prot · G70956 · 1983-12-31 00:00:00 — Men jag litar på attett enhälligt riksdagsbeslut står sig lika bra som en formell hantering i formav ett grundlagsskydd. 25 LARSERNESTAM (fp) replik: Jag är inte på något sätt rädd för att tala om vad som har hänt undergångna år. Vad som emellertid förvånar mig är att socialdemokraterna Naturvård m. m. har såsvårt att förklara sin egen politik, att de gång på gång måste hänvisa till vadsom skedde . Då det gäller den aktuella frågan så redovisade jag i mittanförande att detta initiativ togs under den borgerliga regeringstiden. Jag fick vidare frågan om skall göra uttalandenunder pågående utredning. Ja, ibland måste den göra det, t. ex. när hotet motfjällskogarna är så akut som det är . Jag fick inget svar på min fråga om socialdemokraternasinställning till vården av våra nationalparker. Motioner i detta ämne haråterkommit under en följd av år. Vad som har hänt är att 10 milj. kr. förändamålet har borttagits ur budgeten. 26 () replik: Studera vad som egentligen hände under de sexborgerliga regeringsåren på miljövårdens område! De borgerliga partierna har,som jag sade fidigare, inte särskilt mycket att yvas över. Det var stagnationoch motvind för miljövården under dessa år. får den socialdemokratiskaregeringen återuppta det reformarbete som var så framgångsrikt fram fill år1976. har själv fidigare i debatten nämnt att flera intressantapropositioner i ämnet är på gång. Talmannen anmälde att anhållit att tillprotokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. 27STINA (): Som redan sagts här , är allemansrättenen omistlig del av vårt kulturarv. Denna rätt, som är en sedvanerätt, förutsätteratt den som utnyttjar den också tar ansvar för att skada inte uppkommer. har emellertid antalet uppenbaralagöverträdelser i samband med utnyttjande av allemansrätten ökat på ettoroväckande sätt. Detta är alltså anledningen till att motion 1982/83:794skrevs av fyra riksdagsledamöter från . Mest oroväckande har deskogsbränder varit som orsakats av slarv med öppen eld. a. har urnaturvårdssynpunkt värdefulla öar helt förstörts. Nedskräpningen i skog ochmark vållar också olägenheter och kostnader, framför allt kring vandrings- ochkanotleder. Listan över överträdelser kan göras lång. Riskerna ärstora att man hamnar i en situation med skarpa intressemotsättningar inteenbart, vill jag påstå, mellan markägare och dem som utnyttjar allemansrättenutan också gentemot dem som vill värna om vår fauna och flora. Denna utveckling är ingen önskvärd utveckling utan enolycklig sådan. Därför är det angeläget att vi på alla sätt värnar om den unikatillgång som den svenska allemansrätten är. Men då gäller också att vi kanutnyttja den rätt. Med allemansrätten följer också en skyldighet. citerade en mening ur vår motion; "Inomområden utsatta för starkt utnyttjande kan allemansrätten behövainskränkas." Jag vill då fortsätta på det stycket; "Så kan ske genomföreskrift vid bildande av nationalpark,naturreservat eller naturvårdsområde. Dessa förordnanden kräver emellertid ettmycket omständligt förfarande." Jag understryker det sistnämnda. Det vi nuvill få till stånd är alltså en översyn. När vi nu föreslår en översyn av utnyttjandet avallemansrätten är informationen en viktig del som behöver ses över. Det är heltklart att informationen varit otillräcklig, inte minst till deutländska gäster som söker sig ut i vår svenska natur. Det förslag som förts fram i motionen sammanfaller tillstora delar med reservation nr 1, och jag yrkar, herr talman, bifall tillreservation 1 vid betänkande 18. 28 (); Det råder inga delade meningar om behovet avett väl fungerande strandskydd. Däremot tycker jag, efter att ha åhört JanFranssons inlägg här, att det verkar vara delade meningar i den principiellafrågan om samhällets ställning och styrning kontra enskilt ägande och frihetför enskilda att planera och utveckla sina liv. Den frihetsdiskussion somstatsrådet försökte starta tycks inte ha trängt ut ens i detegna partiet. Det finns, herr talman, stora områden i landet, främst iinlandsområdena, där inte någon konflikt föreligger mellan det rörligafriluftslivet och bebyggelsen. Därför ifrågasätter moderata samlingspartiet omdet varit rationellt att göra strandskyddet generellt och att överlåta åtlänsstyrelserna att medge dispens för vissa områden. De fidigare reglerna, som innebar att länsstyrelsernaförordnade om strandskydd inom de områden där detta ansågs erforderligt, varbetydligt smidigare och mindre byråkratiska än de nuvarande. Vi bör därföråtergå till fidigare gällande regler, och bör hos regeringen begäraförslag om ändring i naturvårdslagens bestämmelser om strandskydd. Jag yrkar därför bifall till reservation nr 5. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter behandlingen avjordbruksutskottets betänkande 19.) Kammaren övergår nu till att debattera jordbruksutskottetsbetänkande 19 om jakt- och viltvård. 30JOHN (vpk); Det är inte första gången som utskott ochkammare behandlar nu aktuell motion om utarrenderingen av jaktmark, och detkommer inte heller att bli den sista gången, det kan jag på stående fot Jag kommer nämligen att ständigt återkomma i den här frågan, tills denhar fått en acceptabel lösning. Jag vill också inledningsvis, för att undanröja eventuellamissförstånd, deklarera att visst finns det markägare, bl. a. skogsbolag, sominsett värdet av att den lokala befolkningen samt anställda fått möjlighet attutöva jakt på rimliga villkor. Därför skall ingen skugga falla på dessamarkägare. Tyvärr är verkligheten på många håll en annan. Deekonomiska intressena gör sig alltmer gällande i den svenska jakten, tillnackdel för både viltet och jägarna. Det finns markägare som vill, eller somförleds till att vilja, utnyttja den fina viltkonjunkturen i mer försin egen än för jaktens huvudsyfte. Skall spekulationsintressen fåtränga undan seriösa jägare från jaktmarker som de innehaft i många årtiondenoch som de med stor möda och stora uppoffringar sökt vårda på bästa sätt? Ja,detta kommer att bli allt vanligare, om den nuvarande utvecklingen fårfortsätta. Man behöver inte söka med ljus och lykta för att hittaexempel på den oroande utveckhngen. 1 årets första nummer av Svensk Jakt finnsen artikel med rubriken i hage. Det är ett exempel frånnordvästra , nämligen Långsjöhöjdens jaktvårdsområde, som omfattardrygt skogsmark. Följande vill jag citera direkt ur artikeln: "Lejonparten av marken ägs av Fryksände församling.Torsby kommun äger , resten av marken ägs av tio små markägare. En avdem är . Han har jagat älg på marken . Det har varit enbillig jakt. har också älgtillgången varit god. Men till höstens älgjakt blev och hans jaktkamraterav med större delen av sin jaktmark. krävde att få delajaktvårdsområdet i två sektioner - en östlig och en västlig. 1 en annons i bjöds jakten på den östliga sektionen ut pä anbud. Det högsta anbudet kom från , gästgivare iVägsjöfors. inklusive moms var han beredd att betala. Och därmedfick han jakträtten mark och rätten att skjuta 16 älgar." Av artikeln framgår också att jägarna genom mångårigjaktvård åstadkommit en bra älgstam; nu ställs de utanför. På det här områdethar man också en troféavgift som saknar motstycke. För varje tagg över åtta tarnämligen markägaren ut en troféavgift motsvarande . Den somskjuter en 24-taggare blir skyldig Fryksände kyrka 16 000 kr.Det här är ytterligare ett bevis på det riktiga i ett av motionens krav,nämligen att anbudsförfarande vid utarrendering av jakt bör förbjudas. En annan avart som tycks öka alltmer är förskottsbetalningav tilldelad avskjutning. Hur ett sådant förfaringssätt, att i förskott tabetalt per djur, är förenligt med en god viltvård är svårt att förstå. Att i förskott ta betalt för djuren är i många avseenden ettstort problem. Det fick jag verkligen erfara när jag hade tillfälle att närvaravid jaktvårdskretsens möte under helguppehållet. Kretsen, som omsluter helakommunen, behandlade avskjutningen vid höstens jakt. Företagnaflyginventeringar visade att det var nödvändigt med en större avskjutning föratt en acceptabel vinterstam skulle ernås. är det ju på det sättet, att även inom en begränsad delav landet som en kommun utgör varierar älgstammens storlek mellan olika områdenoch mellan olika år. Det fanns ett förslag om en väl tilltagen tilldelning, ochatt det då skulle ankomma på de olika jaktlagen att lokalt bedöma hur stor delav tilldelningen som skulle utnyttjas. Detta visade sig inte vara gångbart närett skogsbolag tar ut fällningsavgiften i förskott och domänverket tar ut endel av avgiften i förskott. Följden skulle för en del av jaktlagen bli att mantvingades betala för älgar som inte kan skjutas eller också att man heltförstör älgstammen, som tydligen har skett på en del håll. På ett område iVästerbotten - ett område som haft en mycket bra älgstam - kunde man nu vidhöstens inventering konstatera att det inte fanns en enda älg på området,fastän området är stort. Enligt min och många andras mening måste den här påtaladeoroande utvecklingen stoppas. Det är mycket märkligt att jakt- ochviltvårdsberedningen anser domänverkets system vara lämpligt. Där tillämpas juen grundavgift för varje tilldelat djur, sedan en fällningsavgift och därtillen troféavgift. Dessutom kan tilläggas att man varit prisledande på dettaområde. Utskottsmajoriteten är mycket kallsinnig till att åtgärdervidtas och hänvisar till jakt- och viltvårdsberedningen, vilken i sin turavvisar tanken på någon form av allmän priskontroll i fråga omjakträttsupplåtelser. Beredningen anser att en åtgärd som bör prövas är att viajägarorganisatio-nerna söka få till stånd en allmän tillämpning av ettstandardiserat prissättningssystem. Som ett svar på dessa tankegångar vill jagcitera vad , , säger angående denjakt i hage som jag inledningsvis nämnde. Han säger: "Det ärinte mycket vi kan göra mot den här utvecklingen. Det finns fler jägare än detfinns marker för och det finns alltid de som är beredda att betala vad somhelst - särskilt om vi öppnar jakten för jägare på kontinenten." Helt klart är att prisutvecklingen på jaktensområde och de ekonomiska intressen som där gör sig gällande inte står iöverensstämmelse med en rikfig viltvård och jaktens huvudsyfte. Därför är detnödvändigt att åtgärder vidtas, om möjlighet skall ges att leva upp till demålsättningar som anges i jaktlagen. Jag vill därför yrka bifall tillreservationen i betänkandet. 31HANS (): Eftersom riksdagsordningen inte medger avger sitt anförande i skriftlig form, nödgas jag be kammaren om ursäkt föratt ni måste höra på min "solklara" stämma ett litet tag till. Den socialdemokrafiska riksdagsmannen ofta -som kanske ännu några av denna kammares ledamöter kommer ihåg -att jakten inte borde behöva tyngas av en massa jakttider och detaljeradejaktstadgor, eftersom varje jägare skulle ha sådan utbildning och sådanansvarskänsla att regleringar helt enkelt vore onödiga. Han var emellertidrealist nog att förstå att vägen till detta Utopia vore så knagglig att denknappast torde kunna leda oss till målet. Vi finge därför, menade han, finna oss i enhel del bestämmelser, men vi måste ge akt på att dessa då blev regler, skrivnaav jägare för jägare; byråkrater måste hållas kort. Vi måste, som Sköldinsefterträdare som ordförande i uttrycktedet, sätta älgstängsel kring kanslihuset, eftersom de som befolkade dennainstitution bara i undantagsfall och mera slumpvis begrep någonfing om jaktensproblem. Vi har som bekant haft en jakt- och viltvårdsberedning,som belyst en stor del av jaktens problem. Vi vet ännu inte hur den propositionkommer att se ut som blir följden av utredningen, men det är inte för sent attvia protokollet från dagens debatt skicka propositionsförfattarna några ord medpå vägen. 1 en moderat motion har problemen vid älgjakt längs allmänväg tagits upp. Dessa är, såvitt jag kan se, typfall för sådana frågor sommåste lösas av jägarorganisafionerna själva, med utgångspunkt i just vad jaginledningsvis anförde om jägarens ansvar. Att i lagtext fastställa bestämmelserom skjutfält, förbjudna skjutriktningar osv. torde vara helt otänkbart och omöjligt.1 motionen efterlyses också särskilda skyltar med varning för pågående älgjakt.Det må vara riktigt att sådana skyltar inte finns i den avtrafiksäkerhetsverket godkända , men om kammarens ledamöter iälgjaktstider styr sina steg söderut, exempelvis till , får de segott om skyltar med just denna innebörd att älgjakt pågår, skyltar som eftervarje drev flyttas fill nya, aktuella platser. Smålandsjägarna har alltså idetta avseende visat så gott omdöme, att några bestämmelser utöver vad jakt-och viltvårdsberedningen föreslagit knappast torde behövas. Det hela är somsagt en angelägenhet för jägarorganisationerna själva. Jag yrkar därför bifalltill utskottets förslag i detta avseende. Vad så beträffar jakten på sädgås har yrkat påförbud mot att därvid använda hagelammunition, under hänvisning till den enligthans mening oacceptabelt höga skadskjutningsfrekvensen som följer med densortens jakt. Jag håller i detta avseende helt med ; det är alldelesför många skadskjutningar - om det är beroende på att jägarna på grund avfåglarnas storlek bedömer hastighet och/eller avstånd fel må vara osagt. Jaktenmed lämpliga kulvapen har en klar fördel: antingen skjuter man träff, och dåligger fågeln där, eller också skjuter man bom, och då står jägaren där medsnopen min. Skadskjutningar med kulammunition förekommer helt enkelt inte närdet gäller gäss. Vi måste emellertid beakta flera faktorer i detta fall. Gåsjakten utövas mestadels i flack och öppen terräng meddåliga kulfång, och något annat alternativ till hagel än kula torde intefinnas, med allt vad därmed följer av risker. Det finns utmärkta kulvapenhärför, t. ex. Sako 7 x 33, en finsk bössa med ganska brant kulbana och alltsåväl lämpad för jakt just i sådan här öppen terräng. Men med denverklighetsfrämmande inställning som präglar och i någonmån också lagutskottets handläggning av vapenfrågor torde den gåsjägare somvill skaffa sig ett sådant vapen tvingas göra sig av med ett annat bra allroundvapen- så verkar tyvärr en "fullbelagd" vapengarderob. Och gåsjägaren stårdär utan möjlighet att genom jakt kompensera sig åtminstone delvis för vintergässensbetningsskador. Vet vi f. ö. om det är svenska jägare som vållat dekonstaterade skadorna? Mig veterligt finns ingen utredning som klart binder ossvid det brottet. Medandra ord: Alltför många frågor är än sä länge obesvarade för att ligga tillgrund för ett beslut. Jag yrkar därför bifall till utskottets yrkandebeträffande p. Jagsympatiserar till stora delar med reservation ommarkupplåtelser men yrkar ändå avslag på den och bifall till utskottets förslagi p. Vad säger om anbudsförfarandets prisupptrissande egenskaperär bara alltför sant. Det är vardagsmat för oss i att läsa hurpastorat och andra inrättningar i annonser agnar krokarna med grannskap tilldet eller det godset, där greven alltid har skött jakten så bra attvilttillgången även på småmarkerna intill är påfallande god. har PaulLestander kanske inte sä stor erfarenhet av grevar, för de lär ju ha tagit slutuppe i och , norr om lapplinan, men jag tror att vi isakfrågan är ganska överens. Orsaken till att jag ändå inte gått med honomhgger i att prisbildningsmekanismen inte alltid är av ondo, även om jagerkänner att mina bedömningar kan vara motstridiga. Ett jaktlag, som genom ettskyhögt anbud skaffat sig jaktmarker, vill kanske ta skadan igen genom att skjutapraktiskt taget allt som rör sig. Ett annat jaktlag tar genom det höga arrendetinitiativet till en intensiv jaktvård, som kommer hela bygden till godo. I ettsådant läge bör vi vara försiktiga och följa utskottets linje i p. 3, tillvilken härmed yrkas bifall. Ipunkterna 4 och 5 nöjer jag mig med att yrka bifall till utskottets hemställan.Det behövs inga kommentarer till vad som framgår av betänkandet i dessapunkter. Vadslutligen beträffar skydd mot utrotningshotade djurarter finns det anledningatt understryka vikten av att gällande lagar verkligen tillämpas. Hitfillsförefaller det nästan som om våra myndigheter inte tagit den olagligadjurfångstverksamheten på allvar. Har man lyckats gripa någon av dessakommersiella naturvandaler blir straffet nästan löjeväckande lågt.Skellefteåfallet var närmast groteskt. Exemplet med biologilärarenfrån , som älskade näktergalar så högt att han for över fillSverige för att i specialbyggd bil transportera fångsten till sitt hemland meddess höga priser på sådana fåglar är inte mycket bättre än Skellefteåfallet.Fångstredskapen finns säkerligen kvar, marodörernas kontaktnät i finnsockså kvar. På kontinenten får fågelfångarna snart väl betalt. Vad man kan fåbetala i böter, efter den nedsättning av böterna som man lyckas utverka påsvenskt håll genom att härivisa till sitt ekonomiska läge, tar man snart igen ihemlandet. På kontinenten närmast skrattar man åt de dumma svenskarna, som ärså snälla när det gäller de här sakerna. Men om en svensk medborgare vill säljafarfars fars gamla malätna kungsörn från den tid då det var berömvärt attnedlägga en sådan, då är det stopp. Sannerligen,herr talman, kan det behövas en mycket snar översyn av lagen eller en omarbetadlag i detta avseende. Eftersom vi i utskottet funnit att en sådan är på godväg, yrkas bifall fill p. 6 i betänkandet. Och må det fill 4 protokoll 1983/84:56-58 allra sistvara fillåtet att hoppas att den lagen inte får sådana stötande utväxter somvårt lands främste konservator i i lördagsfruktade. 32 (): Jag vill fatta mig helt kort och peka på ett initiativ somutskottet tar i detta betänkande när det gäller upplåtelse av jakträtt inomjaktvårdsområde. Utskottet föreslår att regeringen återkommer till riksdagenmed ett förslag fill ändring i lagen om jaktvårdsområde. Det är en liten menutomordentligt betydelsefull ändring som vi tar upp. Bakgrunden är attregeringsrätten har meddelat ett antal domar som innebär attfastighetsägare inom ett jaktvårdsområde får upplåta sin jakträtt till annanperson, oberoende av hur stort eller litet område som omfattas av överlåtelsenoch oberoende av om markägaren själv utövat sin jakträtt eller inte.Nyttjanderättsinnehavarenfår sedan utöva jakt inom hela jaktvårdsområdet,oavsett hur litet område som vederbörande delägare har. Bestämmelserna om upplåtelse och överlåtelse av jakträttinom ett jaktvårdsområde återfinns numera i 10 § lagen om jaktvårdsområde.Denna lag trädde i kraft . Tillstånd får vägras endast omupplåtelsen eller överlåtelsen kan anses olämplig med hänsyn till jaktvårdeneller på annat sätt är till avsevärd olägenhet för medlemmarna. Före den härlagens ikraftträdande gällde beträffande jaktvårdsområde vissa regler i jaktlagen,som föreskrev att fastighetsägare som deltog i jaktvårdsområde kunde förvägrasatt upplåta sin jakträtt endast om upplåtelsen befanns olämplig med hänsyn tilljaktvården eller var till avsevärt men för övriga fastighetsägare. Dennabestämmelse motsvaras således till sin sakliga innebörd av 10 § i den nya lagenom jaktvårdsområden. I förarbetena till den lag som gäller beträffandejaktvårdsområde förs det också ett resonemang om att den nya lägen inte skulleinnebära någon ändring av tidigare praxis. är det emellertid som det är. Regeringsrätten har isina domar slagit fast en rättstillämpning som innebär att varjefastighetsägare i ett jaktvårdsområde anses ha rätt att genom upplåtelse avsin jakträtt sätta en annan person i sitt ställe. Inom de områden av landet dären stor del av jaktmarken är organiserad i jaktvårdsområden hyser man mycketstor oro för att det kan ske en uppsplittring av befintliga jaktvårdsområdenoch naturligtvis också för att bildandet av nya sådana områden försvåras. Därförär det en välkommen beställning som utskottet här gör. Utskottet passar också på att slå fast att den samverkanöver ägogränserna som sker inom jaktvärdsområdena är av stor betydelse för enändamålsenlig jakt- och viltvård. Det är således angeläget att regelsystemetutformas så att denna verksamhet främjas, och detta är orsaken till attutskottet föreslår en lagändring. Detta är, , också ett led i strävandena attstävja en osund prisutveckling. Det är helt orimligt att den som äger någrahektar mark kan arrendera ut jakträtten för kanske och därmedmedge den som arrenderar jakträtten att jaga inom ett område på kanske 10 000hektar. Det är,som sagt, ett orimligt förhållande. Det är bra att utskottet är enigt om att nubeställa en lagändring. Sedan tycker jag att det är glädjande att det finns enöverensstämmelse i uppfattningarna över partigränserna när det gällerjaktfrågorna - allfifrån på vpk-kanten till påmoderat-kanten. Om jag hamnar någonstans i mitten så kan jag bara säga attockså jag står bakom det som har sagts här i kammaren i denna fråga.Vi är överens om att den prisutveckhng som skett på jaktarrenden är oroväckande.Den kan innebära - har kanske redan på vissa håll börjat innebära - att det ärde som har pengar som kan ägna sig åt denna fina form av verksamhet. Men jagtycker att vi skall vänta med diskussionen om det fills vi får ett förslag frånregeringen, baserat på jakt- och viltvärdsberedningens förslag. I dessbetänkande finns en del förslag som det är anledning att pröva. Själv har jag också varit inne på att det kan blinödvändigt med en prisreglering. Eftersom jag också haft möjligheter attpenetrera saken i jakt-och viltvårdsberedningen måste jag säga att detförefaller oerhört svårt att hitta ett prisregleringssystem som inte skullefordra en sådan byråkratisk apparat att det kostar mer än det smakar. Själv harjag inga lösningar av problemet hur man skulle kontrollera att prisregleringenverkligen efterlevdes. Det är möjligt att har lösningen på det.I så fall är jag också beredd att ställa upp. Men jag ser ingamöjligheter. Jag har själv tidigare motionerat i den här frågan i ,men man måste inse att det här är oerhört svårt och kanske inte mödan värt. Mendet finns en del andra förslag som är värda att prövas. Till den diskussionenfår vi alltså återkomma. Med det här, herr talman, yrkar jag avslag påvpk-reservationen och bifall fill utskottets hemställan. Anf.33 (vpk) replik: I tider när folk reser till månen borde detväl inte vara alldeles omöjligt att få till stånd åtgärder mot demissförhållanden på jaktens område som jag nu har påtalat. Detär ju bra att har börjat fundera över införande av något slagsprisreglering. Om jag inte har en slutlig lösning på problemet, har jag ändånågra funderingar om hur man skulle kunna konstruera ett system. Jag tror inte att man kan förutsätta ett fixt och färdigtsystem på det här området. Det bhr kanske nödvändigt att pröva sig fram. Menvad som är nödvändigt är att man verkligen sätter i gång och gör något, innandet är . Jag vill återigen knyta an till arfikeln med rubrikenJakten i hage. Utskottet har hänvisat till beredningen, ochberedningen avvisar tanken på någon form av allmän priskontroll. Den tycker bör lösa problemet via jägarorganisationerna. Beredningen förutsätter attde skulle ha möjligheter att göra något. Jag får då återigen hänvisa till vad representanten förjaktvårdsförbundet i säger. Han säger: Vi kan inget göra. sin mark, eftersomjakträtten följer markägandet. , som blev av med , befarar enligt fidningsartikelnatt det inte kommer att stanna vid det. Det framgår av arfikeln att det harkommit vissa signaler som tyder på att man 1987 kanske kommer att tappa deåterstående - då löper avtalet om jaktvårdsområdet ut. säger i arfikeln: Vi har redan fått signaler om att Fryksände församlingdå helt tänker dra sig ur jaktsamarbetet. Det har man möjlighet till enligtgällande lag för jaktvårdsområden. 34 (): Jag skalltala litet om skadskjutning av gäss. Skadskjutningenav gäss är den största jaktliga skandal som vi f. n. har i vårt land. Under enenda jaktsäsong skadskjuts uppskattningsvis 6 000 gäss, utöver de 3 000 somdödas och blir kvar på platsen. Detta upprepas år .