prot · G70963 · 1983-12-31 00:00:00 — Jag hoppas att så icke är fallet, för då får jag beredamig på en lång väntan pä en specialist - om jag nu skulle vända mig till denoffenfliga vården. När det gäller att läsa innantill så har väl jagsamma förmåga som svenska folket i övrigt. Jag kan konstatera att det finns enrikhaltig information om sjukvården i . Det räcker ett gott stycke, om manvill få en bild av läget i det avseendet. Har man dessutom haft tillfälle attse något på ort och ställe, är det så mycket bättre, och den bild jag har fåttär faktiskt rosenkantad. 63 (): Jag har inte tänkt lägga mig i den här debatten och jag skall inte göradet särskilt mycket heller. Debattenhar i vissa delar varit ett skolexempel på hur vi politiker i talarstolen kananvända alla medel för att lägga påståenden i varandras mun -påståenden som densom tillvitas dem kanske faktiskt inte har gjort. Det är en taktik som demoderata herrarna ibland har använt som de förmodligen lärt sig av landetsstatsminister - han brukar vara mästerlig på det. Jagbeklagar att denna debatt över huvud taget inte har tagit upp frågan omfritidspraktikernas möjligheter att dels arbeta på sjukhus, dels hafritidspraktik under väldigt många timmar- de blir kanske trötta,och måhända borde en del inte sköta patienter som de gör. Omrätten för offentliga tjänstemän att uppta telefonsamtal på band vi inte i patienternasintresse ta upp en debatt om den saken också, för att patienterna skall få engod värd? Den debatten trodde jag skulle komma, och jag är mycket ledsen överatt den inte kom. Om man är mycket trött som läkare kanske man inte ger denvård som man borde ge. Dethandlar om fritidspraktikerna. Jag har med glädje hört att tänkter förbjuda dem - det vore en olycka. Självfallet skall vi ha sådana,men vi måste också fundera över hur en läkare först ägnar åtsjukhusarbete och sedan åt kvällsarbete och om läkaren skall ersättas för dettamed allmänna medel på samma sätt som för annan vård - för patienterna tyckerjag att det inte skall vara någon skillnad i form av ekonomisk ersättning. Jaghade hoppats att det skulle komma fram någon uppgift om när med ett förslag beträffande större möjligheter för privatpraktiserandeläkare, sådana som helt och fullt har egen privatpraktik, att etablera sig. Viutarbetade ett sådant förslag i departementet , men jag har ännu intesett något resultat av det. Jag skall be att få återkomma med en fråga omdetta. Överläggningenvar härmed avslutad. 15§ Meddelande om svar på interpellationerna 1983/84:80,84 och 86 Jag vill meddela att jag inte inom den föreskrivna tiden kommer attbesvara följande interpellationer: dels interpellationerna 1983/84:80 och 84 avRune resp. om villkorlig frigivning, delsinterpellation 1983/84:86 av i om brottsförebygganderådets verksamhet. Jag har kommit överens med interpellanterna om attinterpellationerna skall besvaras . Anledningentill dröjsmålet är att och är förhindrade attnärvara den dag, , då jag avsett att besvara interpellationerna,av vilka interpellationerna 80 och 84 kommer att besvaras i ett sammanhang. 16 § Svar på fråga1983/84:275 om rätten för offentliga tjänstemän att uppta telefonsamtal på band har frågat mig om jag anser att det med hänsyn tillregeringsformens föreskrifter om grundläggande fri- och rättigheter är tillåtetför en tjänsteman hos en myndighet att efter eget bedömande på band ta upptelefonsamtal mellan myndigheten och en enskild person utan att den enskildehar kännedom om att vad han säger vid samtalet kan komma att användas mothonom som bevis. I2 kap. 6§ regeringsformen föreskrivs bl. a. att varje medborgare gentemot detallmänna är skyddad mot hemlig avlyssning eller upptagning av telefonsamtaleller annat förtroligt meddelande. Vadsom skyddas genom bestämmelsen är intrång i förtroliga meddelanden. Skyddetinnebär att en representant för det allmänna inte i hemlighet får avlyssnaeller spela in ett telefonsamtal mellan andra personer utan stöd av lag.Bestämmelsen hindrar emellertid inte att den som själv deltar i samtalet spelarin eller på annat sätt dokumenterar vad som sägs. Enannan sak är om en tjänsteman hos en myndighet bör göra sådana inspelningarutan att samtalsparten känner till detta. Enligt min mening bör sådantförekomma bara om alldeles särskilda skäl föreligger. Omrätten för offentliga tjänstemän att uppta telefonsamtal på band 66 (): Jag villtacka justitieministern för svaret. Minfråga är föranledd av vad som förekommit hos polisen i i ettuppmärksammat brottmål. En enskild person ringde på polismyndighetens telefontill en advokat - som dock inte här hade ställning som försvarare.Telefonsamtalet upptogs pä band hos polisen efter beslut av åklagare. Domstolsbeslut förelåg inte. Advokaten var helt ovetande om att samtalet spelades in.Upptagningen av samtalet användes därefter emot advokaten i ett annatsammanhang. Inspelningen återgavs senare i såväl radio som tidningarna. Dethar yppats olika mening om huruvida förfarandet är förenligt medgrundlagsstadgandet i 2 kap. 6§ regeringsformen. Jag avser då hemligbandupptagning av samtal, där den ena parten är en offentlig tjänsteman: Det ärsjälvfallet av utomordentligt intresse att få helt klarlagt vad som är gällanderätt inom detta integritetskänsliga område - det är själva syftet med minfråga. Löper den enskilde med andra ord risk att vad han säger i telefon direkttill en tjänsteman vid någon myndighet kan bli upptaget på band, för att kanskeanvändas mot honom som bevis i något senare sammanhang, utan att han har denminsta aning om bandupptagningen, eller hindrar regeringsformen ett sådantförfarande? Enhelt annan men nog så viktig fråga är om tillvägagångssättet i det aktuellafallet - där det ju var en enskild person som ringde på polisens tjänstetelefon- är förenligt med anständig etik eller inte. Tidenär för kort för att med justitieministern föra en meningsfull diskussion om dennärmare tolkningen av grundlagsstadgandet. Jag beklagar helt kort attstatsrådet inte anser att grundlagsstadgandet skyddar denna typ avsamtal. Jagvill däremot gärna ställa frågan om det är ägnat att främja öppna, nära ochförtroendefulla relationer mellan enskilda och myndigheter att den enskildelöper risk att få sitt telefonsamtal med en myndighet t.o.m. återgivet iSveriges radio. År bandinspelning i smyg verkligen en riktig metod om man villförbättra klimatet i ? Frågan är av fundamental betydelse för enrättsstat. Myndigheter med hemliga bandspelare - är det verkligen så Om lagstiftningen rörande gatumusik vi vill ha vårt samhälle? Skulle inte justitieministern kunna ställa i utsikt ensnabb utredning av frågan med förslag till förtroendeskapande åtgärder mellanoss medborgare och våra offentliga organ? I annat faU har jag ingen annanmöjlighet än att motionsvägen bringa frågan under konstitutionsutskottetsbedömning. Vad som är förbjudet är att lyssna av ettsamtal mellan två eller flera personer utan att de som för samtalet vet om det.För sådan avlyssning krävs tillstånd av domstol. Att en samtalspartner själv,eller någon annan för dennes räkning, lyssnar av samtalet är inte förbjudet.Den här avgränsningen av det tillåtna och det otillåtna området skedde mycketmedvetet av lagstiftaren efter viss diskussion om hur gränsdragningen skulle göras. En annan sak är att det naturligtvis är myckettvivelaktigt om ett sådant här förfarande skall användas i t. ex. polisenstjänsteutövning. Jag menar att det skall användas endast om alldeles särskildaskäl föreligger. Om sådana skäl har förelegat i något enskild fall skall intejag göra någon bedömning av här i kammaren. Beträffande frågan om huruvida de här företeelserna börregleras närmare, eller vara reglerade på något annat sätt än , tar jaglämpligen ställning till när tvångsmedelskommittén, som just nu arbetar meddenna fråga, har lämnat sitt betänkande, vilket beräknas ske : 68 (): Jag kan förstå den ståndpunkt som statsrådetWickbom kom till beträffande grundlagens tillämpningsområde, och jag avstodockså från att rikta någon kritik mot hans bedömning. Men vi kan väl varaöverens om att vi inte vill ha det så här i värt samhälle - med myndigheterutrustade med hemUga bandspelare. Det var därför jag ställde frågan om man frånjustitieministerns sida kunde påräkna ett förslag som snabbt skulle kunna ledatill förtroendeskapade åtgärder. Jag kan också förstå hänvisningen till kommittén. Menskall man avvakta det förslaget får jag nog vänta innan denna - tyckerjag - fundamentala fråga blir närmare klarlagd. Överläggningen var härmed avslutad. 17§ Svar på fråga 1983/84:278 om lagstiftningen rörande gatumusik har frågat mig om jag ärberedd att göra ett klarläggande uttalande eller på annat sätt medverka tillatt gällande lagstiftning för gatumusik kan tillämpas av polisen. Den 5december 1983 besvarade jag här i kammaren en interpellation av AlfWennerfors om gatumusiken. Som jag då redogjorde för har genom ändringar ilagstiftningen, som trädde i kraft , lättnader genomförts närdet gäller kravet på tillstånd till gatumusik. Sådan musik kan sålundaframföras utan tillstånd om den med hänsyn till det väntade deltagarantalet,den utvalda platsen och tiden för sammankomsten samt de anordningar som avsesförekomma kan antas äga rum utan fara för trafik-eller allmän ordning. Jagframhöll också att den nya lagstiftningen hade vållat praktiska olägenheter iinitialskedet. I all synnerhet gäller detta i i . Attstörande och högljudd gatumusik särskilt förorsakat mycketstora olägenheter för dem som bor och arbetar inom den stadsdelen är allmäntomvittnat. Olägenheter har också uppstått för den allmänhet som i övrigt vistasi . Dessa förhållanden diskuterades också här i kammaren i december1983. Jag pekade dä på det utredningsarbete som pågick och på en pågåendeundersökning av justitieombudsmannen och gav för egen del uttryck föruppfattningen att förutsättningar i vart fall inte fanns att ändralagstiftningen på nytt . Detär emellertid, herr talman, min bestämda uppfattning att störningar av det slagsom förekom i inte kan godtas. Med hänsyn tillde speciella förhåUandena inom den stadsdelen - de trånga gränderna, husensbyggnadsmässiga struktur och den extrema ljudkänsligheten - måste som jag serdet mera högljudd eller ihållande gatumusik praktiskt taget alltid anses vållasådana störningar att tillståndsplikt föreligger. Detta gäller naturligtvissärskilt om förstärkare används och om musiken pågår . Manmåste ha förståelse för de svårigheter som polisen kan möta vid övervakningenav gatumusiken i , detta inte minst med tanke pä att gällandebestämmelser utan tvivel är svåra att tillämpa. När jag med anledning av AlfWennerfors fråga har diskuterat saken med pohsmyndighe-ten i har manemellertid lovat att inför den kommande våren och sommaren försöka skärpainsatserna mot störande gatumusik inom stadsdelen. Jag hoppas att förhållandenahärigenom kan komma att förbättras. Om det emellertid visar sig attolägenheterna inte kan bemästras med tillämpning av den nuvarandelagstiftningen är jag beredd att ta upp frågan om en lagändring. 70 (): Först och främst vill jag tacka för svaret. Sedan vill jag bara säga -för att det inte skall råda missförstånd - att det förhållandet att jag nuåterkommer i ärendet inte beror på att jag är någon slags förbudsivrare, somnågon kollega i kammaren sade vid debatten . Jag är inte heller,som någon annan kollega - jag skall inte nämna vem - sade i debatten, någonglädjedödare. Det är här fråga om någotmycket allvarligt, nämligen att människor störs 9 protokoll 1983/84:59-63 Omåtgärder för att förhindra illegal telefonavlyssning så pass att de tycker attdet är besvärligt att arbeta eller att det är svårt att få tillräcklig vila närgatumusik utövas som ger upphov till buller, falska toner eller missljud iövrigt. Jaghar verkligen fått ett svar som ger uttryck för att detta inte kan accepteras,men eftersom vi vid interpellationsdebatten inte kom någon varttyckte jag att det var viktigt att ställa en förnyad fråga för att höra om detinte skulle gå att göra ett sådant uttalande att polismyndigheten kundetillämpa den lagstiftning som vi har. Efteråtblev jag också litet fundersam över att justitieministern i den debatten sadeatt det kunde vara svårt för myndigheterna att redan första sommaren tillämpalagstiftningen på ett fast, ändamålsenligt och invändningsfritt sätt. Meraefteråt än under själva debatten tänkte jag att det kanske inte är entillräckligt hög ambition för oss som lagstiftare; vi skall väl ändå se tillatt den lagstiftning vi fattar beslut om tillämpas ! Hurär dä svaret utformat? Jag vill genast säga att det här uttalandet verkligen ärkraftfullt. Det bör vara vägledande, och det tycker jag är alldeles utmärkt. JagviU också säga att det är positivt att justitieministern här nämner att hanvarit i kontakt med polismyndigheten här i för att diskutera saken.Jag tycker det är mycket positivt att polismyndigheten t. o. m. lovar att manskall skärpa insatserna. Dessutom är det positivt att justitieministern, omdet trots detta skulle visa sig uppstå olägenheter, är beredd att ta upp fråganom en lagändring. Jagtackar än en gång för det positiva svaret. Självfallet kommer jag ändå attfölja ärendet och se hur det följs upp. Överläggningenvar härmed avslutad. 18 § Svar på fråga1983/84:282 om åtgärder för att förhindra illegal telefonavlyssning har frågat mig dels vilka åtgärder som kan vidtas för attbeivra och förhindra illegal telefonavlyssning, dels om förändringar avlagstiftning eller domstolspraxis i fråga om telefonavlyssning är påkallade isyfte att begränsa användningen av telefonavlyssning i brottsbekämpande ochbrottsförebyggande syfte. Enligtregeringsformen är medborgarna skyddade mot hemlig avlyssning från det allmännassida. Det skyddet bryts emellertid igenom av de lagbestämmelser som finns oriitelefonavlyssning i brottsbekämpande syfte. Bestämmelserna finns irättegångsbalken och i ytterligare ett par lagar. I finnsbestämmelser om straff för olovlig avlyssning. Lagstiftningenom telefonavlyssning ses f. n. över av tvångsmedelskommittén (Ju 1978:06) somberäknas lämna sitt slutbetänkande senare i vår. Innan det betänkandet haravlämnats och remissbehandlats är jag inte beredd att ta ställning till hurlagstiftningen på området slutligt bör utformas. Avsikten är att i detsammanhanget även ta ställning fill de förslag i ämnet som har lagts fram avnarkofikakommissionen (S 1982:09). Närdet gäller fråga angående illegal telefonavlyssning utgår jag frånatt hans avsikt inte är att antyda att sådan skulle förekomma frånmyndighetemas sida, vilket ju i så fall skulle innebära brottslig verksamhet.Det är av naturliga skäl svårt att ha någon grundad uppfattning om i vad månsådana brott begås av enskilda. Rent praktiskt är det emellerfid inte så lättatt genomföra en telefonavlyssning, något som talar för att brott av detta slagi vart fall är ovanliga. I den män misstanke skulle uppkomma om olovligavlyssning är det naturligtvis en uppgift för polis och åklagare att görabrottsutredning i vanlig ordning. Enmera utförlig redovisning av de fall då telefonavlyssning används vidbrottsutredningar skulle kanske kunna bidra till att undanröja de missuppfattningar bland allmänheten som ibland förekommer på dettaområde. Justifiedepartementet har inlett överläggningar i denna fråga medrikspohssty relsen. Omåtgärder för att förhindra illegal telefonavlyssning Anf, 72 (): Jag tackar jusfitieministern för svaret på min fråga. Det här är enviktig problematik, som berör människors integritet, som handlar om utrymmetför en privat sfär, om möjligheterna att fly undan Storebror. Samhällethar med teknikens hjälp fått ökade möjligheter att övervaka ochkontrollera enskilda människor. Jag tänker förutom på telefonavlyssning påt.ex. dolda mikrofoner, s.k. huggning, TV-övervakning av offentliga platser ochbrevcensur. Lätmig i det sammanhanget notera att jusfitieministern säger att det rentpraktiskt inte är sä lätt att genomföra en telefonavlyssning och att han av detskälet tror att illegal telefonavlyssning inte är så vanligt. Detär en näpen tanke, om jag får uttrycka mig på det viset. Dess värre är detemellertid i praktiken ganska lätt att genomföra telefonavlyssning. Jag tänkerdå inte på dolda små buggar, som man monterar in i telefonapparaterna, utan jagtänker på tjuvkopplingar av olika slag. Därför är det naturligtvis viktigt har klart för sig att telefonavlyssning inte alls är sä svårt som manibland föreställer sig. Det fick vi också ett rätt komiskt exempel på förraåret. Telefonavlyssningsproblematikenhar alltsedan riksdagsbehandlingen varit föremål för diskussion.Tvångsmedelskommittén arbetar nu med denna fråga. Men vid många tillfällensedan dess har det kommit fram uppgifter om telefonavlyssning - hur den nuskall definieras - där nuvarande lagregler svårligen kan åberopas till stödlför avlyssning. Detta har av naturliga skäl väckt undran, och det är mot dennabakgrund som jag har ställt frågan om man har någon uppfattning om i hur höggrad illegal telefonavlyssning - definierad på detta sätt - förekommer. En av mina utgångspunkterär de uppgifter som många advokater har Omåtgärder för att förhindra illegal telefonavlyssning lämnat om att de harmisstänkt att deras telefonsamtal med klienter avlyssnats. De har därför fulltförståeligt avstått från att per telefon ta kontakt med sina klienter. Jagtycker att skrivelse fill på detta områdeär ganska intetsägande. Motdenna bakgmnd var det en rätt svårfångad debatt som justitieministern fördemed . Men jag skall inte gä in på den. Närdet gäller den legala telefonavlyssningen framgår det av den redogörelse somlämnades till att det har skett en påtagligökning av antalet avlyssningsfall. har antalet domstolsbeslutom avlyssning i samband med grova narkotikabrott fördubblats. har föreslagit en utvidgad användning av telefonavlyssning.Kommissionen vill att telefonavlyssning skall kunna ske även vid försök ochförberedelse till grova narkotikabrott, att avlyssning skall få ske även ommisstanken inte kan knytas till viss person och - vilket är det allvarligaste -att polisen skall få använda s. k. överskottsinformation. Det sistnämndainnebär att sådant som man får reda på vid dessa inspelningar och som skallanvändas i spaningssyfte också skall kunna användas i andra sammanhang ochåberopas i rättegångar om andra brott. Kommissionen är också positiv tillanvändande av dolda mikrofoner. Detta,herr talman, är en allvarhg problematik, som vi måste kunna diskutera nu ochsom vi inte bara får skjuta undan med hänvisning till tvångsmedelskommittén. Jag trodde att jag hade klargjort påett tydligt sätt var gränsen går mellan tillåtet och otillåtet i dettasammanhang. frågar mig nu i vilken utsträckning - med hansterminologi - tiUåten eller otillåten telefonavlyssning förekommer. Då påstårjag att myndigheterna inte begår några brott mot denna lagstiftning. Men inomdet område där det är tillåtet att lyssna på telefonsamtal - alltså när mansjälv har ringt upp eller talar i andra änden av tråden eller har enöverenskommelse med samtalspartnern om att göra en upptagning - utgår jag frånatt ett sådant förfarande är utomordentligt ovanligt. Det används bara omalldeles särskilda skäl talar för det. 74 (): I det fall som berördes av var läget detta att enåklagare hade uppdragit ät polisen att avlyssna en advokats telefon för att tareda pä vad sorri sades i ett samtal mellan advokaten och en f. d. klient, somhade kontakter med ett vittne i ett ärende som rörde en annan klient. Nusäger justitieministern att detta inte var telefonavlyssning i vanlig menirig.Då säger vi det. Men man har ändå anledning att fråga: Hur effektivt är skyddetmot telefonavlyssning, om polisen kan spela in ett telefonsamtal med enadvokat, där advokaten inte känner till att samtalet spelas in och däradvokaten inte är misstänkt för grova brott av det slag som är en förutsättningför telefonavlyssning? Man kan då förstå om det sprider sig en viss oro i advokatkåren när detgäller att använda telefonerna. Jag delar också uppfattning attdet är märkligt att de tta samtal - och då det faktiskt inte hävdades attadvokaten hade begått något brott - sedan kunde spelas upp i itisdags kväfl. Låt mig emellertid ta uppockså några andra frågor - vi har ju gott om tid. Jagvill fråga hur det förhåller sig med avlyssning i politiska syften. Vi vet attdet har förekommit avlyssning avvänsterextremistiska grupper som misstänktes för förberedelse tillterroristverksamhet. Avlyssningen kan i de fallen ha varit befogad, och jagvill också gärna understryka att jag anser att det i vissa fall är befogat medtelefonavlyssning dä det gäller grovt narkotikabrott och dä det gällerspioneri. Men det är ändå viktigt att veta - och det knyter an till denredogörelse som lämnades med anledning av tillämpningen av terroristiagen: Hur omfattande är den härformen av telefonavlyssning? Vem är det som bestämmernär sådan avlyssning skall ske? Vemsätter gränserna för den form av telefonavlyssning som har som motiv attavslöja exempelvis terroristverksamhet som är en fara för rikets säkerhet? Omåtgärder för att förhindra illegal telefonavlyssning Jag vill erinra om vad jag sade tiU , att näravgränsningen mellan det tiUåtna och det otillåtna området i det härsammanhanget gjordes av , diskuter.ades denna gränsdragningsfrågamycket noggrant. Den var bl. a. uppe till ganska skarp belysning i lagrådet, sålagstiftaren var mycket väl medveten om hur han avgränsade det som skulle varatillätet och det som inte skulle vara tillåtet. Detta hindrar emellertid inteatt vi kan finna anledning att se; över den här frågan när vi fårtvängsmedelskommitténs betänkande. På de frågor som sedan ställde till migvill jag och skall jag av naturliga skäl inte svära, men jag vill hänvisa tillvad jag sade om att överläggningar pågår med rikspohsstyrelsen ,om vi kan lätta något på sekretessen för att därmed skapa större förtroende förden här verksamheten hos allmänheten. 76 (): Jag kan förstå vad som låg bakom justitieministerns sVar här. Jag kanmöjligen också förstå synpunkten att det finns ett behov av att undanröjamissuppfattningar. Men att jag har frågat beror bl. a. pä att det råderoklarhet om vem det är som i det fall jag berörde har att bestämma omtelefonavlyssning. Är det den militäraunderrättelseverksamheten? Eller är det regeringen? Jagställer frågorna därför att det ju tycks förhälla sig så att pariamentarikernai inte har fått någon information om hur ofta det förekommertelefonavlyssriing som har i den här definierade meningen politiskt syfte. Detär väldigt betydelsefullt, för det sammanhänger ju med vem som kan få del avden information som avlyssningen leder fram till. Om det är regeringen sombestämmer om den här telefonavlyssningen och har möjlighet attbegära kompletteringar för att se om man kan få ytterligare material genomtelefonavlyssning, så är detta någonting väldigt betydelsefullt. Jagtror nämhgen, herr talman, att i alla de här fallen - även när det gäller grovtnarkotikabrott och spioneri eller liknande verksamhet som är en fara förlandets säkerhet - måste man bygga höga stängsel kring ett sådant institut somtelefonavlyssning. Därför måste jag säga att jag tycker att justitieministernssvar är en aning undvikande. För att undanröja missförstånd vill jag göra klart att jag med minagenerella uttalanden inte har gjort någon kommentar till ett enskilt fall. Detär jag förhindrad att göra. Det enskilda fall som talade om liggerf. ö. under utredning hos justitiekanslern. Vemsom beslutar om telefonavlyssning är väl alldeles klart. Det är domstolen sombeslutar om det. Den parlamentariska insyn som finns i den här verksamheten skervia styrelse. Jagvill också kommentera uppgift att avlyssningen skulle ha ökat påett markant sätt. Det är riktigt att en viss ökning skett, men jag vill påståatt det återspeglar den kraftiga satsning som pä senare tid skett då det gällerframför allt den allvarliga narkotikabrottsligheten. Anf.78 ():