prot · G709104 · 1983-12-31 00:00:00 — Omfattandeintervjuer dels i , dels i Vetianda visar att en stor del avpensionärerna efter flyttningen tycker att de skulle ha klarat sig lika brahemma. Det är också känt att handläggarna inte alltid vettillräckligt mycket om förhållandena för dem som de har flyttat. Enligt en Spri-undersökningvisste inte av handläggarna om pensionärens bostad varit modern eller omdet funnits trösklar eller besvärliga trappor. Denna rapport följdes senareupp. Då visade det sig att mer än hälften av alla som hade flyttat tillserviceboende eller sjukhem ansågs - inom ramen för nuvarande resurser -intevara rätt placerade när man besökte dem efter inflyttningen. Bland demsom flyttat till sjukhem fanns det vissa som på grund av bristen påservicehusplatser inte kunnat flytta till ett utan fick bo kvar påsjukhemmet. Vi vet också att en hög procent unga handikappade år efterår måste bo kvar på sjukhem i stäUet för att få det servicehusboende som de isin tur år har frågat efter. DHR har gjort en utredning som visar att man under någraår kostar på 250 milj. kr. på ett boende som ingen av de handikappade önskar.Samtidigt har Spri räknat ut hur mycket som man skulle kunna spara, om manplacerade inte bara de unga handikappade utan även de äldre på för dem adekvatainstitutioner. Om man överförde siffrorna för de besparingar som gjordes på deundersökta orter på hela landet, skulle man ha sparat en miljardkronor. Vi har egentUgen instrumenten för att hjälpa till som viskall. Vi har hemsjukvård, social hemhjälp, anhörigvård med avlastning vidbehov, larm, tekniska hjälpmedel, anpassningsmöjligheter för bostäder ochfärdtjänst -allting finns. Men för ett effektivt utnyttjande behövs detsamarbete mellan nämnderna inom en kommun och, framför allt, mellan kommuneroch landsting. Det behövs också fantasi och vilja. På sina håU har man redanbörjat ett samarbete mellan flera landsting och mellan en del större orter inomett landsting. När det sedan gäller själva sjukvården sadesocialutskottet i sitt betänkande 1981/82:51 att möjligheterna att vid behoverhålla vård inte får påverkas av sådana förhållanden som ålder, kön, förmågaatt ta initiativ, utbildning, betalningsförmåga, nationalitet, sjukdomens art,sjukdomens varaktighet osv. När man ser på hur det är frågar man sig omlagen tillämpas som det var avsett för dem som intagits på våralångvårdssjukhus. Svaret blir väldigt ofta nej. Ingen talar med patienten somen vuxen människa med ett eget förflutet liv bakom sig. Ingen uppmärksammarhenne som en medmänniska. Bara talades det här i omen fråga som vi också tog upp i vår motion, nämUgen om den undernäring en delpatienter lider av på våra sjukhus trots att de får en fullgod kost. Detär ett faktum att de lider av undernäring - kanske på grund av att personalenhar bråttom hem eller beroende på att ingen har sett över derastandstatus. Det finnsinga delade meningar i utskottet om att de här förhållandena Omsorg om äldre och handikappade m. m. Omsorg om äldre och handikappade m.m. måsteförbättras och att det är vår uppgift. Bara på en punkt finns det olikauppfattningar i utskottet. Vi moderater har i en reservation yrkat attregeringen skall få hand om dessa frågor och vidta åtgärder, så attriksdagens intentioner rörande äldreomsorgen fullföljs. Regeringen måste ta itumed samarbetet landsting och kommuner emellan för att undanröja nackdelarna medett delat huvudmannaskap och för att se till att utbildningen tar sikte på enattitydförändring m. m. Det finns ingen anledning att vänta på detta. Med dettayrkar jag, herr talman, bifall till reservation 1. I reservationerna nr 3 och 6 föreslår vi nödvändigabesparingar. Vi säger att eftersom färdtjänst nu är en etablerad verksamhet bördet stimulansbidrag som tidigare utgått kunna slopas. Valet står mellan attgöra nedskärningar nu och i ordnade former eller att det sker dramatiskt i ettstatsfinansiellt krisläge. Ivled hänsyn härtill anser vi att statsbidraget tillfärdtjänst bör halveras under /85 för att sedan helt upphöra. Vi för samma resonemang när det gäller särskolorna där visäger att det är en angelägen verksamhet, men att den också är etablerad inomlandstingen. Omfattningen och inriktningen av den verksamheten skall inte varaberoende av särskilt, specialdestinerat, bidrag. Vi vill även här att manhalverar bidraget nu och sedan slopar det - med undantag beträffande desärskolor som drivs av enskilda föreningar och stiftelser. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationerna 3 och 6 och i övrigt till utskottets hemställan. 112MARGO (vpk): De flesta av oss förknippar begreppethandikapp med rörelsehinder eller syn- och hörselskador. Det är förklarligt, dådessa handikapp synliggörs för oss. Men det finns andra handikapp som inte synsutåt, och eftersom de antalsmässigt inte är så många kommer de i skymundan närfrågor om handikappades villkor behandlas. Vpk har i en motion hemställt om en utredning om småhandikappgruppers förhållanden i syfte att höja kunskapsnivån om dessa ochdärmed uppnå att de erhåller en Ukvärdig behandling hos myndigheter och inomvården i landet samt att socialt och ekonomiskt förbättra deras situation. Somexempel på handikappgrupper som vi generellt sett har mycket bristfälligakunskaper om nämner vi i motionen handikappade med blödarsjuka och med tarm-och blåsstomier, struphuvudsektomerade samt handikappade som lider av kronisknjursvikt, cystisk fibros, epilepsi och glutenintolerans. För att man skall kunna klarlägga de småhandikappgruppernas förhållanden i olika avseenden anser vi det nödvändigt attett nationellt utredningsarbete kommer i gång. Som vi visar i motionenrör det sig om ett brett spektrum från rena vårdfrågor till försäkrings- ochäven skattetekniska ting. Utskottet avstyrker vår motion. Visserligen erkännerutskottet att erfarenheten av att handlägga de speciella medicinska,psykologiska och sociala problem som är förknippade med dessa handikapp ofta ärotillräcklig. Enligt utskottets mening finns det otvivelaktigt behov av attinventera de olika gruppernas problem ochbehov, men utskottet menar att ett planerat projekt inom för att kartiägga små handikappgrupper efter gemen samma nordiska kriterier t. v. är tillräckligt. En nordisk projektgrupp skulle kunna fungera som en idébank och informationscentral för de nordiska länderna. Ioch för sig har vi inget att invända mot en gemensam nordisk forskning inomdetta område, men vi anser att det är att börja i fel ände. Först måste dennationella kartläggningen ske. Omvi från början sätter in dessa grupper i ettstörre nordiskt sammanhang, riskerar vi än en gång att de små grappernasproblem i det egna landet kommer i skymundan. Vi behöver först en nationellkartläggning. Därefter kan vi göra en nordisk samordning. Därmed yrkar jag bifalltill reservation nr 2. I motion 1639 föreslår vpk att uttalar attstatsbidragsbestämmelserna för färdtjänsten återstäUs till vad som gällde före1981. Då infördes den s.k. begränsningsregeln för att begränsa ökningstakten istatsbidraget för färdtjänsten till kommunerna. I sak har utskottet rätt i attbegränsningsregeln inte direkt hindrar kominunerna att bygga ut färdtjänsten.Begränsningsregeln innebär att statsbidraget får utvecklas i förhållande tillantalet personer i kommunen. VUl kommunen bygga ut mer, kan dengivetvis göra detta, men då utan statsbidrag. Detär helt klart att kommunernas vilja att bygga ut färdtjänsten står i ett direktförhållande till de statsbidrag som betalas ut. minskades såledesutbyggnaden av färdtjänsten och jämfört med vad somvarit fallet före begränsningsregelns införande. I praktiken harbegränsningsregelns införande medfört att någon egentlig utökning av de gruppersom generellt sett borde har rätt till färdtjänst inte är möjlig. Färdtjänsteni sig själv är redan så förknippad med begränsningar, att ytterligare restriktionerförstärker de stora skillnader som finns mellan handikappades och ickehandikappades möjligheter att förflytta sig. Handikappades rätt tillfärdtjänst handlar om mer än enbart resande och möjlighet att ta sig från enplats till en annan. Det handlar om rätt till inflytande över sitt liv. Det ären demokratifråga. Moderaternasyrkande om minskade statsbidrag till färdtjänsten kan inte ses som annat än ettuttryck för okunnighet och aningslöshet. Om förnekar detta, ändrarjag min bedömning tUl att kalla det för svek och cynism. Jag yrkar bifall tillreservation nr4. Hösten1983 ändrades statsbidragsreglerna för . För staten innebar detta enbesparing på 38 milj. kr. Denförda regeringspolitiken med generellt minskade statsbidrag till kommunerna,som kommunerna har fått ökade åligganden, har försämrat kommunernasekonomi. För att öka sina inkomster har kommunerna svarat med att höja olikaavgifter, däribland hemtjänsttaxan. Ungefär samma grupper, äldre ochhandikappade som behöver färdtjänst, behöver också den samhällsservice somhemtjänsten utgör. Att dessa grupper ökar i Omsorg om äldre och handikappade m. m. Omsorgom äldre och handikappade m. m. antal är statistisktklarlagt. Därav följer att borde öka i omfattning. Men så skerinte. sjunker antalet äldre och handikcippade medhemtjänst. Det finns, enligt vår mening, starka skäl att misstänka att ökadetaxor inom , tillsammans med de kostnadsökningar som f. ö. drabbatäldre och handikappade, har inneburit att människor som behöver hjälp tvingasavstå från sådan av ekonomiska skäl. Därför, herr talman, yrkar jag bifall tillreservation nr 5. I reservation nr 7 och nr 8 - vpk har många reservationer i dettabetänkande - som jag också yrkar bifall till hemställer vi om utvidgning avvårdartjänsten. Vårdartjänsten är avgörande för svårt rörelsehindradesmöjligheter att efterfråga utbildning utöver den obligatoriska skolan. I dagkan man som rörelsehindrad få vårdartjänst endast vid utbildning inomuniversitet, högskolor och folkhögskolor. Det finns emellertid behov avvårdartjänst även i andra studiesituationer, t. ex. inom kommunvux ocharbetsmarknadsutbildningen. Det är inte rimligt att unga människor hindras fåutbildning bara därför att de inte kan få vårdartjänst. Närförsöksverksamheten vid gymnasium avvecklas, ett f. ö. aningslöstbeslut som vpk inte biträdde, skall de medel som vårdartjänst förfogar överöverföras till det s. k. SÅS-anslaget. Detta innebär att de kostnader som utgårför vårdartjänst får betalas av kommunerna. Kunskaperna och inställningen tillde här frågorna ute i kommunerna är milt uttryckt blandade, och det kanknappast vara någon överdrift att påstå att rörelsehindrade som i framtidenvill genomgå gymnasium kommer att behandlas mycket olika. Det bästa sättet atttiUvarata den kunskap som styrelsen för vårdartjänst byggt upp är att styrelsenfår möjlighet att utvigda sin verksamhet till andra orter än ,.somvpk har föreslagit. På så sätt kan erfarenheterna verkligen tas till vara viduppbyggnaden av nya gymnasier och elevhem. Avslutningsvis yrkar jag bifaU tUl reservation nr 9 och nr 10, som gårut på att samhället skall svara för merkostnaderna för produktion avpunktskrift resp. inläst material och ta initiativ för mer omfattande utgivningav dagstidningar på punktskrift. Det finns ingen anledning för mig att härmotivera de synskadades rätt tiU information av vad slag det vara må. Alla vetatt de inte har den rätten och att den främsta orsaken är kostnaden attframställa översättningar till punktskrift och inläst material. liggeransvaret på producenterna av material, och när det gäller det rent kommersiellautbudet är de synskadade inte lönsamma. För en ideell förening kostar det somregel större delen av årsbudgeten att bara ge ut årsmöteshandlingar och stadgartiU sina medlemmar. Utskottet bestrider inte detta, men anser sig inte kunnatillstyrka så vittgående förslag som dem vpk lägger fram. Man framhåller depositiva insatser som och Föreningen genom sin produktion av ersättningstidskrifter. Jag vill inte förringadetta, men den verksamheten kan aldrig bU annat än ett surrogat. Så längesamhället inte tar kostnadsansvaret bUr synskadade hänvisade till surrogat. Denförsöksverksamhet som pågår i att med hjälp av mikrodatorteknikframställa i punktskrift är Det går bara sålångsamt. När det gäller möjligheter för synskadade att ta del av dagstidningarfinns det här i bara och Ny Dag. Jag kan föreställamig att det finns många som saknar något däremellan. Ingetmotsatsförhållande får råda mellan å ena sidan punktskrift och å andra sidantalböcker och taltidningar. Att få blinda behärskar punktskrift är ett resultatav den förda politiken. Fortsätter den riskerar vi att en stor del av desynskadade blir analfabeter. Sammanfattningsvis,herr talman, sätts i detta utskottsbetänkande ett pris på oUka handikappadesrättigheter att fullt ut efter sina förutsättningar ta del av samhället, ochdet konstateras med olika motiveringar att vi inte kan och inte viU betala detpriset. Omsorgom äldre och handikappade m. m. Kammarenbeslöt att förhandlingarna skulle fortsättas vid morgondagens sammanträde. Vidmorgondagens sammanträde upptas till behandling näringsutskottets betänkanden22 och 23 sedan behandUngen av socialutskottets betänkanden 14 och 15avslutats. 18 §Kammaren åtskildes .