prot · G709103 · 1983-12-31 00:00:00 — Bara i gränsländerna finns minst tre miljoner flyktingar somockså behöver vårt bistånd. såg jag en tidningsrubrik som lydde"Tystnadens förräderi". Artikeln handlade om likgiltigheten införAfghanistan, och tyvärr var jag nödgad hålla med om mycket av det som stod där.Vi brukar ofta agera världssamvete i . Det gör vi med rätt eller orätt.Men det vore orätt, om vi då glömde . Det finns en uppsjö av frågor att ta upp i enutrikespolitisk debatt alltifrån kärnvapenfria zoner, mänskliga rättigheter ochbehandlingen av judar till nästa års kvinnokonferens i . Jag haremellertid valt att med detta inlägg enbart påminna om . Det behövsen frisk folkopinion för ett fritt , och den bör komma till klartuttryck även i riksdag. 39HANS (): I regeringsdeklarationen sägs med rätta attapartheidregimens systematiska förtryck och utsugning av den svarta majoriteteni har förvärrats. Tvångsförflyttningarna fortsätter i de mestavskyvärda former. av de svarta tillhör nu s. k. home lands mot 1960.Ytterligare minst en miljon människor skall tvångsförflyttas. I dessa homelands styr av apartheidregimen lejda hövdingar, som i brutalitet oftaöverträffar de vita härskarna. Fackföreningar är t. ex. helt förbjudna i homelands. Om Bantustanpolitiken fortfarande drivs utan kompromisser,sker vissa förändringar i politiken i städer och industriområden. Men, för attta ett exempel, en stor del av befolkning på närmare två miljonersvarta lever där illegalt enligt passlagen. I dagens svåra läge för den sydafrikanska oppositionen ärstöd och sanktioner, inte minst från , viktigare än ,särskilt när Reaganadministrationen är västvärldens huvudaktör i . Densenaste dramatiska utvecklingen i har dess värre resulterat ibetydande politiska framgångar, om än kortsiktiga, för och . Mendessa framgångar innebär inte att man är på väg att lösa det centralaproblemet: ett avskaffande av den sydafrikanska apartheidpolitiken. Tvingande sanktioner mot är det lämpligaste ocheffektivaste instrumentet för att stödja förtryckta folk. Men USAoch andra väststater har blockerat effektiva sanktioner i säkerhetsrådet. Imånga länder har dock olika former av sanktioner införts. Dessa sanktioner harhaft betydelse i kampen mot apartheidregimen. De har varit av betydelse så tillvida att man ännu inte har vågat bannlysa eller förbjuda den nya nationellakampfronten. Enade demokratiska fronten, UDF. Det är den starkaste oppositionenmot apartheid inne i . De svenska företagen i och expanderartrots investeringsförbudet. Deras roll för apartheidregimens krigsmakt har avallt att döma blivit större . Det gäller särskilt exporten från ,som till stor del består av maskiner och elektronik, och överför begärUgteknologi bl. a. för militär användning. Det är angeläget att det snarastframläggs förslag här i vilka medför en skärpning av Sydafrikalagen.Förbudet mot nyinvesteringar måste givetvis upprätthållas. De möjligheter somfinns att kringgå investeringsförbudet, exempelvis genom leasing, måste täppastill. Svenska leveranser av alla varor till militär och polismaktmåste förbjudas. Det behövs också en beredskap för att i ett kritiskt ochavgörande läge av utvecklingen i södra kunna ytterligare inskränka ellert.o.m. avveckla svensk företagsamhet i . En kolonial utplundring av tillgångar och egendomsker systematiskt av apartheidregimen i . En betydande export äger rumfrån för vilken den sydafrikanska ockupationsmakten är ansvarig. tillkom det s. k. NamibiadekretettiU skydd för naturtillgångar. Det antogs av ochgodkändes av vid dess 29:e session den 13 december 1974.Enligt dekretet får ingen exploatering, utförsel eller annan befattning äga rummed naturtillgångar utan tillstånd av . Ett svenskt beslut om att anta Namibiadekretet, helt ellerdelvis, som svensk lag skulle inte ha blott ekonomisk betydelse utan ävenfungera som ett viktigt politiskt stöd för det namibiska folket för att skapaett fritt och oberoende . I massmedia har rapporterats att 21 tonmangan från lossats i avsedda för statliga . köpergruvutrust-ning från Sydafrikaföretag. Vin- & Spritcentralen importerar ochSystembolaget försäljer sydafrikanska vin- och spritsorter. Detta är någraexempel på hur statliga företag fortfarande bedriver handel med Sydafrika.Fackliga organisationer har reagerat mot detta, bl. a. vid Vin- &Spritcentralen. Kooperativa förbundets beslut att inte köpa sydafrikanska varorom likvärdiga alternativ finns tillgängliga kan tjäna som förebild för statligaföretag. I samtliga fall jag nämnt finns alternativ, och jag utgår från attdetsamma gäller i flertalet övriga transaktioner som statliga företag gör medsydafrikanska företag eller i fråga om sydafrikanska varor. En åtgärd som bör genomföras är att rekommendera statiigaföretag att inte handla med . De nordiska länderna har enstående gemensam instruktion till den person som för tillfället fungerar somnordisk exekutivdirektör i IMF att göra en negativ markering i fråga om låntill . IMF har beviljat krediter till apartheidregimen omsammanlagt utan att någon markering gjorts från nordiskt håll.Det behövs därför en gemensam nordisk håUning i denna fråga så att inga flerärenden rörande behandlas i IMF utan att någon form av negativmarkering görs från den nordiske representanten. har i FN stött resolutioner om att isolera Sydafrikapå kulturområdet. Resolutionerna har följts upp med rekommendationer motkontakter medSydafrika på kulturområdet från de nordiska utrikesministrarna och medrekommendationer från . Det faktiska kulturutbytet medSydafrika är också av ringa omfattning, men det finns även på denna punkt skälatt ytterligare begränsa eller helt avbryta de kontakter som finns. Med detta vill jag markera behovet avförstärkta svenska insatser för förtryckta folk. 40ELISABETH (): kan vi notera ett växande intresseför öde. Tron att han skulle vara vid liv harväckt engagemang över hela världen. Nya Wallenbergföreningar och kommittéer harbildats. Det tog innan öde blev riktigtkänt bland människor runt om i världen. Det som lärde ossunder sitt arbete i människans tjänst i måste vi fortplanta tillgenerationer efter oss. i har även under 1983tagit kontakt med den och begärt att saken än en gång skulletas upp med den sovjetiska regeringen. President har försäkrat att man från amerikansksida skall göra vad som står i ens makt för att skaffa klarhet om denneamerikanske hedersmedborgare. Representanter för det engelska parlamentet har viddirektkontakt med de ryska myndigheterna krävt hans frigivande. - på årsdagen av Wallenbergsfängslande - ägde fackeltåg rum i olika delar av världen. - som säkerhetskonferensenöppnades i - ägde en högtidssammankomst rum i till minneav hans gärning. Den amerikanske utrikesministern tog upp falletWallenberg i sitt öppningsanförande vid säkerhetskonferensen. Det måste vara det svenska uppgiftatt genom oUka kontakter ständigt fortsätta efterforskningarna i syfte attskapa klarhet i öde. har svenska regeringar uttalat attdet har funnits anledning tro att befunnit sig i livet efter dentidpunkt, den 17 juU 1947, vid vilken han enligt sovjetiskt besked år 1957skuUe ha avlidit i Ljubljankafängelset. Syftet med de fortsatta efterforskningarna måste frånsvensk sida vara att klarlägga vad som hänt efter.gripandet den 17 januari 1945och under den följande fångenskapen, liksom att spåra honom om han fortfarandeär i livet och kräva hans frigivande. Vi måste utgå från att han lever - ända till dess attmotsatsen på ett övertygande vis har bevisats. har den svenska aktionsgruppenför de poUtiska fångarna i bedrivit sin verksamhet. Under dessa år haraktionens 7 protokoll 1983/84:103-104 uppgiftvarit dels att arbeta för frigivning av de politiska fångarna, dels att genomsocialt hjälparbete stödja dessa, de frigivna och deras anhöriga. Vid detetiopiska nyåret och vid nioårsdagen av revolutionen frigavs enligt uppgift 117personer, vilket vi naturligtvis hälsade med tillfredsställelse. Desto mer tragiskt är det att behöva konstatera atttusentals politiska fångar fortfarande sitter fängslade för sina politiskaåsikters skull. De sitter där utan rannsakan och utan dom. Bland dessa fångarfinner man också ett stort antal präster, fängslade på grund av sin religiösauppfattning och sin förkunnelse. Inte heller dessa har rannsakats eller dömts. har väl etableradekontakter rått mellan våra båda länder. En inte ringa del av biståndsmedlen harvarje år tillfallit . Det är en självklarhet att vi kontinuerligt -inte minst i våra biståndsländer- måste driva hårda krav beträffande respektenför mänskliga fri- och rättigheter. Jag vill i det hänseendet påminna om vadutrikesutskottet säger i sitt betänkande 1982/83:1: "Svenska företrädarehar i det internationella samarbetet också aktivt verkat för en förstärkningav reglerna till skydd för människans rättigheter." Hungerkatastrof i denna del av är ett förtvivlatfaktum. Hjälpinsatser, om än till sin omfattning otillräckliga, har satts inutifrån. På vissa håll tycks dock svårighet att nå fram till de behövandeföreligga. Vad beträffar tycks orsaken bl. a. vara konflikten mellanregeringen och oppositionella i landet, framför allt i norra delen avEtiopien. Det är naturligtvis av största vikt att sådana hinder i hjälparbetetundanröjs. De kan inte accepteras. , således sedan,gjorde ett femtontal riksdagsledamöter ett uttalande med anledning av deninternationella solidaritetsdagen för judarna i - med specielltavseende på de s. k. refusniks. Vad är en refusnik? En refusnik är en judiskperson i som begärt, men förvägrats, utresetillstånd till . Vi somundertecknade uttalandet har kunnat konstatera att situationen för refusniksförvärrats. I lever enligt officiella uppgifter ca 2 miljonerjudar. Av dem har 380 000 inbjudits av släktingar till , och de har pådenna grund, den enda grund som existerar, begärt utresetillstånd menförvägrats utresa. Många har upprepat sina ansökningar en eller flera gångermen väntar fortfarande efter 10, 12, på att tillstånd skall beviljas dem. Den judiska emigrationen från nådde sina högstasiffror 1979, då över 50 000 judar tilläts lämna för att återförenas medfamiljemedlemmar och nära vänner i . har siffrorna sjunkit påett katastrofalt sätt. erhöll 22 471 personer utresetillstånd, 1981 vardet 9 447,1982 endast 2 688 och 1983 var siffran så låg som 1 314. och februari har endast 141 personer erhållit sina visa. Ett tjugotal judar sitter i fängelse eller befinner sig i"inre exil". Deras enda brott var deras önskan att utresa tillIsrael. Enligt Helsingforsöverenskommelsen, som undertecknadesockså av , har resp. länders medborgare full rätt såväl att resaut ur sitt land som att återvända dit. Man har rätt att utöva sin religionliksom att driva sina egna skolor medundervisning på sitt eget språk, osv. Sågott som samtliga refusniks har avskedats från sina resp. befattningar av detenda skälet att de begärt att få lämna landet. I väntan på utresa: Ge demrätten att utöva sina yrken och utnyttja sina yrkeskunskaper tillbaka ochdärmed förutsättningar att försörja sig och sina familjer! Jag är tacksam för att här , i vår utrikesdebatt, kunna påminna omde uppmaningar som vi riktade till de sovjetiska myndigheterna. För det första: Visarespekt för Helsingforsöverenskommelsen 1975! Fördet andra: Ge de sovjetiska judarna tillstånd att resa till för attåterförenas med sina släktingar! För det tredje: Återge defängslade judarna deras frihet! Undersenare tid har man i kunnat förmärka en antisionistisk kampanj. Den hardrivits med allt större emfas. Observatörer har kunnat konstatera att dennaantisionism synes ha en ren antisemitisk prägel, en uppseendeväckande och ihistorisk spegling ytterst tragisk utveckling som noggrant måste följas ochaktivt motarbetas. 41 (): sade att det finns en uppsjö av ämnen att ta upp ien utrikespolitisk debatt, och det har onekligen den senare delen av debattenvisat. Talarna har alla berört olika ämnen. Jaghar för avsikt att i mitt anförande huvudsakligen ägna mig åt kvinnornassituation, främst i . Som utgångspunkt skall jag redovisa en delfakta från . Jag vill därmed också uppmärksamma kammaren på att deti dag är nästan precis en mycket framstående salvadoransk kvinna,, mördades. Hon var ordförande för kommittén förmänskliga rättigheter i . Det säger en hel del om regimen där att t.o. m. en person med den uppgiften blir så obekväm att hon måste tystas föralltid. IEl är av befolkningen kvinnor, och det är speciellt kvinnorna ochbarnen som har lidit och lider av de stora sociala, ekonomiska och politiskaorättvisorna i landet. Det är också dessa orättvisor som har utlöst detinbördeskrig som rasar. Självklart drabbas också kvinnorna och barnen hårt avkriget i sig självt. Låtmig ge några fakta. Analfabetismen i landet är mycket hög och allra högst blandkvinnorna. Det finns ytterst få sjukvårdsresurser som riktar sig tillkvinnorna. Den övervägande delen av kvinnorna föder sina barn hemma i byn, ibästa fall med hjälp av en barnmorska, men i de allra flesta fall ensamma. 60barn av 1 000 dör vid födseln och ytteriigare 40 under sitt första levnadsår.Gravida kvinnor har naturligtvis inte tillgång till vitaminer eller riktigkost, och barnen är alltså undernärda sedan födseln. Närdet gäller undernäring ligger på femte plats i världen. avbarnen lider av allvarliga sjukdomar vilka har sin grund iundernäring. Den ekonomiska struktureni är som i så många . huvudsakligenbaserad på jordbruksproduktion. Denna produktion har inte förmått försörja denstora landsbygdsbefolkningen. Den manliga delen av befolkningen har därförtvingats att ständigt flytta runt i jakt på tillfälliga arbeten. Kvinnorna harpå så sätt blivit ensamma med ansvaret för de stora familjerna., de mångabarnen. Och det är verkligen stora familjer som kvinnorna skall dra försorg om.På landsbygden är det inte ovanligt med upp till sju barn i en familj. De ungaflickorna måste tidigt börja ta hand om sina småsyskon för att mammaneventuellt skall kunna få tid att försörja familjen. Den här omständigheten har dessutom förstärkts avrepressionen och kriget. Mängder av kvinnor har blivit ensamma medförsörjningsbördan därför att männen tillfångatagits, mördats, flytt för attslippa tvångsrekrytering till armén eller anslutit sig till gerillan. En annan uppenbar konsekvens av kriget är att de småsjukvårdsresurser som ändå finns, i stigande utsträckning används till såradesoldater. Kvinnor, barn och åldringar drabbas emellertid ocksådirekt av militära operationer, som ibland övergår till rena massavrättningar.Det finns otaliga exempel på hur armén slagit till mot en civilbefolkning sominte på något sätt deltagit i stridshandlingar. slogarmén tillbaka mot en gerillaattack på en militärförläggning i Tenancingo.Civilbefolkningen sökte skydda sig genom att samlas i några hus. kunde man konstatera att av en civilbefolkning på 3 000personer var det bara 178 som överlevt. På landsbygden anklagas, utan några krav på bevis,civilbefolkningen för att samarbeta med de revolutionära styrkorna. Man ansersig också ha rätt att tortera, våldta och avrätta unga kvinnor och flickor, attförstöra husen eller hyddorna, att bränna grödorna eller skördarna och att dödahusdjuren. Allt detta drabbar just kvinnorna och barnen i byn. Till slut leder dessa olidliga förhållanden till detoundvikliga att civilbefolkningen - återigen till övervägande del kvinnor,barn och gamla - flyr från sina hem, antingen till andra delar av landet ellerockså över gränsen till ett annat land. För E:l har det inneburit atten halv miljon människor befinner sig på flykt, varav hälften nu finns i andraländer, bl. a. , , och . Jag har valt att beskriva förhållandena utifrånkvinnors synpunkt i förtryckets och våldets så som jag har fått dembeskrivna för mig av salvadoranska kvinnor, främst har själv suttit fängslad för sin aktivitet i ettoppositionsparti och för sitt "brott" att kämpa för bl. a. kvinnorsrätt till ett drägligt Uv. Jag valde alltså , men jag hade - tyvärr villjag säga - kunnat hämta exemplen från många andra delar av världen, t. ex. frånTurkiet eller, ännu mera uppenbart, från våldets, förtryckets och krigets Iran.Iran är säkert det grymmaste exempel vi har i världen på hur kränkningarav de allra mest grundläggande mänskliga rättigheterna drabbar just kvinnor ochbarn. Jag hadekunnat ta andra exempel från den latinamerikanska kontinenten. t. ex. med sittberyktade kvinnofängelse, eller , som har nämnts tidigare idebatten . Jaghar haft tillfälle att träffa socialdemokratiska kvinnor från helaLatin- och på en konferens i . Land för land beskrev delevnadsförhållandena för kvinnorna i slummen, gruvarbetardistrikten,indianbyarna osv. Jag kan försäkra att det inte var någon uppmuntrandeupplevelse att höra den beskrivningen. Detheter i en latinamerikansk kvinnosång att det är en dubbel börda att varafattig och dessutom kvinna - jag tror att jag har citerat den från dennatalarstol . Men jag skulle faktiskt vilja tala om ett tredubbelt förtryck.Det är dels det allmänna kvinnoförtryck som vi alla kvinnor i hela världen haratt kämpa mot, dels förtrycket att i djup fattigdom tvingas föra enojämn kamp mot svält och sjukdomar i familjen, och dels förtrycket att varjeprotest leder till ständig skräck för att repressionen skall slå till medfängelse, tortyr eller försvinnanden bland de anhöriga. Jagkan gärna erkänna att jag ibland känner vanmakt i försöken att hitta vägar förpolitiskt och praktiskt stöd tiU dessa kvinnor. Det är också lätt att förståatt många u-landskvinnor tycker att vår europeiska jämställdhetsdebatt är enlyxdebatt. Därför har vi socialdemokratiska kvinnor i ställt oss bakomett krav från vår internationella organisation, Socialistinternatio-nalenskvinnoråd, att en ny FN:s kvinnodekad skall påbörjas , när den nuvarandehar gått ut. Men det skall ägnas speciellt åt u-världensfattiga och förtryckta kvinnor. Vårtjämställdhetsarbete här i i-världen är dock inte ointressant för u-världenskvinnor, om vi kvinnor i i-världen kan använda vår ökade jämställdhet och vårtökade inflytande i poUtiken för att i den internationella debatten uppmärksammadet dubbla eller tredubbla förtryck som u-världens och diktaturstaternaskvinnor är utsatta för. Det är i det syftet jag står här och talar omdessa frågor i den svenska utrikesdebatt - så långt borta frånsystrarna i bondbyar. Visstär det viktigt för oss svenska kvinnor att och dess regering gör aktivainsatser för kvinnofrågor och jämställdhetsfrågor i olika internationellaförsamlingar och fora. Det är emellertid lika viktigt att vi har enbiståndspolitik som verkligen når kvinnorna. Detta förtjänar kanske attpåpekas, och kan för resten tas som ett bra tips, nu när debatten åter kommitatt handla om huruvida vårt bistånd verkligen når de fattigaste bland defattiga. För just kvinnornas och barnens skull är det - vilket jag hoppasframgått av mitt anförande här - också av utomordentligt stor betydelseatt vi aldrig förtröttas när det gäller att agera kraftfullt mot förtryck,orättvisor och våld och att vår utrikespolitik på aUa sätt stöder politiskalösningar i stället för väpnade konflikter. 42 (): Jag hade tänkt att börja mitt anförande med att uttala min tacksamhetöver att utrikesministern satt kvar för att lyssna också på oss somstår sist på Ustan. har han gått ut - av plikter kallad antar jag. Låt mig då uttrycka mintacksamhet för att hans medarbetare i alla fall sitter kvar. Jagskulle innan jag går in på den sakfråga jag avsåg att behandla, nämligenCentralamerika-problematiken, först vilja göra en liten kommentar till StureEricsons debattinlägg . Inte heller han är här, men jagföreställer mig att han kommer att läsa det jag nu säger. Jagskall senare med ett exempel demonstrera den teknik han använde sig av, men jagvill allra först visa det genom att hänvisa till en av hans eget partis främstakällor. Han gjorde nämligen gällande att moderata samlingspartietsUtrikespoUtik skulle innebära ett brott mot en gammal svensk politisktradition. Detär värt att konstatera att det i Tiden, ett socialdemokratiskt magasin, i enhuvudledare för inte så länge sedan konstaterades att och densocialdemokratiska regeringen i sin utrikespolitik har genomfört ett traditionsbrottgentemot den utrikespoUtik som ursprungligen formulerades här i landet av ÖstenUndén. Detta visar egentligen ingenting annat än att utrikespolitikensjälvfallet är stadd i levande utveckling, den som all annan poUtik. Detkan möjligen vara en poäng att notera att tidskriften i samma ledarekonstaterar att tillhör vår tids främsta politiker och hargjort stora insatser i sin medlingsverksamhet för freden i världen - sammeKissinger som använde som slagträ mot moderaternasutrikespolitik. Jag skall komma tillbaka till detta. Jagskulle kanske också, innan jag går in. på huvudfrågan, något litet kommenteraBertil Måbrinks nära nog till vettlöshet ensidiga anförande, då han talade omdet han betecknar som högern. Jag tror emellertid att det jag kommer att säga ihuvuddelen av mitt anförande är kommentar nog, och jag viU säga till BertilMåbrink - om han nu hör detta - att han kan uppfatta mitt anförande somrepresentativt för moderat politik när det gäller Centralamerikafrågan. Staternai och runt utgör genom sin kulturella bakgrund, sittgeografiska läge i omedelbara närhet och sin djupa fattigdom ochekonomiska efterbUvenhet ett världspolitiskt problem som berör alla regeringari världen. Dessa stater borde bli föremål för aktiva insatser av flera nationerän som är fallet. Detkan kanske i det här sammanhanget vara värt att påpeka att sig skyldig till ett fullständigt felaktigt påstående när han gjordegällande att moderata samlingspartiet skulle ha avstått från att kritiseraangreppet på . Vår poUtik har legat fast på den punkten. Vi har bestämtprotesterat mot det folkrättsliga övergreppet. Den svenska FN-delegationenröstade enhälligt för den fördömande resolution som FN:s generalförsamlingantog. De moderata representanterna stödde alltså resolutionen. Västeuropasregeringar har, förmodligen tyngda av kontinentens egna problem, beklagligtviskommit att överlåta åt världspolitikens supermakter och deras medlöpare attleda den politiska utveckUngen i och vid den Dettahar fört utvecklingen i en förödande farlig riktning mot en stormaktskonflikt.Priset för denna farliga utveckling får betalas av folken i , somfår påta sig bördorna till följd av de många poUtiska missgreppen i dettaområde. Itvå av länderna i förbereds nu ett val. I skallpresidentval hållas , och i skall demokratiska val tillett parlamentariskt styrelseskick hållas . Det finns anledning att semed stor oro på utvecklingen i och före dessa val. Vivet redan nu vad utveckUngen pekar mot i . De stridande sidorna iinbördeskriget har trappat upp sin hänsynslösa kampanj. mördades tvåkonservativa parlamentariker på öppen gata. De fruktade och avskyddadödspatrullernas hänsynslösa mördande av motståndsmän och oppositionella harförsiggått länge i . INicaragua har den segrande sandinistregimen eftersträvat att permanenta denmakt som vanns 1979. Emellertid har man nu - långsamt och motvilligt, men tillslut framgångsrikt - fattat beslut om att genomföra ett demokratiskt val.Beslutet fattades efter internationella påtryckningar, och ingen skall fråntaOlof och hans resa till betydelse i det sammanhanget. Beslutetom valet saknar emellertid inte skuggor. Såsom förberedelse för valet beslötden av sandinisterna kontrollerade nationalförsamlingen att införa en lag om depolitiska partiernas verksamhet som ger den styrande sandinistregimen möjlighettill kontroll över partierna. I samband med beslutet om valet har sandinisternagenomfört ett beslut om att landets 16-åringar skall få rösträtt, naturligtvisi hopp om att detta skaU leda till ett ökat stöd för den revolutionärarörelsen. Sandinisterna har på ett cyniskt sätt förlagt det egna valet till ettdatum i omedelbar anslutning till det amerikanska presidentvalet, en åtgärd sombara kan öka den internationella laddningen i det val som skall företas iNicaragua.