prot · G709153 · 1983-12-31 00:00:00 — Jag skulle gärna vilja veta om utrikesutskottets viceordförande, tilUka medlemmen i , vill instämma iatt det förekommer en kris i svenskt biståndspolitik. Jag upplever det nämligeninte så. Jag menar att det i princip fungerar bra, men det finns ting som manmåste ändra på, och dem skall vi justera efter hand som erfarenheter vinns. StureKorpås lämnade en i och för sig intressant information tUl oss. Han sade attdet hade varit möjligt att ändra biståndspolitiken tidigare under de borgerligaregeringsåren, om man hade fått med sig sina borgerliga kamrater på det. Detbetyder alltså att det var något borgerligt parti som inte var med på detta ochsom just nu har upptäckt att det är så mycket fel i den svenskabiståndspoUtiken att man måste göra en stor utredning. Det vore värdefullt attfå veta vem det är som just nu har kommit på hur allvarligt läget är men sominte märkte eller begrep detta ni regerade. RuneÅngström säger att det egentUgen var ganska länge sedan de borgerliga haderegeringsansvaret. Det är klart att det är fråga om olika Nr 153 tidsperspektiv, men det har bara gått sedan Såvitt jag vet fanns det i de förberedelser för förra åretsbiståndsbudget som ni höll på med inga tecken på att ni ville lägga om Det betyder att det är en alldeles Internationellt påkommenkritik som gör att ni nu finner att så mycket skall ändras och att utvecklingssam- " ''' - ''" ' '*" ' frågan om mänskliga rättigheter. Flera har här undrat: Varför gick ni inte ända fram- lade till 150 miljoner- när förslaget omde"300 miljonerna kom i tilläggspropositionen? Jag förstår den frågan -den är berättigad. Men jag har redan besvarat den genom att säga att det i detförra beslutet fattades 450 miljoner. Vi kunde finansiera 300 miljoner, meninte de återstående 150. Det är sanningen. Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Anf.43 () replik: När vi började med svenskt bistånd trodde vi att det var fråga om attföra över finansiella resurser. Det gjordes t. o. m. jämförelser medMarshallplanen i . Sedan har vi undan för undan förstått att det inte harräckt till. Vi har sett hur med stora oljeinkomster ändå har förbUvitunderutvecklade. Vi har upplevt hur miljöfrågorna blivit decentrala frågorna i den fattiga världen, vilket vi inte förstod för 10 årsedan, ännu mindre . Det är en ny situation, som harvuxit fram undan för undan. Det är det som motiverar att vi nu tänker om närdet gäller formerna för biståndet. Om inte utskottets ordförande är medveten omdenna förändring i situation och därmed också i fömtsättningarnaför att föra över ett rneningsfullt bistånd är det inte mycket att diskutera.Det är nämligen detta som ligger bakom vår inställning. Det är en förändrad situation för ochändrade möjligheter när det gäller att föra över bistånd. Därför måste vi tänkaom. Av den anledningen kommer vi med förslaget om en utredning. Vi har inte -som man trodde - ett helt årtionde på oss för en utredning. Vianser att detta utredningsarbete är så angeläget att det måste av under1985. 44 () replik: Uttrycket "kris i biståndspolitiken" är egentligen inte mitt,utan det kommer från ett antal SIDA närstående u-landsexperter, som har skriviten mycket intressant bok som heter just i biståndspolitiken.Statssekreterare har medverkat i denna bok. Jag rekommenderarutrikesutskottets ordförande att läsa den. ordförande bordeockså av egna iakttagelser och av egen läsning om utvecklingen i ochMozambique - ja, den katastrofala utveckUngen över huvud taget i - varamindre förvånad över detta uttryckssätt. Har alldeles missat vårensdebatt? En av mbrikerna i den har varit U-landsexpert: ökarförtrycket. skrev i : Vi riskerar att öka fattigdomen. Svenskbiståndspolitik befinner sig i ett mycket allvarligt läge. Vi måste verkligenförsöka ändra dess inriktning och innehåll, så att vi sanningsenligt och medansvar kan säga att vi gör någonting för att hjälpa de nödlidande och fattiga.Det fordras en sådan ändring för att vi till våra väljare skall kunna säga:Biståndet når fram. Det är värt att ni satsar pengar på svensk u-hjälp. Anf.45 () replik: I mitt anförande framgick det klart, Uksom det gör ay utrikesutskottetsbetänkande, att vi är medvetna om den allvarliga krisen i tredje världen. Menom det skall tolkas som att det också är en kris i svensk biståndspoUtik,använder vi orden på olika sätt. Medde förutsättningar som finns i världen nu måste vi göra justeringar, t. ex.inrikta oss mer på katastrofhjälp - vilket också sker - för att hjälpa folk urt. ex. den allra.svåraste torkkrisen. Men att det skuUe betyda att den svenskabiståndsinsatsen som sådan befinner sig i kris har jag inte godtagit. Jagnoterade också att inte besvarade min direkta fråga till viceordföranden i utrikesutskottet om han delar den uppfattning som här harframförts, att vår biståndspolitik befinner sig i kris. Jagär naturligtvis, , medveten om att förutsättningarna förändras, ochjag är också beredd att medverka tiU ändringar av vår biståndspolitiksuccessivt med hänsyn till den utveckling som sker i världen. Men det behöverinte nödvändigtvis leda tiU att vi skall ha en stor parlamentarisk utredning omdetta. Vi klarar det genom arbete från fall till fall i och iutrikesutskottet. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Det finns en bred och engagerad biståndspolitisk opinion i landet. Jagfinner detta särskilt glädjande mot bakgmnden av att många utvecklingsländer nuutsätts för de svåraste påfrestningarna på mycket . Det betyder attSverige även i fortsättningen kan föra en generös biståndspolitik. Afrikagår mot den värsta svältkatastrofen i modern tid. Situationen är särskiltallvarlig i länderna söder om . Där finner vi hälften av huvudmottagarländernaför svenskt bistånd. Krisensorsaker är desamma i många länder. Dit hör en snabb folkökning, överutnyttjandeav jordar, skövUng av skogar och en förödande torka. Denonda cirkeln har gradvis slutits genom det tillbakagång ivärldsekonomin som drabbat de afrikanska länderna särskilt hårt. Medminskade exportintäkter måste importen strypas. På gmnd av brist på reservdelarkörs fabrikerna efter hand i botten. UnderhåU av fordon, järnvägar, el- ochtelefonnät eftersatts. Minskad produktion och försvårad distribution leder isin tur tiU minskad tillgång på konsumtionsvaror framför allt på landsbygden.När inget finns att köpa återgår bönderna tiU självhushåll. Det leder till attden svåra livsmedelsbristen ytterligare förvärras. AUa dessa problem innebären väldig utmaning både för de drabbade Internationellt utvecklingssamarbete m. m. ländernaoch för det internationella samfundet. Regeringen har föreslagit en rad olika åtgärder som tarsikte på både den akuta svältsituationen och de mer långsiktiga strukturellautvecklingsproblemen. Det gäller riktUnjer och insatser av bådebiståndspolitisk, handelspolitisk och utrikespolitisk karaktär. Det ärregeringens avsikt att knyta ihop dessa olika element till en mer sammanhållenu-landspolitik i södra . Vi hoppas att få diskutera dessa frågor vid det möte i Stockholmnästa månad till vilket tillsammans med övriga nordiska länder inbjuditutrikesministrarna från frontstaterna mnt . Detta sedan längeplanerade möte får särskild vikt till följd av politik i regionen. I många , inte minst de afrikanska, underminerarden ekonomiska krisen en redan bräcklig social och politisk stabilitet. 1 ensituation av hårdnande motsättningar försvagas de demokratiska krafterna ochrespekten för mänskliga rättigheter. som demokrati har en skyldighetatt främja dessa värden. För att vi skall komma tiU rätta med skuldkrisen i tredjevärlden måste den nuvarande utvecklingen av de internationella kapitalflödenabrytas. Affärsbankernas långivning till dessa länder har kraftigt sjunkit desenaste åren. Detsamma gäller offentliga kapitalöverföringar. Hittillshar IMF och svarat för ett nettoflöde. väntas de på sin höjdbalansera återbetalningarna. stagnerar flödet av bistånd. De fattigare har drabbats särskilt hårt av attvärldsmarknadspriserna på många råvaror är lägre än på många decennier.U-länderna måste få en rimlig betalning för sina exportvaror, och den växandeprotektionis-men, som framför allt drabbat små och svaga länder, måste hejdas. Utan en aktivering av ekonomierna i , Asienoch kommer inte vi i industrivärlden att kunna lösa våra egna problem.Det är en följd av att det ömsesidiga beroendet mellan i- och u-ländernasekonomier nu har bUvit så stort. En varaktig ekonomisk och poUtisk stabiUtetkan bara uppnås genom en utveckUng i alla länder. När FN:s generalsekreterare för mindre än sedanlade fram sin första rapport till generalförsamlingen tvingades han konstateraatt det multilaterala samarbetssystemet befann sig i kris. Hans ord gälldebåde det politiska och det ekonomiska samarbetet mellan i-länder och . Vi kan konstatera att denna kris består. Den s. k.nord-syddialogen har inte visat några konkreta tecken till framsteg ellerresultat. På det ekonomiska området har särskilt stora förhoppningarknutits till internationeUa organisationer såsom , Internationellavalutafonden, och andra institutioner. Men dessaorganisationers förmåga att lösa problemen är i sista hand beroende avregeringarnas politiska vilja att stödja dem. Särskilt beklagligt är det att de organisationer somansvarar för bistånd till de fattigaste och mest utsatta länderna är desom har det svårast att skaffa pengar för sin verksamhet. Mot den bakgmnden ärdet lätt att förstå krav på upprättandet av nya institutioner ochfonder för biståndsmedel. Från svensk sida anser vi dock läget så kritiskt ochtiden så knapp, att vi måsteförsöka förbättra och förändra de organ vi har i stället för att riva ned democh bygga upp någonting nytt. Internationellautvecklingsfonden () är den största och viktigaste finansieringskällan förlångivning på mycket mjuka villkor till de fattigaste u-ländema. Denöverenskommelse som träffades om en sjunde påbyggnad av IDA:s /esurserinnebär en fortsatt stagnation av ID A-utlåningen. Inte sedan organisationenbildades har situationen varit så besvärlig för . Regeringen stöderdärför försöken att öka resurserna utöver vad som redan överenskommits. 51länder, varav 33 i söder om , är beroende av , och för vissa avdem är den dominerande källan för utländskt bistånd. IDA:s samordnande ochrådgivande funktion har haft en mycket stor betydelse för utveckUngsprocessen imånga länder. Enhuvuddel av IDA:s utlåning går till jordbruk och landsbygdsutveckling. Dessaprojekt är inriktade på att höja småjordbrukens produktivitet, som ett sättbåde att minska fattigdomen och att öka den totala jordbmksproduktio-nen. IDA-utlåningen har i betydande omfattning bidragit till att höjajordbmksproduktionen i . Det gäUer t. ex. , som ärsjälvförsörjande på livsmedelsområdet. En sådan jordbmksutveckling är svårareatt få till stånd i , där nu förstärker sina insatser. Icke destomindre har i flera uppnått mycket goda resultat. ÄvenFN:s utvecklingsprogram (UNDP) står inför stora problem. De beror på stigandedollarkurs, inflation och stagnerande bidrag. I jämförelse med denursprungligen planerade nivån har UNDP tvingats dra ned mottagarländernasplaneringsutrymme till knappt hälften. har stärkt sinamöjligheter att själva besluta om fördelningen av FN-systemets totala resurser.UNDP:s roll som central biståndsfond och samordningsorgan för fackorganensbiståndsverksamhet har därigenom allvarUgt undergrävts. Risken finns att mankommer tillbaka splittrade FN-system. Ävenför andra finansieringsorgan har det varit svårt att hålla verksamhetsnivånuppe. De regionala utvecklingsfondema har nätt och jämnt lyckats bevara sinutlåningskapacitet. Den internationella jordbmksutvecklingsfon-den, , stårinför akuta finansieringsproblem. Ettannat viktigt organ med omvittnat god effektivitet är , FN:s barnfond.Inom ramen för sina ansträngningar att förbättra barnens och mödrarnassituation ägnar sig åt flera viktiga områden. Under1983 satsade t. ex. eller av sina totalaresurser på bistånd för vattenförsörjning och hygien i 97 länder. Jagär övertygad om att : s nya program för barns överlevande och UtveckUnginom ramen för primärhälsovården också kommer att visa sig effektivt. I budgetpropositionen ansåg regeringen att det ekonomiska läget varsådant att anslaget för utvecklingsbiståndet måste hållas på en oförändradnivå. Det dröjde emellertid inte länge förrän vi fick information 4Riksdagens protokoll 1983/84:153-154 Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. om den allvarligasituationen för , som jag just berört, och den alltmer förvärradetorkkatastrofen i . Dessa larmrapporter liksom vädjanden från olikagmpper låg till gmnd för regeringens förslag om extra anslag på 300 milj. kr.till biståndet för /85. Det sammanlagda beloppet som föreslås ibudgetpropositionen och tilläggspropositionen innebär att biståndet ökar till 7046 milj. kr., ett belopp som utgör i det närmaste avbruttonationalinkomsten. Fördelningenav anslagsökningen mellan multilateralt och bilateralt bistånd medför att detmultUateralas andel ökar marginellt till . Denna ökning väntas fortsättanågot , vilket är naturligt med tanke på de internationellafinansieringsorganens kris. Även det multilaterala biståndet riktas i mycketstor utsträckning till de fattigaste länderna. Landprogrammens ställning har diskuterats i utrikesutskottet. Teknikenmed landramar, som tillämpas också av de övriga nordiska länderna och av FN:sutvecklingsprogram UNDP, berör enligt min mening flera principer för relationenmed våra huvudmottagarländer. Den innebär att vi kan göra fleråriga utfästelserom en finansiell ram, inom vUken båda parter kan ställa förslag om medlensanvändning. Denna teknik är ett uttryck inte bara för långsiktigheten i vårtengagemang, utan också för att samarbete äger rum mellan likvärdiga parter. Tarman bort den finansieUa totalramen och låter samarbetet regleras enbart genomprojektavtal, försätter man mottagarlandet i ett underläge. Motparten vet intehur mycket pengar som finns tillgängliga för samarbete och har inte något annatval än att acceptera de projekt som givaren föreslår. Bakomkritiken mot landprogrammeringen som metod ligger vissa negativa erfarenhetersom inte skall förringas, men som inte enligt min mening kan tas till intäktför att överge denna metod. Dethar förekommit att projekten i ett visst land försenats, vilket lett tillreservationer som i sin tur har tömts med hjälp av importstödet. En sådan utvägkan vara ändamålsenlig i de fall då projektsamarbetet hämmas av en akutförsörjningskris och landets myndigheter verkligen har kapacitet att utnyttjade varor som köps in via importstödet. Men i några fall har importstödets rollnär det gäller att reducera reservationer på landprogrammen i praktikenresulterat i en sänkt kvaUtet på biståndet. Det är emellertid ett problem sommycket väl kan lösas utan att man behöver ge upp själva landprogramtekniken. Fördet första vill jag erinra om att våra regler för hanteringen av importstödethar skärpts. Vi vill undvika att biståndsmedel används till import av varor ochutrustning som inte kan rätt utnyttjas och underhållas av mottagaren. Fördet andra har jag i årets budgetproposition föreslagit, att regeringen skall fåmöjlighet att vid behov avtala med vissa länder om sänkt landram året efter detaktuella budgetåret, en befogenhet som vi saknar. Sådana sänkningarkommer främst att ske om reservationer kan fömtses. Entredje åtgärd av betydelse för att modifiera landprogramtekniken är denkraftiga ökningen av katastrof anslaget. anslagsökningar i förstahand skall motverka torka och livsmedelsbrist i , skulle dess syften hakunnat tillgodoses genom en höjning av ramarna för de programländer som ärutsatta för torkan. Skälet till att regeringen valt att i stället lägga störredelen av höjningen på katastrofanslaget är att vi härigenom med kort varsel kange stöd åt aktiviteter som är särskilt angelägna och som snabbt kan genomföras.Det är inte uteslutet att en del projekt som initieras på detta sätt såsmåningom kommer att föras in i det långsiktiga samarbetet inom landprogrammen.Men på kort sikt kan förstärkningen av katastrofanslaget ses som ett sätt attöka flexibiliteten i det bilaterala biståndet. akuta ekonomiska kris som drabbat flera av programländerna och som i vissafall skärpts genom inre konflikt eller politiskt tryck utifrån är detbilaterala utvecklingssamarbetet mer angeläget . Stagnerandeproduktion, ökad skuldbörda, valutabrist och en ogynnsam befolkningsutvecklingdrar ofta till sig mera uppmärksamhet än resultaten av gemensammautvecklingsansträngningar. Trots svårigheterna har många uppmuntrande resultatuppnåtts inom landsbygdsutveckling, hälsovård, utbildning, industriutvecklingoch andra samarbetssektorer. Biståndet har gynnat stora grupper bland denfattigare befolkningen. Biståndsviljan i har sitt urspmng i de hjälpprogram som en gånginleddes av våra folkrörelser. Genom deras verksamhet spreds i kunskapom förhållandena i . utgör biståndet via enskilda organisationer en av hörnpelarna i samarbetetmed . Samma hängivenhet, engagemang och offervilja som från börjanpräglade folkrörelsernas biståndsverksamhet utmärker även de enskildaorganisationernas biståndsarbete. Detär väl använt bistånd. De enskilda organisationerna bedriver ofta småskaligaprojekt långt ute på landsbygden och når därför de fattigaste grupperna. Genomdetta bistånd har många organisationer byggts upp i . Några exempelär producentkooperativ, kristna samfund, fackliga organisationer ochkvinnoorganisationer. De svaga i samhället har fått möjlighet att samla sig föratt ta till vara sina intressen. Fömtsättningar skapas för ett stort och aktivtfolkligt deltagande i det samhällsbygge som pågår i . De nyaorganisationerna kan få samma roll i fråga om att förstärka och fördjupa dendemokratiska utvecklingen som folkrörelserna har haft i under mer änett sekel. Organisationernasarbete och engagemang bidrar även till ökad förståelse för utvecklingsfrågorbland allmänheten i . Många människor engageras för insatser i tredjevärlden. Denföreslagna höjningen av anslagen tiU enskilda organisationer skall ses som ettuttryck för regeringens förtroende för och starka stöd till dessaorganisationers verksamhet. är det viktigt att organisationernabehåller sina särdrag och mobUiserar resurser för de aktiviteter de självasätter i gång. Där finns sakkunskap och erfarenheter som skall tas tiU vara,men samhällets stöd får inte bli så omfattande att organisationerna reduceras Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. till instrument för detstatliga biståndet. Desenaste årens debatt om förstärkning av sambandet mellan våra biståndsinsatseri och den svenska samhällsekonomin har bl. a. lett till att frågorrörande samarbete med baserat på ömsesidigt intresse fått förnyadaktualitet. Samarbetet mellan de biståndsförvaltande organen och svenskaföretag och institutioner har fördjupats. En fortsatt utveckling av dettasamarbete är en förutsättning för att man skall kunna bygga upp en basför ett bredare u-landssamarbete i . Samarbetetmellan svenska biståndsorgan och företag är väl utvecklat bl. a. i de insatsersom förvaltas av beredningen för internationellt tekniskt samarbete, BITS. Medbegränsade medel genomförs bl. a. kvalificerade utbildningsinsatser i samarbeteoch ofta gemensamt finansierade med svenska institutioner och företag. Vidarestöds samarbetet mellan institutioner i och i u-Iänderna. Dettekniska samarbetet, som framför allt vänder sig till vissa länder utanförprogramlandskretsen, har visat sig vara verksamt för att utveckla ett vidgatpolitiskt och kommersiellt samarbete mellan och de aktuella länderna. Utskottettillstyrker budgetpropositionens förslag tUl förändring av u-kreditsystemet.Det betyder att dessa krediter fått en mer utvecklings-orienterad inriktningoch ges på biståndspolitiska kriterier, inte som en del i den internationellakreditkonkurrensen. Självfallet måste man notera även deras positiva effekterpå den svenska exporten. U-krediternager ytterligare en möjlighet tUl samarbete med den svenska industrin. Med dessakrediter kan vi också i högre grad än tidigare styra flödet avfinansieringsmedel till projekt och där stor utvecklingseffekt kannås. Den svenska industrins kapacitet, inte minst i fråga om energi,telekommunikationer och transporter, tas väl till vara i u-kreditprogrammet. Påsikt tror jag att effektiviteten förstärks när de företag och institutioner somönskar samarbeta med de svenska biståndsorganen får bättre erfarenhet av deriktlinjer som uppställts och när biståndsorganen får ökad kunskap om densituation som företagen verkar i. Låt mig beröra de önskemål som förts fram om en nybiståndspolitisk utredning. Den senaste parlamentariska utredningen ombiståndspolitiken lades fram , arbete. Denpresenterade en mycket grundUg genomgång av det svenska biståndets mål ochmedel, så som de utvecklats under en följd av år. Jag kan inte se att degrundläggande principerna skulle behöva omprövas så efter det att deblivit ingående behandlade och fastställda av . Detär visserUgen sant att förhållandena i vissa av våra mottagarländer harförändrats på ett sätt som inte förutsågs. Men dessa problem är inte av denarten att de föranleder någon ändring av våra biståndspolitiska mål ochprinciper. På den punkten är alla överens, vilket är viktigt att understryka.Däremot krävs en ändring när det gäller tillämpningen, resursinsatserna ochnågra av våra arbetsmetoder. Jag välkomnar att utskottet i det syftet tagitinitiativ till viss översyn av landprogrammeringen, samarbetet med de enskilda organisationernaoch SAREC:s verksamhet. Regeringenhar med de båda propositioner som föreligger gett sin bedömning av varbiståndsbehoven är störst och vilka förändringar i våra arbetsmetoder ochresursinsatser som är påkallade. Vi anser att våra förslag är inriktade på demest angelägna behoven och på en effektiv resursanvändning. Riksdagenskommentarer och synpunkter kommer att vara vägledande för politikenstillämpning. Här finns en länk mellan poUtikens utformning och tillämpning somär väl så effektiv som vad som kan åstadkommas genom en parlamentariskutredning. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Anf.47 () replik: I utrikesministerns välvilliga anförande anar man inte de allvarligaproblem som möter utvecklingssamarbetet . Jag tycker att det hade varit påsin plats - när nu har sin stora, årliga biståndsdebatt -att få höriautrikesministerns syn på något av den debatt som äger mm såväl intemationeUtsom inom vårt land. Jag är övertygad om att har att ge synpunkter påden internationeUa debatten när deltar i internationella fora och imöten inom . Det gäller ju möjligheterna att nå resultat som innebärframåtskridande och utveckling för de fattiga, i de ytterst svåra förhållandensom utvecklingssamarbetet har att verka i. Vikan ju gå direkt till exempel beträffande svenska programländer, t. ex.Tanzania. Hade det inte varit värdefullt för kammaren att få höra något omutrikesministerns syn på hur det svenska biståndet fortsättningsvis skallutformas i ? Det gäller hur vi skall kunna bedriva jordbruksutvecklingoch landsbygdsutveckling i länder som vill föra en marxistiskutvecklings-poUtik, som vill tvångskollektivisera jordbrukare. Dettaär stora och näraliggande problem, och utrikesministern måste fundera på demåtminstone innan han skall träffa representanter för frontstatema i detnordiska sammanhanget. Harutrikesministern ingenting att säga till oss här i kammaren eller till densvenska allmänheten om hur vi skall höja effektiviteten i det svenskabiståndet? Låtmig bara erinra kammaren om vad socialdemokratema gjorde efterregimskiftet. De skar ned anslaget till de särskilda programmen,de ökade anslaget till , de höjde landramarna - alltså ökadekoncentrationen på landprogrammeringen och landprogrammeringsprincipen -, detog bort biståndsinspektören som var ett sätt att förbättra utvärderingen avbiståndspolitiken.