prot · G709126 · 1983-12-31 00:00:00 — Detstora antalet väpnade konflikter - 150 sedan , med ca 30miljoner dödsoffer - och den omfattande förekomsten av allvarligafolkrättsbrott är, liksom det jag har anfört om den svenska vapenexporten, skälför skärpningar eller utökning av ovillkorliga hinder för vapenexport. Denenorma och växande kapprustningen i världen och avsaknaden av framgångar inedrustningsförhandlingarna utgör också skäl för ökad återhållsamhet. Detfinns därför enligt min mening anledning att på nytt överväga de svenskariktlinjerna och bestämmelserna för krigsmaterielexport. En sådan översyn böravse inte bara en utökning av de ovillkorliga hindren utan också en skärptrestriktivitet i övrigt. Den snabba utvecklingen på vapenteknologins områdeunderstryker behovet härav. Jaghar för dagen inte något särskilt yrkande, men jag hoppas att de härsynpunkterna på behovet av en översyn skall bli beaktade i fortsättningen. 15 'VENSSON(s): Jag ber allra först att få instämma i anförande. Jag haregentligen inte mycket att tillägga. Anledningen tiU att jag begärt ordet äratt jag särskilt vill understryka ett visst avsnitt i vår motion, nämligen detsom gäller vapenexport och även dess vapenimport. Svenskavapen dyker upp Utet varstans i världen på ställen där vi inte önskar att deskulle komma till användning. Detta är ett förhållande som vi i andrasammanhang motarbetar. Vår vapenexport är också kringgärdad av en ganska striktlagstiftning. Sådan export är i princip förbjuden, och det krävs därförsärskilt tillstånd för sådan utförsel. Det förekommer dock på detta område enhandel i tredje, fjärde och kanske även femte och sjätte hand, en handel som ärmycket besvärande och som vi inte har kontroll över, trots att den behandlas ide avtal som görs upp. Detär mot denna bakgrand viktigt att vi inriktar vår handel på vad vi kallar delikasinnade staterna. Vi samarbetar med dessa i andra intemationella fora,framför allt i FN men också i ESK-processen, där de s. k. NN-staterna har ettmycket intensivt samarbete. Destater som i detta sammanhang närmast kommer i fråga är neutrala och alUansfrialänder som , , och . Vi har i vår motionockså framhållit att samarbete med de nordiska länderna ligger naturligt till,även om två av dem tillhör NATO. Vi skulle i det sammanhanget inte riskerahandel i tredje och fjärde hand osv., och vi skulle få säkrare garantier. Viskulle kanske slippa att varje gång göra de mycket ingående prövningar som nusker, eftersom vi skulle kunna lita på de nationer som det är fråga om. Grandprincipenför vårt lands politik är att vi tillverkar de vapen som vi själva behöver, ochungefär av dessa vapen tillverkas inom landet. Men som bekant krävs detbl. a. av kostnadsskäl längre serier än vi kan efterfråga. Det framkom särskilti samband med att vi beslutade om att så var fallet, ochförhållandet är detsamma också inom andra vapenslag. Det kan därför varariktigt att man har en större marknad att röra sig på, både när det gällerexporten och när det gäller importen. Viframhåller i motionen som vår bestämda mening att vårt land i det här avseendetskall inrikta sig på de s. k. likasinnade staterna. Frågan är inte helt ny, menvi bör nu återigen aktuaUsera den, mycket starkare än som skett. Jaghar inte anledning att polemisera mot utskottet, som behandlat fråganvälvilligt och hänvisat till den prövning som sker. Det gäller en process somkan ta , och det krävs många överväganden, men vi bör inleda den. Jagber med dessa understrykanden att få yrka bifall till hemställan iutrikesutskottets betänkande nr 13. 16 (): Den lag som motionärema vill ändra trädde i kraft ,och den lagen tillkom efter en mycket grandlig parlamentarisk utredning.Utskottsmajoriteten anser därför att motionärerna är ute litet väl tidigt medsina krav på förändringar. Det skedde en skärpning av reglerna närden nya lagen trädde i kraft - sedan. Närman läser motionerna får man klart för sig att motionäremas främsta syfte äratt vara opinionsbildande och att de kanske egentligen inte trodde att tidenvar mogen för en lagändring. VpkviU med sin motion markera, som man skriver, att partiet står "helt ensamtgentemot samtliga andra partier". Och och hansmedmotionärer hävdar att krigsmaterielexport står i principiell motsättningtill politiska mål som fredlig lösning av konflikter och internationellnedrustning. Detfinns i vpk:s motionstext ett resonemang som åtminstone jag finner minst sagtmärkligt. Vpk hävdar att den ökade ubåtsaktiviteten i våra skärgårdar är ettmotiv för att ändra våra regler för krigsmaterielexport. Vpk tycks mena, att viskall reagera inför den påtryckning som ubåtsaktiviteten utgör genom attanpassa oss och försöka uppträda ännu mer neutralt . Ubåtarna skullealltså vara ett uttryck för misstro mot vår neutralitet, som enligt vpk bör besvarasmed eftergivenhet. Sådanaresonemang gör att vpk:s skryt om att stå helt ensamt gentemot samtliga andrapartier borde utlösa skamkänslor. Vpk:syrkande att de s. k. riktlinjerna för tillämpning av lagen skall skrivas in ilagens första paragraf tycks granda sig på föreställningen att de politiskabedömningar som med nödvändighet måste göras kan förenklas genom en lagtext.Det tycks inte vara vpk:s mening att ratinerna för hur sådana här frågor skallavgöras bör ändras. Deav antagna riktlinjerna ligger till grand för regeringens prövning avfrågan om dispens från utförselförbudet skall medges. Riktlin-jema anger när ensådan dispens inte får eller inte bör medges. Det betyder inte att regeringeninte av andra skäl kan vägra dispens. Vpkföreslår vidare att distinktionen mellan offensiv och defensiv krigsmaterielslopas. Det var en fråga som behandlades grandUgt inför den senaste översynenoch antagandet av lagen 1982. Det kan här räcka att konstatera att sammakriterier tillämpas vid bedömningen av defensiv materiel som när det gäller meroffensiv materiel. Man kan inte resonera bort, att det finns en viss skillnadmellan defensiv och offensiv materiel. Man kan inte gå till miUtär offensiv medhjälp av exempelvis kustartilleriet. Fråganom en ökad offentUg insyn i sådana här ärenden behandlas av en arbetsgrupp, somutrikeshandelsministem har tillsatt, och man väntar att arbetsgruppen skall bliklar och kunna lägga fram förslag . IHans Göran motion diskuteras möjUgheten att dämpa handeln med vapengenom oUka intemationella initiativ, bl. a. i FN. Såsom framgår av betänkandetpågår ett visst förberedelsearbete i denna fråga genom bl. a. den svenskamissionen i FN i . En av ledd FN-studie om konventionella vapenblir färdig , alltså inför höstens generalförsamling. Det är möjligtatt den studien ger öppningar för konstraktiva initiativ i denna fråga. Slutligennågra ord om den statistik som refererade i sitt inlägg. Detresultat man får av statistiken beror naturUgtvis också i detta sammanhang mycket på vilkaår man jämför och hur man läser siffroma. harexporten legat klart av bruttonationalprodukten. Under de senasteåren har också värdet av vår krigsmaterielexport sjunkit i fastpenningvärde. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan. Anf.17 (vpk): försöker som vanligt med demagogi - det är ju hansdebattstil, oavsett vem han diskuterar med. Jagvill fråga : Vilka politiska bedömningar låg bakom DIVAD-projektettiU ? Vilka politiska bedömningar gjorde man när det gällde vapenexportentill , där det bevisUgen pågår inre konflikter? Vilka politiskabedömningar gjorde man när det gällde , där det pågår förtryck avmänskliga fri- och rättigheter i mycket stor skala och som dessutom haranfallit ett litet land, nämligen ? Årdet någon som skall skämmas och veta hut är det faktiskt och hanssocialdemokratiska kolleger i både regering och utrikesutskott, som inte medett ord vänt sig mot detta när det gäller vapenexporten. Viär inte emot lagen när det gäller krigsmateriel - om den är vi överens, StureEricson. Vad vi vänder oss emot är tillämpningsföreskrifterna.Tillämpningsföreskrifterna stämmer inte överens med lagen, och därför anser viatt de måste in i lagen. Vivänder oss dessutom emot att man gör skillnad mellan offensiv och defensivkrigsmateriel. Det är just denna uppdelning som möjliggör export av vapen tillbmtala regimer. Vi har vad jag förstår aldrig exporterat kustartilleripjäser.Däremot har vi exporterat Boforskanoner av olika slag, som mycket väl kan riktasmot befrielserörelser i olika länder. - Det är verkligheten, . 18 (): Demagogi, sade Måbrink, och sedan fick vi en liten uppvisning! Viär här för att debattera om den nya lagen, den som trädde i kraft den 1 januari1983, bör ändras eUer inte. drog en rad exempel som han tyckerär upprörande på ärenden som handlades enligt den gamla ordningen, dvs. föreden 1 j anuari 1983. Det tycker j ag nog är en ganska dålig argumentation fören ändring av den nya lagen. BertilMåbrink undvek naturiigtvis att kommentera det dubiösa resonemanget ivpk-motionen om att ubåtarna i våra skärgårdar är ett motiv för att ändrahanteringen av krigsmaterielexporten. Uppdelningeni offensiva och defensiva vapen har jag redan kommenterat - det finns enskillnad. Men det väsentliga för den fråga vi här diskuterar är naturligtvisatt såväl defensiv som offensiv materiel behandlas på exakt samma sätt, bedömsefter samma kriterier när ärendena avgörs; Det är ju det som vi diskuterar idet här sammanhanget. 2 Riksdagensprotokoll 1983/84:126-127 Anf.19 (vpk): medger , och det är bra, att det här med offensiva ochdefensiva vapen ändå är ett problem. Jag är tacksam för att han går med på det.Detta borde väl resultera i att man inte använder denuppdelningen, vilket skulle betyda att det blev en mycket klarare och meraskärpt bedömning när det gäller export av vapen till olika regimer i världen. Viifrån vpk anser när det gäller uppdelningen i offensiva och defensiva vapen -och vi är inte ensamma om vår uppfattning - att denna uppdelning inte är bra.Den distinktionen måste alltså försvinna. Vi har också frågan om ochDIVAD, och såvitt jag förstår pågår fortfarande export av vapen till Indonesien.Man kan väl inte hävda att är ett land där de mänskliga fri- ochrättigheterna respekteras. Vi vet att bedriver vad som mer ellermindre är ett utrotningskrig mot och befolkningen där. Viär alltså - och jag vill upprepa det igen - inte emot lagen, men vi är ickeöverens när det gäller tillämpningen av den. Det är där vi vill ha en ändring. Denutredning som utrikesutskottet och andra med stort buller och bång har åberopatär den som jag nu håller i handen. Så stor är den. Det är SOU 1981:39. Detta ärallt vad som kom ut av en utredning som skulle vara så grundlig. Jämfört medandra offentliga utredningar är den så liten att man knappast hittar den om mansätter den i hyllan. 20 (): Det här nya sättet att bedöma utredningar efter antalet,sidor manproducerar får stå för . Det är mycket kompakta sidor medinformation på nästan varje rad. Jag tror att den, eftersom den inte är såtjock, också har nått en större läsekrets. Närdet sedan gäller DIVAD, och exporten har detta debatterats här iriksdagen i timmar , och jag har inte för avsikt att på nytt taupp den diskussionen. För att inte inlägg skall ge eii felaktigbild av vad det är vi diskuterar, bör man kanske påpeka att exporten till två tredjedelar har gått till europeiska länder.Ungefär hälften av den europeiska exporten har gått till våra nordiskagrannländer. Det är faktiskt ganska små saker som sker utanför den kretsen. Föratt ta fasta på resonemang om att vi bör ge företräde för dealliansfria staterna - såvitt jag förstår också bland - vill jag sägaatt det nästan enbart är alliansfria länder vi säljer till i de delarna avvärlden. Låtmig tillägga att det naturUgtvis finns en del problem. De tas inte upp imotionerna. Det finns emellertid en del problem som tycks vara växande och sommöjligen motiverar att man genomför vissa ändringar. Det gäller désvårigheter som skapas bl. a. av att avancerad elektronisk utmstning ofta harbåde miUtära och civila användningsområden. Det finns här en gråzon där behovetav klarare definitioner är påtagligt. illustrerats av någraaktuella smuggelaffärer . De har visserUgen skötts på ett mycketbra sätt av de berörda myndigheterna, men de har gjort oss medvetna om att enny problematik med anknytning till krigsmaterielexporten håller på att växafram. Anf.21 (vpk): Vi skall inte förlänga den här debatten, men jag förstår att StureEricson inte så gärna vill tala om och . Jag skall inteplåga honom på den punkten nu - det kommer sådana debatter också senare här ikammaren, och då kan vi diskutera mera. Vihar ingenting emot, , att sälja vapen till ochJugoslavien. Det må så vara att två tredjedelar av vår vapenexport går tillEuropa. Men det är ett faktum att en tredjedel går till ett antal länderutanför . Förhållandena i dessa länder är icke i överensstämmelse med debestämmelser som finns i vapenexportlagen. Angåendefrågan om utredningens storlek ville jag inte säga att den var tunn - det ärbra om man kan få mindre utredningar. Jag ville säga att också innehållet ärtunt, och att den innehåller en massa upprepningar av vad som har gällttidigare. Jag reagerade mot detta. Då kan man inte säga att man har gjort engrandlig utredning. 22 (): Resonemanget om att en del av exporten inte skulle vara i överensstämmelsemed de regler som vi har handlar om och vpk:s egen tolkning avlagen. Regeringen och - såvitt jag förstår - de tre större oppositionspartiernaär tämligen överens om tolkningen. Vpk har däremot här sin egen lagtolkning. Vpk-arnavill inte ändra på lagen utan bara tillföra några riktlinjer, som redantillämpas. Det är denna ändring de vill ha. De är nöjda med lagen, menställer inte upp på tillämpningen av den. Diskussionen handlar alltså om vpk:stolkning av denna lag. Frågan rör ganska få länder; vi skall inte glömma attantalet vapenexportärenden totalt faktiskt räknas i tusental . I någotenstaka fall anser vpk att man borde göra en annan tillämpning av lagen. Anf.23 (vpk); Vpk föreslår en ändring av lagtexten. I nuvarande lydelse stårföljande: "Krigsmaterielfår inte föras ut ur riket utan tillstånd av regeringen, om ej annat följer avdenna lag eller annan författning." Vpk har följande förslag: Krigsmaterielfår inte föras ut ur riket utan tillstånd av regeringen. Tillstånd skall intebeviljas till stat som a) befinner sig i väpnad konfliktmed annan stat, oavsett om krigsförklaring har avgetts eller ej, b) är invecklad i internationellkonflikt som kan befaras leda till väpnad konflikt. c) harinre väpnade oroUgheter, eller d) kan antas använda materielen för att undertryckamänskUga rättigheter i strid med . Varförmotsätter ni er så frenetiskt att detta blir lagtext? Vad är det för fel påvpk:s förslag till lagtext, ? Anf.24 (): När denna lag skrevs var riktlinjerna redan antagna av . DessariktUnjer gäller för regeringens handläggning av lagen. Man övervägde att tamed det i lagtexten - jag tror t. o. m. att någon av hovrätterna föreslog det isitt remissvar till utredningen. Menman fann att det var en onödig sak att ta med. Enligt juristerna är ett avargumenten att de fyra kriterierna inte är uttömmande. Det finns också andraskäl än de som räknade upp, som gör att regeringen kan vägradispens. Vitalar nog här om en lagteknisk fråga. gör den till en stor poUtiskfråga. Det tror jag är fel. Anf.25 (vpk): De här reglerna finns nu som tillämpningsföreskrifter. Men för attskärpa dem vill vi föra in dem i lagen. Det är ändå en hårdare markering. Detär möjligt att man kan kringgå dem ändå, men vi menar att det skulle försvåraförsäljning av krigsmateriel till och till det amerikanskaDIVAD-projektet om tillämpningsföreskrifterna införs i lagen. Bevisligenkringgår man dessa föreskrifter genom krigsmaterielexport till exempelvis Burmaoch . Överläggningenvar härmed avslutad. Utrikesutskottetsbetänkande 11 Punkt 3 Mom. I och 3 (inköp,uppförande och iståndsättande av fastigheter för utrikesrepresentationen) Utskottetshemställan bifölls med 152 röster mot 134 för reservation 1 av afUgglas m. fl. Mom. 1 (information omfreds- och nedrastningssträvanden) Utskottetshemställan bifölls med 219 röster mot 68 för reservation 3 av ochGunnel . Mom. 2 () Utskottetshemställan bifölls med 263 röster mot 19 för reservation 1 av . Mom.4 (kurder) Utskottetshemställan bifölls med 269 röster mot 18 för reservation 2 av . Övriga moment Utskottets hemställan bifölls. Utskottetshemställan bifölls med 267 röster mot 18 för reservationen av . 1ledamot avstod från att rösta. Mom. 4 Utskottets hemställan bifölls. 1983/84:17 Tilläggsbudget III 1983/84,(prop. 1983/84: 125 delvis) Denstatliga verksamhetens styrning och organisation, m.m. 6§ Den statliga verksamhetens styrning och organisation, m. m. 1983/84:24 om den statligaVerksamhetens styming och organisation, m. m. 1983/84:100 delvis) samt 1983/84:25 omförenkling av myndigheternas regler (prop. 1983/84:119). 26 FÖRSTE VICETALMANNEN: betänkanden debatteras i ett sammanhang. Anf.27 (): Problemen med den alltför stora byråkratin har på ett påtagligt sättaktualiserats . Vi har fått en ansvällning av olika myndigheteroch ett nät av regler, som för många ter sig hart när ogenomträngligt. Att detblivit så är relativt enkelt att förklara. Dagens omfattande statliga byråkratiär i första hand en produkt av välfärdsstaten. Pä område efter område harmindre visa men säkert välmenande lagstiftare Denstatliga verksamhetens styrning och organisation, m. m. velat reglera den enskildamänniskans tillvaro. Det kan röra sig om att erbjuda vad som kanske uppfattatssom en ökad säkerhet till liv och lem. Ett omfattande trygghetsparaply harbyggts upp. Lika ofta har det varit fråga om att i opåkaUat jämlikhetsnit vidtaomfördelningar av olika slag. I varje särskilt fall då nya regler haruppställts har det varit nödvändigt att också inrätta en särskild myndighet meduppgift att effektuera de nya bestämmelserna. Ofta har den nya myndighetenbörjat sin verksamhet i ganska blygsam skala, för att växa ut tillicke sällan orimliga proportioner. Samtidigtsom den statliga förvaltningen vuxit ut till nuvarande omfattning har detkommit att bli allt svårare att utöva en effektiv styrning för de poUtiskabeslutsfattarna. Man skulle kunna säga att regeringarna förgår men ämbetsmännenbestår. Regeringens möjligheter att styra verksamheten har reellt sett minskat,vilket i sin tur beror på en rad faktorer. Vi har fått allt fler ämbetsverk ochmyndigheter. Deras uppgifter har ökat kraftigt. De allt fler regler somuppställts har tvingat fram en omfattande delegering till myndigheterna.Regeringen klarar inte av en detaljstyrning. Ramlagstiftning och rambudgeteringhar gjort myndigheterna allt friare. Ämbetsmännens allt större professionalismhar också stärkt deras ställning. Hurskall det då, fra talman, vara möjligt att få till stånd en effektivarestyrning från regeringens och sida? Hur skall förenklingar kunna skesom underlättar framför allt medborgarnas vardagstillvaro? Hur skall ansvarkunna utkrävas på ett bättre sätt än nu? Det är frågor som ter sig naturUga attställa i en demokrati, där målet självfallet är att de förtroendevalda iregering och riksdag skall ha en god kontroll över den verksamhet som de ställstill ansvar för av väljarna. Detär möjligt att ett problem ligger i vår unika förvaltningstradition här ilandet, med formellt självständiga ämbetsverk vid sidan av departementen. Dåvåra ämbetsverk byggdes upp kom de formellt att sortera direktunder Konungen. Embryot till våra dagars regering med dess olika departementutgjordes av kansUkollegium, med en ställning som inte skilde sig från t. ex.kommerskollegiums, bergskollegiums eller amiraUtetskollegi-ums. Kanske kan detifrågasättas, om det inte skulle vara rationellt att göra slut på ämbetsverkensformellt självständiga ställning för att i stället, som fallet är i flertaletandra länder, inordna dem direkt i departementen. Då skulle vederbörandedepartementschef få det direkta politiska ansvaret, som statsrådetockså direkt skulle kunna styra myndigheten i fråga. Vi skulle slippa den rättsorglustiga och enligt min åsikt ganska meningslösa granskningen frånkonstitutionsutskottets sida av olika statsråds förmenta"ministerstyre". Nuskall det genast sägas - precis som förvaltningsutredningen har påpekat - attregeringen i många hänseenden är formellt oförhindrad att ta ett betydUgtfastare grepp över rodret. Och kan ställa större krav på regeringen ivad gäller redovisning av hur befogenheter och medel som överlåtits tillregeringen har utnyttjats av denna eller av myndigheter som är ansvariga införregeringen. kan sluta upp med att acceptera hänvisningar frånregeringen till att olika frågor överlämnats till förvaltnings- m\-ndigheteraa och för denskull inte får påverkas av regeringen. Det gäller enbart "ärende som rörmyndighetsutövning mot enskild eller mot kommun eller som rör tillämpning avlag", som det heter i regeringsformens 11 kap ~ J. I aUa andra frågor harförvaltningsmyndigheterna lydnadsplikt gentemot regeringen. sätt att komma till rätta med den ökade byråkratiseringen >ore -som \i moderater ser det - att avreglera en mängd områden, att röja upp i denbråte av onödig lagstiftning och reglering som drabbat medborgarna i vårtland. Jag väntar mig emellertid, fra talman, ingen uppslutning avsocialdemokratema bakom sådana paroller. Där går sannolikt våra värderingarhelt isär. Däremot förefaller det mig som om det ändå finns åtskilliga områdendär full enighet kan uppnås mellan partierna i vad gäller ansvarsfrågan,beslutsfattandet och förenklingar av olika slag. betänkande nr 25 tas upp vissa slag av förenklingar,som föreslagits i proposition 119. Detta kommer närmare att behandlas av GunnarBiörck i . I KU:s betänkande 24 redovisas de många uppslag som motionsvisframförts för att åstadkomma lösningar på de problem som hänger samman medstyrningen och organisationen av förvaltningen. De avstyrks dock praktiskttaget genomgående med hänvisning till pågående arbete inom t. ex.verksledningskommittén, stat-kommun-beredningen och en särskild arbetsgrappinom . Till detta kommer också det arbete som utförs inomriksrevisionsverket och statskontoret. Mot flertalet punkter iutskottets hemställan finns ingen erinran. Jag vill dock beröra två avreservationerna. I nr 1 tas särskilt upp konstruktiva förslag som har förtsfram i en motioh av m. fl. I likhet med motionärerna anser demoderata reservanterna att som ett första element i en planmässig avregleringborde ingå att regeringen inte får besluta om nya regleringar, om intefördelarna överstiger de samlade kostnaderna. Inte heller bör enramlagstiftning tillåtas, som ger myndigheten möjlighet att i efterhand utvidgaett regelkomplex genom tillämpningsföreskrifter. Jag yrkar bifalltill reservation nr 1. En gemensam borgerlig reservation knyter an till enmoderat motion av och . Den tar upp problemet medskatter och avgifter. I motiven till regeringsformen finns uttalanden om hurskillnaden mellan skatter och avgifter i vissa fall skall tolkas. De är dockallmänt hållna, och följaktligen kan svårigheter uppstå vid bedömningen av omen pålaga skall betraktas som skatt eller avgift - en distinktion som i sin turhar avgörande betydelse för beslutsformerna. Därför är det nödvändigt attregeringen föranstaltar om en utvärdering av praxis och lägger fram ett förslagtill åtgärder, som slår vakt om regeringsformens intentioner och hindrar eneventuell utveckling bort från dessa. En rensning i begreppsfloran bör ocksåske, så att beteckningen avgift bara används då det är fråga om enmotprestation från samhällets sida som är direkt knuten till avgiften i ftåga.Jag yrkar bifall, fru talman, tiU reservation 4 i betänkande 24. Jag vill ocksåerinra om framför allt det ena av de två särskilda yttranden som har fogatstill betänkande 24. I detta betonas att det är nödvändigt att Denstatliga verksamhetens styrning och organbation, m. m. Denstatliga verksamhetens styrning och organisation, m. m. får tillgångtill oberoende och kvalificerad ekonomisk expertis som hjälp vid bedömningen avärenden som får ekonomiska konsekvenser. är långt sämre ställd idetta hänseende än statsförvaltningen i övrigt.