prot · G70970 · 1983-12-31 00:00:00 — Trots att de i backspegeln borde kunna se att en sådanåtstramningspolitik leder till en kraftig ökning av arbetslösheten, sviktandeekonomisk aktivitet och sannolikt ökande budgetunderskott, vill de nu görasamma misstag en gång till. Granskar man de borgerliga motionerna litet närmare,framgår det att de borgerliga partierna är eniga bara om en sak, nämligen attföra en åtstramningspolitik som går ut över sysselsättningen och välfärden, menatt de har precis lika svårt nu som under de sex borgerliga åren att enas omhur denna politik skall genomföras. Ser man till deras gemensamma ståndpunkt,finner man att de får ett budgetunderskott som inte är lägre än i denbudgetproposition som regeringen lagt fram. Detta är sanningen om deborgerligas enighet i kampen mot budgetunderskottet. De borgerliga talade alltid om budgetunderskottet, men detsteg med 13 miljarder vartenda år som de regerade. Det är först , sedan vifått en socialdemokratisk regering, som vi kunnat pressa ner budgetunderskottetrealt sett och hålla det någorlunda under kontroll. De grupper som drabbades allra svårast under denborgerliga tiden var barnfamiljerna. Deras standard pressades . Deförlorade nästan katastrofalt i köpkraft under de borgerliga åren. försöker de borgerliga parfierna däremot framställa sigsom barnfamiljernas största vänner. Varför tänkte ni inte pä det under de sexår som ni regerade? Här har ni räknat upp rader av angelägna reformer förbarnfamiljerna. Varför genomförde ni inte dem när ni hade makten till det? Nipressade barnfamiljernas köpkraft . Låt mig ändå få deklarera min glädje över att detförs en diskussion om olika möjligheter att förstärka barnfamiljernas ekonomi.Regeringen följer noggrant den debatten och kommer att förutsättningslöstgranska alla förslag. Det finns positiva element i de olika motionerna som detfinns skäl att ta fasta på. Manmåste ha fullkomhgt klart för sig, att om man skall mäta effekterna förbarnfamiljerna, måste man se fill alla de olika åtgärder' som påverkarbarnfamiljernas situafion. Granskar man de borgerliga partiernas motionerfinner nian att deras åtgärder i hög grad har udden riktad mot justbarnfamiljer med vanliga inkomster. Låt mig ta ett parexempel. Folkpartietföreslår en barnbidragshöjning med . Men det räcker inte ens föratt bekosta det höjda mjölkpris som man vill genomföra. Man föreslår vissaandra lättnader, men barnfamiljerna påverkas av alla andra nedskärningar somfolkpartiet vill genomdriva. Nedskärningen av bostadssubventionerna innebärhöjda hyror. Minskat stöd till kommunerna innebär höjd skatt och höjdaavgifter. Slopande av hemmamakeavdrag och förvärvsavdrag höjer skatten framförallt, och väldigt hårt, för ensamstående föräldrar. Införande av karensdagar isjukförsäkringen och slopat avdrag för fackföreningsavgifter drabbarnaturligtvis barnfamiljerna. Detsamma kan man i stortsett säga om . Moderaternaär som vanligt värst. Om man ser på den totala effekten av de moderataförslagen, som har en direkt effekt på hushållens disponibla inkomster, blirdet ett rejält minus för vanliga barnfamiljer. En tvåbarnsfamilj där mannenheltidsarbetar och kvinnan halvtidsarbetar, med industriarbetarlöner, skulleförlora betydligt . En ensamstående kvinnlig låginkomsttagare medett barn skulle förlora . Höginkomsttagare, vare sig de har barn ellerinte, skuUe vinna inemot . och mer på förslag. Detta äreffekterna av de skatteändringar, barnavdrag och nedskärningar som påverkarhushållen direkt och mer generellt. Därtill kommer sådana försämringar som baradrabbar barnfamiljer i vissa situationer, t. ex. i samband med ett barnsfödelse. I så fall bhr förlusten ännu mycket större genom att t.ex. vill försämra föräldraförsäkringen. Det måste sägas klart ut. Såvitt vi kan bedöma skulle de borgerligapartierna genom sina nedskärningsförslag försämra barnfamiljernas situation.Deras politik har ett gemensamt drag. Det man ger barnfamiljerna med vänsterhand, tar man - ofta med råge - ifrån dem med höger hand. Totaleffekten blir enförsämring. Enfamiljepohfik måste därför, enligt vår uppfattning, ha treutgångspunkter. Fördet första: Det borgerliga anloppet mot barnfamiljerna måste stoppas. Vi måstei rösta ned de förslag till orättvisa sociala nedskärningar som deborgerliga partierna i ohka variationer föreslår. Det skulle särskilt drabbabarnfamiljerna negativt om den borgerhga pohtiken genomfördes. För det andra: Vi måste, så snart det går, få tillstånd en förbättring av barnfamiljernas situation på kort sikt. Fördet tredje; Vi bör företa en mera omfattande omläggning av socialpolitiken ochskattepolitiken till fördel för familjer med barn. Det är en omfördelning ochkräver mera ingående överväganden av teknisk och politisk natur, för det ärsvåra problem. Viär fullt beredda att diskutera med andra partier om denna angelägna fråga isyfte att pröva om det är möjligt att nä en bred uppslutning i riksdagför åtgärder till gagn för barnfamiljerna. Då tycker jag att vi först bör setill att vi avvärjer alla de försämringar för barnfamiljerna som de borgerligapartierna här har föreslagit - det säger sig självt. Visserligen står deborgerliga företrädarna här och talar om alla utgiftsökningar som de villgenomföra, men endast i bisatser anger de vad de vill skära ned. Detta flaggarde inte med. Om man skulle ta dessa förslag på allvar, så skulle just devanliga familjerna här i landet drabbas mycket hårt. Men sedan är vi fulltberedda att diskutera ohka åtgärder som kan särskilt gynna familjer med barn,för det vore konstruktivt och positivt i dagens samhälle. .fid, herr talman, styrdes landet i härd konfrontation från denborgerliga regeringens sida. I konfrontationens slagskugga gick det allt sämreför landets ekonomi, för medborgarna, för företagen. Farten i utförsbacken hadekunnat dämpas om de borgerliga partierna, i stället för den hårdakonfrontafionens politik, valt att lyssna på andras argument och valt att sökasamarbete i stället för strid. Manstred inbördes, och man stred gentemot arbetarrörelsen och halva det svenskafolket. Konfrontationen fick ett egenvärde. Genom att medvetet söka en hårdstrid gentemot arbetarrörelsen, hoppades man kunna dölja sina egnamotsättningar och samarbetssvärigheter. Viär, herr talman, stolta över vad vi åstadkommit hitfills. Men fortfarande finnsdet många stora och svåra problem att lösa. Det är en fördel om vi kan lösaproblemen i en anda av samarbete och samförstånd i stället för konfrontationoch strid. Virepresenterar olika intressen och uppfattningar. Dessa skillnader skall virespektera. Men det finns också en mängd frågor där likheterna är större änskillnaderna. I dessa frågor bör vi söka ett samförstånd. Densvenska regeringen är villig att delta i en sådan dialog, därför att vi ärövertygade om att den svenska modellen är fill gagn för hela landet och dessmedborgare. slutade som så många befarade. Ytterligare ett antal nyakärnvapen har börjat placeras ut på vår konfinent. NATO-sidan har -medhänvisning till utbyggnaden av sovjetiska SS 20-missiler - börjat placera utPershing 2-missiler och kryssningsmissiler. Inom har man - medhänvisning fill denna utplacering från NATO;s sida - enligt uppgift fortsattSS20-programmet och även bebådat utplacering av nya sovjefiska missiler iÖsttyskland och . Samfidigt har förhandlingarna i om medeldistansvapnen Också samtalen om de strategiska vapnen START-förhandlingarna - hggernu nere. har hundratusentals människor aktivtdemonstrerat mot den nya kärnvapenupprustningen. Man har vänt sig till både.öst och väst och krävt ett stopp för alla nya utplaceringar och kraftigaredukfioner av de vapen som redan finns på plats. kunde mankonstatera att dessa protester inte gett något resultat. Människorna krävde enfrysning av kärnvapenrustningarna. I stället blev det en frysning avförhandlingarna. Frågan är om detta är en utvecklingsom någondera sidan egentligen önskat. De nya vapnen har inte hälsats medentusiasm i något läger. Och det är inte så märkligt. Också de storakärnvapenmakternas ledare är ju medvetna om att krigsrisken ökar när kärnvapnenblir allt fler. Dessa nya vapen i bidrar inte till någons säkerhet, i envärldsdel där det redan finns fillräckligt med kärnvapen för att ödelägga vårcivilisation Trots att man pä båda sidor, av sina resp. uttalanden attdöma, helst skulle vilja vara utan dessa nya moderna medeldistanskärnvapen, ärläget nu läst. I västlägret säger man att man måste fortsättautplaceringen av sina nya missiler, så länge som man i öst inte är beredd attmontera ned de SS20-raketer som installerats . 1 östlägret sägerman att man inte kan börja förhandla om en sådan minskning av de egna vapnenförrän NATO dragit tillbaka de missiler som man just börjat placera ut. I detta låsta läge gäller det att finna den nyckelvarigenom dödläget kan brytas och - framför allt - nya kontakter kan tas mellankärnvapenmakternas ledare för att hejda kapprustningen. Alla vet att vad som nusker egentligen inte önskas av någon. Då borde också klimatet vara gynnsamt förkonstruktiva lösningar och förslag, som kan hjälpa till att luckra upp den konfrontationsom råder. Den oberoende internationella ,där jag är med, har riktat en uppmaning till och Förenta staternaatt ömsesidigt proklamera en paus i utplaceringen av kärnvapen i syfte attunderlätta återupptagande av samtal. Detta moratorium skulle gälla , och det skulle avse alla slags kärnvapen. Tanken är att det skulleskapa mer gynnsamma förutsättningar för och underlätta en överenskommelse omnya principer för förhandlingar om betydande begränsningar av kärnvapen, bådekvantitafivt och kvalitativt. Det skulle ligga i båda de ledande supermakternasintresse att respektera detta moratorium. För tvä veckor sedan inleddes, i den sal där denna riksdagfidigare hade sin boning, konferensen om förtroende- och säkerhetsskapandeåtgärder och nedrustning i . Det är naturligtvis för tidigt att säganågonting om hur denna konferens kommer att avlöpa, men om dess inledning kantvå konstateranden göras. För det första har inletts i enutomordentligt allvarlig internationell situation. Jag sade i mittinledningstal att konferensen harsamlats för att diskutera förtroendeskapande frågor i då brist på fillitoch förtroende är karakteristiskt för det aktuella världsläget. Dialogen harnära nog upphört och samarbetssystemet har försvagats. Nästan alla människorkänner en upprikfig oro, ibland ångest, i den nuvarande situafionen. För det andra - och det är det positiva - harStockholmskonferensens inledning visat att här ändå finns ett forum förkontakter och förhandlingar, mellan öst och väst men också med fullt deltagandeav de neutrala och alhansfria. I då övriga förhandlingar i stort settligger nere är detta något att ta fasta pä. Jag tror att det är rätt att sägaatt också fått en god start. Man skall inte underskatta de svårigheter som kommer attmöta innan staterna kan komma överens i förhandlingarna vid . Detkommer att ta lång fid innan de slutgiltiga resultaten föreligger. Men detta ärväl använd tid. Vi kan som nation vara stolta och glada över att dennakonferens äger rum i vår huvudstad. Den kan komma att markera början av enprocess som något skingrar misstron och kanske ökar förutsättningarna förkontakter över gränserna igen. Vi i har allfid stöttavspänningssträvandena, och jag tycker att det finns skäl att notera att idessa dagar tycks själva begreppet avspänning komma till heders igen. Det ärtrots allt ett hoppfullt tecken i en värld som längtar efter fred. 6 ULFADELSOHN (m) replik: Jag tvingas tyvärr konstatera attstatsministern alltfort väljer modellen att som strutsen stoppa ner huvudet isanden. Det är framtiden det gäller och det är framtidens vi skallbygga. Mitt i en högkonjunktur har ni 92 miljarder i budgetunderskott. Sedan nitillträdde har vi passerat och när det gäller statsskuld. Detfinns bara ett industrialiserat land på jorden som har ett sämre utgångslägeoch en högre statsskuld , och det är . Hur har det då gått med arbetslösheten det här året? Idecember, som är vi har siffror för, var 39 400 personer flerarbetslösa än året innan. Men om dessa siffror talar tyst. Om dessa39400 människoöden, om deras familjer och känslor, säger han intet. Om mandessutom gör som den socialdemokratiska landshövdingen säger,nämligen jämför arbetslöshetssiffror och räknar på samma sätt som man gör iEngland, skulle vi ha lika hög arbetslöshet här som de har i . Det bordestämma fill eftertanke. Hur har det gått med inflationen? Regeringen yvs över attden blir lägre än beräknat. Men det intressanta är hur hög vår inflation är iförhållande till inflationen i våra konkurrentländer - , ,och . Medan de har en inflation på är vår inflationmer än . Det är bekymret . Hur ser framtiden ut? Ja, våra fackliga organisationerkräver lönekostnadsökningar på . I , där man inte ens har fåttnågra fackföreningsfonder, kräver man löneökningar på . Hur går det då, som jag sade i mitt inledningstal, medinvesteringarna, med framtidens jobb? Jo, kvoten för investeringar är lägre ännågonsin. Gällde det bara, , att basa på för att minskaarbetslösheten, skulle den vara lägst i länder som just , ochBelgien. Men så är det inte, tvärtom. Jämför dessutom med den franskapolifiken, som startade på samma sätt som ni under och den nyasocialisfiska vågen, men sedan raskt slog om till den åtstfamningspolitik somde borgerliga föreslår i och som statsministern så gruvligt hårtattackerar. När det sedan gäller budgetunderskottet gör ettstort nummer av att ni skulle ha pressat ner det. Vad ni i själva verket gjordevar att ni först höjde statsutgifterna med 16 miljarder - allt vad ni orkadeoch i ett svep - och sedan jämförde med den siffra ni själva höjt. Samtidigthar ni höjt 43 skatter, vilket temporärt har ökat statsinkomsterna men är renadöden för framtidens investeringar. Men därom säger ni inte ett ord. Ända sedan1976 har ni socialdemokrater legat högre än vi när det gäller budgetunderskott.Ni gjorde det i opposition och ni gör det i regeringsställning. Säg inte att inte ni har drivit upp budgetunderskottet. När jag debatterade med i TV påstodhan att en metalhndustriarbetarfamilj skulle förlora . har man ändrat sig till . Det visar på ett ungefär hållfastheteni beräkningarna. Bortsett från att ni över huvud taget inte tänker annat änstatiskt, att ni inte ens ser till värdet av skattesänkningar och av att manfår hjulen att snurra, glömmer ni också mycket annat. Beräkningarna är felaktiga. Det kunde vi konstatera när viväl fick siffrorna. Den familj som hade den lägre inkomsten hade plötsligt 47sjukdagar, medan den andra bara hade 26. De bodde på helt olika sätt. Allt föratt gagna egna beräkningar. Men det är kanske inte det som är detallra mest intressanta, utan det är hur mycket statsskulden ökar för den härfamiljen . Vi kan diskutera huruvida det för den här familjen blir 4 000eller . i försämringar eller förbättringar, och vi kan slå varandra ihuvudet med olika siffror som ingen blir klokare av. Men kan någon enda ledamotav riksdag förneka att med det budgetunderskott vi nu drar på oss ökarstatsskulden för dessa fyra människor - i vilken familj vi än väljer - med40000 kr.? skall betalas tillbaka, med ränta på ränta dessutom.Ingen enda ledamot kan förneka de siffrorna, och det borde stämma viss eftertanke - fast jag är inte så säker på den saken. Det var ett förstelnat tal som höll. Högernåterkom naturligtvis också - inte i det skrivna manuset, som jag kunde följa,men i tilläggen. Jag var helt fascinerad av hur framställde sig somen fredsapostel och talade om hur de borgerliga sökte konfrontation under dentid det var borgerlig majoritet i . Det är inte min sak, utan snarareOla och , att förklara hur det gick när man söktesamförstånd med fredsaposteln i skatteöverenskommelsen, hur gruvligtni svek den gången då de sökte samförstånd. Mina erfarenheter är inte stortbättre. Beträffande ungdomslagen, som vi alla gjorde upp om före Nr , svek den socialdemokratiskaregeringen direkt efter det att de fått Onsdaeenden beslutet i . Då gälldeinte det. 1 februari1984 " " socialdemokratinsadelsmärke - det fick jag lära mig när jag växte upp som ung politiker - var, att gör man upp med socialdemokratiska Allmänpolitisk partiet, så står socialdemokraternaför sitt löfte; man kan lita pä att de står Det gällde somborgarråd i . Men det gäller sannerligen inte under 7 () replik: Jag är inte alls förvånad över att ta vara på de glädjeämnen som finns. Han gör ett stort nummer av attunderskottet i vår handels- och bytesbalans gått ned. Men det skulle ju havarit en ren katastrof om denna devalvering inte hade lett till den häreffekten. Men hur kan därefter stå och säga att är inne pårätt väg? Är man enligt socialdemokratisk uppfattning på rätt väg, när man har enhögre arbetslöshet än man någonsin haft? Så kommer då det klassiska; Om man skulle följa denpolitik som den icke-socialistiska sidan föreslår, dvs. att dra nedbudgetunderskottet ytterligare, skulle man få en ökad arbetslöshet. Jag medgergärna att det är mycket svårt att pä marginalen avväga hur långt man kan gå.Men påstående saknar trovärdighet av det enkla skälet att det ärsedan ni fick regeringsmakten som arbetslösheten har gått upp dramatiskt. Så fill frågan om marknadsandelarna! Jag tror inte attOlof har glömt det, men jag kan tänka mig att det är många här i kammarenoch ute bland den svenska allmänheten som har glömt att när vi fickregeringsansvaret , hade den dittills förda ekonomiska politiken lett tillatt den svenska industrin hade förlorat i storleksordningen avmarknadsandelarna. Det var det utgångsläge vi hade, och det satte sina spår ibudgetpolitiken framöver. Precis som konstaterade fanns det ickeett år då era yrkanden hade lett till ett lägre budgetunderskott. Därför kan niinte svära er fria från ansvaret för budgetunderskottet . När vi då gick till med förslag om medvetnaåtgärder för att sänka budgetunderskottet röstade ni emot dessa och drev envalrörelse på det. Det är sanningen. Sedan, , till frågan om räntan på obligationer.Säg att ni blir framgångsrika - jag hoppas det - och vi fär en inflation pånivån . Om man har statsobligationer med ränta, blir det 7 %realränta. Menar statsministern att företagarna har lätt att finnainvesteringsobjekt som ger realränta? Då träffar andraföretagare än jag. Sedan säger ; Jag är glad över att det förs endebatt om barnfamiljerna. Men vad har då för bidrag till dendebatten? Det är en massa beskyllningar mot och de andra partierna föratt barnfamiljerna skulle ha det så dåligt. Han kommer inte ihåg att de mestaktiva bidragen till barnfamiljernas ekonomi lämnade han som regeringschef närhan utnyttjade regeringsmakten till att ta bort livsmedelssubventionerna på alltutom mjölken. Då var det inget fel på handlingskraften och snabbheten ibesluten. Men i övrigt gjordes ingenting. Och så påståendet: Den politik som de icke-socialistiskapartierna för skulle leda till sådana försämringar för barnfamiljerna att detmotsvarar summan av de åtgärder vi föreslår. Till detta är att lägga: För detförsta drabbar skattehöjningar, som är er väg, förr eller senare också barnfamiljerna.Öm man för det andra inte sänker budgetunderskottet utan rullar notan framförsig, är det i hög grad barnen i barnfamiljerna som får betala denna nota. Jaghar i det avseendet ingen annan uppfattning än den gett uttryckåt. Försök visa någonting annat! Kan man trolla bort den här skulden för dagenskonsumtion? Det går naturligtvis inte! Har ni på socialdemokratiskt hållingenting att säga om det problem jag tog upp beträffande barnomsorgen - omfördelningen av pengarna och om hur ni vill handla i framfiden? Är det avideologiska skäl som ni envetet satsar alla era pengar till barnomsorgen i denkollektiva formen? Säg det klart i så fall! Om ni inte har ideologiska skäl,ange då vilka skäl för denna inriktning av de pengar som ni ställer tillförfogande för barnomsorgen! 8JAN-ERIK () replik: Det är många frågor som inställer sig efterOlof Palmes anförande. När nu devalveringen var så bra, varför gickOlof då -såvitt jag minns - emot alla de devalveringar som genomfördesunder de borgerhga åren? Det är en litet konstig situation. Regeringensbudgetproposition är ofullständig-ingenfing om uppräkningar till försvaret,biståndsökningen har man kommit på efter det att budgetförslaget presenterades,och inget förslag finns om stödet till barnfamiljerna. skall man iregeringskansliet ägna sig åt studiecirkelarbete kring de borgerliga partiernasmotioner. Det är ju bra, men det är liksom uppochnedvända världen, när ettförslag från regeringen borde ligga i botten. Vi är överens om att vi i längden inte kan" leva medett så stort budgetunderskott som vi har. Vi är också överens om att vi aldrigkan komma ned till en rimlig nivå på underskottet utan en god ekonomisktillväxt. Men som jag framhöll i mitt anförande räcker det inte medfillväxt. Då finns det teoretiskt två vägar: mindre utgifter eller högreskatter. Jag sade att vi anser att skattehöjningar i praktiken ären framkomlig väg i . Vi har redan världens högsta skattetryck. Svenskekonomi mår bara dåligt om skatterna höjs ytterligare. Då återstår det attminska på utgifterna. Men före valet hörde vi inte ett ljud om attutgifterna måste ned. efter valet steg utgifterna snabbare än påmånga år. har regeringen så sakteliga börjat tänka om - tyvärralldeles för sent och i alltför liten utsträckning. Livsmedelssubventionernasom man ökade med 700 miljoner minskades med ännu mer hösten 1983.Nu är man beredd inte bara att höja vårdavgifterna till den nivåman sade nej till i valrörelsen utan till en högre nivå. 1 höstas presenterade man en första sparplan, och ibudgetpropositionen aviserades att det skulle bli fler besparingar längre fram.Skillnaden mellan oss och regeringen är att vi före valet talade om att detskulle krävas utgiftsminskningar. nye ordförande var djärv nog attockså skissera hur en mer långsiktig sparplan skulle kunna se ut. Vi har i vårtbudgetalternativ redovisat hur den första etappen i en sådan flerårsplan bordese ut. påståenden om hur vissa utgiftsnedskärningarskulle påverka hushållen är fullständigt befängda och har inte mycket medverkligheten att göra. låtsades i sitt anförande beskriva effekternaav besparingsförslag. Den beskrivningen var tyvärr alldeles fel.Jag säger tyvärr, därför att det är beklagligt att landets statsminister har sålitet ekonomiskt förstånd. Beskrivningen innehöll framför allt tvågrundläggande fel. jämförde med ett alternafiv där ingenting görs.Men finansplanen är full av analyser, som visar att någonting måste göras. Detär bara det att regeringen inte vågar. Vidare är det ett rent statisktbetraktelsesätt. bortser helt från att budgetunderskottet harnegativa effekter på tillväxt och sysselsättning. Om man inkluderar alla förslag som speciellt påverkarbarnfamiljerna -livsmedelssubventioner, barnbidrag, flerbarnsfillägg,förvärvsavdrag och skattereduktion - betyder förslag ca 3 000 kr.mer än för en tvåbarnsfamilj, . mer för en trebarnsfamilj ochnästan . mer för en fyrabarnsfamilj. Så förhåller det sig. Sedan säger att de borgerliga partiernaregerade i konfrontationens slagskugga. Ja, vi minns alla hur det varunder de sex åren; inte ett posifivt ord från omnågonting som någon borgerlig regering gjorde, nej från socialdemokraterna tillalla förslag om besparingar, oavbrutna krav på större utgifter, ensvagare budget än regeringens samt beskyllningar så sent som under valrörelsen1982 mot regeringen för att medvetet föra en arbetslöshetsskapande politik. Somkonfrontationspolitiker är i svensk politik oöverträffad. 9LARS (vpk) replik; Det är otillräckligt när statsministern talarom hur bra allting har blivit, eftersom perspekfivet när det gällersysselsättningen ändå är att man skall ha fått ner arbetslöshetenmed . Det räcker inte. talade om hur överens regeringen är medpensionärerna. Det skorrade emellertid litet grand. Vi är ju alla läskunnigaoch kunde i fidningarna i går läsa att PRO inte var helt överens med regeringenom dess politik och tal om värdesäkra pensioner.