prot · G70912 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:12 Förhandlingarna leddes av tredje vice talmannen. 17 §Allmänpolitisk debatt (forts.) 96CHRISTER EIREFELT (fp): besökte jag drygt 20 företag hemma i . i olika branscher, och antalet anställda varierade från fyra femtill drygt 200. Besöken gav mig en fin bild av hur de ansvariga för den härsektorn av vårt näringsliv ser på sin situation . Jagfick t. ex. en pratstund med köpmannen i det lilla samhället. Det fick ske ietapper, mellan kunderna, och kom att handla en hel del om hans egenarbetssituation. Om långa arbetsdagar. Om svårigheter att ta ut semester. Ibästa fall blev det någon enstaka dag då och då, en situation som han f. ö.delar med tusentals affärsinnehavare. Jag hade just läst förslaget om attlantbrukarna borde garanteras fem veckors betald semester och gjordereflexionen: I det här avseendet är det ingen större skillnad mellanlantbrukare och andra småföretagare. Men vem kommer på tanken att garanterahandlaren i bufiken fem veckors betald semester? Vårasamtal kom också att gälla koncentrationen till stora grossistkedjor!Livsmedelshandeln domineras ju av några få stora enheter. Det är enutveckling på gott och ont. Den enskilde köpmannens handlingsfrihet minskar,men han får del av den stora koncernens resurser och av de fördelarsom en nära samverkan ger. Menmångfald och valfrihet är centrala delar i ett system, där det är konsumentensom skall bestämma vad som tillverkas och säljs. accepterar därförinte tanken att utvecklingen mot allt större enheter i vårt näringsliv är ennaturlag som inte går att hejda. För stora koncentrationer riskerar attförsvåra för en fri och effektiv konkurrens, och då är det konsumenten somkommer i kläm. Det gäller naturligtvis inte bara livsmedelsbranschen, meneftersom det här handlar om produkter som är nödvändiga för alla människor ärdet särskilt viktigt att både produktion och distribution av våra Hvsmedel sker i fri konkurrens.Därför avvisar vi också bestämt de allt vanligare kraven på etableringskontrolli animalieproduktio-nen liksom andra försök att begränsa konkurrensen. Mitt besök hos en fiskodlare blev förutom inblicken i enspännande framtidsbransch en påminnelse om att det återstår mycket när detgäller att komma fill rätta med krångel och byråkrati. Företaget, som alltsåframgångsrikt givit sig in i den nya intressanta vattenbruksnäringen, har påett anmärkningsvärt sätt blivit en bricka i spelet mellan olika myndigheter. Okänslig centralstyrning och byråkrati gör naturligtvisskada oavsett var de förekommer. När de blir till ett hinder för att starta ochutveckla nya företag är det särskilt illa. Anfibyråkratiarbetet måste ske påalla fronter. Men just de regler och bestämmelser som påverkar företagensarbete är det viktigt att vi ser över. Det är en klassisk liberal uppgift att motarbetabyråkratins avarter. Det visade folkpartiregeringen med de 172 åtgärderna motolika former av krångel. Vi kommer att fortsätta det arbetet. Min resa genom småföretagens förde mig också tillett annat välskött familjeföretag, som tillverkar trädgårdsmöbler. Jag kom mitti utlastningen av nya modeller till en stor mässa i . Företagetsatsar målmedvetet på export, och jag fick under vårt samtal värdefullasynpunkter på hur samhällets exportfrämjande insatser enligt deras uppfattningbör se ut. Kontentan av vad man sade var en viss skepsis till vad våra olikaexportorgan kan åstadkomma. Satsningarna får, menade man, bäst effekt om degörs direkt i det enskilda företaget. För att nå resultat måste företagetsjälvt vara engagerat till . Även om företaget präglades av framtidstro ochinitiativkraft, fanns det naturligtvis områden där man var kritisk mot osspolitiker. Liksom många företag i just den här branschen hade man synpunkter påSamhällsföretags marknadsföring. Man tyckte att dess verksamhet direktförsämrar möjligheterna för den privata industrin. Jag är väl medveten om att den här kritiken, som tyvärr ärganska vanlig, inte alltid är motiverad. Men det finns ändå skäl att varauppmärksam, så att Samhällsföretags verksamhet inte inverkar negativt på andraföretag. Det måste t. ex. vara fel att Samhällsföretags försäljningsbolag i sinkatalog har möbler som importeras från . Jag har mycket svårt attförstå hur det kan vara ett led i Samhällsföretags viktiga uppgift att skapasysselsättning. I stället blir det en alldeles onödig källa till irritation inomdet privata näringslivet. På åkeriet, också det ett medelstort familjeföretag somlyckats väl i en just nu besvärlig bransch, kom vi mest att tala om den privatatjänstesektorns möjligheter kontra den verksamhet som bedrivs i statens ochkommunernas egen regi. Vi hade inte svårt att bli överens om att betydligt meraarbete än med fördel kan utföras av privata företag. Det skulle innebärabättre hushållning med resurser och skapa mera utrymme för enskilda initiativ. anser att vissa delar av samhällets service-och egenregiverk-samhet i större utsträckning än nu borde tvingas att mäta sineffektivitet i öppen konkurrens med det privata näringslivet. Det innebäringet misstroendevotum mot den offentliga sektorn. Det arbete som uträttas därär i stor utsträckning en förutsättning för människors trygghet och valfrihet.Men vi menar att det samlade resultatet skulle gynnas av en något annorlundafördelning mellan offentlig och privat service. Jag har redovisat några anteckningar frånmina besök hos halländska företag. Jag fick naturligtvis ta del av åtskilligasynpunkter ytterligare, alla väl förankrade i företagandets vardag. Iblandförstår näringslivets folk motiven till de beslut som vi fattar och som berördess verksamhet. gör man det inte. Ett exempel på det sistnämnda, där företagarna i mitt länär mycket kritiska, gäller utbyggnaden av E 6-an genom . Trots en mycketmassiv opinion och, enligt vår uppfattning, mot allt sunt förnuft skall den nuaktuella sträckan byggas som motortrafikled i stället för motorväg. Jag har vidflera tillfällen tidigare redovisat hallänningarnas motiv för att krävamotorvägsstandard. I första hand gäller det trafiksäkerheten på en mycket hårtbelastad vägsträcka. När det nu är nödvändigt med stora insatser för att skapasysselsättning också i och inte minst inom bygg- ochanläggningssektorn, har jag svårt att tänka mig en mer motiverad satsning änatt ge den nu aktuella E 6-utbyggnaden motorvägsstandard. Än finns det tid atttänka om. Det borde man göra. Detta var några synpunkter på näringspolitik i allmänhetoch på verksamheten i mindre och medelstora företag i synnerhet, medutgångspunkt i några konkreta exempel. Det har handlat om de enskilda människorna i den här delenav näringslivet. står på deras sida, därför att utan dem är enliberal ekonomi otänkbar. Jag har redovisat motstånd mot en ytterligarekoncentration i svenskt näringsliv. Skall marknadsekonomin fungera väl måstedet finnas många självständiga företag i olika storlekar och med olikaägarformer. Jag bartalat om skärpt vakthållning mot onödig byråkrati och krångel. Det har också handlat om den privata servicesektorn kontraden offentliga. Många uppgifter måste ligga på stat, landsting och kommun, omvi skall kunna skapa ett rättvisare samhälle, men det är vår övertygelse att endel av serviceutbudet med fördel skulle kunna överlåtas till enskildainitiativ. Det var ett diskussionsämne som följde mig från företagtill företag: kollektiva löntagarfonder. På ett konkret och jordnära sätt blevjag påmind om att den massiva kritiken mot socialdemokraternas strävan att ytterligarecentralisera och byråkratisera svensk ekonomi är minst lika intensiv i våramindre företag som i de stora. säger ett alldeles bestämt nej till kollektivalöntagarfonder. I stället för att koncentrera ägandet vill vi sprida ut det,öka mångfalden och därmed förbättra konkurrensen. Flera av företagarna var medvetna om behovet aven verklig maktspridning. Många mindre företag söker former för egnaandel-i- Man är medveten om att individuella andelari det egna företaget ökar ansvar och engagemang. Enligt folkpartietsuppfattning bör dessa andel-i-vinst-system byggas ut. Staten måste sfimuleradetta i stället för att hindra det, vilket är vad regeringen nu verkar viljagöra. Andel-i-vinstsystem kan medverka fill en betydande ägarspridning. Dettaär en punkt i vårt program för maktspridning, ett program som därutöver bl. a.kräver en avveckling av dubbelbeskattningen på aktier, ett behållande avaktiesparfon-derna och ett utökat skydd för småspararna på börsen. Det sistnämnda kravet är viktigt och har aktualiserats vidflera tillfällen den senaste fiden. De åtgärder som de icke-socialistiska regeringarnagenomförde för att sprida aktieägandet har lett till att det finns drygten miljon människor som sparar i aktier. En viktig förutsättning för attsmåspararna skall fortsätta att intressera sig för aktiemarknaden är att denskyddas från manipulationer. Att sprida makten och ägandet är en viktigdel i en liberal ekonomi. Andra, "icke förhandlingsbara", punkter ären bevarad och utvecklad frihandel och bibehållen näringsfrihet. Varken kravet på frihandel eller näringsfrihet bordeegentligen behöva ställas i ett land som . Den öppna ekonomin med ettfritt utbyte över gränserna av varor och tjänster är en förutsättning för detsvenska välståndet. Ingrepp i näringsfriheten innebär risker för hämmadeffekfivitetsutveckling och högre prisnivå för konsumenten. Därför ser med stor oro såväl på kraven påprotektionism som på försöken att inskränka den fria etableringsrätten. 97GUNNAR (): I denna debatt har ledamötertillfälle att belysa problem och möjligheter i landets olika delar. Eftersomjag kommer från län skall jag belysa det länet och speciellt koncentreramig på den norra delen; dess bakgrund, nuvarande situation och förmodadutveckling. Länet har en stark koncentration till när detgäller den offentliga sektorn med sjukvård, utbildning och en radinstitutioner. Trots att arbetsmarknaden i genomgått förändringarvore det fel att säga att här råder någon kris. Går man däremot till den södralänsdelen -och då speciellt - är situationen på arbetsmarknadenbetydligt allvarligare. Och för den norra delen, "Norduppland", kanman tyvärr påstå att krisen är ett faktum. Redan här vill jag skjuta in att den redovisning som skerlänsvis till departementen ger en felakfig bild. Så sent som fören vecka sedan hörde jag arbetsmarknadsministern tala om vilka län som hade destörsta problemen på byggarbetssidan. Här fanns inte alls länmedräknat, vilket säkert är riktigt om man ser fill hela länet, men skärskådarman de olika regionerna blir bilden en helt annan. Jag anser att man borde ta större hänsyn tillregionerna vid rapportering, så att ansvarigt departement fick en djuparekunskap om hur läget är för de orter och regioner som drabbats och som är ibehov av För att ge en uppfattning om hur strukturrationaliseringar ochindustrinedläggelser påverkat de tre Nordupplands-kommunerna skall jag redovisahur befolkningsutvecklingen varit samt hur prognosenser ut enligt beräkning. I var invånarantalet 21 1970. hadedet gått ned fill 20 608, och enligt prognos kommer det år 1990att ha krympt till 19 410. Det innebär i det närmaste 2 000 personer färre än 1970. För är siffrorna något annorlunda. fannsdär 18 640 invånare. hade antalet ökat till 21 028, vilket givetvisberodde på kraftverksbygget i Forsmark. beräknas en nedgång till 20665. I , den minsta av dessa kommuner, varinvånarantalet 10 1970. Det hade krympt fill 9 1980 och beräknasgå ned till 9 1990. Man kan i det här sammanhanget fillägga att dessa kommunerhar en större andel av befolkningen i de äldre åldersgrupperna än övriga länetoch hela riket. Nuläget påarbetsmarknaden är följande: 405 personer är varslade om uppsägning - det gäller bådestora och små företag. Verkställda avskedanden enligt varselanmälan har hittillsunder gällt 132 personer. går ca 1 200 öppet arbetslösa. I ett sådant läge blir naturligtvis belastningen påarbetsförmedlingens kontor större och större. Paradoxalt nog har kontoren underen följd av år minskat sin bemanning, och trots stora ansträngningar fråndistriktsarbets-nämnden i är det knappast möjligt att ens fylla desjukvakanser som finns och som genom en större arbetsbörda på personalen hotaratt öka. Vi är medvetna om att arbetsförmedlingen inte skapar någranya jobb, men vi ställer upp på de arbetslösas krav att de skall få en så god servicesom möjligt. Vi uppvaktar därför just nu myndigheterna med begäran om att deskall släppa spartanken för ett område som behöver hjälp. Jag skall öppna dörren till de olikakommunerna för att se efter hur situationen har kunnat bli som den är just nu.Jag börjar med . Under en följd av år har många industrier i kommunenkämpat med strukturrationaliseringar och neddragningar. Nedläggningen avSandviks fabrik i med 180 anställda har varit detta års chock förkommunen. Vidare ligger varsel hos t. ex. , ochPricks Bagerier. Ser man en dryg tioårsperiod bakåt i tiden kan man konstateraatt stålindustrin i , som då hade 1 225 anställda, har halverat sinpersonalstyrka , och där har för någon vecka sedanytterligare 130 personer varslats om uppsägning. Kommunen kämpar under devisen "tar tag"med ett industriprogram som förhoppningsvis kan ge resultat . Även påden offentliga sidan bevakar kommunen vad som händer. I förra veckanuppvaktades jusfitieministern i en fråga som gällde en planerad byggnation aven fångvårdsanstalt i , som man ville få flyttad till . hastar,och vi hoppas på en välvillig inställning från departementet fill en åtgärd somskulle ge ca 30 arbetstillfällen. Jag går nuöver fill kommun. Ankaret i denna kommun har under en lång följd av år varitSandviks anläggningar i , men tyvärr har fabrikens positiva trendbrutits och därmed dess möjlighet att "suga upp" friställda iomgivningen. i , med månghundraåriga traditioner,har helt rafionaliserats bort som ståltillverkare, och där försvann ca 140jobb. Kvar finns det nu löntagarägda stålgjuteriet, som dock även det tvingatslägga ett varsel för ca 20 personer. Här kan dock betonas ett vittnesbörd frånföretagsledningen i samband med ett besök i gjuteriet som jag gjorde iseptember, att den sextonprocentiga devalveringen som skedde förföretagets del haft en positiv effekt vid försäljningen av tillverkat gjutgods. Restaurangbranschen kämpar självfallet i ett sådant områdei motvind och har varslat ca 40 anställda. Det stora bekymret är dock avvecklingen avbyggarbetsplatsen Forsmark, som bara den kommer att minska medca 1 400 arbetstillfällen. Även denna kommun. , arbetar intensivt medindustrifrågor och ställer i ordning övergivna industrilokaler för att kunnakomma i gång med nya verksamheter. Slutligengår jag över till . I den nordligaste kommunen, , är StoraKopparbergs fabrik i den helt dominerande arbetsplatsen. Fabriken harunder byggts om och rationaliserats. Och därigenom har man minskatpersonalen med ca 200 personer. Kommunens obalans på arbetsmarknaden belyses tydligast avatt anläggningar- Skutskärsverken och -svarar för tre fjärdedelar av de anställda inom tillverkningsindustrin. I skattehänseende ligger man mycket illa till, och i helalandet finns bara en kommun, , som har en lägre utveckling av skatteunderlagetpå den kommunala beskattningsbara inkomsten enligt taxering. Kommunen arbetar för att förstärka och utvecklanäringslivet genom insatser för turism, industri och hantverk. Den dåligautvecklingen av skatteunderlaget utgör dock självfallet en försvårande faktornär det gäller att kunna klara av planerat program. Detta var en mycket snabb och övergripanderedovisning av de bekymmer som Norduppland just nu kämpar med. Jag vill inte tamera av kammarens fid i anspråk för att gå in i detaljer utan nöjer mig meddenna schematiska bild. Möjligheter som finns inom detta område är först ochfrämst den yrkestradifion som finns inom industri- och hantverksyrken, och dären medveten satsning gjorts för regionens ungdom, så att den stårstarkt med en rejäl yrkesutbildning som grund för att ta över och arbetainom den industri som vi kämpar för att få behålla. En annan möjlighet som finns är dennatur som innehåller både kuster mot havet och och som bättre än i dagskulle kunna iordningställas för turism. Vi är väl medvetna om att många kommuner och län kämpar enhård kamp mot stigande arbetslöshet, men vi vädjar ändå till regeringen att närarbetsmarknadspolitiska åtgärder sätts in, så måste man även räkna medNorduppland för att den delen av landet skall kunna finnas kvar som en levandebygd. 98GULLAN (): Som den föregående talaren sade redogör vitalare i den sista delen av den allmänpolitiska debatten ofta för de regionalaarbetsmarknadsproblemen. Och vi ger också våra förslag till lösningar påproblemen. De värmländska arbetsmarknadsproblemen har varit föremålför många debatter i denna kammare och många torde återstå, för våra problemkvarstår. detta år var antalet arbetslösa och sysselsattai beredskapsarbeten i vårt län 12 300 personer jämfört med 11 600 vid samma tidförra året. Antalet beredskapsarbetare har ökat från ca 1 250 i september 1982fill ca 3 300 detta år. i har i sin senasterapport utbringat ett glädjerop över att antalet öppet arbetslösa personersjunkit med 551 för att nu vara nere i ca 9 000 personer.Detta är en liten, om dock klen, tröst - liksom att nu inte längreligger på andra plats i "arbetslöshetsligan" efter . Vi ärnu på tredje plats arbetslösa. Något egentligt trendbrott på arbetsmarknaden vågar dockingen sia om, även om vi hoppas på en konjunkturuppgång. Vår järn- och stålindustri är en ständig källa fill oro,och vi befinner oss mitt i en strukturomvandling. Läget inom pappers- och massaindustrin betecknas somrelativt optimistiskt. Här vill socialdemokraterna gärna ta åt sig äran genomchockdevalveringen , som anses ha förbättrat konkurrensläget.Detta är en sanning med modifikation. Exporten hade förbättrats redan föredevalveringen, och vi torde framför allt ha dollarkursen att tacka för ettvisst uppsving. Sysselsättningen inom skogsbruket lider fortfarande avefterverkningar av Vänerskogskraschen, och det föreligger en betydandearbetslös'het inom skogsarbetarkåren. Inom verkstadsindustrin håller länsarbetsnämnden inte förosannolikt att en måttlig förbättring av orderingången kan komma att slå igenomi form av en bredare nyrekrytering till detta område. Läget är emellertidmycket labilt, vilket inte minst konkursen vid iKarlstad i de yttersta av visar. Här drabbas ett hundratalmänniskor. Inombyggnadsverksamheten är arbetslösheten fortfarande mycket hög: Att inte har ännu högre arbetslöshetssiffrorberor pä att verkligheten göms bakom arbetsmarknadspolitiska åtgärder i form av beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning. Ochregeringen fortsätter på den gamla intrampade vägen. Låt mig slå fast: Vissa arbetsmarknadspolitiska ochregionalpolitiska åtgärder bar varit och är nödvändiga i ett så hårt drabbatlän som , men vi löser aldrig länets arbetsmarknadsproblem på siktgenom att ständigt pumpa ut AMS-miljoner och ensidigt satsa på offentligverksamhet. De värmländska socialdemokraterna berömmer sig nu av attha nått en god bit på vägen att lösa våra arbetsmarknadsproblem. De anser sigockså ha fått fullt gehör för sina rop på hjälp hos regeringen, bl. a. genomtidigareläggning av vissa sjukhusbyggnader. Man har fått gehör för ett par avsina krav, nämligen och . Det planerade sjukhemmet i har högprioriteringsgrad och är en välkommen tidigareläggning. Däremot bedömer vimoderater det som en felsatsning att bygga ett sjukhem i , där beslutetinte dikteras av ett vårdbehov utan av rent arbetsmarknadspolitiska skäl. Det låterbestickande att det hårt drabbade nu får arbetstillfällen genom ettsjukhemsbygge, och jag kan gott förstå glädjen i kommun. Men det ärändå en felsatsning, då ligger ca 3 mil från , där det finnsett överskott på vårdplatser. Om ytteriigare sjukhemsplatserskulle ha tidigarelagts i vårt län borde detta ha skett i och , därvårdbehoven är stora. kommer att bygga sig fast i driftkostnaderför ytterligare ett felplacerat sjukhus, vilket naturligtvis kommer att gå utöver de orter som verkligen har ett stort behov av långvårdsplatser.Statsbidrag för byggande är en sak. Vi får 22 miljoner, och landsfinget fårbetala för enbart byggnationen. Det blir värmlänningarna som fårbetala de dryga driftkostnaderna genom skatten. En Döbelnsmedicin skall nukortsiktigt skapa vissa byggarbeten i . Detsamma kan sägas om regeringens förslag till lösning avungdomsarbetslösheten. talade sig i går varm för de s. k.ungdomslagen. Genom dessa skall arbetslösa ungdomar hållas borta frånarbetslöshetsstatis-fiken. Det är intressant för mig som f. d. motionär ifrågan att konstatera att regeringen nu tagit fasta på att det är viktigt förde unga att utföra någon form av arbete då de ändå uppbärarbetslöshetsersättning eller KAS. När min och min kollega behandlades talade socialdemokratiska tidningarom tvångsarbete. ärdet upphöjt till högsta visdom att ungdomarna - och jag citerar ur propositionen- "inte bör möta vuxenvärlden med pengar på fickan utan krav på egnaarbetsinsatser". Det är bra att regeringen insett detta. Det är emellertiden väsentlig skillnad mellan vårt tidigare framlagda förslag och regeringensförslag, och därför säger vi nej till detta. Genom att ungdomarna mi gesberedskapslön - en eftergift fill facket - och attkommunerna skall ta det yttersta ansvaret, bl. a. genom ett ökatkostnadsansvar, vill man tydligen få bort ungdomarna från arbetslöshetsstatistiken.Vem kommer då att aktivt arbeta för "riktiga" jobb åt de unga, när deinte längre betraktas som öppet arbetslösa? Hur skall vi då få fler arbetsfillfällen i ? Det har sagts fidigare av moderata talare attgrunden för nya arbetstillfällen är en näringspolitik som stöder - och inteutarmar - det enskilda näringslivet. Den socialdemokratiska regeringen har under det gångnaåret lagt den ena skatten och pålagan efter den andra på ett näringsliv somredan kämpar med svåra problem, och uppfinningsrikedomen är enorm. Häromdagenhade jag en debatt med finansministern om ett av de senare påhitten, nämligenvattenkraftskatten på äldre vattenkraft. Enbart denna nya skatt innebär en extrabelastning på värmländska företag med 40 milj. kr./år. Han menade att jaggjorde en höna av en fjäder! Varje ny skatt och varje ny avgift minskararbetstillfällenai vårt län och i vårt land. Med ökning avarbetsgivaravgiften, för att ta ett exempel, försvinner 10 000 arbetstillfälleni . Vi måste ta till vara vårt läns egna resurser. Jag tänkerdå på utbyggnaden' av vattenkraften, t. ex. i , som skulle geriktiga jobb åt hundratals människor framåt i våra hårdast drabbadenordliga områden. Jag tänker också på nödvändigheten av att avskaffa förbudoch krångel inom byggnadssektorn. Den socialdemokratiska majoriteten iKarlstads kommun har exempelvis lagt fram ett nybyggnadsförbud för sju kvarterinom centrala . Därigenom förhindrar man enskild byggverksamhet - istället bygger man sjukhem med skattepengar. Exemplen på en politik sommotverkar fler arbetstillfällen kunde mångfaldigas. I stället för att ensidigt "pumpa in" pengartill beredskapsarbeten och andra arbetsmarknadspolitiska åtgärder börregeringen stödja det befintliga näringslivet och öka möjligheterna tillnyföretagande. Jag vill därvid peka på de posifiva satsningar som denborgerliga regeringen gjorde, bl. a. genom att lägga grunden till investmentbolagetWermia. har många problem som jag nudelvis har redovisat, men framtiden ter sig förvisso inte hopplös. Vårt län harstora naturtillgångar, som utgör ett kapital . Värmlänningarna har kanske inte haft denföretagaranda som uppvisats i en del andra län, beroende pånäringslivsstrukturen med de stora bruken. Det har emellertid visat sig attidérikedomen och viljan finns hos värmlänningarna, och nyföretagandet ökar. Enförutsättning för fler arbetstillfällen är emellerfid - som jag förut sagt -att den allmänna näringspolitiken utformas så, att den stimulerar nyföretagandeoch utveckling av företag.