prot · G709163 · 1983-12-31 00:00:00 — Meni detta fall är det inte ens sant: Norrlandslänen hör tiH dem som har den bästaläkartätheten i , och de verkligt läkarfattiga områdena har vi i Smålandoch - alls icke i . Detär alltså inte ens sant. Och om det vore sant, hur tror man att det skall gåatt få fler läkare till eller någon annanstans genom att förbjudaläkare att arbeta på sin fritid - när de är hänvisade till attutföia sitt ordinarie arbete i sin anställning på den plats där de befinnersig? Inte ens de som träffat den famösa överenskommelsen mellan regeringen ochLandstingsförbundet kan själva tro på detta. Det argumentet har också - detskall vidgås - något tonats ner . Argumentet var förorimligt. Mendet är nästan lika orimligt tvärsigenom. Vad är det som gör att det tycks varasvårt att få läkare till t. ex. ? Det kan inte vara fel. Vivet att är etf av de mest attrakfiva områdena i att leva ocharbeta i. Vi hör, vi sörlänningar, ibland nästan tiH leda: i Norrland.är det såunderbart att ingen skaH tvinga oss att flytta därifrån. I har manlandets näsfan högsta arbetslöshet, just därför att fler människor än som kanfå sin försörjning där absolut vill bo och verka just i . Och så pratarman om att detta skulle vara ett så oattraktivt område. Det är det inte - inteheller när det gäller högutbildad personal i klass med läkare. Jag har aldrighört talas om att det skulle vara särskilt svårt att rekrytera civilekonomeroch civilingenjörer och den sortens folk till . Det är bara läkare ochmöjligen tandläkare som det gäller. Svårigheternakan inte bero på , och de kan absolut inte bero på norrlänningarna. Detkan rimligen inte heller bero på läkarna och tandläkarna, för de är väl sommånga av oss i allt väsentligt. Jaghar svårt atf hitta någon annan förklaring än inkompetens hos desjukvårdspolitiker som har att svara för rekryteringen. Varför är det baradessa av alla rekryterare som misslyckas med att få det folk som man behöver till sitt område? Någotmåste det vara - det kan definitivt inte röra sig om de enkla skäl som anförs idetta sammanhang. ha läkare till , till norra osv., får man väl på sammasätt som alla andra som behöver personal ta till de rekryteringsmefo-der sombehövs för att nå målet. Gör man inte det, sköter man dåligt den uppgift somman fått sig anförtrodd. De anförda skälen håller över huvud taget inte. Vadblir det för konsekvenser om vi genomför förslaget? För oss patienter blirkonsekvensen att vi inte längre har något val - vi kan inte besöka den läkare,sjukgymnast e. d. som vi önskar besöka, vi kan inte klara oss undan köer i denoffentiiga vården genom att helt enkelt gå till någon annan som inte har sålånga köer därför att vederbörande är bättre på att administrera sinverksamhet. Det går inte, för dessa människor kommer inte att få finnas. Attläkare, som vi har kostat på mycket pengar i utbildning, använder en och annantimme för att utöver sin stadgade arbetstid hjälpa oss när vi är sjuka, att detkan reta eller skada någon människa är för mig helt obegripligt. Jagsåg ett uttalande någonstans att det lär finnas exempel på läkare som hararbetat förfärligt många timmar efter sitt ordinarie arbete. Vederbörandeläkare sa: Jag skulle inte vilja vara den sista patienten i den raden. Jagkommer ihåg hur jag själv en gång fick min blindtarm borttagenav en jourhavande landstingsläkare som själv berättade att det var hansfyrtionde operafion under det lördag-söndagspasset. Det behöver alltså intehandla om privatvård och fritidsprakfiker för att man skall komma sist i enlång rad av pafienter fill en dödstrött läkare. Jagöverlevde, som alla ser, men det var faktiskt inte mer än nätt och jämnt - dethöH på att gå galet. Patienternablir aHtså av med sin valfrihet. Vi blir med all sannolikhet av med den servicesom har byggts upp på många ställen - noga räknat 30 platser,tror jag - med jourhavande läkare som kommer hem när man vill. blev jag liggande sjuk hemma med lunginflammafion. Det var ensöndag. Jag kunde ställa diagnosen själv, för jag har råkat ut för detta ettpar förut. Men det hjälper inte när man skall ha tag i penicillin.Det var inget annat att göra än att masa sig upp med sina feber, ner i entaxi och i väg till lasarettets akutmottagning för att få recept. Nog skullejag gärna ha betalat både en och två tior extra om jag i stället kunnat användatelefonen och doktorn hade kommit hem till mig. kan man få den servicen påmånga ställen i , och verksamheten bara växer. Men den kommer attupphöra när fritidspraktikerna inte längre får finnas. Det är barafritidspraktiker som sysslar med sådant. Landstingen tycks inte ha någotintresse av att ta över den verksamheten. Landstingen menar att den sjuke skallkomma fiH doktorn och inte doktorn,till den sjuke. Detär svårt att se att dessa förslag innebär något annat än försämringar förpatienterna. Det fanns då landstingsanställda läkare inte fick lov attarbeta på sin fritid, men får de det. Då skall man ta ifrån dem den rättenigen. Det är inget ovanligt. Jag har själv arbetat under en sådan Vissaersättningar till sjukvårdshuvudmännen, m. m. Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen, m. m. bestämmelse- som journalist. Jag fick inte lov att på min fritid arbeta för andra i detyrket utan fillstånd av min arbetsgivare. Det är inget märkvärdigt. Det varnågot som arbetsgivaren förhandlade sig till i kollektivavfalsförhand-lingarna.Men landstingen och Landstingsförbiinden kan inte finna sig i dessa vanligaregler på arbetsmarknaden, att man helt enkelt förhandlär sig till det man villoch betalar för det. Nej, här går man snålt och, som man tycker, listigt enomväg via regering och riksdag och får en lagstiftning gratis -förutom att mantappar sitt goda anseende, men det har man tydligen råd med. Varför skall mangöra så? Förhandla om ni vill och försök att komma överens! Det har man fåttgöra på näsfan alla andra arbetsområden. Varför skall det inte gå när detgäller läkare? Vi har ett sjunkande antal heltids- och deltidspraktiker.De har investerat stora pengar och mycken kunskap i sin verksamhet. De skall pånåder få lov att fortsätta. När de inte orkar längre skaH de t. o. fn. få lovatt överlåta sin praktik till någon som ersättningsetablerar sig, förutsatt attden nuvarande innehavaren bHr gammal och trött . Sedan vet man intehur det går. Är detta rättssäkerhet? Det hade verkligen förtjänat atf prövas avlagrådet. Med motiveringar som knappast på någon punkt har någonsubstans alls gör man så här djupa ingrepp i människors rätt att verka ocharbeta och i patienternas rätt. Jag vill inte ens göra ett försök attkomma framtill vad sorn kan vara de verkliga motiven. Det måste definitivt vara någrahelt andra än dé som finns angivna i propositionen. Men vi kanske vågar hoppasatt någon av dem som kommer efter mig i talarstolen skall avslöja för oss vaddet verkligen handlar om. Är det möjligen så enkelt att det bara är dels ensorts maktfullkomlighet hos vissa landstingspolitiker, dels en sorts allmänideologisk förbHndelse att verksamhet i privat regi är ful. Det finns, herr talman, ett par motioner som tar oss urden situation vi har hamnat i här i på det enkla sättet att i grundenyrka avslag på hela eländet. Motionerna går igen i två reservationer tillsocialförsäkringsutskottets betänkande. Det är reservation nr 1, som handlaröm själva ersättningssystemet, och reservation nr 5, som försöker sätta stoppför att en grupp näringsidkare skall göras ekonomiskt helt beroende av sinstörste konkurrent. Det är något som vi inte har på något annat område inäringslivet. Det finns också ett antal motioner som tar upp olikadelproblem. Det rör sig om iher eller mindre vikfiga problem som t. ex.prevehtivmedelsrådgiv-ning, som har byggts ut och upp i hägnet av en riktadersättning. En del är rädda för att, om den riktade ersättningen försvinner ochgår upp i den allmänna anonyma schablonen, man inte kommer att fortsätta attbygga upp och bygga ut denna verksamhet på det sätt som har skett. Det har yppats begripHg oro för att all egentligutbildning inom etf icke oviktigt område inom psykiatrin och psykoanalysen kanbli omöjlig att få. För märkligt nog finns det inte någon människa som sysslarmed sådan verksamhet i landstingsregi, så att man kan få den handledda prakfiksom är nödvändig för utbildning i en vårdform som annars verkligen klassas somvetenskapligt beprövad och som används som ingående del i ett behandlings- Att få en sådanutbildning blir svårt om de här förslagen går igenom. Därför finns det motioneroch också reservationer som talar för att just denna kategori läkare fårfortsätta som . Vireservanter bakom reservationerna 1 och 5 har inte haft anledning att särskiltta ställning till motionerna, för med vår raka och enkla metod -yrkande omavslag på alltihop - är problemen lösta. Rättare sagt uppstår de aldrig.Motionerna kan alltså betraktas som bifallna genom bifall till reservationerna1 och 5. Sedan,herr talman, har vi också reservation 4 som heter Ersättning vid sjukhusvård.Den blickar framåt. Vi är inte bara ute för att sätta stopp för ett orimHgttilltag utan blickar också framåt. Där fullföljs vad har talatmycket om , att vi alldeles tvärtemot intentionerna hos vill gå iden motsatta riktningen att mer än , inte mindre, finansierasjukvården, inte bara den öppna som det i första hand gäller nu utan också denslutna, via sjukförsäkringen och mindre via landstingsskatten. Vi vill alltsåöverföra tillgångar som tas som landstingsskatt fill försäkringsavgifter,så att försäkringen kan ta på sig större, inte mindre, förpliktelser. Då blirdet möjligt att låta sjukvårdspengen följa patienten, och det blir möjligt attarrangera och driva vård på flera ställen och i annan regi än enbart ilandstingens. Det blir ekonomiskt möjligt för patienten att efterfråga sådanvård. Det bhr också ekonomiskt möjligt för vårdgivarna att ge sådan vård. Detär för oss ett positivt sätt att se på frågan i förhållande till det vi nu serframför oss om beslutar i enlighet med propositionen, nämligen enstereotypiserad vård, så lika som möjligt överallt, lika från vårdgivarnassynpunkt men inte lika mycket värd från patienternas synpunkt. Patienternaenvisas ju med att ha olika uppfattning om vad som är mest eftersträvansvärtoch vad det är de vill ha. Därtill tar man ingen hänsyn. Här skall det varaenkelt och klart - en klumpsumma av våra pengar överförda till en instans somredan förut har en obegränsad beskattningsrätt. I första hand yrkar jag återförvisning till utskottet för lagrådsremissoch i andra hand bifall till reservationerna 1, 4 och 5. Vissaersättningar till sjukvårdshuvudmännen, m. m. 84 (vpk): Under den borgerliga regeringstiden startade en massiv kampanj mot denoffentliga sektorn och i synnerhet mot den offentliga sjukvården. Då börjadenedskärningarna inom sjukvården, vilket ledde till att människornas vårdbehovinte kunde tillgodoses i den offentliga vården. Den borgerliganedskärningspolitiken inom sjukvården påverkade även den socialdemokratiskaregeringen. Visserligen hävdade de att nedskärningarna skulle ske rättvist, menresultatet av nedskärningar inom vården drabbar alltid dem hårdast som harstörst behov av vård. Dessutom har det aldrig funnits någon överkapacitet inomden offentHga vården. Sanningen är i stället den att flera områden alltid variteftersatta. Närsjukvården och drabbades avnedskärningspolitiken, så att våra vårdbehov inte kunde tillgodoses, öppnadesen marknad för privata intressen. Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen, m. m. attack motden offentliga sjukvården under fältropet: "Den ena halvan av kaninte vårda den andra; sjukvården måste krympas omgående." Effekterna av försämringarna inom den offentligasjukvården kom snabbt. Antalet privatläkare ökade. fanns det 2 450,1982hade antalet ökat med ca 700, och 1983 tillkom ytterligare ca 200 privatläkareanslutna till försäkringen. Hela ökningen bestod av fritidspraktiserande.Antalet heltidspraktiker har varit så gott som oförändrat , ca600. Inför denna etableringsökning visade borgarna ingen oro. Då var det intetal om överkonsumtion av vård, utan de privata initiativen lovordades. I ökade besöken hos privatläkare från 1981till 1982 med 70 000 besök. Och det var inte så att det privata hade tagit överpatienter från den offentliga vården; också där ökade antalet besök. Helaökningen av antalet läkarbesök i var mellan dessa år 460 000besök. fill ökade antalet läkarbesök hos den offentligasjukvården i länet och den privata med 60 000 besök. Det motsvarar det antalpatienter som den nyöppnade City Akufen svarade för. Den privata sjukvården satsar, infe på förebyggande vård.Privata mottagningar typ City Akufen ägnar sig inte heller åt den uppföljandevården. De vill ha snabba, okomplicerade läkarbesök. Komplicerade behandlingaroch utredning av de orsaker som framkaHat ohälsa överlämnar de till denoffentliga sjukvården. Därför kan man inte heller jämföra kostnaderna inom denoffentliga och privata vården efter samma beräkningsunderlag. Det verkligt obehagliga i den situation som uppstod närden offentliga sjukvården försämrades är att det finns skäl att misstänka atfdet fanns starka intressen från läkare av att köerna växte inom den offentligavården. För samma läkare som av patienterna i den offentliga vården upplevdessom nonchalanta och ointresserade lovordades som vänliga och intresserade påden privata mottagningen. Och detta system lovordas även av finansminister !Han har ingen förståelse för atf läkarna inte skall få använda sin fritid fillatf utöva sin yrkeskunskap. Alternativet enligt är att läkarna i ställetspelar golf eller lägger patiens. Finansministern har däremot inga synpunkterpå atf läkarna inom den offentliga vården är den enda personalgrupp vars arbeteinte är schemalagf. De går i stället på jouraytal, som ger dem en orimligkompensation i ledighet. 1 bästa fall är Feldts uttalanden ett resultat avokunnighet. Eller finns det bland ledande socialdemokrater en tvetydiginställning fill kapitalismen? Ser man den antikapitalistiska agitationenenbart som en möjlighet att mobilisera människor inför första maj och varttredje år när det är val? Det vore välgörande om statsrådet ville faavstånd från åsikter. kommunisternas principiella inställningfill hälso- och sjukvården är att ingen enskild skall kunna göra sig vinster påsjukdom och ohälsa. All sjukvård skall ske i samhällets regi, och enbart våravårdbehov skall avgöra vilken vård vi får. Vi ser förslaget om etableringskonfrollför privatpraktiserande läkareoch sjukgymnaster såsom ett första steg mot en sjukvård i samhällets regi. Närvi nu beslutar oss för att öka samhällets inflytande över sjukvården och därmedbegränsa den privata vården, är det oerhört viktigt att vi gör det på ett sättsom skapar förtroende. Vi måste visa atf en sjukvård med ökat samhälleligtinflytande fungerar i människornas intresse på ett bättre sätt än den privatavården. Dagensbeslut om etableringskonfroll får inte leda till ökad byråkrati ochadministrafion. Det får inte heller medföra att vissa vårdbehov får ett minskatutrymme. Vi får inte riskera att ett principiellt riktigt ställningstagandefår några negativa konsekvenser, om än marginella, som kan utnyttjas till attskapa opinion mot hela systemet och i förlängningen misstro mot samhälletsmöjlighet att svara för sjukvården. Mot den bakgrunden har vi i vpk reserverat oss mot vissa delar av dettaförslag. Offentliganställda läkare som på sin fritid är verksamma såsompsykoanalytiker har speciella förhållanden, som inte gäller för andraspecialiteter. Inom den offentliga vården finns det ingen möjlighet att erhållapsykoanalytisk behandHng. Därmed finns ej heller någon möjlighet för depafienter, som saknar ekonomiska resurser att genomföra behandling utanförsäkringsersättning, att vända sig fill den offentiiga vården. Enpsykoanalyfisk behandling sträcker sig ofta , och man går påbehandling . Utan ett stöd från försäkringen blir det ettmycket snävt patienturval, knappast några, som kan unna sig denna behandling. Dettasnäva pafienturval får givetvis konsekvenser också för utbildningen avpsykoanalytiker. Utestängningen av fritidsprakfiserande psykoanalytiker frånförsäkringen påverkar utbildningen, eftersom den är helt privat och grundad påbehandling under handledning. Så länge samhället inte svarar för utbildningenav psykoanalytiker på samma sätt som av andra vårdspecialiteter eller kanerbjuda psykoanalytisk behandling i den offentliga vården, är det en klar riskför att möjligheterna att få psykoanalyfisk behandling och utbildningförsämras, om en generell utestängning från försäkringen genomförs förfritidsverksamma psykoanalytiker. Jagvill i detta sammanhang påpeka att läkare, som är ute efter att tjäna snabbapengar på sin fritidssysselsättning, knappast väljer att bli psykoanalytiker. Omden psykoanalytiska behandlingsformen inom psykiatrin får mindre utrymme än denhar , är det risk för att den hittHls dominerande biologiskt inriktadepsykiatrin än mer befäster sin ställning. Läkareinom den offentiiga vården som har psykoanalytisk utbildning och kunskap härhöjt kvaliteten inom den psykiatriska vården. Om den offentliga vården utarmaspå läkare med psykoanalytisk inriktning, kommer hela den positiva utvecklingeninom psykiatrin atf äventyras. Det fanns väl ändå en ideologisk mening medbeslutet om en övergång tHl öppnare vårdformer inom psykiatrin? Då den psykoanalytiskaspecialiteten har en särställning, i och med att den Vissaersättningar till sjukvårdshuvudmännen, m. m. Vissaersättningar till sjukvårdshuvudmännen, m. m. f. n. infe kan tillgodosesinom den offentliga vården, anser vi att det finns starka skäl för attdispensmöjlighet att fillhöra försäkringen införs för psykoanalytisktverksamma, offentliganställda läkare. Dethär betänkandet och Dagmarpropositionen behandlar också ett i sig förändratsystem för ersättning fill sjukvårdshuvudmännen. Ersättningen omvandlas fillett schablonberäknat belopp, grundat på antalet invånare inom sjukvårdsområdet.Den särskilda ersättning för rådgivning i födelsekontroll som infördes 1975skall enligt det här förslaget ingå i schablonersättningen. Jagvill hänvisa till ett,betänkande av abortkommitté, där man uttaladefarhågor för att en övergång fill schabloniserade bidrag skulle medföraminskade möjligheter till stimulans, styrning och uppföljning avpreventivmedelsrådgivningen. Vpk delar abortkommitténs uppfattning. Landstingenspreventivmedelsrådgivning har byggts ut ordentligt sedan dét särskilda bidragetinfördes, men ambifionsnivån i de olika landsfingen varierar oerhört. De flestainsatserna är av en tillfällig projektkaraktär, och det är bara i några fålandsting som upplysning om sexualitet och samlevnad ingår i den reguljäraverksamheten. I de län där detta ingår i den reguljära verksamheten kan manomedelbart avläsa resultatet i minskat antal aborter. Vianser därför att det är viktigt med ett bifall till reservation 2, som just tarupp frågan om ett fortsatt speciellt bidrag till preventivmedelsrådgivningen. Ibetänkandet föreslås också en höjning av öppenvårdsavgifterna inom sjukvården.Vi vet att det som var 7-kronan en gång för tolv har blivit en40-krona , och enligt det förslag som föreligger skall avgiften bli 50kr. per läkarbesök kommer att innebära att den sjiike kan fåbetala . för läkarbesöket, om man får recept på medicin och dessutommåste åka taxi till doktorn. När kostnadsnivån kommit , tror viatt den är tillräckligt hög för att få en avskräckande effekt. Sjuka människorkan av kostnadsskäl tvingas avstå från läkarvård. Jag yrkarbifall till reservation 7. Vihar tre reservationer tiH i detta betänkande. Reservation 3 tar upp ökadersättning till öppna vårdformer inom psykiatrin. Reservafion 8 är gemensammed och innebär förslag om att även sjukresorna skall omfattas avhögkostnadsskyddet. I reservation 9 begär vi en översyn av patientavgifternavid sjukhusvård. Dettasenare sker mot bakgrund av den utvärdering som gjordes i samband med översynenav de differentierade vårdavgifterna, som visade att den fasta avgiften om 40kr. ledde till jämkning för en stor del av patienterna. Jag yrkar bifall ävenfill dessa reservationer. Ett bifall till dessa vpk-reservationer är nödvändigt för att dagensbeslut om etableringskonfroll och ett förändrat ersättningssystem inom hälso-och sjukvården infe skall förfelas och kunna misskrediteras. 85 (); I ett välfärdssamhälle skall alla människor ha rätt till en godsjukvård. Sjukvården skall vara organiserad på ett sådant sätt att människorhar möjlighet att inom rimlig tid nå kontakt med läkare och få en adekvat vård. Dettamåste också vara utgångspunkten för en bedömning av det nu aktuella förslagetom ändrade regler för ersättningar till sjukvårdshuvudmännen, det s. k.Dagmarförslaget. Det är den enskHda människans, patientens situation som skallvara utgångspunkten och inte statens eller sjiikvårdshuvudmännens. Det är ocksåfrån den utgångspunkten som avvisar det nu aktuella förslaget. Lätmig emellertid börja med att stryka under att den här propositionen i alltförliten utsträckning innehåller underlag för en bedömning av hur den föreslagnaförändringen kommer att påverka människors efterfrågan av och tillgång påsjukvård. Propositionen ger ingen bild av hurdan tillgången faktiskt är tilllandstingens sjukvård eller fill den privata sjukvården - än mindre på vHketsätt denna tillgång kommer att förändras till följd av det nu framlagdaförslaget. Detfinns inga siffror över fördelningen av läkare och sjukgymnaster på olikaregioner i landet och hur denna regionala fördelning kan komma att påverkas avdet aktuella förslaget. Det finns inte heller något material om hurväntetiderna ser ut på olika håll i landet och inom olika sepcialitefer, ochhur köerna inom sjukvården skulle påverkas av regeringsförslaget. Det är ocksåbetecknande att både propositionen och utskottsbetänkandet i så hög grad gårförbi de problem som gäller sjukgymnasterna - en yrkesgrupp vars arbetsvillkorju radikalt förändras av det här förslaget. Motbakgrund av att det är ett bristfälligt beslutsunderlag som regering ochutskott lägger på bord är det ganska anmärkningsvärt attsocialförsäkringsutskottets majoritet på s. 22 i nästan hånfulla ordalag tillbakavisarförslagets kritiker. Man säger att kritiken är osaklig och atf ser det nu aktuella förslaget ur ett snävt perspektiv och inteförstår att det är förenligt med förbundets intressen. Jag tror, herr talriian,att om man presentefar ett förslag som är så knapphändigt beskrivet och så illaunderbyggt - då får man räkna med ett och annat hårt ord. Folkpartietsgrunduppfattning är att det är människorrias eget val som skall avgörafördelningen av sjukvårdsresurserna. Det gäller också fördelningen mellanoffentlig och privat vård. Ingen människa skall på grund av bristande resurseri den offentliga vården tvingas välja ett privat alternafiv. Men de människorsom vill anlita en privatläkare skall inte heller av ekonomiska skäl förhindrasatt göra det. Det är de vårdbehövande människornas önskemål och värderingarsom skall vara styrande. Vi avvisar därför ett ersättningssystem som bygger påen fördelning per invånare. Vi vill i stället att ersättningen skall utgå irelation till den faktiska efterfrågan på sjukvård. Detnu aktuella förslaget innebär en inskränkning i möjHghefen att få ersättningför privat läkarvård. har internafionellt sett en relativt Vissaersättningar till sjukvårdshuvudmännen, m. m. Vissaersättningar till sjukvårdshuvudmännen, m. m. Hten privatläkarsektor, ca600 läkare på heltid med en relativt hög genomsnittsålder. Deheltidspraktiserande privatläkarna har en mindre andel av den samladeläkarvården än . Däremot har antalet fritidsprakfiker ökat, ochde kan nu beräknas ha nära 600 000 besök . Detta belyser väl attfritidspraktikerna har fått en ökad betydelse inom den samlade läkarsektorn. Frånfolkpartiets sida drar vi av detta slutsatsen att allt fler människoruppenbarligen vill utnyttja fritidspraktiserande läkares tjänster, och attsamhället därför bör underlätta och inte försvåra dessa läkares verksamhet.