prot · G70942 · 1983-12-31 00:00:00 — möjligheter som svensk industrifår. Det måste vi klara genom andra åtgärder, och flaskhalsutbildningen är ensådan åtgärd. När det sedan gäller lärlingsutbildning tycker jag- ochdet har vi också sagt från regeringens sida - att det finns skäl att användalärlingsutbildningen som ett komplement till annan utbildning. Ingen iregeringen är dock beredd att återgå till ett system som innebär att vi skullebörja skikta ungarna och säga vilka som skall gå ilärlingsutbildning och vilka som skall gå i någon annan utbildning. Vi är inteberedda att återgå till ett sådant sorteringsverk som man hade . Viär inte beredda att införa den typ av lärlingssystem som skulle innebära attden enskilde ungdomen mer eller mindre blev helt beroende av vilket företag hanhar turen eller oturen att hamna på när det gäller kvaliteten i utbildningen. lärlingsutbildning som ett komplement till den gymnasieskola vi har i övrigtär vi villiga att satsa på och bygga ut. Det har vi också redovisat i dennaproposition, och det skall diskuteras . Jag tror nog att något har missuppfattatbåde det han har läst och det jag sade här tidigare om Örebromodellen.Kombinationen av beredskapsarbete inom den kommunala sektorn ocharbetsmarknadsutbildning ar inte fullt ut - det bar jag inte heller påstått -men till stora delar det som Örebromodellen handlar om. har intesagt nej till denna kombinationsåtgärd. Hans inlägg nu tydde nästan på att hanångrar sig på den punkten - som en del andra tydligen ångrar sig ibland idebatterna. förslag innebär ju en utvidgning också till andrasektorer. Men detta är ingen inlåsning i den offentliga sektorn, vare sig denmöjlighet till kombination av beredskapsarbeten och utbildning som öppnas häreller ungdomslagen. försökte sluta kommunisterna i sin famn, ochvi får väl se om han lyckas . Till skulle jag först och främst vilja sägaatt jag tycker det är en vrångbild av ungdomslagen som här ges. När det gällerdet som sades om måste jag citera min partiledare och säga att"det hade jag ingen aning om". Jag måste erkänna att jag inte vetsärskilt mycket om . Om man där har någonting som liknar våraungdomslag har i varje fall varken jag eller mina medarbetare i departementetnågon kunskap om det. Jag vet en del annat om . Jag vet att man hadeen skatterevolt från de rika som ledde fill mycket kraftiga nedskärningar avden offentliga sektorn. Det är nästan det enda jag vet om . Men detkanske inte var det viktiga i den här debatten. Jag menar allvar när jag säger att ger envrångbild av detta förslag. Jag kan säga, precis som jag sade i tidigareinlägg, att varken jag eller regeringen tror att detta förslag om ungdomslagsom vi nu diskuterar är i alla stycken helt fullgånget. Därför är jag ocksåberedd att pröva vad som kan visa sig vara förbättringar. När detgäller den första av de punkter som tog upp, sade 6 protokoll 1983/84:423 Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. (A U) Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. han att att alla skall ha likvärdig ställning. Ja, det ären bra ambition, men det kan inte vara det fullt ut när det gällerarbetsmarknadspolitiska åtgärder. När det gäller dessa ungdomslag är det ju istora stycken samma begränsningar som gäller där som i fråga omberedskapsarbeten. LAS tillämpas inte, kan inte tillämpas här och kan inte göradet när det gäller beredskapsarbeten. Men det är inte så mycket märkvärdigare idetta sammanhang än i fråga om beredskapsarbetena. När det sedan gäller tvångsmomenten skulle jag viljaanföra ett citat ur proposifion 46. Det står där: "Tanken att arbete i ungdomslag skall vara ettalternativ i sista hand kräver också att den som arbetar i ett sådant laggenast skall kunna gå över till en anställning på den öppna arbetsmarknadeneller till utbildning, när en sådan möjlighet yppar sig. Den unge bör i ensådan situation inte anses ha någon rätt att stanna kvar för kortare ellerlängre tid i ungdomslaget, lika lite som någon har rätt till beredskapsarbeteeller till ersättning från arbetslöshetskassan eller kontant arbetsmarknadsstödnär ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden erbjuds." Sedankommer en kommentar från min sida; "Självfallet räknar jag med att det liksom i andrasammanhang praktiskt taget alltid sker en övergång från ungdomslaget isamförstånd mellan alla berörda parter. Den rent rättsliga sidan av saken fårdärmed ringa praktisk betydelse." Jag vill tillägga att vi utformat förslaget med tanke påatt det skall finnas praktiska förutsättningar för att få in ett mätt avinflytande och medbestämmande för ungdomarna. Det är ett av skälen till att vihar valt just arbetslag. Vi har inte valt den formen för att alla alltid skallarbeta i grupp, utan för att det skall finnas en kommunikation mellanungdomarna som kan ge dem stöd och möjliggöra för dem att få ett inflytandeöver verksamheten. Vi måste konstatera att det kommer att dröja innan vipraktiskt kommit dithän. Men när man funnit formerna för det här, skallsjälvfallet arbetsförmedlingen i diskussioner om mera långsiktiga åtgärder tahänsyn till sambandet mellan ungdomarna i laget - frågade om det.Det är vad arbetsförmedlaren tillsammans med den unge kommer fram till ochinte den private arbetsgivarens "vinkningar" som måste få varaavgörande. Jag betraktar det som lika självklart att de unga vill ha ettstadigvarande arbete. Därför har utgångspunkten varit naturlig; ungdomarnaskall stå till arbetsmarknadens förfogande. Det är inte annorlunda i det härsammanhanget än när det gäller beredskapsarbeten i fråga om det som ungdomarnaerbjuds i form av KAS eller ersättning från arbetslöshetskassa. Också momentetav inflytande och av samband i laget måste självfallet påverka och kunna spelaen roll vid bedömningen. När det gäller de mera långsiktiga perspektiven ärnaturligtvis vår strävan att få utrymme för fler fasta jobb i den offentligasektorn, där vi vet att stora behov finns. Jag tror, precis som ,att det också finns möjligheter att utveckla förslaget omungdomslagen till något annat än det konkret innebär . Ungdomslagen kankanske utgöra en spjutspetsi vår strävan att skapa fasta jobb. Men hur det sambandet kommer att utvecklastror jag inte att någon kan ha en klar uppfattning om. Jag tror att vibehöver en period då vi skaffar oss erfarenhet, innan vi kan bedöma hur dettaskall utvecklas pä bästa sätt för att vi skall uppnå syftet att både skapa envettig verksamhet för ungdomarna och göra det i den kombination av enskild ochprivat sektor som jag tror är den bästa ur ungdomarnas synpunkt. Jag ser att min taletid är slut, och jag ber att fååterkomma med några ytterligare kommentarer. Särskilda sysselsättningsåtgärder m. 69BENGT WITTBOM (m) replik: Nej, , vi försöker inte slutanågra kommunister i vår famn. Vi konstaterar bara att det de facto inte finnsmajoritet för regeringens förslag om ungdomslag. Det hade säkert kunnat göradet i de fall regeringen och socialdemokraterna hade varit beredda attdiskutera i utskottet, t. ex. det problem vi anser föreligga därför attåtgärderna är inriktade på den offentliga sektorn. Vi behöver inga flerarbetsmarknadspolitiska instrument som är inriktade på den sektorn. Vi kan juinte placera alla arbetslösa ungdomar där, vare sig de blir heltids- ellerhalvtidsarbetande kommunalanställda. Jag tycker att det snarare verkar som om det ärarbetsmarknadsministern som börjar förbereda sig för den stora kramen, och detär naturligtvis socialdemokratins ensak. Men nog vore det bra för stabiliteteni den långsiktiga arbetsmarknadspolitiken, om arbetsmarknadsministern för samförståndoch överenskommelser sökte sig mot den del av valmanskåren som de factorepresenterar nästan halva svenska folket. När det gäller lärlingar så ligger det ett förslag påriksdagens bord som arbetsmarknadsministern borde kunna acceptera, därför attdet innebär ytterligare 5 000 lärlingsplatser. Det gör väl intelärlingsutbildningen till någon huvuddel av yrkesutbildningen. Så långt bordefaktiskt arbetsmarknadsministern och socialdemokraterna kunna sträcka sig. Mendet förslaget har ni också sagt nej till, trots att vi moderater dessutomanvisar de 70 miljoner som krävs. Ni talar litet svajande om lärlingsutbildningoch menar att det i och för sig är positivt men att det inte skall vara förmycket. Den opinion som finns för lärlingsutbildning och en förändradyrkesutbildning i ett modernt svenskt utbildningssystem berör också er. Jagkan lova arbetsmarknadsministern att den opinionen kommer att bli starkare. Dåär det väl bättre att ta detta steg nu och inrätta 5 000 lärlingsplatser utöverde av regeringen föreslagna 2 000. Sedan får vi väl se fill att det blir ännufler -förhoppningsvis efter valet . När det slutligen gäller kan jag berätta något annatför arbetsmarknadsministern om som hon kanske inte hade någon aning om. IUSA har man i och för sig hög arbetslöshet, men man har en väl fungerandearbetsmarknad. Om man gör samma analys av arbetslösheten där som den vi försöktdiskutera med arbetsmarknadsministern här, kan man konstatera att problemen medlångtidsarbetslöshet inte alls är så stora i . Särskilda sysselsättningsåtgärder m. snabb röriighet på arbetsmarknaden. Det borde leda framtill slutsatsen att de åtgärder som vi sätter in skall stimulera tillgänglighetoch rörhghet och människornas trygghet. Det gör inte åtgärderna enligt detförslag som arbetsmarknadsministern försvarar här i . Jag kanbara konstatera att i det här läget av debatten finns det fortfarande enmajoritet för ett avslag. 70 (vpk) replik: Vi har inte lust att gå in i någon omfamningåt något håll. Vi föredrar alltid och försöker att anstränga oss - det är någotsom vi strävar efter i alla situationer där så är möjligt, och denna vår strävanär uppriktig och en del av vår grundsyn på svensk politik - att nå lösningar isådana här lägen tillsammans med det andra , det parti som harstigit ur samma arbetarrörelse som vi själva. Men det är ju så att vi inte fåttnågon som helst förståelse under en läng utskottsbehandling och att manegentligen inte sakbehandlat de förslag som är annorlunda änregeringsförslagen. Detta rör inte den bagatellartade frågan huruvida vpk skallutöva inflytande över ett beslut eller ej. Där spelar vår fåfänga ingen somhelst roll. Vad det handlar om är att vi inte kan låta oss tvingas med på vadsom helst, därför att det strider mot vår grundläggande uppfattning om hursociala och rättsliga förhållanden för svenska lönearbetare skall varautformade. När vi inte får någon förståelse för vår uppfattning må juAnna-Greta inse att vi börjar bli tveksamma. Man kan inte driva oss hurlångt som helst. Man måste ändå visa att man någorlunda förstår vårutgångspunkt. Annars kan vi ju inte släppa igenom ett förslag som i vissa delarbestämt strider mot vad vi anser vara de normala rättsliga och socialaförhållanden som en lönearbetare skall ha. Det är trots allt, , en väldig skillnadatt å ena sidan få lov att vara med och vara sams med arbetsförmedlare ocharbetsgivare och å andra sidan att utifrån sin ställning, sin organisation, habestämda fackliga och sociala rättigheter som reglerar på vilka premisser manbehöver ta arbete och vilken typ av tvång man behöver utsättas för. Det är en väldigskillnad. Att inte riktigt tycks uppfatta den skillnaden görmig ännu mer betänksam. Jag skulle vilja fråga; Vad är det som hindrar att man istället för denna typ av arbete inriktar sig på att bygga ut mer fastorganiserade arbeten? Pengarna kan väl användas lika väl till det ena som tilldet andra? Vi kan ju inte ha en ordning där man först accepterar attse på hur systemet tvingar ut tiotusentals unga i arbetslöshet och sedan låtermoralisterna komma och säga; Tar du inte arbete på de premisser vi bestämmer,sä mister du ditt understöd. Det är att göra sig urarva den rätt till stöd iarbetslöshetssituationen som det ändå varit ett viktigt mål förfackföreningsrörelsen och arbetarrörelsen istort att fillkämpa sig. Visst är det skillnad, , mellanatt ha ett vanligt jobb och att vara föremål för arbetsmarknadspolitiska åtgärder.Det är det som saken handlar om. Ungdomslagen är en del av arbetsmarknadspolitiken,precis som beredskapsarbeten är det. Den skillnad som finns mellanberedskapsarbeten och andra jobb på samma arbetsplats finns också här. I väldigt mänga stycken kommer de som är placerade i ettungdomslag att ha precis samma ställning som arbetstagare på arbetsmarknaden iövrigt. Men i vissa avseenden skiljer det sig. Det skiljer sig när det gällertryggheten i anställningen, eftersom de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna mereller mindre är av tillfällig art. En fördel med ungdomslagen jämfört medberedskapsarbete är att man här inte har en tidsbegränsning från början. Jagtror att precis som jag vet att just denna tidsgräns av väldigt mångaungdomar har upplevts som någonting negativt. Man har vant sig vid arbetet, ochsedan har man måst vänja sig vid tanken på att man skall sluta. Den mycketklara förbättringen i form av en trygghet i det arbetsmarknadspolitiskainstrumentet ger ungdomslagen jämfört med beredskapsarbete. Men vi har aldrig sagt att de arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna i alla avseenden kan vara jämställda med arbete i övrigt. Så långtdet är möjligt skall vi åstadkomma jämställdhet. Vi har gjort det när detgäller att kvalificera sig för KAS och kassa. Vi har självfallet gjort det närdet gäller rätten att vara med i fackliga organisationer. Vi har gjort det närdet gäller lönesättningen. I fråga om en lång rad andra förhållanden, t. ex.när det gäller semester och mycket annat, är det självklart att man ärjämställd. Skillnaden, mellan ungdomslagen och andraarbetsmarknadspolitiska insatser - och jag tror att det är därför somkommunisterna tar upp det här -är att ungdomslagen har två dimensioner, om manvill uttrycka det så. Ungdomslagen är ett arbetsmarknadspolitisktinstrument. Men ungdomslagen har också en annan innebörd. Det är ganska mångai debatten som inte har upptäckt denna. Det gläder mig på sätt och vis attkommunisterna gjort det, även om det just här skapar en massa andramissförstånd. Men ungdomslagen är en spjutspets mot framtiden på ett annat sättän en del av de andra arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. De kan ge ossmöjligheter till förnyelse av den offentliga sektorn. De kan ge oss möjligheteratt få samhällsnyttigt arbete utfört. Den här dubbla funktionen hos ungdomslagen, somkommunisterna ser, gör att de ställer andra krav på ungdomslagen änpå andra arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Jag menar att det är omöjligtför oss att klara ut detta. Det är möjligt att vi skall göra omdetta, men den diskussionen tycker jag att vi kan ta då. Jag har förklarat -och det har utskottets talesmän också gjort i olika omgångar - att vi är öppnaför en diskussion om omprövningar. Vi har inte satt upp några restrikfioner förden framtida diskussionen - inte åt något håll, vill jag betona. sade att arbetslösheten nu är ett kronisktfillstånd. Jag skulle vilja varna för den typen av påståenden, för det ärprecis detsamma som så många ute i med andra politiska utgångspunkter ände som Särskilda sysselsättningsåtgärder m. Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. har gör gällande. Sådant tas så lätt till intäkt för attarbetslösheten också är någonting som vi måste acceptera, som vi inte kanpåverka eller göra någonting åt. En farligare diskussion finns knappast, förden leder till handlingsförlamning och passivitet. När det sedan gäller inlägg måste jag säga,att även om är ett stort och starkt parti, är det faktiskt intehalva svenska folket som omfattas av moderata samlingspartiet ännu så länge,tack och lov. Partier som i många andra fall står nära tarnu, precis som , avstånd från pä väsentliga punkter i frågaom arbetslös-hetspolifiken. Det är framför allt som maler sig urgemenskapen när det gäller arbetsmarknadspolitiken. är ute påvift, men har i andra sammanhang så att säga stått på sig. är desom inte vill vara med på olika åtgärder. Det är förslag som, omdet genomfördes, skulle öka arbetslösheten kraftigt i det här landet. Vi hade en debatt om arbetsmarknadspolitiken.Flera talare på den borgerliga kanten talade om i klartext vad den moderatapolitiken innebar. Det har visserligen inte framgått lika tydligt i debatten . Jag skulle ändå vilja påstå att vad än säger om majoriteteni denna kammare, så finns det inte majoritet för de moderata förslagen. Detskall inte bara vi utan framför allt de arbetslösa vara väldigt tacksamma för. 72BENGT WITTBOM (m) replik: Låt mig bara konstatera att med tanke påarbetsmarknadsministerns och socialdemokratins attityd till lärlingsutbildninginnebär de borgerliga partiernas motioner betydligt större förutsättningar fören utbyggnad av lärlingsutbildningen. Moderata samlingspartiet har ingenting emotarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det är givet. Men vi gör inte somsocialdemokraterna. Vi koncentrerar oss inte bara på arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, arbetsmarknadspaket och subventioner och pä att ösa in fler och flermänniskor i den offentliga sektorn. Det var intressant att höra vad sade härom den offentliga sektorn, att ungdomslagen är en spjutspets för en utvecklad,eller kanske riktigare uttryckt, en större offentlig sektor. Detta ärytterligare ett besked om att de inom regeringen och socialdemokratin som villminska budgetunderskottet och eliminera den strukturella obalansen i Sverigesekonomi, som fill en del är orsaker till arbetslösheten, har förlorat. Dåtycker jag verkligen synd om de arbetslösa i vårt land. realistiskarbetsmarknadspolitik måste naturligtvis innehålla arbetsmarknadspolitiskainsatser, men det skall inte bara vara sådana. Vi kan tänka oss samhällstjänst,och det har vi sagt, för den grupp av ungdomar som är mycket illa utsatt. Detär inte alla 18-19-åringar som inte omgående lyckas skaffa sig ett jobb elleren utbildning. Vi kan tänka oss lärlingssystem, och det vill vi ha. Men vimåste också attackera ungdomslöner, arbetsmarknadslagar etc., för att minskahindren för ungdomarna. Vi kan inte hela fiden vidta åtgärder som ökar hindren.Arbetsmarknadsministern fillhör ju det parti som slår vakt om Detär då klart som dagen att ni är tvingade att lägga fram större och störresubventionspaket med alltmer omfattande konstlade åtgärder, för att hålla denöppna arbetslösheten någorlunda nere. Sedan förstår jag mycket väl att arbetsmarknadsministerninte vill säga någonting om budgetunderskottet och ökningen av det. Det vore juatt erkänna att ni har givit tryggheten när det gäller den långsiktigasysselsättningen på båten. Socialdemokratin är på väg in i skuldfällan, som titeln ärpå SNS konjunkturrapport. Men ni är inte bara på väg in i skuldfällan, utanockså på väg in i arbetslöshetsfällan - och det är utomordentligt allvarligtför de människor som också långsiktigt vill se en förbättring av lägeoch framför allt vill ha en möjlighet att fä riktiga, trygga jobb. Särskilda sysselsättningsåtgärder m. 73JÖRN (vpk) replik: varnar oss för att säga attarbetslösheten i det ekonomiska system som vi lever i är kronisk. Jag villvarna för raka motsatsen - man får icke tro annat. Existensen av enhundratusenhövdad reservarmé av människor som systemet inte kan suga upp på ettnormalt sätt är ju ett faktum, och det har vi att anpassa oss efter. Det finns bara en lösning, och den borde vara självklarför varje arbetarrörelse med självständighet och självaktning. Den lösningen äratt den offentliga sektorn skall vara den som leder en politik ut ur dennakris. Någon annan slutsats kan inte dras. Systemet i sig - det som inte bestårav den samhälleliga överbyggnaden - kan ju inte sysselsätta de arbetslösa. Dethar förlorat den förmågan. Systemet hade den förmågan ännu in ,men är krisen kronisk. Det är därför som man också måste tänka sig att ettangrepp på arbetslösheten via den offentliga sektorns olika verksamheter, viabudgeten osv. måste ta sig det uttrycket att man skapar arbeten som är stabilaoch som verkligen kan ersätta dem som går förlorade på den privataarbetsmarknaden. Det farliga - som ni är inne på - är att ni inte ser delångsiktiga konsekvenserna av att de ordinarie arbeten inom den privata sektornsom nu fattas och som alltså gör ungdomarna arbetslösa, vill ni ersätta medarbeten som sätter dessa ungdomar i en sämre rättsställning än om de hade haften stabil, normal ordinarie anställning. Jag vill upprepa en fråga. Om man nu kan inrätta 10000-tals arbeten med denna svaga och dåliga rättsställning som vi menar attplatserna i ungdomslag innebär, varför kan man då inte kombinera desatsningarna med att öka antalet fasta, ordinarie tjänster? Att vi är så oroadeöver detta beror på att det redan har synts tecken på hur ungdomslagen kankomma att missbrukas. Jag har förut påtalat att man inom ett sjukvårdsområde iStockholm redan har dragit in fasta, ordinarie s. k. pickolotjänster, dvs.tjänster som en sorts kontorsbud, därför att man räknar med att kunnatillgodose de funktionerna genom ungdomslagen. Man har t. o. m. börjatunderlåta att ta in ungdomar på sina beredskapsarbeten därför att man räknarmed att ungdomarna i stället får plats i ungdomslag och inte behöver ges någraberedskapsarbeten. Jag villställa ett par frågor. Vill ni vara med och tona ner tvängsaspekten i Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. lagstiftningen, och vill ni på en smula sikt överge dethär fyratimmarsarran-gemanget och försöka se till att alla arbeten inomungdomslagens ram blir fulltidsarbeten, så att ungdomarna kan försörja sig? Får jag bara mycket kort göra en endakommentar. När jag sade att jag tyckte att var inne på en farligtankegång när han hävdade att arbetslösheten är ett kroniskt tillstånd, gjordejag det därför att jag vet att den inställningen tas fill intäkt för påståendetatt man inte kan hitta några lösningar, att det inte finns några metoder. Sedanför diskussionen vidare och pekar på metoder. Jag vill intediskutera dem , men det finns metoder för att komma åt arbetslösheten, ochdärför kan vi inte och skall inte acceptera att arbetslösheten är ett kroniskttillstånd. Vi kan inte på kort sikt och vidta alla deåtgärder som behövs för att vi på en ordinarie öppen arbetsmarknad - privat ochoffentlig tillsammans - skall kunna klara de här problemen. Vi behöverarbetsmarknadspolitiska insatser. Men på lång sikt håller jag med JörnSvensson om att vi har ett behov av fasta arbeten i den offentliga sektorn. frågar om man inte kan använda en del avpengarna till fasta jobb. Svaret på den frågan är att vi, för den ungdomsgruppsom har den högsta arbetslösheten och där vi ser stora problem, har använt depengar som finns i de kontanta stöden och lagt på över 400 milj. kr. På detsättet har vi kunnat skapa en trygghet för hela den åldersgruppen. Dessutom vill jag påminna om att det sedan ivåras pågår en försöksverksamhet där man försöker använda dearbetsmarknadspolitiska instrumenten för att skapa fasta jobb. Jag kan hållamed om att det än så länge är en försöksverksamhet i liten skala, men den finnsdär, och såvitt jag kan bedöma har den gett positivt resultat. Detborde ju tala för att vi också den vägen kan gå vidare i framfiden. 75 (); Att vi skall hjälpa ungdomar som har enbesvärlig arbetssitua-fion är helt klart. Det måste ligga i allas vårt intresseatt ställa upp för dessa ungdomar och göra allt vad vi kan för att sökalösningar som är fill deras hjälp. Men det skall vara hela lösningar, därungdomarna känner att de verkligen får ett arbete som är meningsfullt ochvaraktigt. I mofion 1983/84:27 av och mig tar vi uppproblemet med de förståndshandikappades skolplikt. Eftersom dessa har skolpliktupp till - i vissa fall till - anser vi att man börse fill att det inte möter något hinder att man i ungdomslagen, om detförslaget genomförs, tar in förståndshandikappade ungdomar upp till 23 resp. 25års ålder. Om inte detta sker kommer dessa ungdomar att ställas utanför förslagsom gäller 18-19-åringar. Vi anser att det är mycket allvarligt om en handikappgrupppå detta sätt ej kan ges möjligheter att ta del av dét som står andra ungasamhällsmedborgare till buds - detta särskilt som de förståndshandikappadeungdomarna har