prot · G70944 · 1983-12-31 00:00:00 — Låtoss ta det mera som en principiell erinran att vi som myndigheter allihop börfundera över hur informationen fill allmänheten skall läggas upp. Jag tror attvi har mycket mer att göra där som borde vara till glädje för medborgarna ochockså stärka förtroendet för myndigheterna. Anf.45 (): Jag tackar finansministern för kompletteringen. Personligen har jagvarit i kontakt med för att få praktiska informationer omhanteringen och haft föga framgång med det. Därifrån ser man det vad jag skullevilja kalla rent fiskalt. Kontakt med Taxeringsnämndsordförandenas riksförbundoch dess interna skrift Skattenytt nr 11 ger en viss ledning, men även den ärsvårtolkad för en vanlig medborgare. Jagkonstaterar i likhet med finansministern att informationberör hur den nya skatten fungerar ufifrån taxeringsmyndigheternas hantering.Hur den praktiskt måste hanteras av skattebetalaren ges det ingen klarinformation om, särskilt inte vad beträffar avdragets utnyttjande och hur detslår på olika år. Qverläggningen var härmedavslutad. 10§ Svar på fråga 1983/84:205 om de fria affärstiderna har frågat mig om jag avser att lämna förslag tillriksdagen som inskränker de fria affärstiderna. Jagvill erinra om att jag två gånger svarat på istort sett samma fråga. Mitt svar nu blir detsamma som vid de tidigaretillfällena, nämligen att regeringens prövning av frågan pågår. Jag vill inteheller nu föregripa resultatet av denna prövning. Anf.47 (): Det kan nog vara riktigt att den här frågan har ställts tidigare, mendet beror på att det finns ett ganska stort allmänt intresse att få veta hurregeringen kommer att handlägga frågan om fria affärstider. Ohkafackliga organisationer uppvaktar regeringen regelbundet i denna fråga. Då kandet också vara av intresse för allmänheten och konsumenterna att få veta om denprövning som regeringen genomför leder någon vart och om den har kommitnågonstans. a. kommit fram uppgifter om att ett inskränkande av de friaaffärstiderna kommer att minska antalet arbeten med ungefär 12 000 i denna typav affärer. Detta drabbar framför allt yngre människor - människor som arbetardeltid. Finansministern kanske kan ge ett besked om det beredningsarbete sompågår. Medtanke på det mycket korta svaret och den ovilja att tala om för en bredareallmänhet vad regeringen ämnar göra med de fria affärstiderna, kan jag inte troannat än att regeringen i denna fråga, liksom i många andra frågor, kommer attvika sig för organisationerna, men att regeringen tycker att det är olustigtatt tala om för konsumenterna att man kommer att inskränka deras möjlighet atthandla på olika affärstider. Det kan var och en Nr 44 tänka på under julhandeln - det är kanske den sista julhandeln medfria Överläggningenvar härmed avslutad. vid högskolan i § P fråga 1983/84:195 om viss utbildning vid högskolan i har frågat mig om jag är villig att redovisa min syn påoch min inställning till den polymertekniska utbildning som redan finns iKristianstad samt dess fortsatta utveckling. Denpolymertekniska utbildningen i ges i form av enstaka kurser.Tillkomsten och uppläggningen av sådan utbildning är en fråga för lokala ochregionala myndigheter. När det gäller universitets- och högskoleämbetetsförslag om en plast- och gummiindustrilinje, med förläggning till högskolan iJönköping, anser jag att den föreslagna utbildningens innehåll och lokaliseringbör utredas närmare. Jag är därför inte beredd att ta ställning i denna frågaredan i 1984 års budgetproposition. 49 (): Jag tackarutbildningsministern för svaret på min fråga. Bakgrundenhar jag i korthet redovisat i frågeställningen, så den behöver jag inte ta upphär. Jag vill bara säga att de kortare kurser som pågått iKrisfianstad, med de lärare och forskare som är knutna till utbildningen, denberedvillighet kommunen visar att ställa upp med lokaler, den storaplastindustri som finns i länet och de internationella kontakter man har är engod grund för högskolan i när det gäller att få en ny"YTH-utbildning inom det här området. har ju ocksåprioriterat denna YTH-utbildning framför all annan ny utbildning i högskoleregionen. Utbildningsministernsäger att hon inte nu är beredd att ta ställning, eftersom det behöver utredasytterligare både vad gäller innehåll och lokalisering av utbildningen. Jaghoppas att den arbetsgrupp som skall utreda frågan också får representant ellerrepresentanter från Krisfianstad. I den arbetsgrupp som har verkat harendast och representerats. UHÄ-rapportenär tydligen inte heller förankrad i exempelvis statens industriverk, hosSveriges plastförbund eller hos Föreningen . Dessaorgan torde ändå kunna ge sakkunnig upplysning när det gäller utbildningensinriktning. Slutligentorde gymnasieskolans resurser i resp. Krisfianstad ha ägnats ganskaolika uppmärksamhet. Och rekryteringsunderlaget för högskolorna torde haberäknats efter något olika förutsättningar. Sammantaget borde dettaindikera att det, som utbildningsministern säger, behövs ett fortsattberedningsarbete. Jag vill fråga: Är utbildningsmi- Nr 44 nistern beredd att väga inde synpunkter som jag nu har fört fram i det Måndagenden fortsattaberedningsarbetet och när dess resultat skall bedömas? Anf.50 Utbildningsminister : Omviss utnämning Det var bl. a. efter en uppvaktning med representanter för tilljustitieråd i Krisfianstads län och högskolan i somjag kom fram till att det behövdes en viss kompletterande utbildning. Alltså ärjag beredd att väga in vad dessa myndigheter har att säga. Överläggningenvar härmed avslutad. 12§ Svar på interpellationerna 1983/84:54, 55 och 56 om viss utnämning tilljustitieråd har frågat mig om jag är villig att ge enredogörelse för vilka överväganden som gjordes vid utnämningen av fömtvarandejustitieministern till justitieråd och ledamot av högsta domstolen och hurberedningen av detta ärende skedde. Likalydande frågor har ställts av ThorbjörnFälldin och . Detstod klart att justitieministern vid sin avgång skulle återgå tillämbetsmannabanan. Regeringen ansåg att han, med hänsyn till hans väldokumenterade skicklighet och erfarenhet från , domstolsväsendetoch administrationen, var väl lämpad för tjänsten som ledamot av högstadomstolen. Regeringen bestämde sig på dessa grunder för att utnämna justitieråd. Med hänsyn till pressade personliga situationtogs utnämningsbeslutet redan vid regeringssammanträdet . I vanliga fall brukar ett ärende av detta slag ävenanmälas för högsta domstolen i plenum, innan regeringens beslut fattas. I dettafall underrättades domstolens ordförande före regeringssammanträdet. Medhänsyn till vad jag anfört om behovet att ta ett snabbt beslut ansåg jagatt det inte var nödvändigt att följa den sedvanliga beredningsordningen. Vidett samtal efter beslutet förklarade jag för domstolens ordförandede särskilda omständigheterna i det aktuella fallet. Jag omtalade även attregeringen avser att tillämpa tidigare praxis att före en utnämning anmälaärendet för domstolen i plenum. Detta meddelande har vidarebefordrats tilldomstolens övriga ledamöter. 52 (): Först vill jag tacka statsministern för svaret på interpellationen.Samtidigt beklagar jag att på grund av sjukdom inte hartillfälle att själv ta emot det. Av svaret framgår attingen beredning i vanlig ordning föregått utnämning- Om viss utnämning till justitieråd en av till justitieråd. Det framgår också attorsaken till detta var rent personliga hänsynstaganden. Det har i skilda sammanhang framhållits vara ett mänskligtdrag att tillåta sig personliga, känslomässiga, överväganden vidutnämningen. Statsministern hänvisar som motiv för den snabba utnämningen avOve till justitieråd till dennes "pressade personligasituation". Till detta är bara att säga att grundlagen och utnämningsförfarandei regler och praxis inte känner något undantag från beredningstvång och-förfarande med anledning av någons personliga situation - och det på godagrunder, skulle jag vilja tillägga. I det aktuella fallet innebär det också att man bortserfrån högsta domstolens roll som självständig, högsta rättsvårdande myndighet ivårt land. Det har statsministern erkänt i svaret och lovat att inte upprepa. Högsta domstolens särställning gör det nödvändigt attvarje utnämning verkligen föregås av den beredning som grundlagen föreskriver.Att av hänsyn till personliga skäl gå förbi denna beredning innebär att mantillför konstitutionen en ny praxis, som riskerar att allvarligt skadaförtroendet för utnämningsförfarandet och vårt rättssystem. Därmed skadas i värstafall grundvalarna för vårt samhällssystem. Från allmänna utgångspunkter kan man förstå att regeringenpå rak arm var beredd att, som statsministern säger, anse "vällämpad för tjänsten". Men beredningens syfte är att förstärkabeslutsunderlaget från en allmän åsikt till en visshet. Högsta domstolensställning gör detta helt nödvändigt. I efterhand kan man konstatera att , genom att ien affekterad situation avsäga sig justitierådskapet, visat större omsorg omhögsta domstolen än statsministern gjort genom att i en stressad situationutnämna utan egentlig beredning. Det skall också konstateras att det vid utnämningen pågicken intensiv allmän debatt, i vilken många oklara punkter förelåg.Bankinspektionens utredning var t. ex. inte klar då. Ett minimikrav borde varaatt landets Statsminister har så mycket tålamod i en personligt besvärligbeslutssituation att han åtminstone låter vanlig beredning ske och ser till attalla utredningar i anslutning till beslutet har genomförts innan beslut fattas. Regeringen har utnämningsmakten i sin hand. Men denna fårinte användas oinskränkt eller för att tillgodose personliga önskemål ochförhållanden. Det är inget förmildrande mänskligt drag om så sker. Tvärtomvisar det aktuella skeendet i den s. k. Raineraffären att det mycket väl kansluta i att det drabbar den som skulle gynnas. Den aktuella debatten efter denna utnämning visar ocksåatt statsministerämbetet riskerar att få ett drag av personlig prägel, somjust grundlagen vill .skydda oss från. Därför vill jag avslutningsvis begära endeklaration från statsministern om hur han uppfattar statsministerns roll i vårparlamentariska demokrati. Jag tror att vi alla är överens om att vi inte villha ett statsministerämbete som liknar en presidents ämbete, med personligamaktbefogenheter. 53 (); I regeringsformens 7 kap. 2 § står det;"Vid beredningen av regeringsärenden skall behövliga upplysningar ochyttranden inhämtas från berörda myndigheter." Regeringsformens krav på beredning har givit upphov mycket omfattande praxis i . När det gäller utnämningen avjustitieråd har den inneburit att justitieministern har presenterat sittförslag för högsta domstolen, som sedan yttrar sig innan beslut fattas. lämnade in sin ansökanom avsked från posten som justitieminister. Innan han avgick hade han givitstatsministern information om sina privata affärer. Statsministern beklagadedå avskedsansökan, beskrev honom som en god vän och en lysandemedarbetare, och statsministern förklarade också att hans förtroende för OveRainer var orubbat. Morgonen därpå, , ringde enligtOlof Palmes egna uppgifter till statsministern och hade då "enträgetvädjat" att få bli justitieråd. Vid sitt sammanträde kl. 9 samma morgonbeslutade regeringen att utse till justitieråd. Från telefonsamtal till statsministern tilldet formella regeringsbeslutet gick det alltså inte . Detär uppenbart att knappast ens hunnit diskutera förslaget med sinaregeringskolleger. Utnämningen föregicks inte av den sedvanligaberedningsordningen. Statsministern säger i sitt interpellationssvar att högstadomstolens ordförande underrättades - inte att han konsulterades. Jag frågar:När underrättades högsta domstolens ordförande? Vem underrättade högstadomstolens ordförande? påstår också att han inte hade en aning omnågra av de omständigheter som enligt honom själv gjorde utnämningen olämplig.Statsministern säger att han inte fått någon information av utöverden som stod att läsa i tidningarna. Han påstår sig i stället ha vilseletts av"den gode vännen och lysande medarbetaren". å sin sidasäger att han givit statsministern all relevant information. Jag kan bara konstatera att än en gång - jag kan inte sägaför vilken gång i ordningen - står ord mot någon annans. Men även om version är riktig befriar intedetta honom från ansvar. Om inte fick fakta, varför försökte haninte ta reda på fakta? Tidningarna var fyllda till brädden medobesvarade frågor om affärer. Ställde verkligen inte statsministernen enda av dessa frågor? Fäste statsministern inte något avseende vid attbankinspektionen hade beslutat om en utredning om de här affärerna? Att ställadessa frågor borde rimligen vara ett minimikrav när det gäller det inhämtandeav behövliga upplysningar som regeringsformen föreskriver. Men det var tydligenalltför bråttom. ville gä snabbt till verket med hänsyn till OveRainers "pressade personliga situation". När OveRainer senare beslöt att inte tillträda sin nya befattning. Om viss utnämning till justitieråd Om viss utnämning till justitieråd då kallade till pressträff. Den här gången hadehan inte växlat ett ord med , utan förlitade sig - notabelt nog! -fullt och fast på tidningsuppgifter. I närvaro av två statssekreterare meduppgift att bekräfta version av händelserna förklarade han hade blivit missledd och förd bakom ljuset av . ett misstag - men allt var fel. hade varit i godtro och hade bara visat alltför stor "mänsklig hänsyn". Grundlagen lämnar - som sade - ingetutrymme för statsministern och regeringen att använda utnämningsmakten i sådantsyfte. Regeringen har inte följt regeringsformens anda, utan använt utnämningsmaktensom om den vore en intern angelägenhet. Detta är allvarligt. Det är alldelessärskilt allvarligt vid en så vikfig utnämning som utnämning till ledamot avhögsta domstolen. är sista prövningsinstans. En del av dessledamöter tjänstgör i lagrådet. Högsta domstolens integritet får aldrigifrågasättas. 54 (); Jag tackar statsministern för svaret. har en bestämd praxis tillämpats vidutnämningen av jusfitieråd. Efter en preliminär föredragning i regeringen, t.ex. vid en lunchberedning, informerar justifieministern ordföranden i högstadomstolen om att ett visst namn är aktuellt. Efter någon dag vandrarjustitieministern personligen över till högsta domstolen och informerar allajustifieråden in pleno och efterhör deras synpunkter. Efter detta sker sedvanlig beredning ijustitiedepartementet. Därnäst lämnas information enligt 19 §medbestämmandelagen till de fackliga organisafionerna. Slutligen föredrasärendet i regeringssammanträde, där beslut fattas. I det fall som interpellationen åsyftar åsidosattes allamoment i denna praxis. Ingen preliminär beredning skedde i regeringen. Ingeninformation gavs till ledamöterna i högsta domstolen in pleno. Ingen beredningskedde i . Ingen lagstadgad information enligtmedbestämmandelagen ägde rum. Aldrig fidigare har ett justitieråd utnämnts påföredragning av någon annan än den ordinarie justitieministern. Detta skulle kunna karakteriserassom kamaraderi och ett utslag av faktiskt presidentstyre. Men det kan också sessom ett tecken på att landets statsminister i en akut politisk situation visadebristande omdöme. Priset för detta misstag fick betalas av den som skullehjälpas. Beredningen i detta ärende har, såvitt jagkan bedöma, följt grundlagens bud. Jag tror att har fel närhan försöker antyda att grundlagen på något sätt skulle vara kränkt. Men detkommer säkert konstitufionsutskottet att granska - jag känner mig lugn på denpunkten. Jag vill bara rätta också herrWikström. Det förelåg icke någon informa-fions- eller förhandlingsskyldighet omdet tilltänkta beslutet mot de fackliga organisationerna i detta fall, utan denpunkt i beredningen som man kan ifrågasätta gäller informationen till högstadomstolen. Därom finns ingenting stadgat i regeringsformen eller någonannanstans, utan det är gammal god praxis. På den punkten lämnades inte någoninformation. Jag hade efteråt ett utomordentiigt angenämt samtalmed högsta domstolens ordförande, där vi - långt innan detta blev en storpublik fråga - klarade ut de omständigheter som gällde i det här fallet och attvi kommer att följa praxis i fortsättningen. Det är ju inte något veto som högsta domstolen har. Såvittjag vet har icke högsta domstolen i något fall ändrat på regeringens beslut närdet gäller en högre utnämning. Däremot har det förekommit i en del fall - jagskall inte nämna vilka - att man har rest invändningar mot någon kandidat, ochdet har förekommit en diskussion. Men informationen till högsta domstolen är engammal god praxis som vi skall hålla på, och det var särskilda omständighetersom gjorde att man i det här fallet förbigick den. Men det har jag som sagt klaratupp i godo helt och hållet med högsta domstolen och dess ordförande. Sedan har vi då frågan: Är kompetent förarbetet som justitieråd? Det är han självfallet. Det är riktigt, som han självhar sagt i tidningarna, att kunde han på goda grunder hautnämnts till justitieråd. Han har en lång och mycket välmeriterad bana somämbetsman och domare. Statssekreterare i - visar det sig,om man ser tillbaka - har alltid blivit justitieråd eller presidenter vid någonhovrätt eller kammarrätt eller också konsultativa statsråd. Det var alltså medhänsyn till de ämbeten som innehaft inte alls någon speciellt högbefattning som han erhöll. Det har varit en gammal regel i socialdemokratiskaregeringar - men också i borgerliga - att man till regeringskretsen har knutitnågon med framför allt domarerfarenhet och administrativ erfarenhet som inteprimärt har haft en politisk förankring i partiet, även om han sannolikt hardelat vederbörande regerings allmänna värderingar. Justitieministrar isocialdemokratiska regeringar har sålunda haft en allmänt progressiv syn påkriminalpolitiken. Personer som har ingått i regeringar pä de förutsättningarnahar alltid återgått till ämbetsmannabanan i en eller annan form. Det var självklart att även om av olika skälinte kunde vara kvar som ledamot av regeringen borde han beredas möjlighet attåtergå till den ämbetsmannagärning från vilken han hade hämtats. Hans kompetenshar vitsordats av den nya folkpartiledaren, som sade att i en folkpartiregeringhade han fått sitta kvar. Då måste han också rimligen vara kompetent att blijustitieråd. Det som här ifrågasätts är ju snabbheten i utnämningen,inte i och för sig hans kompetens till ämbetet. Och det finns inget annat skältill denna snabbhet än hänsyn till person. För det bär naturligtvisregeringen som helhet ansvaret. Vi har efteråt konstaterat att det var ettmisstag. Vi hade bl. a. inte då tillgång till alla uppgifter om Om viss utnämning till justitieråd Om viss utnämning till justitieråd Det är inte på det sättet att vi - den slutsatsenkunde man möjligen dra av anförande - gör någon polisundersökningav en kollegas ekonomiska förhållanden, utan vi utgick från de uppgifter somOve själv lämnade. Jag är fullt medveten om att bankinspektionen höll påmed en utredning. Men här hade jag samma uppfattning då som advokathar , att den utredningen framför allt avsåg bankens handhavande av fråganoch inte förhållanden och att den därför inte skulle behöva påverkadetta ärende. Det fanns alltså i och för sig ganska rimliga grunder föratt i en situation som var väldigt svår för hjälpa honom att snabbtkomma tillbaka till ämbetsmannabanan. I efterhand kan man konstatera att viborde ha sett tiden an. Det här ledde sedan till ganska orimliga beskyllningar somuteslutande riktar sig mot min person. Jag förbigår de mera utprägladesmåaktigheterna från och nämner i stället de principiellaståndpunkter som möjligen kunde utläsas av herrar och . Man har gått på de vulgära påståendena i borgerlig press att härskulle föreligga något slags presidentstyre. Jag vill påstå att om man jämför med de borgerligaregeringarnas tid är koncentrationen av makt till statsrådsberedningen mycketmindre . Det enkla skälet härtill är att där förankrades makten i realitetentill ett antal samordningskanslier. Det har vältaligt skildrats i olika böcker.Det innebar att ärendena knappast ens kom till allmän beredning, attfinansdepartementet sattes åt sidan med katastrofala resultat för budgetsaldotsamt att det blev orimliga långbänkar i regeringsarbetet. Den här regeringen har haft som ambition för det förstaatt lämna största möjliga handlingsfrihet åt departementen att driva sinalinjer och ta ansvaret för sitt arbete, för det blir bättre på det sättet, fördet andra att återupprätta under den borgerliga tidensvårt sargade auktoritet och för det tredje att införa ett effektivt kollektivtstyre, där statsministerns uppgift är att se till att det fattas beslut och attdet regeras i landet, så att vi kommer ifrån långbänkarnas tid. Detta innebärnaturligtvis att det i en sådan akut fråga som när ett statsråd kommer i ettmycket svårt bläsväder är nödvändigt för statsministern att agera. Men även idetta fall var det naturligtvis ett gemensamt beslut som vi fattade. Sä jagtror att de borgerliga vulgariteterna i viss borgerlig press om attstyrelseskicket skulle ha förändrats i det här landet kan ni lämna därhän. Viär angelägna om att som ett arbetslag se till att erforderliga beslut fattasoch att landet regeras, och det ämnar vi fortsätta med. 56OLOF (): Jag tycker att det finns anledning attkonstatera, vilket jag gjorde från talarstolen tidigare, att vi inte vill hainslag av personlig statsministermakt i det här landet. säger attregeringen vill komma ifrån långbänkarnas tid. I det här fallet är det faktisktså att man inte har någon bänk alls att sitta på. En regering som totalt hängeri luften är inte hellernågon tilltalande syn. Detsom dessutom gällde i det här fallet var att det berörda departementet, dvs.justitiedepartementet, hade bytt chef. Arbetsmarknadsministern hade förordnatssom chef för . Detta lägger naturligtvis ett särskiltansvar i första hand på statsministern och i andra hand på hela regeringen attse till att man tar god tid på sig i de mycket svåra beredningar som iblandförekommer. Detta var tvivelsutan en sådan. Det är naturligtvis detta som detgäller. Eftersom den förre justitieministerns handel och vandel sattes i frågajust när det gällde hans position som justitieminister, borde ju därav följaatt man iakttar särskild försiktighet och omsorg innan nya åtgärder vidtas. Detär trots allt en ganska anmärkningsvärd formulering som statsministernanvänder när han i sitt interpellationssvar säger: "Med hänsyn till vadjag anfört om behovet att ta ett snabbt beslut ansåg jag att det inte varnödvändigt att följa den sedvanliga beredningsordningen." Det är alltsåett klart erkännande om att denna eftersattes. Jagtänker inte här söka föregripa granskning eller gå inpå de slutsatser som utskottet har att dra. Men jag tycker att det är viktigtatt understryka det här förfarandets grundlagsmässiga sammanhang, och jag anseratt det mot denna bakgrund är en mycket allvarlig fråga. Omviss utnämning till justitieråd 57 (): Ja, , om jag har varit småaktig så får väl det stå i kontrasttill statsministerns egen vidsynthet och förlåtande sinnelag. Det är intealltid så lätt att följa resonemangen på de svindlande höjderna. Statsrådsberedningenhar under tid, framhåller han, inte alls haft samma inflytande somtidigare. Det är naturligtvis svårt att säga, och det står utanför den härdebatten att bedöma andra frågor. Men nog tycker jag att vi under de år somgått haft ett ganska stort antal tillfällen att konstatera situationer där justOlof Palmes personhga handläggning av ärenden har varit mycket, mycket starktknuten till statsministerämbetet och där vederbörande fackministrar iblandförefallit att vara okunniga och knappt ens har deltagit i handläggningen.Eftersom statsministern själv tog upp denna fråga, tycker jag att den förtjänarden kommentaren. Detstår också, intressant nog, i det interpellationssvar vi har fått här :"Med hänsyn till vad jag anfört om behovet att ta ett snabbt beslutansåg jag att det inte var nödvändigt att följa den sedvanligaberedningsordningen."