samband som råder i fråga om hur teknikintensivindustri lokaliseras till högre teknisk utbildning och forskning. Det äralldeles uppenbart att de beslut har fattat om den högreutbildningens lokalisering och de beslut måste fatta omdenna kommer att påverka olika regioners möjlighet att utvecklas. Det finnsanledning att i dagens debatt understryka just dessa samband. Detär också påtagligt att i de orter och regioner som har ett väl differentieratutbud av högre utbildning finns det även en differentierad arbetsmarknad, somskapar förutsättningar för båda makarna att få arbeten. Mellan dessa regionerfinns dessutom en påtagligt högre rörlighet för arbetskraften, som skaparfömtsättningar för företag och organisationer att rekrytera kvalificeradpersonal under rimliga tidsförhållanden. Detta är också viktigt att konstatera.Rörligheten i sig är visserligen inget mål, men den är ett viktigt medelför att hålla ett kvalificerat industrisamhälle i gång.-Det tror jag är värtatt ta fasta på. Detär också rimligt att tro att arbetsmarknadspoUtiken spelar en mycket viktigroll och har rumsUga dimensioner. Vi vet att tendensen mot allt högreförvärvsfrekvens för kvinnor försvårar, och ibland omöjliggör, rekryteringen avkvalificerat folk. Det gäller inte minst på små orter i glesbygden, där kravetär att båda makarna skall ha ett förvärvsarbete utanför hemmet. Manbör i detta sammanhang uppmärksamma de meriteringsregler som: gäller enligtarbetsrätten. Varje enskild kommun fungerar som ett område, och det ärutomordentligt svårt för personer från andra kommuner att så att säga gå överkommungränsen. Man kan ha fast anställning i en.kommun. Söker man sedan arbetei en annan kommun, har man mycket svårt att komma i tur för tjänster där. Dessamurar som reses runt varje enskild kommun försvårar, eller omöjUggör, en sundrörlighet. Tyvärr, fru talman, drabbar det de små orterna. Deföretag som behöver kvalificerad personal för att kunna utvecklas ochöver huvud taget överleva får allt svårare att rekrytera sådan personal. Diskussionenom flyttlasspolitiken, som den ibland kallas, skulle.-kanske nyanseras litetoch även gälla hur man kan rekrytera inte minst yngre kvalificeradarbetskraft till glesbygdsregionerna. Jag vill med visst fog göra gällande attom vi inte kan lösa de problem som är förknippade med rekryteringen av ung,kvalificerad arbetskraft, kommer glesbygden och de små orterna i skogslänen attha mycket svårt att överleva. Det"är självklart, fru talman, att också skattepoUtiken har en rumsligdimension. För att anknyta till möjligheten för familjer att flytta tiU mindreorter och företag som behöver kvalificerad arbetskraft, hävdar jag att det är uppenbartatt den utformning som skattepolitiken har - och som vi moderater hårthar kritiserat - gravt missgynnar eninkomstfamiljen och på ett utomordentligtallvarligt sätt försvårar, eller direkt hindrar, rörlighet. Det måste komma enny skattepolitik - en sådan politik som bl. a. moderata samlingspartiet harskisserat - för att möjliggöra en ökad rörlighet. Detfinns också anledning att se. över hur man skall kunna rekrytera exempelvisunga akademiker - det må gälla läkare, ingenjörer eller andra högtkvalificerade och utbildade människor - till glesbygdsregionerna. En tankeskulle kunna vara att man införde en generös avskrivningspolitik när det gälldestudielånen: Vi skriver av studielånen helt under fyra , om ni bosätterer i vissa områden av landet. För en familj som har studielån på låt säga . borde det rimligtvis vara av ett visst intresse att veta attstudielånen skulle vara avskrivna efter fyra . Kanske finns det skäl attöverväga den typen av regionalpolitiska instmment. De är måhända litetokonventionella, eftersom de riktar sig tiU fysiska personer, men jag tror attdet är viktigt att vi ser helheten. Närman diskuterar skattepolitiken finns det självfallet, fru talman, anledning attse över beskattningen av det arbetande kapitalet i företagen. Tyvärr är detmånga gånger de mest lönsamma företagen, de som har vuxit till sig litet grandoch har en gedigen substans, som är ryggraden på de små Dessa företag harproblem att klara generationsskiften. Det innebär ofta att företagen säljs tillnågon form av investmentbolag, som sedan gör omstruktureringar och flyttarolika försäljningsenheter - kanske till storstadsregionerna. Kvar bUr ett rentproduktionsföretag, i stället för ett rikt differentierat företag medproduktutveckling, marknadsföring och ekonomiavdelning. På det sättet utarmasäven dessa företag och arbetsmarknaden på de små orterna. Utbudet avkvalificerade tjänster minskar. Detta var en liten genomgång av några områden, på både den tekniska och den politiska sidan, som utomordentiigt klart påverkar förutsättningarnaför regionalpolitiken i snävare bemärkelse. Man kan efter en sådan härgenomgång fråga sig: Är regionalpolitiken i budgettekniska termer ointressant?År den att likna vid grädde på moset, eller vad är den? I bästa fall skuUe detha varit kronan på verket, men det förutsätter i så fall att regionalpoUtikendelvis ändrar karaktär. Frånmoderat sida har vi i ett antal punkter slagit fast några principer förregionalpolitiken , och dem kommer vi självfallet att utveckla i denregionalpolitiska utredningen, som lägger fram sittbetänkande. Någrahuvudpunkter bör rimligtvis vara att regionalpoUtiken skall vara mer generelltUl sin karaktär. Vi vill ha mindre selektiva inslag. Vi bör ha något selektivtstöd kvar, men det bör hanteras på en lägre nivå, på länsnivå. Vi menar att enhel del av den kreditgivning som finns inom det regionalpolitiska stödetsram bör ändra karaktär. Exempelvis lokaliserings-länen bör plockas bort tillförmån för andra stödformer. Lokaliseringslån ur den kreditgivningen kan ocksåskötas av befintUga kreditinstitut. Det finns också anledning att tänka sig helt stuvar om de lån som har bidragskaraktär och innehåller inslag avbidrag för att få ett helt annat lånesystem, som eventuellt kunde samordnas medutvecklingsfondernas låneformer. Detta tänker moderata samlingspartiet återkommatill i den regionalpolitiska utredningen. Detär också glädjande att vi har fått gehör för tankarna om ökade satsningar pålänsnivå och att en utskottsmajoritet förordar en höjning av dét samladelänsanslaget med 100 milj. kr. Jagmåste säga att det är helt obegripligt hur regeringen agerar, när man såpåtagligt motsätter sig denna höjning. Man går ut och talar om höjningar.iBergslagen, och så föreslår man i kompletteringspropositionen ytterligarehöjningar på 25 milj. kr., i stället för att ta ett ordentiigt, samlat greppoch höja länsanslaget. Det skall bU utomordentligt intressant att i den debattom länsanslaget som kommer att ta upp höra hur socialdemokraternamotiverar den tvehågsenhet som de ger uttryck för i utskottet. Deras hanteringav denna fråga har karaktären av lappverk. Detär angeläget att understryka, att med den höjning av det s.k. C 4-anslaget somutskottsmajoriteten föreslår får regeringen möjligheter både att fördela merpengar till skogslänen och till Bergslagen men också att öka satsningarna påandra län utanför stödområdet, där utskottet framför allt -pekar påSydostsverige och .. Låt mig- avslutningsvis säga att jag inledde med att betona betydelsenav ett livskraftigt och expansivt näringsliv för den regionala UtveckUngen. Fördet krävs att man långsiktigt återställer balansen i den svenska ekonomin. Utanbalans i den svenska ekonomin kan man inte få någon långsiktigt fin utvecklingav näringslivet. Detinnebär att de offentliga utgifterna måste reduceras. Alternativet är enstramare finanspolitik , som måste få negativa effekter försysselsättningen. Detinnebär att ytterligare skattehöjningar inte kan accepteras och att dekollektiva löntagarfonderna måste avskaffas. Detinnebär vidare att marknadsekonomin skall bevaras och stärkas, varvid åtgärdersom förbättrar arbetsmarknadens och kapitalmarknadens funktionssätt börprioriteras. Detinnebär också att den övergripande ekonomiska politiken måste kombinera med ennäringspoUtik som är särskilt inriktad på de mindre och medelstora företagenoch, fru talmän, med en arbetsmarknadspoUtik som ger ungdomarna en chans attkomma in på arbetsmarknaden. Det krävs också att de små och medelstoraföretagen får arbeta under goda förutsättningar, eftersom de oftast utgörryggraden i ekonomin på de små orterna. Det krävs vidare att det bedrivs enpolitik gentemot näringslivet och småföretagen som präglas av generositet. En sådan politik ger. alla delar av landet en möjlighet att utvecklas. Meddetta, fru talman, vill jag yrka bifall till de moderata reservationer som ärfogade till utskottets betänkande nr 23. Anf.3 (): "Hembygdens dag" - det är den halvt skämtsamma, halvtnedlåtande benämningen på den dag då vi här i behandlarregionalpolitiken. Då skall alla upp och vittna om sina hembygders problem,sägs det Utet vanvördigt. Mendet stora intresse som riksdagsledamöter från samtliga partier och från allalandsdelar visar för regionalpolitiken är naturligtvis ett bevis för att de medoro ser på utvecklingen i sina hembygder, ett bevis för hur allvarligsituationen är och ett bevis för att ett samhälle i regional obalans leder tillproblem i alla regioner, både i glesbygdsområden och i storstadsregioner. Intemindre än 92 motioner har väckts i frågan .Ett enigt utskottdelardenoro somkommit till uttryck på detta sätt. Detfinns också större anledning till oro . Sysselsättningsläget totalthar försämrats, och framför allt har industrisysselsättningen gått ned. Entendens mot ökad obalans är tydlig. Det mest oroande är den brist på engagemangsom den socialdemokratiska regeringen - inte minst industriministern -uppenbarUgen har i denna fråga. Det regeringsförslag vi behandlar visaratt den socialdemokratiska regeringen inte är beredd att fullfölja den politikför regional balans som fördes under de icke-socialistiska regeringarna åren1976-1982 och som bl. a. manifesterades i mittenregering- ens proposition omprogram för regional utveckling och resurshushållning. Detfinns många exempel på den nuvarande regeringens mer negativa instäUning. Icenterreservation nr 2 anges några. Arbetsmarknadspolitiken inriktas nu på ökadgeografisk rörlighet. För sedan regeringstUlträdet föreslårregeringen i proposition 150 en kraftig höjning av flyttningsbidragen. Det äruppenbart att man vill initiera en ny flyttlasspolitik. Från centems sida sägervi nej till detta. Resurserna för regionalpolitiken urholkas. Det skergenom att regeringen dels inte gör någon prisuppräkning alls av det viktigasteregionalpolitiska anslaget, dels föreslår en ny anslagsteknik förbidrägsverksamheten vid centrala beslut. I praktiken leder detta till enambitionssänkning, även om det i årets budgetproposition kan se ut som enhöjning. Den tidigare prioriteringen av de mest utsattadelarna av landet minskas, vilket är anmärkningsvärt. Det finns flera exempelpå detta. Det mest flagranta är naturligtvis . Nedsättningen avarbetsgivaravgifterna har gjorts Uka stor i hela , lika stor i dens. k. fyrkanten vid kusten som i malmfältskommunerna. Självfallet innebär dettaen fördel för Luleåregionen, men det leder tUl att obalansen inom länet kommeratt öka. Förcentern har regionalpolitiken alltid varit en hjärtefråga. Människor skall hamöjligheter till arbete i sin hembygd. Människor skall ha rätt till rimligservice när det gäller utbildning, kultur och social omvårdnad, oavsett var debor. Mendet är inte bara med tanke på de enskilda människorna som regionalpolitiken ärviktig. För samhället är det viktigt, för att inte säga nödvändigt, attproduktionsresurser i form av mänskligt kunnande, råvaror och naturtUlgångaroch gjorda investeringar tas till vara i hela landet. -Det är också viktigt att bromsa den utveckling mot ökad inflyttning tillStockholmsområdet som återigen inletts. Konsekvenserna av den storabefolkningsomflyttningen förskräcker, lika mycket sett i ettstorstadsperspektiv som ur glesbygdssynpunkt. Det har i aldrig funnitsnågot motsättning mellan storstads- och glesbygdsintressena när det gäller enaktiv regionalpoUtik. Stockholmscentern har t. ex. konsekvent drivit linjen attmed hänsyn till människor och miljö begränsa befolkningstillväxten iStockholmsområdet. , när miljöfrågorna på ett helt annat sätt kommit iblickpunkten genom de kunskaper vi fått om försurningens effekter - bl. a. pågrund av bilavgaser - vore det förödande med en ny, stor befolkningsökning iStockholmsområdet, för att inte tala om den segregering i boendet som en sådanautomatiskt skulle leda till. Gmndläggandeför möjligheterna att föra en aktiv regionalpolitik är givetvis de medel somställs till förfogande över budgeten. Jag återkommer till defta. ' Men det är också viktigtatt åtgärder inom andra samhällsområden stöder en utveckling mot regionalbalans - föregående talare var inne på detta, och jag vill understryka det.Tyvärr ser vi alltför många exempel på socialdemokratisk regeringspolitik somverkar i motsatt riktning. Utskottetsäger: "Praktiskt taget alla beslut som tas av t. ex. statliga myndigheterfår regionala konsekvenser och kan därmed ändra förutsättningarna förregionalpolitiken. En samordning av dessa beslut enligt de mål som formulerasav statsmakterna är en förutsättning för en framgångsrik politik." Dessvärre handlar regeringen inte så. Jag behöver bara nämna kommunikationerna,där en omfattande järnvägsnedläggning planeras som framför allt drabbarglesbygden och där statsbidrag till enskilda vägar dragits ned trots deuppenbara konsekvenser detta har ur glesbygdssynpunkt. . När dessa frågorbehandlades ställde f. ö. beredvilligt upp för densocialdemokratiska poUtiken, även om nu vill ge sken av attföreträda en motsatt inriktning. Utbildningensoch forskningens roll för den' regionala utvecklingen är också mycket stor.Detta understryks starkt i de regionala industriprogram som länsstyrelserna påregeringens uppdrag lagt fram. Dendecentralisering av högskoleutbildningen som skett har haft positivaregionalpolitiska effekter, både med tanke på utvecklingen av regionernasnäringsliv och tillgodoseendet av deras behov av kvalificerad arbetskraft ochönskemålet att göra regionerna mera attraktiva ur boende- och lokaliseringssynpunkt. Menallra viktigast - i varje fall för de mest utpräglade glesbygdsområdena - ärändå jord- och skögsbmket. Här har vi också i utskottet varit eniga när vislagit fast att "ett väl fungerande jordbruk är en förutsättning för attuppnå en balanserad regional utveckling". Hadesocialdemokraterna insett detta på ett tidigt stadium, hade den katastrofalautvecklingen i övre kunnat undvikas eller i varje fall mildras. Dessvärre tycks regeringen inte heller inse de areella näringarnas storabetydelse för den regionala utvecklingen, vilket bl. a. framgår av direktiventill livsmedelskommittén. Ännu tydligare framgick det av proposition 76 tillinnevarande , där regeringen föreslog att det särskUda stödet tillNorrlandsjordbruket skulle upphöra. Dess bättre ansåg också socialdemokraternai jordbruksutskottet att detta skulle vara olyckUgt, och regeringsförslagetavvisades av . Kommunernasmöjligheter att upprätthålla en rimlig service är, som jag tidigare nämnt, enviktig fömtsättning för en positiv befolkningsutveckling. Här harskatteutjämningsbidraget spelat en avgörande roll. Under perioden 1976-1982ökade skatteutjämningsbidragen från tiU 10miljarder,-alltså en fyrdubbUng. Regeringensproposition om att grundgarantin i skatteutjämningssystemet generellt skaUminskas rned en procentenhet har avvisats av . Propositionens förslagkommer att innebära att systemet dräneras på 700-milj. kr. Det ökar sannerUgeninte glesbygdskommunernas möjligheter att ge människorna där en rimlig service. Innanjag går in på anslagsfrågorna vill jag beröra en fråga som tagits upp både ipropositionen och i utskottsbetänkandet. Det är inom den privata service- ochtjänstesektorn som sysselsättningstillväxten beräknas ske under Om inteeffektiva styrmedel utvecklas, är risken stor att sysselsättningstillväxten pådenna sektor kommer att leda till ökad obalans genom att nyetableringar skerdär denna sektor f. n. är mest utvecklad, dvs. Och härborde ändå förutsättningarna för annan lokalisering vara mycket stora.Datatekniken har ju lett till ett större oberoende av lokaliseringsort. Ocksåföregående talare var inne på detta. Jaghar ofta jag arbetat med jämställdhetsfrågor sagt attregionalpolitiken framstår som ett viktigt medel för att nå jämställdhet- omman tänker på hela landet och inte bara på , vilket det iblandfinns en tendens till. Medanförvärvsfrekvensen för kvinnor i var var den iNorrbotten 64,och i 65,, och medan arbetslösheten blandkvinnor var i och i Kopparbergslän var den bara 1,i . Eftersom möjligheten tillförvärvsarbete är en sådan väsentlig förutsättning för jämställdhet, är enökning av kvinnosysselsättningen i de områden där den nu är lägst, särskiltviktig. Av propositionen framgår också att ca 3 200 kvinnor fått sysselsättninggenom lokaliseringspolitiska åtgärder under budgetåren 1979/80-1982/83. Tyvärrhar antalet kvinnor som fått jobb på detta sätt varit mindre under det senastebudgetåret . Har kanske dispenserna från den s. k. 40-procentsregelnvarit för många? Jagkom in på den frågan här därför att jag tror att en tillväxt inom den privatatjänstesektorn borde kunna ge inte minst kvinnor större möjligheter tiUsysselsättning, och då är det viktigt.att etablering sker i regioner därsysselsättningsgraden för kvinnor är låg. Utskottetsäger att det är viktigt att utveckla metoder som kan påverka . lokalisering avföretag inom denna sektor. En metod är kanske att överlämna mer av ansvaret -och tillgängliga medel - till länsmyndigheterna. Det är den linje somutskottsmajoriteten valt när man har tillstyrkt partimotionerna från centernpch och enskilda motioner från företrädare för alla riksdagspartier- samtliga motioner med krav på en höjning av anslaget till Regionalpolitisktstöd: Regionala utvecklingsinsatser, dvs.