prot · G70992 · 1983-12-31 00:00:00 — När man skall ersättaden koninuinala barnomsorgen med en på privat vinstintresse grundad barnomsorg,är det självfallet en finansieringsfråga. Det aren fråga om vilka som kanbetala. Ur socialdemokratisk synvinkel döljer ni. när ni kallar det hela enfinansieringsfråga, grundläggande politiska värderingar. De ekonomiska realiteterna är för stunden så klartpositiva för landet - det gäller exporten, företagens vinster och produktionen,för att ta några exempel - att inte ens de borgerliga partierna förnekar detta.Trots fakta säger man i reservation 1: "Utskottet anser således att ettavgörande fel i regeringens ekonomiska politik är att den inte utnyttjar deninternationella konjunkturuppgången till att sanera landets ekonomi." Alla som inte är förblindade ser att vi iir i full färdmed att sanera landets ekonomi. Tänk om de tre borgerliga partierna av sittregeringsinne-hav hade förbättrat betalningsbalansen gentemot utlandet med 20000 miljoner - då hade vi inte haft någon kris i . är det vi som är i full färd med att rätta lill det elände som niställde till med. Skälet till att vi har gjort precis allt för att kommatill rätta med utlandsbetalningarna är att vi vill få ett svängrum för attradikalt förändra arbetsmarknaden. Men eftersom ni i kanslihusetraserade både arbetsmarknaden och utlandsbetalningarna, är det en politiskt grymverklighet att vi först måste kunna stå på egna ben ekonomiskt sett. dvs.kunna betala för oss och för det vi köper utomlands, innan vi kan sätta ettsocialdemokratiskt snurr på hjulen ute i produktionen igen. Däiav kommerkrafttagen för att få balans i utlandsbetalningarna. Årets finansplan gäller det viktiga andra steget iregeringens långsiktiga strategi för att restaurera efier det borgerligaförfallet. Ambitionen är att få nedprisökningarna till i årsmedelviirde. 1 det första steget devalverades kronan och återställdes,genom de fyra vallöftena, de värsta övertrampen som de borgerliga gjorde motsjuka LO-medlemmar, barnfamiljer, arbetslösa och pensionärer. Reformen betaladeskrona för krona, liksom såväl det omfattande investeringsprogrammet i energi,kommunikationer och byggnadsverksamhet som de krafliga satsningarna inomarbetsmarknadspolitikens områden. Det problem som återstår - det allra viktigaste - gällersysselsättningen. inte minst ungdomens sysselsättning. Själva målet för en brapolitik måste vara att ha folk i arbete jämt. Inga värden skapas utan att folkarbetar. En socialdemokratisk regering har sitt mandat först och främst för attklara arbete åt alla och en full sysselsättning. Det är enligt utskottsmajoritetens mening i storutsträckning regeringens politik som förklarar de vunnaförbättringarna. Skillnaden mot det som hände är uppenbar.De tre sinsemellan djupt splittrade borgerliga partierna var en ekonomisk ochpolitisk olycka för landet. Tyvärr tar det någon tid att reparera efter dem. Men förtjänsten att det nu går åt rätt håll är inte bararegeringens. Den solidaritet med rekonstruktionspolitiken som de flesta harvisat är verkligen en styrka för landet. Arbetsmarknadens parter har i stortuppträtt med ett samhällsansvar som är beundransvärt, liksom pensionärernasorganisationer - för att nu nämna några viktiga samarbetspartner. Det är bara att beklaga att mittenpartierna har valt attställa sig bakom och stödja en så ohöljt reaktionär politik som nurepresenterar. 1 reservation 2 angriper vpk regeringens politik för attden skulle verka för kapitalägarnas intressen, och skälet till vpk:sinställning är regeringens tydliga varningar för att vi i det känsliga läge somSverige befinner sig i, genom ett olyckligt högt lönelyft skulle försvåra attnå samhällsekonomisk balans. Det är nog så talande att löntagarnas egnafackliga organisationer lojalt har anslutit sig till den politik somvår socialdemokratiska arbetarregering fört. De fackliga organisationerna har insett att deras lönekravsjälvfallet påverkar den samhällsekonomiska utvecklingen. Vpk:s historiskaexempel att de högsta lönelyften lett till de bästa produktionsresultaten ärrörande, fru talman. Det skulle ju kunna vara så att de högsta lönelyften ärmöjliga när ekonomin blomstrar. Det intresse för att skall föra en merdjupgående ekonomisk debatt om löne- och kapitalbildning som ofta återkommer ivpk;s motion är lovvärt. Därvid bör kanske representanterna från vpk dockminnas-tycker jag-att den socialdemokratiska regeringen för tre månader sedangenomförde ett nog så viktigt beslut rörande löne- och kapitalbildning,nämligen om löntagarfonder. Det är förmodligen bara vpk som har uppfattatreformen i fråga sorh något i kapitalägarnas intresse. I reservationerna 3 och 4 tar samtliga borgerliga partierupp löntagarfonderna. Utan att det överraskar så många vill dessa partier attriksdagen avskaffar löntagarfonderna. Personligen vill jag vara lika litetoriginell som de borgerliga partiernas representanter varit och nöja mig medatt yrka bifall tillutskottets skrivning, som innebär att löntagarfonderna skall vara kvar. Med detta som bakgrund yrkar jag också avslag på denfolkpartistiska och moderata reservationen att införa ett s. k. frivilligtvinstandelssysteni. Utskottets centerpartister har i ett särskilt yttrandepåpekat att sådana system redan finns, och vill man verkligen satsa påfrivilligheten behövs inga statliga utredningar, tycker centerpartisterna. Detligger en del logik i det påpekandet, men tyvärr har de övriga borgerliga inteinsett det. 1 frågan om budgetregleringen har de tre borgerliga varoch en sin reservation. Reservationerna utgår även här ifrån resp. partismotioner i samband med regeringens budgetproposition. I mäj 1982 beräknade den dåvarande borgerliga regeringenbudgetunderskottet till för /83. När densocialdemokratiska regeringen trädde till visade det sig att mer än 10miljarder kronor i utgifter var "sopade under mattan". Det varfelaktigt uppskattade räntekostnader på statsskulden, och en hel rad andrautgifter var bortglömda. När dessa "glömda" belopp hade tillförts varunderskottet då den socialdemokratiska regeringentillträdde. Jämför man dessa med det kassamässigaunderskottet, som /8.' har beräknats till , visarutvecklingen att regeringen fatt hejd på den våldsamma ökningen istatsbudgetens underskott. från resurssynpunkt har underskottet fallitfrån av de samlade resurserna i landet till 10,. Detär i varje fall ett ordentligt steg i rätt riktning. total avsaknad av kontroll avbudgetutvecklingen erfar vi att statsbudgetens underskott inte längre rusar iväg. utan bromsas upp. För detta borde de borgerliga partierna visa enuppskattning, tycker jag. förändrades förhållandena från attstatens budget praktiskt taget varit balanserad till att den visar en brist påup'pemot , en försämring med mer än 15 miljarder . Menden generositeten visas inte. Regeringens budgetalternativ leder till en åtstramning avsamhällsekonomin motsvarande av BNP. enligt utskottets uppskattningar. Enkraftigare åtstramning får lätt som konsekvens effekter på sysselsättningen,dvs. en ökning av arbetslösheten. Särskilt utmanande, finner vi i utskottetdärför moderata samlingspartiets förslag, som dels kräver nedskärningar på uppemot15 miljarder kronor ytterligare /85 - nedskärningar som huvudsakligendrabbar de svagaste i samhället -. dels yrkar på skattelättnader somsystematiskt gynnar de grupper i samhället som fatt betydandeförmögenhetsökningar. 1 de moderata strävandena att avrusta samhället föreslåsockså en omfattande utförsäljning av statliga företag. Utförsäljning skallsjälvfallet kunna ske av statliga företag om det i varje enskilt fall finnsanledning till en sådan. Däremot innebären utförsäljning för att uppnåkortsiktiga budgetförbättringar enbart att statens förmögenhetsställningförsvagas, och - vilket är politiskt olyckligt - att samhällets möjligheter attpåverka ekonomin och därmed levnadsvillkoren i speciellt utsatta regionerminskar. Vi-socialdemokrater kan inte vara med om detta. Centerpartiethar haft speciellt brått när man skrev sin motion. anser attde "spar" 6.9 miljarder. En närmare granskning inom utskottets kanslivisar att det som föreslås endast räcker till 2,9 miljarder i beståendeneddragningar. Lägger man till centerförslaget om s. k. privata investeringskontonfinns det skäl, fru talman, att anta att budgetalternativ faktisktleder till en försämring av budgetsaldot, tvärtemot den förbättring om 6,9miljarder som själv påstår sig ha åstadkommit. Den nya folkpartiledningen känner inga gränser alls åthöger för sin politik. Förutom att man uppenbarligen sällat sig till moderatasamlingspartiets syn att familjepolitiken bör jämställas med gatuunderhåll ochbrandväsende och att den skall privatiseras utökas angreppen påfamiljepolitiken genom att förvärvsavdragen slopas och skattereduktionen föräkta makar tas bort. Detta kan möjligen ses som en finansiering av vissa försöktill en satsning som är till barnfamiljernas fördel. Summan av förslagen blirdock helt oacceptabel. Mjölksubventionerna slopas, vilket direkt drabbar deekonomiskt svagaste bland barnfamiljerna. Inkomstskatten skall vidare höjas ibl. a. de lägsta inkomstskikten. Bostadsbidragens höjning avvisas, ochinkomstskatten sänks för de högsta inkomsttagarna. Det är inte budgetpolitik till stöd för familjernafolkpartiet nu ägnar sig åt. Det åren politisk konkurrens om väljare som verkarvara på väg till moderata samlingspartiet. Vpk, slutligen, stöder i reservation 10 en försämring avbudgetsaldot med ca 3 000 miljoner. Eftersom vi socialdemokrater anser attSverige så snabbt som möjligt måste få de statliga finanserna i balans kan viinte i dagens läge biträda förslag som skulle försämra statsfinanserna. 1 reservation 11 vill ha en översyn avfinansieringsformerna för socialförsäkringssystemet. Utskottsmajoritetenkonstaterar att en stor del av socialförsäkringssystemet numera finansierasgenom arbetsgivaravgifter, vilket lett till administrativa fördelar. Detstatsfinansiella läget har inneburit att förutsättningarna förförsäkringssystemet kraftigt ändrats. Något särskilt initiativ från riksdagenssida vill vi inte ta. Avgiftsfrågan är i hög grad knuten till lönebildningen. I reservationen 12 föreslår ochfolkpartisterna en utökad avgiftssättning på offentliga tjänster. 1 och för sighar utskottsmajoriteten inte alls något principiellt emot att offentligatjänster avgiftssiitts. följer dessa frågor kontinuerligt,och de faktiska politiskt grundade besluten om förändringar kan ske närregering eller riksdag så vill. F. n.finns ingen anledning att vidta några åtgärder från sida. Kredit- och statsskuldpolitiken tas upp imoderatreservationen 13. hade tillfälle attdiskutera frågan med här i kammaren. Förutom att jag hänvisartill den diskussionen kan jag konstatera, att skuld till utlandet inteförändras på annat sätt än betalningsbalansen. Det som motionärerna påstår,nämligen att utsätts för en större riskexponering genom statens extraupplåning, kan utskottsmajoriteten inte instämma i. Vpk anser i reservation nr 15 att det är befogat med enkraftig sänkning av det svenska ränteläget. Utskottet har i behandlingen avmotion 2455 sökt redovisade viktigaste förutsättningarna för den svenska räntepolitiken. Det ärnödvändigt att här nu framhålla att det är och dess styrelse-riksbanksfullmäktige - som har ansvaret för landets räntepolitik, interiksdagen i plenum. I reservationerna 16, 17, 18 och 19 behandlar samtligaoppositionspartier, den kommunala ekonomin. Moderata samlingspartiet vill ta ifrån kommunernaytterligare 7 000 miljoner. nöjer sig med 3 000 miljoner ochuttrycker en viss indignation över såväl moderata samlingspartiets somfolkpartiets tuffa attityder. stannar i sina indragningar vid ettbelopp om 4 500 miljoner. Ur flera synpunkter är diskussionen här i kammaren om denkommunala ekonomin alltför tidigt påbörjad. Regeringen har aviserat ytterligarepropositioner i frågan . har finansutskottetenhälligt bestämt sig för att behandla frågor om den offentliga sektorn i ettsammanhang, också det senare i vår. Av det skälet går jag nu inte närmare in pådetaljer. Vi får alltså tillfälle att återkomma till de förslag och synpunktersom redovisats i reservationerna. kommer , som tillhörden socialdemokratiska utskottsgruppen, att redovisa de socialdemokratiskamotiveringarna, om debatten skulle visa att detta är nödvändigt. I en gemensam borgerlig reservation yrkas att de s. k.investeringsreserverna skall släppas fria. Dessa investeringsreserver finns påräntebärande konto i , till skillnad från investeringsfonderna som ärräntelösa. Investeringsreserverna kommer alltid att släppas fria efter tre år.Av den anledningen behöver, enligt vår åsikt, inte vidta speciellaåtgärder. För att lyfta av de av investeringar som intefinansieras genom avskrivningsmedel från statsbudgeten vill regeringen attteleverkskoneernen ges möjlighet att ta upp lån på den allmänna lånemarknaden.Riksdagens möjligheter att påverka utvecklingen skall ske genom ettbemyndigande till regeringen, vars innehåll avgör verksamheten. Det innebär attriksdagen avgör de strategiskt avgörande sammanhangen sominvesteringsplaneringen görs på ekonomiskt rationella grunder. Väsentligt äratt statens låneverksamhet samordnas, varvid riksgäldsfullmäktiges speciellaerfarenheter är av mycket stort värde. Den arbetsgrupp som är tillsatt inomdepartementen för att mer konkret utarbeta rutinerna bör inom någon tid få sinaförslag underställda för kännedom och slutligt ställningstagande. Idetta arbete bör man förutsätta att funktion som affärsdrivandeverk inte förändras, dvs. att dess myndighetsfunktion bibehålls intakt. Det kanaldrig bli aktuellt att privatisera uppgifter. Gör man det kommerofelbart de mest lönsamma delarna att övertas av de privata vinstintressena ochresten, som huvudsakligen gäller landsbygd och glesbygd, drabbas hårt. Jagantar att "särskilda yttrande" må tolkas så, attpartiet är medvetet om de ambitioner som faktiskt ligger bakom moderatasamlingspartiets och attacker mot vad de två partierna kallarteleverkets "monopolställning". 3 protokoll 1983/84:92-94 Vpk anser att det krävs en övergripande analys avaffärsverkens finansieringsformer, innan ett beslut fattas. Eftersomregeringens förslag endast syftar till administrativa förenklingar och ipraktiken leder till att handhar de viktigaste styrfrågorna, finnsdet ingen anledning att bifalla vpk:s reservation. Det kan aldrig bli tal om enprivatisering av , inte heller att skall få ett minskatreellt inflytande. 1 reservation nr 15, som de moderata ledamöteriia väckt,kritvs konstitutionella begränsningar av statens rätt att "lånapengar". Det heter: "har det i ansetts att riksdagoch regering bör kunna klara den ekonomiska politiken utan någrakonstitutionella begränsningar. Stora underskott i statsbudgeten under en följdav år och en snabbt växande statsskuld ger anledning till tvivel på dennapunkt." I och för sig, fru talman, är denna skrivningen ypperligkarakteristik av det som skedde under de borgerliga åren i kanslihuset. Inga ärmer kompetenta än moderater att ge en karakteristik av verksamheten iregeringarna och ekonomidepartementet . För den skull hjälper intenågra konstitutionella tricks. Det som behövs aren regering som regerar. Problemen med utlandsbetalningarna har efter ett enda årkraftigt reducerats. Vår industri börjar återta sina marknader. Det är möjligtatt vi ser slutet på det ekonomiska eländet. Är detta riktigt bör regeringen haen eloge för ett gott arbete. Ingen trodde att det var möjligt att så snabbtvrida utvecklingen åt rätt håll igen. På intet sätt är problemens tid förbi. Än är inteutlandsbetalningarna i balans, och det är en mycket lång väg att gå, innanstatens egen budget blivit balanserad. Det bör alla inse. Det är nödvändigt att föra en stramekonomisk politik. Även under sådana tider finns det rättvisefrågor, kanskespeciellt under sådana tider. En socialdemokratisk regerings viktigaste uppgiftblir att bevara vårt sociala trygghetssystem. Därför fick regeringen sittmandat 19S2. Tyvärr har moderata samlingspartiet förklarat välfärdsstaten krig,och tyvärr har gett upp det mesta av sina socialliberalaambitioner. Svängningen mot höger har blivit speciellt brutal \ad beträffarfamiljepolitiken. Det som återstår att klara för en socialdemokratiskregering är sysselsättningsfrågan. Där har vi ännu inte lyckats. Förklaringen till förhållandena är uppenbar. måsteför att kunna föra sin traditionella sysselsättningspolitik bli fritt frånberoende a\' utländska långivare. fordras det ordentliga tag för att få folk i arbete.Chanserna år biitlie än när betalningsbalansen var svag. Isocialdemokratins S\ erige konnner arbetslösheten aldrig att användas som medelför att ta balans i ekonomin. De nordiska fackliga organisationerna i samarbetemed den västtyska fackföreningsrörelsen har utarbetat en skiss - ett progiam -för att genom ett internationellt samarbete få till stånd en expansi\' politiki alla våra länder igen. En socialdemokratisk regering i börmed\erka i sådana sammanhang.Kanske skulle man då kunna vända utvecklingen rätt igen även närdet gäller sysselsättningen. Socialdemokratin har inte lyckats i sin ekonomiskapolitik förrän arbetslösheten radikalt sjunker. Den förda ekonomiska politiken har efter ett årlagt grunden för en traditionell socialdemokratisk sysselsättningspolitik -full sysselsättning. Det är ditvi skall - och det snart. Jag yrkar bifall till finansutskottets förslag i alla dess delar. 6LARS () replik: Först måste jag klara ut ett missförstånd somuppkommit till följd av att texten i den moderata reservationen 7 har ändratssedan den lämnats in til! det av ledda finansutskottets kansli. citerade en mening om att allt från daghem tillparkförvaltning och gatuunderhåll bör kunna ske i privat regi, och även BjörnMolin anförde tveksamhet mot den satsen. är det bara det att i meningen harsmugits in två kommatecken som fullständigt ändrar dess innebörd. De fanns intemed i den partimotion som vi moderater väckte. Utskottets kanslichef har underdebattens gång bekräftat för mig att de här kommatecknen heller inte fanns iden reservation som jag personligen lämnade in vid reservationstidens utgång. Om läser meningen utan kommatecken skall hanfinna att vad vi gör är att vi räknar upp exempel på offentliga verksamheterdär vi vill öppna möjlighet till privata alternativ. Vad vi är ute efter äralltså en effektivitetsfrämjande konkurrens, inte en obligatorisk privatiseringpå de här områdena. odlar liksom andra socialdemokrater myten attSveriges ekonomiska problem beror på borgerligt vanstyre under regeringsåren.Jag börjar bli trött på den här ohederliga argumentationen. Problemen har sinarötter betydligt längre tillbaka i tiden. Vanstyret inleddes för minst 15 årsedan, då den socialdemokratiska utvecklingsmodellen spårade ur. Tyvärr innebarinte de borgerliga regeringsåren en tillräckligt kraftig kursomläggning. Dennya socialdemokratiska regeringen kunde därför snabbt anknyta till ochintensifiera den misshandel av ekonomin som socialdemokraterna själva påbörjatlångt tidigare. Vad kännetecknar då detta vanstyre? Jo, för det första ensnabb ökning av de offentliga utgifterna, långt utöver den totala tillväxten iekonomin. För det andra känntecknas vanstyret av ett högt skattetryck ochfortsatta skattehöjningar, som dock inte ger något utbyte för staten, eftersomde reducerar basen för andra skatteformer. För det tredje är det fråga omcentralstyrning och regleringar, med fackföreningsfonderna som senaste ochvärsta utslag. Det är riktigt att det moderata alternativet skiljer sigfrån denna politik. Vi vill för det första dra ner de offentliga utgifterna, såatt vi kan minska sparandeunderskottet och hejda skuldsättningen utomlands. Vivill för det andra sänka skatterna, så att det åter börjar löna sig att arbeta,spara och satsa för framtiden. Vi vill för det tredje avreglera ochskapa möjligheter till konkurrens och utrymme för privata initiativ. Vi moderater står för marknadsekonomi och ett sprittägande. Ni socialdemokrater tror på planhushållning och socialism. Allinternationell erfarenhet visar emellertid att marknadsekonomin är deteffektivaste ekonomiska systerhet, det som ger människorna de bästamöjligheterna till ett gott liv. Ingenstans har det någonsin visat sig möjligtatt förena planhushållning och socialism med'demokrati. 7 () replik; Utskottets ordförande höll ett sedvanligtlovtal till regeringen i närmast lyriska vändningar. Men han inledde med atttala om arbetslösheten såsom ett svårt problem. Har möjligen inteupptäckt att arbetslösheten nu i en högkonjunktur med en socialdemokratiskregering är avsevärt högre än under de förkättrade Fälldinregeringarnas år, dåman kämpade mot en allvarlig industrikris och en internationell lågkonjunktur? Vilka slutsatser kan man dra av detta? Efter långtgåendevallöften om att snabbt reducera arbetslösheten tog socialdemokraterna makten.Efter 16 månader vid rodret är resultatet en avsevärt högre arbetslöshet. Jagtycker att detta borde stämma till eftertanke. Lovtalet borde kanske egentligenha en något annan innebörd. ville i antalet reservationer se en splittringinom oppositionen när det gäller inställningen till den ekonomiska politiken.Jag varnar för den slutsatsen. Den gemensamma reservationen fråncentern, och om den ekonomiska politikens allmännainriktning är, som jag sade, ett centralt dokument, som visar på en klarmedvetenhet om problemen. Det visar också en uppenbar vilja att ta itu medproblemen. bör erinra sig att socialdemokraterna så sentsom hade möjlighet att skriva ihop sig med och folkpartietom i princip samma inriktning av den ekonomiska politiken. Men harsocialdemokraterna inte vågat fullfölja inställningen i utskottet i december.Nu accepterar de okritiskt finansplanens inriktning. Ta detta eniga uppträdande från de icke socialistiskaoppositionspartierna såsom ett mycket allvarligt inslag i den politiskadebatten! Här finns nämligen en bestämd och målmedveten vilja att i samförståndrätta till de brister som finns i svensk samhällsekonomi . Nonchalera intedetta centrala dokument. 8BJÖRN () replik: hade det dåliga omdömet attkritisera familjepolitiska förslag för att det enligt hansuppfattning inte skulle leda till någon förbättring för barnfamiljerna. Jagskulle vilja råda att liisa den PM om effekterna av folkpartietsförslag som har upprättats av regeringens egen familjepolitiskaberedningsgrupp. Där visas med all önskvärd tydlighet det motsatta, nämligenatt det om man tar hänsyn till de förslag till finansiering som harlagt fram, blir en väsentlig förbättring för barnfamiljerna och specielltflerbarnsfamiljerna. ochregeringens företrädare har däremot inte haft någon uppfattning om hurfinansieringen av det familjepolitiska paketet skall ske. Får jag ge ett råd i all välmening: Var på dennapunkt litet försiktig så att inte hamnar i den penibla situationenatt han om några rnånader måste försvara åtgärder som han så intensivtkritiserar oss för. minns inte vad som har hänt när det gällertidigare bytesbalansförbättringar. Låt mig bara påminna om att mellan 1977 och1978 skedde en radikal förändring i bytesbalansen från ett underskott på ca 5miljarder fill ett överskott på ca 5 miljarder - en följd av den politik som dåfördes. Vi är i och för sig ense om betydelsen av exportsatsningar - jag varinne på det i mitt anförande - och också om hur viktigt det är att mankompletterar de åtgärder för att förstärka konkurrenskraften som har vidtagitsmed andra åtgärder. Här finns ju förslag från exportstödsutredningen som visaratt ytterligare fing måste göras; det kan vi återkomma fill om i denhandelspoHtiska debatten. Jag tycker att det är synd att dels alltid kör igamla hjulspår, dels inte lyssnar på vad som sägs i debatten eller minns vadsom har sagts i tidigare debatter. Jag ägnade faktiskt rätt mycket av mittanförande åt en analys av hur finansieringskrisen för den offentliga sektornhar uppkommit.