prot · G709122 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:122 1§ Justerades protokollet för den 3 innevarande månad. 2 §Tids- och ärendeplaner Tillkammarens ledamöter har utdelats preliminära tids- och ärendeplaner föråterstoden av /84. 3 § Föredrogs och hänvisades Propositionerna1983/84:180 till skatteutskottet /84:181 till kulturutskottet /84:185till utrikesutskottet /84:186 till skatteutskottet /84:188 tilljordbruksutskottet /84:189 och 195 tiU skatteutskottet 4 § Föredrogs men bordlades åter Skatteutskottetsbetänkanden /84:33 och 35 betänkande 1983/84:23Utrikesutskottets betänkanden /84:11-13 och 17 Utbildningsutskottetsbetänkanden /84:21 och 22 betänkanden /84:16-18Näringsutskottets betänkande 1983/84:24 Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande1983/84:21 om arbetsmarknadspolitiken (prop. 1983/84:100 delvis och förs.1983/84:7). 2BENGT WITTBOM (m): Arbetslösheten slår rekord isocialdemokratins . Årets arbetsmarknadspolitiska debatt sker motbakgrund av rekordarbetslöshet och handlingsförlamning från regeringens ocharbetsmarknadsministerns sida. Här sitter i regeringsbänken enarbetsmarknadsminister som ser alltmer bekymrad och sliten ut, och det har honall anledning att göra. Inget har ju gått som hon tänkt sig och som hon lovat.På arbetsmarknadsområdet pekar alla kurvor åt fel håll. av socialdemokratiskt regerande är denverkliga arbetslösheten större . AMS-räkningarnas hög påarbetsmarknadsministerns skrivbord växer, och problemen på kort och lång sikthopar sig över en redan hårt trängd arbetsmarknadsminister. själv gör allt för att skapa tilltrotill motsatsen, men hon kämpar en hopplös kamp mot verkligheten. sitter ensocialdemokratisk arbetsmarknadsminister och administrerar en politik varsvarumärke är rekordarbetslöshet. Hur känns det, , att varaarbetslöshetsminister i stället för arbetsmarknadsminister i ensocialdemokratisk regering? För det är nämligen så att mitt i en hygglighögkonjunktur fortsätter arbetslösheten att öka, medan arbetsmarknadsministerni huvudsak ägnar sig åt att expediera AMS beställningar, att tillmiljardkostnader flytta de arbetslösa runt i statistiken. Bortsett från tiotusentals nya AMS-jobb har det intetillkommit ett enda nettoarbetstillfälle. Näringslivet, som sägs vara denomhuldade parten i regeringens arbetsmarknadspolitik, är i själva verket denverkligt förfördelade. Företagen har tvingats att betala de exploderandeAMS-räkningarna, till priset av försämrade utvecklingsförutsättningar. Trots AMS-expansionen klarar man inte av att förseföretagen med kvaUficerad arbetskraft. Inlåsningseffekterna växer, och vägenligger öppen mot ett arbetsmarknadspoUtiskt fiasko, ett fiasko för densocialdemokratiska regering som vann valet på väljarnas stora tilltro till dessförmåga att häva en långt mindre arbetslöshet än den samma regering står införi dag. Förhoppningarna ser inte bättre ut heller,tvärtom. En enig kår av ekonomer, förutom möjligtvis de som uppbär lön ikanslihuset, varnar med stort allvar för den arbetslöshetsfäUa i snabbtakt är på väg in i. Ord som massarbetslöshet och hyperinflation blir alltvanligare i socialdemokratins . Ni håller på att tappa kontrollen, , ochklarar inte att föra en självständig och konsekvent arbetsmarknadspolitik, somutgår från den krissituation befinner sig i. Ni är alltför beroende avsärintressen och de stora organisationerna. Skälen till regeringens misslyckande är inte lyckats göra praktisk politik av den egna retoriken på sex politiskanyckelområden. Trots visionen om en ny arbetsmarknadspolitiskstrategi, inriktad på näringslivets expansion, är det samma gamla förtorkadesocialdemokratiska idégods som styr. Arbetsmarknadspolitiken är ensidigtinriktad på den Bådefinansieringen och förläggningen av de sysselsättningsskapande åtgärdernamotverkar i själva verket direkt företagens möjligheter att växa och skapa flerjobb. Antalet beredskapsarbeten har passerat gränsen för det praktiskt möjliga.Den offentiiga sektorn har stått för ökningarna som den del avberedskapsarbetena som är inriktad på näringslivet snabbt försvinner. Ni harsatsat 300 milj. kr. som subventioner till fasta jobb i kommuner ochlandsting. De nyinrättade ungdomslagen är till placerade i denoffentliga sektorn. Ökningarna av handikappsysselsättningen ligger ensidigt påoffentliga arbetsgivare. Slutligenhar regeringen släppt fram en sysselsättningstUlväxt som står i stridmed samma regerings uttalade ekonomisk-politiska mål i fråga omtillväxtkoncentration till de privata sektorerna i ekonomin. Men,herr talman, det är näringslivet som får betala kalaset. Miljarder kronor somannars skulle kunna användas till bättre lönsamhet, större investeringar ochförutsättningar för fler riktiga jobb måste nu avsättas för att finansierastatens växande AMS-räkningar. Regeringens eget erkännande i vissa stunder avklarsyn av att skatte- och avgiftshöjningar skapar arbetslöshet leder framtill slutsatsen att man nu från socialdemokratins sida medvetet tycks drivaarbetslöshetsskapande politik. Det bekräftas också av att vi nu harrekordarbetslöshet. Skatte-och avgiftshöjningar motsvarande , eller i andra mått mättresurser motsvarande 100 000 långsiktiga nya arbetstillfällen, har använts föratt betala den överdimensionerade AMS-politiken. Tydligare än så här, herrtalman, kan inte regeringens misslyckade satsning på näringsUvet belysas. Arbetsmarknadsministernoch regeringen klarar inte heller att styra AMS. Man saknar utredningsresurser som gör det möjligt för arbetsmark nadsdepartementet och regeringen att göra egna bedömningar ens i det kortare perspektivet. är helt i AMS händer. Varför har regeringen aldrig en avvikande mening om AMS och parternas ständiga krav på fler miljarder för att sopa upp resultaten av deras egna avtalsrörelser? Varför har den parlamentariska vingklippts? Hur kan arbetsmarknadsministern tillåta att AMS direkt går emot beslut i riksdag? Närriksdagen med stor majoritet beslutade att behålla de enskildaberedskapsarbetena gick AMS ut och konstaterade att de skall avskaffas.Riksdagens beslut om ungdomslag saboteras av AMS, som ensidigt håller fast vidAnna-Greta nederlagsproposition i stället för vid riksdagsbeslutet. Dettatrots mot är anmärkningsvärt och borde föranleda, åtgärder avarbetsmarknadsministern. Men sitter i departementet ochtrycker, rädd för att göra någonting som kan irritera AMS. Har Anna-GretaLeijon inte tänkt på att hon har ansvaret inför och inte inför destora organisationerna? Vad skall vi annars ha en arbetsmarknadsminister till? Regeringen förmårinte att driva en från facket självständig arbets- marknadspolitik.Hur många tillbakadragna, icke framlagda och ofullbordade propositioner skallriksdagen och väljarna behöva utsättas för av en arbetsmarknadsminister somstyrs mer av LO:s och TCO:s veton än av det egna ansvaret att föra en självständigarbetsmarknadspolitik? Hotetom bråk från LO och TCO om arbetslöshetsförsäkringen resulterade i attAnna-Greta kapitulerade. Likadantvar det med förslaget om de s. k. svartpensioneringarna. Facket protesteradeoch arbetsmarknadsministern föll undan. ligger det en ofullbordadproposition på bord. Innehållet tillfredsställer facket menåstadkommer inte de förändringar som krävs för att lösa problemen. Iförhandlingarna om ungdomslagen vek sig arbetsmarknadsministern också förfacket. LO krävde avtalsenliga löner, och fogade sig och gickvidare till med fackets diktat. Landets arbetsmarknadsminister förmår inte att driva fram självständigaförslag till beslut i - och det gäller även på områden där hon vetatt hon har en bred majoritet för dem. Denpågående avtalsrörelsen håller på att slå sönder möjligheterna till en rimlig utveckling på arbetsmarknaden under resten av 1980-talet. Genom att acceptera för höga löneökningar i den offentliga sektorn driver regeringen fram arbetslöshets- och inflationsskapande avtal på resten av arbetsmarkna den. Regeringen får fuUt ut ta ansvar för detta. Nufår svenska folket betala socialdemokraternas svaghet med arbetslöshet.Regeringens osjälvständighet gentemot facket kommer att visa sig förödande. Regeringenförmår inte heller att komma till rätta med ungdomsarbets lösheten. Det beror på passivitet och brist på insikt om ungdomsarbetslöshe tens orsaker, men också på regeringens underdånighet mot LO. För att klara ansiktet satsar regeringen nu på en åttaårig terapikedja med konstlade jobb för ungdomar mellan . Det börjar med ungdomsplatser för 16- och 17-åringar och följs av ungdomslag för 18- och 19-åringar. Avslutningen sker i Örebromodeller för 20-24-åringar. Jag har, herr talman, svårt att tänka mig ett effektivare sätt att avskärma de arbetslösa ungdomarna från de riktiga jobben. Riskernaför inlåsningseffekter oroar många, dock inte och regeringen.De tar på sig ett mycket stort ansvar, men sUpper betala skadeståndet. Det fårungdomarna göra, när de drabbas av ännu större svårigheter att komma in påarbetsmarknaden. Den trendmässiga tillväxten av ungdomsarbetslöshetenfortsätter. Det är, herr talman, en mycket sannare bild än denarbetsmarknadsministern målade upp i . Hon påstod attvi står i en vändpunkt för ungdomsarbetslösheten. Ingetkan vara mer felaktigt. Om någon förändring kan urskiljas över huvud taget,består den i att ännu fler ungdomar befinner sig i konstlade jobb i denoffentliga sektorn och att ungdomsarbetslösheten flyttas runt iarbetslöshetsstatistiken till miljardkostnader. ser, ungdomslag ochÖrebromodeller är precis lika långt ifrån riktiga jobb som . Enverklig vändpunkt kan bara åstadkommas om ger upp sitt envisaförnekande av att löner, arbetsmarknadslagstiftning och dåUg yrkesutbildning ärungdomsarbetslöshetens grundorsaker. 6.Anna-Greta är lika handlingsförlamad när det gäller att förnyaarbetsmarknadspolitiken och AMS verksamhet. Den parlamentariska AMS-utredningsom envist krävde och som började sittarbete har vingklippts av . Utredningens möjligheter attarbeta förutsättningslöst är borta. Det ligger naturligtvis nära till hands attanta att AMS och de centrala facken ställt kravet att denna första utredningutanför AMS kontroU skall stoppas. Om så är fallet, har de fått sin viljaigenom. är fältet fritt för att driva AMS utan inblandning av någonutanförstående. Jag kan fortsätta länge och räkna upp exempel på hur regeringen ocharbetsmarknadsministern släppt kontrollen över det arbetsmarknadspolitiskafögderiet. Det är därför vi nu får bevittna hur arbetslöshetsfällan blirverklighet i . Detkrävs ett regeringsskifte för att ändra på detta och för att landet skall få enarbetsmarknadspoHtik värd namnet. Socialdemokratin går på tomgång och har slutpå idéer, handUngskraft och inspiration. Det arbetsmarknadspoUtiskainitiativet ligger hos de icke-sociaUstiska partierna. Den fantasilösaoch sterila regeringspolitiken skall jämföras med ett sammanhållet borgerligtalternativ, där spännvidden i detaljuppfattningar är avsevärt mindre änmeningsmotsättningarna inom arbetarrörelsen. Utgångspunktenär att vi konstaterar arbetsmarknadspolitikens absoluta begränsningar. Det gårinte att långsiktigt upprätthålla sysselsättningen genom konstladeAMS-insatser. En effektiv arbetsmarknadspolitik måste ha en fast grund i enekonomisk politik som helt och fullt satsar på tillväxt i ekonomins privatasektorer och är inriktad på att drastiskt minska det hot underskotten i ekonominutgör för den långsiktiga sysselsättningsutveck-Ungen. Vi_ klarar inte heller sysselsättningsproblemen genom en begränsad favoriseringav exportindustrin med devalvering på devalvering, medan den övriga delen avnäringslivet dignar under högre skatter, fler regleringar och det växandeoffentUga service- och tjänstemonopolet. Fler AMS-program, mer centralstyrning,fler branschprogram, högre skatter och avgifter på arbete och produktion ochännu mer politisering skapar inte ett enda nytt, långsiktigt tryggt arbete.Stabil expansion på arbetsmarknaden måste bygga på enskilda människors ochföretags tro . Av detta enkla, men viktiga, skäl satsar vår politikjust på enskilda individers och företags skaparförmåga och tillväxtkraft.Erfarenheterna visar att . i medborgarnas och företagens händer ger flerjobb än samma krona i händerna på poUtiker och AMS-tjänstemän. Förnyelsen avarbetsmarknadspolitiken bygger på tre huvudpunkter:, Den skall fullt ut varaett stöd för näringslivets expansion. nadspoUtikensuppgifter är att skapa flexibilitet, rörlighet och omstäUnings-förmåga påarbetsmarknaden. Näringslivets finansieringsbörda av den överdimensioneradeAMS-poHtiken skall lättas. Ansträngningarna att klara företagens efterfrågan påutbildad arbetskraft och insatser för att förstärka enskilda människors chansertill arbete skall sättas i första rummet. Samordningen mellanarbetsmarknadsutbildningen, Komvux och de kommunala utbildningsresurserna ärnödvändig. Lärlingsutbildning och annan företagsanknuten yrkesutbildning skallöppna vägen för företagens, de arbetslösas och framför allt ungdomarnasönskemål och krav. Nyföretagande skall uppmuntras för att skapa nya företag somkan växa och anställa de arbetslösa. Lönepolitikensoch lönebildningens betydelse skall ägnas betydligt större uppmärksamhet. Enförändrad lönestruktur är nödvändig om vi vill ha fler riktiga jobb iframtiden. LöneutveckUngen kan inte ensidigt tillåtas ta hänsyn bara till demsom har jobb. Den måste svara upp mot konkurrensförutsättningar i olikabranscher och företag. Den måste, herr talman, stimulera tillväxt, intemotsatsen. 2.Arbetsmarknadspolitikens administration måste förnyas. Det central-styrdaAMS-monopolet klarar inte kravet på effektivitet och flexibilitet.Arbetsmarknadsverket skall decentraliseras och arbeta under mer marknadsmässigaförhållanden. AMS skall syssla med uppgifter som man har föratsättningar attklara bra. Verksamheter som inte "platsar" med det kravet underAMS-paraplyet skall skötas av andra som är bättre rustade att möta företagens,arbetsgivarnas och de arbetslösas servicekrav. Kommunerna,herr talman, har en viktig roU i arbetsmarknadspolitiken. Men till dem som troratt kommunerna kan ta över ansvaret för hela arbetsmarknadspolitiken vill jagsäga att en sådan situation vore lika olycklig som dagens, med en total centraliseringtill staten och AMS. Staten varken kan eller bör släppa kontrollen överarbetsmarknadspolitikens omfattning. Däremot kan staten naturligtvis köpatjänster av kommunerna och enskilda, och på så sätt får kommunerna betydligtstörre frihet att utforma insatserna efter de egna lokala och regionalaföratsättningarna. Påvissa områden, herr talman, skaU vi släppa in enskilda initiativ. AMU är t. ex.inte bäst på att klara all arbetsmarknadsutbildning. Den kan delvis skötas avandra, som kan göra det både bättre och billigare. Arbetsförmed-landet kaneffektiviseras, om vi låter enskilda och organisationer träda in på begränsadeområden där AMS misslyckats. Detsker mycket ute i landet på förmedlingsområdet . Kommunerna har, som viser nästan , Uten tilltro till AMS på detta område. Företagen tar egnainitiativ för att kompensera bristerna i AMS-monopolét. Olika organisationer inäringslivet och på arbetsmarknaden försöker klara sig genom att självaförmedla arbetskraften. Det är dessa initiativ som vi i de icke-socialistiskapartierna vill bygga vidare på och utveckla som ett komplement och en stimulansför den offentliga arbetsförmedlingen. Slutresultatet blir bättre service tillkundema på arbetsmarknaden - kunderna är naturligtvis arbetsgivarna men framförallt de arbetssökande. Det är dem vi skall värna om, inte detstela och ineffektiva AMS-monopolet. Moderatasamlingspartiet, och vill ge möjligheteratt lägga fram ett förutsättningslöst förslag 1985, så att förnyelsen inom AMSkan sätta i gång ordentligt . Men för detta krävs tyvärr inte baraändrade förutsättningar för -det krävs en ny majoritet och enny regering. 3.Kampen mot ungdomsarbetslösheten måste utgå från de verkliga orsakerna,lönestmktur, lagar och yrkesutbildning. En ansvarsmedveten och aktiv regeringkan inte fly undan verkligheten, om den viU minska arbetslösheten. Det förslårinte med aldrig så många ungdomslag och offentiiga beredskapsarbeten.Erfarenheterna visar tvärtom att sådana åtgärder förvärrar arbetslösheten.Parterna måste utsättas för stark påverkan när det gäller att anpassaingångslönerna för ungdomar. Staten som arbetsgivare skall visa vägen och tasitt ansvar för lönebildningen på det här området. Yrkesutbildningen skallövergå till företagsförlagd utbildning. LärUngsutbildningen är en mycket viktigdel i en strategi som bygger nya broar mellan skola och arbetsliv och som pålängre sikt kan minska arbetslösheten bland ungdomarna. Lagaroch avtal, herr talman, måste avpassas också för dem som försöker få sittförsta jobb. Regering och riksdag har ett absolut ansvar för dem som stårutanför arbetsmarknaden. Vi skall inte överlåta till de fackliga organisationernaoch arbetsgivarna att använda lagarna som skydd för dem som redan har jobb påde arbetslösas bekostnad. Företagsamhetbland ungdomar måste bli ett annat offensivt inslag i arbetsmarknadspolitiken.Många ungdomar kräver chansen att få testa sina ambitioner mot marknaden genomatt starta egna företag. och kreativitet hos de unga är verkligen någotatt bygga framtid på. Det är bättre än arbetslöshetsbidrag,ungdomslag. Örebromodeller och beredskapsarbeten. Det bygger på enskildaungdomars skaparförmåga. Det grundas på deras krav på mindre omhändertagandeoch mer frihet. En ny arbetsmarknadspolitik måste ge dem som vUl och vågarchansen att skapa något eget, inte förkväva deras ambitioner medomhändertagande, terapikedjor, byråkrati och fackligt krångel. Vår strategi bygger också på ett djupt känt ansvar för de ungdomar somär verkligt svaga på arbetsmarknaden. Det är ungdomar med lång arbetslöshet sombefinner sig i, eller är i riskzonen för, djupa sociala problem och som intehar någon eller mycket bristfällig yrkesutbildning. Vår lönebidragsbaseradelärlingsutbildning är ett exempel på hur man kan ge dessa ungdomar chansen. Detär mer konstruktivt än att sätta dem i kommunala beredskapsarbeten, och det byggerpå att vi har en stark tilltro till att också dessa ungdomar har en plats påframtidens arbetsmarknad. Men,herr talman, att vi tar ansvar för de svaga och utsatta innebär inte att vi,som socialdemokraterna, vill göra alla ungdomar till understödstagare. Ingenung människa skall behöva vara hänvisad till bidrag en enda dag mer ännödvändigt. Unga människor går ut i Uvet fyllda av ambitioner, idéer ochframtidstro. De kräver att få chansen att skapa något eget och att få klara sin situationgenom egna insatser. Vi, herr talman, vill ge dem den chansen så långt detnågonsin är möjligt. Det är den enkla grunden för vårt sätt att se på enskildaungdomars arbetslöshet. betänkande nr 21 är till brädden fyUt avreservationer som i detalj visar var på den politiska kartan förnyelsekraftenfinns inom det arbetsmarknadspolitiska området. Jag yrkar bifaU till samtUgareservationer som vi moderata utskottsföreträdare står bakom. Än en gång: Man kan verkligen undra om det behövs enarbetsmarknadsminister i den socialdemokratiska regeringen. Den har ju irealiteten överlåtit åt andra, utanförstående krafter att styra arbetsmarknadspolitiken.Resultatet är rekordarbetslöshet i socialdemokratins . 3 (): Det är inriktningen av den ekonomiska politiken som är avgörande förhur vi skall klara den framtida sysselsättningen. Enligt uppfattningmåste den ekonomiska politiken inriktas på långsiktig trygghet i arbete ochförsörjning. Det visar behovet av ökade besparingar i de offentiiga utgifterna,dämpad inflation och stopp på skattehöjningar. Det är nödvändigt att det vidtaskraftfulla ekonomisk-politiska åtgärder. Detta har inte minst bekräftats av deni dagarna presenterade långtidsutredningen. Densocialdemokratiska regeringspolitiken har varit otillräcklig till sinomfattning och inriktning för att häva arbetslösheten. Enligt budgetpropositionenhar den öppna arbetslösheten varit ca 15 000 personer högre än under1982, trots att antalet sysselsatta genom arbetsmarknadspolitiska åtgärderökat. Kvinnornahar i allt större utsträckning gått ut på arbetsmarknaden. Detär viktigt att arbetsmarknaden tillmötesgår krav som gör detta möjligt. Centernnoterar socialdemokraternas förändrade inställning till deltidsarbete sompositivt. Ibudgetpropositionen påstår regeringen att vi "fått en vändningi den besvärliga arbetsmarknadsutvecklingen". Sanningen är att vi trots enväsentligt bättre internationell konjunktursituation har tvingats notera dehögsta arbetslöshetstalen under just 1983. Den nuvaranderegeringspolitiken är påfallande passiv för att inte säga defensiv när detgäller att skapa varaktiga jobb och bygga ut.den svenska industrin. 1982 årsdevalvering är praktiskt taget det enda offensiva inslaget. Risk föreliggeremellertid för att devalveringens positiva effekter kommer att ätas upp av dekostnadsstegringar som bl. a. den pågående avtalsrörelsen kommer att medverkatUl. Trotsden förbättrade konjunkturen har antalet sysselsatta inom industrin inte ökatunder 1984. Sysselsättningen inom byggnadsindustrin är ca 30 000 lägre än underden tid satt i regeringsställning. När socialdemokraterna var i oppositionkritiserade socialdemokraterna de dåvarande regeringarna kraftigt förpassivitet på grund av att man inte satte in åtgärder som innebar en ökadsysselsättning bland byggnadsarbetare. framhöll nödvändigheten avatt "bygga oss ur krisen". Vi ser nu vad de genom sin politik iregeringsställning har åstadkommit. Siffrorna talar för sig själva. Denöppna arbetslösheten var vid senaste mätningen 134 000, en minskning med ca 15000 i jämförelse med . Antalet personer iarbetsmarknadspolitiska åtgärder har ökat med närmare 30 000 vid sammajämförelse. Det innebär att sysselsättningen på den reguljära arbetsmarkna denytterligare har försämrats . De bedömningar som AMS görom framtiden är att det blir en viss minskning av arbetslösheten under andrakvartalet, men att det åter blir en ökning till följd avutströmningen från skolorna. Undernästa vinter väntas arbetslösheten bli lägre än under föregående år menfortfarande ligga, som man uttrycker det, på en historiskt sett hög nivå.Arbetsmarknadsstyrelsens bedömning ger, som jag ser det, en mer reaUstisk bildav den väntade utvecklingen än den socialdemokraterna själva vill ge. Enligtvår bestämda uppfattning var beslutet att införa kollektiva löntagarfondernegativt för den framtida sysselsättningsutveckUngen inom industrin.Regionalpolitiken och glesbygdspolitiken har - tyvärr, måste jag säga - fått enundanskymd plats i och utgör inte längre något offensivtinslag. Regionalpolitiken har naturligtvis ett nära samband medarbetsmark-nadspoUtiken, men den kommer att diskuteras här i kammaren vid ettsenare tillfälle. Centernhar under den allmänna motionstiden konkret föreslagit åtgärder på ett flertalområden som skulle skapa nya fasta jobb. Centerpolitiken bygger på denenskildes initiativ och engagemang. Dess syfte är att ge goda föratsättningarför industri och företagsamhet och att slå vakt om och rationellt utnyttjabefintlig produktionskapacitet. Förutsättningarna för produktion ochsysselsättning skall tas tiU vara i alla delar av landet. Det är därför viktigtatt ytterligare medel ställs till länsstyrelsernas förfogande för insatser inomnäringslivet och för att förbättra och förstärka glesbygdsstödet. Detär klart bekräftat att kostnaderna för de nya jobb som detta ger är betydligtlägre än för tillfälliga beredskapsarbeten i AMS-regi. En enhälligmalmfältsutredning har därför föreslagit att en viss procentandel av dearbetsmarknadspolitiska medlen för skall överföras till satsningarpå fasta jobb. Det är positivt att socialdemokraterna börjat inse det riktiga iatt göra en sådan omfördelning. Det finns anledning att slå fast attarbetsmarknadspolitiken aldrig kan bli annat än ett komplement till andrapolitiska satsningar, främst tiU sådana som görs inom ramen för den ekonomiskapolitiken. Närdet gäller samhällets insatser på arbetsmarknadspolitikens område har vi fråncenterns sida i stort ställt oss bakom regeringens förslag.