prot · G709151 · 1983-12-31 00:00:00 — De krav sommåste ställas på företrädaren för detta ämbete är ju rimligen minst Uka högasom de krav man ställer på ett statsråd. Detta måste vara fullkomligt klart t.o. m. för statsministern. Statsministernhar alltså fuUt medvetet handlat på ett sätt som minst sagt vittnar om enbristande respekt för vårt rättsväsende. Det finns verkhgen all anledning förriksdagen att ställa sig bakom den kritik som utskottets borgerliga ledamöterriktar mot statsministern för detta agerande. Mendet är inte enbart utnämningen som sådan som det finns anledning att kritisera.Hela förfarijjgssättet i samband med denna utnämning är rent bedrövligt ochutgör ett belysande exempel på det alltmer omtalade statsministerstyret. OlofPalme kom snabbt underfund med att hans då ännu gode vän - vänskapvisade sig ju snart nog inte vara mycket värd när det verkligen gäUde - var ibehov av ett värdigt ämbete. Alltså skulle bli justitieråd. Denormala rutinerna vid utnämning till detta ämbete, innebärande att ärendetskall anmälas för högsta domstolen i plenum innan regeringen fattar beslut,nonchalerades totalt. Anna-GretaLeijon, som var vikarie för justitieministern, har för utskottet berättat atthon gick litet tidigare till departementet den aktuella morgonen därför att honmisstänkte att något kunde hända. Genom sin assistent fick hon då veta att honskulle vara regeringens föredragande i frågan om utseende av tilljustitieråd. Själv berättade hon nyheten för ett antal regeringskolleger föreregeringssammanträdet. Enbart en i regeringskretsen kände uppenbarligen tillärendet minuterna före sammanträdet. Enbart en hade fattat det reeUa beslutet,nämligen . Tala om" statsministerstyre! Tillpikanterierna i detta ärende, som visar hur det går till i den nu sittanderegeringen, hör att ingen i regeringskretsen, således varken statsministerneller vikarierande justitieministern, besvärade sig med att ta kontakt medhögsta domstolen och ge besked om utnämningen. Det fick den avgåendejustitieministern, alltså , själv göra. Regeringen bristanderespekt för högsta domstolen och avsaknad av ansvarskänsla i samband medutnämningsratiner är verkhgen belysande. Slutligen,herr talman, gäller i det här ärendet som i så många andra att ordstår mot någon annans. hävdar med bestämdhet att han gettstatsministem information om sina ekonomiska förhållanden, men denne hävdarmotsatsen. Vem som har rätt lär vi aldrig få veta. Anmärkningsvärt äremellertid hur ofta det uppstår likartade situationer med statsministerninblandad. Mindre anmärkningsvärt är att statsministern undantagslöst hävdaratt han själv har rätt. Är man i egna ögon ofelbar, så är man! Med detanförda yrkar jag bifaU tiU reservation nr 9. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Utnämningav statsråd till visst ämbete, m. m. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Utnämningav statsråd till visst ämbete, m. m. 105 (): Justitieminister kom i poUtiskt blåsväder sedan enjournalist på avslöjat en del ekonomiska transaktioner. Sedan detblåst utan att statsministern på något sätt skyndat tilljustitieministerns försvar avgick , vilket meddelades vid en presskonferensinför "TV. Statsministern begagnade tillfället att uttrycka sig starktberömmande om och angav att denne hade regeringens fulla förtroende.Några försök att få att stanna kvar i regeringen hade han dock tydligeninte gjort. Morgonendärpå utnämndes oväntat till justitieråd. Någon närmare beredning avärendet hade uppenbarligen inte gjorts. Tillförordnade justitieministernAnna-Greta blev först orienterad om att skulleutnämnas. Sedan gammalt är det praxis att högsta domstolens synpunkter inhämtasinnan justitieråd utnämns. Detta skedde inte. Vadman kunde bevittna var således ännu ett av statsministerns snabba, personligadrag. Detta kan inte anses vara en rimUg handläggning av ett viktigtutnämningsärende. Statsministern måste dessutom ha varit väl medveten om attsåväl bankinspektionen som justitiekanslern var inkopplade på en granskning avde ekonomiska transaktionerna. Vidare kan man inte tolka skeendet på annat sättän att det var mindre grannlaga vad ett justitieråd hade för sig än vad somgällde för en justitieminister. I annat faU skulle statsministern ha övertalatRainer att stanna kvar som justitieminister. Somskäl för den snabba utnämningen har statsministern anfört personliga hänsyn.Detta är minst sagt en tveeggad motivering. Personliga hänsyn inom en vänkretsbör inte få styra utnämningen till viktiga poster i samhället. Men detta ärtydligen en entydigt positiv utgångspunkt för statsministern och kretsenomkring honom. Detframgick f. ö. snart att den snabba utnämningen var olycklig också för denutnämnde. När det gått visade statsministern i sina uttalanden knappastnågon personlig hänsyn till den så prisade justitieministern. Välviljanvarade så länge det passade statsministern. Därefter var den tidigare sålovvärde justitieministern och det så lovvärda justitierådet utstött i öknen.. Handläggningenav den delen av ärendet är, utöver alla de formella brister som påvisats, fögahedrande för statsministern. Jag ber attfå yrka bifall till reservation nr9. Anf.106 (): Jag väljer att först kommentera frågan om praxis beträffande redovisningav statsråds förmögenhetsinnehav. Jag konstaterar då att folkpartiregeringen1978 var den första regering som fattade beslut om offentlig redovisning avstatsrådens aktieinnehav. Det har diskuterats om konstitutionsutskotteteventuellt skulle lämna förslag till riktlinjer eller rekommendationer. Så blevinte fallet, och jag anser att det är tillfredsställande att utskottet istället enhälligt har beslutat att avstå från att lämna Isamband med ärendebehandlingen har synpunkter inhämtats från fre tidigarestatsministrar. Det framgår att alla tre betonar hur betydelsefullt det är attstatsråden står fria gentemot sidointressen. Trotsatt berättigad kritik kan lämnas mot statsministern mot handläggningen av detutnämningsärende som diskuteras , bör det även åvilastatsministem och statsråden att lämna den information som anses varaerforderlig. Idetta sammanhang diskuteras också frågan om utseende av statsråd till visstämbete. Inte heller denna fråga har enligt uppfattning handlagtsav statsministern på ett sätt som kan anses vara tillfredsställande. Det hadefunnits tid att följa de ordinarie samrådsrutiner som normalt gäller förutseende av justitieråd. Det är rimUgt att begära att landets statsministerskall ha en så stark känsla för de tänkbara konsekvenserna att han inte går utmed uttalanden som kan bedömas som förhastade och ej genomtänkta -uttalandensom i det här fallet tydligen grundade sig på otillräckligt faktamaterial. Dethade funnits tid att, någorlunda i lugn och ro, följa normala rutiner. Dettagäller trots att pressdebatten under handläggningsförloppet onekligen varlivlig. Det hade varit av värde både för berört statsråd och för anseendet förvårt rättsväsende om vissa av de uttalanden som gjordes inte hade blivitutsagda av statsministern. Tilldetta kommer att fömtom normala samrådsratiner vid utseende av justitierådockså regeringens egna handläggningsrutiner har frångåtts. Det statsråd som dåhade att handlägga ärenden av denna art, , fick - det framgårav utfrågningen - i omedelbar anslutning till regeringssammanträdet besked omatt hon skulle föreslå utnämningen. En sådan handläggningsordning inom regeringeninger - det måste sägas - inget förtroende. Även om ärendet var ovanligt är detinte bra att under statsministerns ledning ärenden handläggs på detta sätt, sommåste anses vara impulsivt. Det finns ju arbetsfördelning också inomregeringen. Om den fördelningen hade följts, hade landets och rättskipningensanseende kanske kunnat undvika den fläck som onekligen uppkom genom attstatsministern utan att samråda med det statsråd som var föredragande gick utmed vad söm jag bedömer som förhastade uttalanden. Utskottets majoritet har också anfört synpunkter mot handläggningen,men ärendet är av den arten att det erfordras ett klart uttalande om att riktakritik mot statsministern. Jag yrkar bifall till reservation nr 9. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Utnämningav statsråd till visst ämbete, m. m. 107 (): Till vårt betänkandes mest intressanta del hör undersökningen avpraxis vid redo-visningen av statsråds förmögenhetsinnehav i samband medregeringsbildning, jäv för statsråd m. m. De utfrågningar som konstitutionsutskottethar gjort med samtliga innehavare av statsministerposten under perioden1946-1984 - , , och - harstort läsvärde. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Utnämning av statsråd till visst ämbete, m. ni. Enligt reglerna i regeringsformenfår statsråd inte utöva allmän eller enskUd tjänst. Statsråd får inte hellerinneha uppdrag eller utöva verksamhet, som kan rubba förtroendet för honomeller henne. Av utfrågningarna med framgår att inför honom i samband med regeringsbildningen närmare redovisat hur hanplacerat sina ekonomiska tUlgångar. tillägger att om han haft kännedom omhela vidden av ekonomiska transaktioner "hade aldrigerbjudits posten som justitieminister - jag hade inte velat försätta honom ochmig i det läget". påpekar att statens ökade engagemang inäringslivet och massmediernas alltmer intensiva bevakning har medfört atthandläggningen av dessa frågor fått ökad vikt. Det gäller särskilt allmänhetensförtroende för integriteten hos statsråden i förhållande till enskUdaintressebindningar av ekonomisk natur. a. synpunkter på användningen av jäv och hur man skall kunna undvikaupprepade jävssituationer i regeringsarbetet. Utskottet sammanfattar sin redovisning genom att peka påatt det finns risker för att vissa förmögenhetsdispositioner uppfattas som attdet kan uppstå konflikt mellan ett statsråds privatekonomiska intressen och desamhällsintressen han satts att tjäna. Därvid har särskilt betydande aktieinnehavi näringslivet kommit i blickpunkten. Utskottet erinrar om att det främstfaller på regeringsbildaren att tillse att statsrådsämbetets oavhängighetupprätthålls enligt de uppställda reglerna i regeringsformen. Beträffande utnämningen av till justitieråddagen efter det han avgått som justitieminister skiljer sig, som framgår avtidigare anföranden under dessa punkter, bedömningarna hos utskottets majoritetoch reservanter. Enighet föreligger om att är synnerligen välmeriterad för att inneha befattningen som justitieråd. I utskottets redovisningpekas på det motiv regeringen anfört som skäl till snabbheten i utnämningen.Hänsyn har tagits tiU pressade personliga situation efter avgången somjustitieminister. har statsministern inför utskottet uttalat att omregeringen haft kunskap om alla de omständigheter som senare framkommit ömRainers ekonomiska transaktioner hade skälen för snabbheten i utnämningenbortfallit. Statsministern och hans kolleger blev mycket besvikna över attRainer enligt deras uppfattning på flera punkter undanhållit statsrådskretsenviktig information om vad som faktiskt skett. Som jag sade i debattens inledningsmnda är utskottetshuvuduppgift att verka för en god administrativ praxis i regeringsarbetet.Detta utnämningsärende är formellt korrekt handlagt. Men utskottet uttalar somresultat av sin granskning att det måste bedömas som en nackdel att de normalarutinerna vid utnämning av justitieråd frångicks. Vi har dock försäkrat oss omatt regeringen kommer att återgå till vad som tidigare gälltbeträffande beredning av sådana ärenden. 108 HANS NYHAGE (m)replik: Med aU respekt för hänsynen till person måste väl ändå ettutnämningsärende av denna karaktär beredas i vanlig ordning. Alldeles uppenbartär ju att detta inte har skett. Det hela har gått mycket hastigt tUl - av skälsom är redovisade, det skaU jag inte låta bli att påpeka -och ärendet haralltså inte beretts på det sätt som är rimligt. Detär emot detta som vi har anledning att rikta kritik. Det var uppenbarligen barastatsministern själv som fattade beslutet. Vid regeringssammanträdet ställdesregeringen inför fullbordat faktum och hade bara att acceptera. Så skall detinte gå till vid en handläggning av så betydelsefulla frågor. Helaaffären har alltså skötts på ett sätt som inte är korrekt och riktigt, och detär detta vi riktar kritik mot. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Utnämningav statsråd till visst ämbete, m. m. Anf.109 () replik: Vad gäller handläggningen av ärendet skaU jag inte tilläggamer än att jag fortfarande anser att det inte är en acceptabel försvarslinjeatt hävda att man utnämner folk till justitieråd på gmnd av personUga hänsyn. Vadsedan gäller frågan om redovisning av statsrådens förmögenhetsinnehav är detväl bara att konstatera att socialdemokraterna ett slag förde fram detta som enmycket stor och viktig fråga. Det var en högtflygande ballong, men när den komupp i de tunna luftlagren pangade den och försvann, och aUt återgick till hurdet varit tidigare. Detta är ju slutresultatet av den extra omgången iutskottet med anledning av ärendet . Anf.110 () replik: påpekade att majoritetenanför att det är beklagligt att de normala handläggningsmtinerna har frångåtts.Men var det inte, , onormalt stora avsteg som gjordes i dettafall? 111 ()replik: Jag beklagar att på detta sätt ville nonchalera den delav vårt beredningsarbete i vilken , ", och deltog. Jag anser nämligen att vad som sades under dessautfrågningar visade att man tar allvarligt på de problem som sammanhänger medatt upprätthålla statsrådsämbetets integritet. Därför tycker jag inte att manskaU kalla sådana ärenden en ballong som luften gått ur. Att vi kom överens skallvi vara glada över - det bör vi ju sträva efter. BertilFiskesjö sade i ett tidigare anförande att höga krav måste ställas både påjustitieministern i en regering och på en medlem av högsta domstolen. Det gerjag honom rätt i. Vilka krav som ställs på en justitieminister har emellertidockså samband med i vilken regering han skall ingå. Det blir ohållbart att i enregering som utfäst sig att bekämpa ekonomiska transaktioner avskatteplaneringsnatur som chef för det depar- Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Utnämningav statsråd till visst ämbete, m. m. tement som skall ledaarbetet ha en person som själv ägnar sig åt det som han enligt regeringenspolitiska program skall bekämpa. Det förklarar uttalande att haninte skulle ha erbjudit justitieministerposten om han vidregeringsbildningen vetat vad han vet om dennes ekonomiska transaktioner. Mendet är också viktigt att understryka att det här rör sig om krav byggda påpolitiska värderingar. Sådana krav har givetvis inte samma relevans vidbedömning av vederbörandes kvalifikationer som justitieråd. Därför tycker jagatt reservanterna har fel då de antyder att utnämningen vore att se som ettuttryck för bristande respekt för vårt rättsväsende. Jagvill till Hans Nyhage säga att vi nu har försäkrat oss om att man vid utnämningav medlemmar i högsta domstolen skall återgå till den beredningsprocedur somtidigare har tillämpats och att detta fall var ett undantag. Anf.112 HANS NYHAGE (m) replik: När det gäller frågan om ekonomiska förhållanden ståruppgift mot uppgift. deklarerar själv att han har gett denödiga uppgifterna. Vem som har rätt vet vi inte. Jag tycker att man skall varalitet mindre tvärsäker på att det är just statsministern som har rätt. Jagvill fråga om han anser att man kan ställa mindre krav på ettjustitieråd än på ett statsråd beträffande personens handlande enUgt lagensintentioner. Anf.113 () replik: , jag nonchalerade inte utfrågningarna avstatsministrarna, och jag tyckte inte heller illa om dem. Sammankomsterna varutomordentligt trevliga, och jag hade ingenting emot dem. Jag konstateradebara vad som blev slutresultatet. NärRainerfrågan var som hetast som debattstoff i massmedia letadesocialdemokraterna efter något som i någon mån kunde förta hettan i dettastoff. Det blev alltså inte alls något resultat. Jag har inte heller kritiseratdetta. Det är bra om vi blir överens om att stå kvar vid statusquo. menade tydligen att på grund av vad som uppenbarades om dennes ekonomiskatransaktioner. Enligt de uppgifter vi har fått var det inte så. Han lät massmedia sköta om den saken. Han lät massmedia rasapå utan att säga ett ord till försvar. På det viset framtvingadesOve avgång. Den bleka sanningen är att statsministerns roll i dennaaffärs oUka led är föga heroisk. 114 ()replik: Jag hade egentligen inte ansett mig behöva någon repUk. De argument somjag har framfört till stöd för min ståndpunkt tycker jag inte har motsagts. Närdet gäller utfrågningama hoppas jag att dokumentationen från dessa skall bli vägledandevid regeringsbildningar . Därför var de värdefuUa. BeträffandeOve utnämning vill jag understryka vad jag har sagt.Snabbheten i utnämningen har förklarats av personliga hänsyn. som justitieråd har aldrig ifrågasatts. Han avgick på egen begäransom justitieminister. har förklarat att han inte hade gett OveRainer uppdraget som justitieminister om han hade känt till alla omständighetersom senare uppenbarades. Det är dessa fakta som jag har redovisat. Anf.115 (vpk): Till de s. k. affärer som har tilldragit sig stor uppmärksamhet hörturerna kring förre justitieministern avgång och utnämningen avhonom tiU justitieråd. Det är en rad frågor som därvid har inställt sig, mensom inte i första hand är av konstitutionell art. Denavgörande frågan - omständigheterna kring den skatteplanering som var upphovettill hela affären - ligger utanför granskning. Med allrätt upprörs den stora allmänheten, som betalar skatt för varje intjänad kronaoch tvingas styrka det minsta avdrag, över att människor med tillgång tillpengar har möjligheter att slippa skatt. Att de redan rika t. o. m. får låna ibank för sådan skatteplanering är vidare stötande. Fallet har blottatatt sådan verksamhet pågår i betydande skala. Det krävs skärpt lagstiftning föratt stoppa denna verksarrihet. OveRainer hade utnyttjat skattelagstiftningen på ett sätt som gjorde honompolitiskt omöjlig i en socialdemokratisk regering, men han hade inte fällts förbrott mot gällande lag. Efter att ha avgått ur regeringen utnämndes han tilljustitieråd. Konstitutionsutskottetser kritiskt på det skedda. Utskottet konstaterar att personliga hänsyn lågbakom utnämningen, men bedömer det som en nackdel att de normala mtinernafrångicks. Utskottet tar också fasta på försäkringarna att regeringen kommeratt återgå till vad som tidigare gällt beträffande beredningen av sådanaärenden. DeborgerUga reservanterna vill rikta kritik mot statsministern bl. a. för att hangjort förhastade uttalanden och för att den tillförordnade justitieminis-temorienterades kort före regeringssammanträdet. Detta är inte mycket att hängaupp en anmärkning på. Den kritiska syn utskottet ger uttryck för rörandehandläggningen och regeringens försäkringar att man skall återgå till gängsepraxis som utskottet tar fasta på är enligt min mening det väsentliga i frågan. Frågeställningennär det gäller att stävja möjligheter till undanhåUande av skatt är på intetsätt borta ur bilden även om granskningen inte kunnat ta upp den. Som jag redani den första debattomgången anförde är jag inte övertygad om att ivern ärlika stor från övriga partier i den frågan. Det är kanske ändå den viktigasteslutsatsen av Raineraffären, att en genomgripande förändring och skärpning avlagstiftningen på detta område måste komma tiU stånd. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Utnämningav statsråd till visst ämbete, m. m. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. I anslutning till debatten om fallet har utskottettagit upp redovisningen av statsråds förmögenhetsinnehav - det kan varabefogat. En försvarsminister med aktier i krigsindustrin måsteanses som olämplig för sin post. Men också andra aktieinnehav kan varaoförenliga med regeringsuppdrag. Inga fiffiga metoder med deponering avaktierna i bank e. d. kan övertyga om att ett statsråd bortser från hur olikaregeringsbeslut påverkar aktieportföljen där den ligger förvarad. uttalande, att utskottet har föravsikt att även fortsättningsvis uppmärksamt följa regeringspraxis i dessafrågor, är väl motiverat. Sedan de under avsnittet Utnämningav statsråd till visst ämbete, m.m. anmälda talarna nu haft ordet övergårkammaren till att debattera avsnitt 18: Viss vapenexportfråga. 117NILS (vpk): har antagit riktlinjer för svenskvapenexport. a. anges att vapenexport ej bör ske till stat som har inreväpnade oroligheter. En restriktiv prövning borde vara naturlig när det gällersådan export. Som bekant har ändå av och till olika regeringars beslut omvapenexport starkt kunnat ifrågasättas. Från kommunisterna har vi till åretsgranskning anmält den svenska vapenexporten tiU . Enligt vår mening stården i klar strid med bestämmelsen att vapen ej skall exporteras till stat somhar inre väpnade oroligheter. Granskningen visar klart att sådana inre väpnadeoroligheter sedan mycket länge varit rådande i och attkrigsmaterielexport dit inte kan anses stå i överensstämmelse med antagnariktlinjer. Ända har präglats avhårda inbördesstri-der mellan centralregeringen och olika etniska minoritetersom anser sig förtryckta och kräver självstyre. har tidigare inte exporterat vapen till . Hurkunde då export komma 1982? De båda regeringar som berörs av beslutet har tydligengjort någon bedömning innebärande att stridsverksåmheten minskat. Finns det dågrund för denna syn? Jag anser inte det, även om någon tillfällig avmattning istriderna eventuellt skulle ha inträtt. Vi har granskat ett omfattande material och genomförtutfrågningar. Ingenting har framkommit som rättfärdigar besluten om vapenexporttill . Så sent som betecknades från diplomatiskt hållBurma- som ett land i inbördeskrig, och det ansågs att inga väsentligaförändringar skett . Det första steget till vapenexport togs av den borgerligaregeringen , då tillstånd för utförsel avdemonstrationsexemplar av raketvapnet beviljades. , somdå var handelsminister, förnekar inte att demonstrationsexemplaren kunde varainledning till en vapenexport. Även om således det första steget togs av den borgerligaregeringen före valet och regeringsskiftet, befriar detta inte densocialdemokratiska regeringen från ansvaret för det beslut om export som togs idecember 1982. Utrikesminister , som då var föredragandei ärendet, gjorde inför utskottet ett intressant medgivande. som han åberopa de olika källors bedömning att det för tillfället inte rådde någon exceptionell stridsverksamhet konstaterade han: "En sammanfattning av svaren är att situationen var sådan som den varit , att olika rörelser varoppositionel la mot regeringen- ." Densamma som - hur kunde då den svenskaregeringen ge tillstånd till vapenexport till ? Den frågan kvarstår ochkan inte anses som tillfredsställande besvarad med tal om någon tillfälligavmattning i striderna. Till bilden hör också en rad tidigare kritiska uttalandenfrån socialdemokratiskt håll mot vapenexport tUl länder av typ . Utrikesministerns antydningar om att motståndsrörelsernafinansierade verksamheten med narkotika och att en av orsakerna tillfientlighet mot regeringen skulle vara att regeringstrupperna bränneropieskördar är alltför befängd för att utgöra en analys av läget i . Detär ett dåligt försvar för den beslut. Det svenska vapnetCarl har också kommit tiU mycket grymmare användning än att bekämpanarkotikahantering. Det har satts in mot etniska minoritetsgrupper och denkommunistiska motståndsrörelsen. Även här gör utrikesministern ett intressant medgivande.Han säger att upplysningar senare kommit fram genom journalister som vistats iområdet som regeringen tidigare inte förfogade över. Om ärendet skulle haprövats hade vi givetvis fäst avseende vid vad somkommit fram genom pressen, säger utrikesministern. Detta är väl ändå ett erkännande av att besluten 1982vilade på felaktiga förutsättningar. De faktiska förhållandena är att de inreväpnade oroligheter som förekommit alltjämt är rådande. Detär mot den bakgrunden vapenexport till måste ses.