prot · G70941 · 1983-12-31 00:00:00 — som vi behandlat ärendet i utskottet harförtvivlade föräldrar uppvaktat oss i olika sammanhang. Jag menar att det ärbåde grymt och cyniskt att lägga fram förslag, som skulle innebära att mångaföräldrar skulle mista sin barnomsorg, om förslagen ginge igenom i . De enskilda daghemmen utgör ju viktiga alternativ till dekommunala. Socialt är det angeläget med de här alternativen, likasåpedagogiskt. kommer att närmare gå in pä de här frågornalängre fram i debatten. Ekonomiskt innebär de enskilda daghemmen en fördel såtill vida att de är billigare. För föräldrarna innebär det en fördel, eftersomde då kan ordna barnomsorgen utifrån barnens egna behov och föräldrarnasönskemål. Vi kan också lättare tillgodose barntillsynsbehovet i ett samhälls- Barnomsorg och social hemhjälp Barnomsorg och social hemhjälp Låt mig peka på ett enkelt schablonexempel. Jag utgår frånatt vi nu har ungefär 160 000 platser på kommunala daghem fill en totalsamhällskostnad av ca 8 miljarder. av de kommunala daghemmen kostar 2miljarder kronor. Vi vet att de kommunala daghemmen kostar ca . perplats, de enskilda enligt de uppgifter jag har fått ca per plats. Låtoss leka med tanken att vi hade haft av det totala antalet kommunaladaghem i form av enskilda alternativ. Det hade inneburit att vi hade kunnat församrha pengar få ytterligare 17 000 platser . Det hade också inneburit ca4 000 nya arbetsfillfällen för samma kostnad. 17 000 nya platser, 4 000 nyaarbetstillfällen, om vi hade valt av de kommunala daghemmen i form avalternafiva daghem. Vad säger då detta? Enligt min uppfattning säger det att vimåste satsa på alternativen. När socialministern nu reser land och rike runt ochkrifiserar moderata samlingspartiets diskussion om alternafiv i barnomsorg ochvård, tycker jag att socialministern verkligen skall ta sig en funderare pådetta i lugn och ro. Det blir inte dyrare, de rika gynnas inte, ocharbetslösheten grinar oss inte i ansiktet om vi väljer alternativ, utan detblir precis tvärtom. Jag skulle vilja uppmana socialministern att åka tillUppsala eller till Freja-daghemmet på eller att besöka en förskola somdrivs i kyrklig regi. Socialministern skulle finna att barnen där är precislika glada som de är i de kommunala daghemmen och att de som arbetar där är precislika fina som de som tar hand om barnen på de kommunala daghemmen. Låt osssluta att diskutera i sådana ovidkommande termer och slå varandra i ansiktet,låt oss i stället ta upp en sakdiskussion om de här frågorna. Mitt konkreta räkneexempel visar att för samma kostnad fårvi ut fler platser och får ökad sysselsättning, fler föräldrar får barnomsorg,och valfriheten ökar så att föräldrarna bättre kan tillgodose barnens egnabehov. en fråga fill socialministern ochsocialdemokraternas företrädare i utskottet. I en Stockholmsförort håller mannu på att undersöka förutsättningarna att lämna ut en barnstuga påentreprenad, för att pröva ytterligare ett alternativ. Detta är påförsöksstadiet. Jag vill fråga: Kommer förslaget från majoriteten i socialutskottetatt innebära att ett sådant försök får statsbidrag enligt samma normer somkommunala daghem, eller kommer också ett sådant här alternativ att slås ut? Iså fall har man ytterligare strypt möjligheten att söka en breddad utväg närdet gäller att lösa barnomsorgsfrågan som sådan. Jag vill gärna ha ett klartbesked på den här punkten. , herr talman: måste, som jag sadeinledningsvis, bygga på hänsyn och respekt gentemot barnens och föräldrarnasbehov och önskemål. I det sammanhanget måste vi ta större hänsyn tillvalfriheten. Vi måste också visa större tro på föräldrarnas och familjens egetansvar. Detta måste också vara basen för utformningen av ettstatsbidragssystem. Enligt moderat uppfattning brister förslaget från regeringenmycket kraffigt på de här punkterna, och det är därför vi inte kan biträda det. Jag yrkarän en gång bifall fill de tidigare nämnda reservationerna. 4RUNE (): Jag tycker att det är bra att barnenssituafion och frågan om familjepolitiken fått en framskjuten plats i debattenunder senare fid. Det kanske kan leda till att socialdemokraterna så småningomkommer underfund med att vi måste ha en familjepolitik som i en helt annanutsräckning än vad som är fallet tar hänsyn till barnens och föräldrarnassituation. Socialdemokraterna kommer kanske att inse att vi behöver enfamiljepolitik som leder fill rättvisa mellan barnfamiljerna och rättvisa mellande olika barnomsorgsformerna - så att de stolta socialdemokratiskafrihetsparollerna får ett reellt innehåll. För hade vi här i kammaren en debattom barns omhändertagande. Det rådde då inte några delade meningar om att denstora, viktiga frågan framöver i vårt familjepolitiska arbete är hur vi skallkunna eliminera de problem som är anledningen till omhändertagande. Barnensbästa och barnens trygghet måste vara det grundläggande i vårt familjepolitiskaarbete. Då är det för barnens del inte bara fråga om materiella ting, utanockså om bristande mänskliga kontakter. Barns behov av bättre mänskligarelationer kan inte kompenseras med materiella ting. Därför vill jag säga attvi begår ett stort misstag om vi tror att vi löser dessa djupt liggande problemenbart genom en utbyggnad av den institutionella barnomsorgen i samhälletsregi. Problemen ligger djupare än så. Att ha tid med barn är en mycket betydelsefullt. Barn ochföräldrar behöver få mer tid att vara tillsammans. Därom borde vi kunna varaöverens. Jag vill också säga att vi borde ha med litet mer i debatten omglädjen att ha barn. Det har oftast kommit bort i debatten. Det är mestproblemen som diskuteras. Barn och föräldrar behöver alltså ha mer tid för varandra.Centern har slagit fast detta gång på gång, inte minst när vi debatterat defamiljepolitiska frågorna i . Det var därför som - vilketsocialministern kommer ihåg- Fälldinregeringen införde rätten tillförkortad arbetstid för småbarnsföräldrar. Det är därför som vi krävervårdnadsersättning, som kan utgå bl. a. till dem som förkortar sin arbetsdagfrån just för barnens skull. har socialdemokraterna upptäckt hur stort behov barnenhar av sina föräldrars tid. I en TV-intervju hävdade vicestatsminister behovet av förkortad arbetstid. Då vill jagpåminna , även om han inte är här , och socialdemokraternaom att problemen går att lösa. Vi har från sida visat modellen. Jagkan rekommendera att se litet på vad förslaget och beslutet från1978 innehåller. Ge de föräldrar som redan med hjälp av befintlig lagstiftningväljer att förkorta sin arbetstid , till , ekonomiskersättning. Gör det med hjälp av vårdnadsersättning, vilken vi i villbygga ut. förslag - jag vill upprepa det än en gång försocialdemokraterna - innebär ju att vårdnadsersättningen utgår till föräldrarsom på heltid, deltid eller genom att förkorta sin arbetstid från åtta till sexfimmar vill ta hand om och få mer tid för sina barn. Barnomsorg och social hemhjälp en skallvara beskattad och trygghetsgrundande. En ersättning på . per dag, som vi föreslog iriksdagen , ger den som förkortar arbetstiden från åtta till sextimmar full kompensation för inkomstbortfallet upp till en inkomst på ungefär59 . Detta innebär alltså att man ger lagen om rätt till sextimmars arbetsdag för småbarnsföräldrar ett reellt innehåll. Men det harsocialdemokraterna inte velat göra. Samhällets stöd till barnfamiljerna måsteutgå frän barnens behov och ge barnfamiljerna möjlighet till valfrihet. När visäger det menar vi valfriheten att värda barn i hemmet, att ha tillgång tillbra daghem i regi, familjedaghem, föräldrakooperativ eller liknande. Under det här året har vi ofta fått lyssna till och läsaom hur socialminister sagt sig vara plägad av barnfamiljernasekonomiska situation. Jag menar, att om vill göra sin plåga litemindre smärtsam, borde han ha visat det i den proposition som vi nu behandlar.Så är emellerfid inte fallet, utan socialministern kommer att få dras med sinplåga. Inte heller kan man finna något av vice statsministerIngvar stolta frihetsparoller i den här propositionen. Jag tror attmånga hade väntat sig det. Nåväl, vi har behandlat den proposition som harlagts fram, och vad har vi då funnit? Jo, att regeringens förslag tillstatsbidrag till barnomsorgen ökar orättvisorna mellan barnfamiljerna, mellanbarnomsorgsformerna och mellan kommunerna. Barnens behov måste styrabarnomsorgen. Den bästa omsorgen är den som passar familjen bäst, som medgervalfrihet, som finns i barnens närmiljö, som tillåter föräldramedverkan ochdärmed större möjligheter för barn och föräldrar att umgås. Den mestdecentraliserade barnomsorgen utanför hemmet är den föräldraleddadaghemsverksamheten, en omsorgsform som inte socialministern vill slå vakt om. Den socialdemokratiska regeringen prioriterar , liksomtidigare, den kommunala heldagsomsorgen och sätter andra barnomsorgsformer istrykklass. Det gäller såväl föräldraledda s. k. kooperativa daghem somfamiljedaghem. UllaTillander kommer senare att i ett anförande gå inytterligare på denna fråga. När det gäller deltidsförskolan har socialministern enkostlig formulering på s. 5 i sin proposition. Där skriver han, apropådeltidsförskolan: "I debatten om statsbidragen till barnomsorgen haribland föreslagits att också deltidsförskolan för sexåringar borde omfattas avstatsbidragsgivning-en. Jag vill emellertid erinra om att statsbidraget tillbarnomsorgen är avsett att underlätta för kommunerna att bygga ut en verksamhetsom inte motsvarar den efterfrågan som finns. Något sådant motiv finns inte närdet gäller den allmänna förskolan. Alla sexåringar erbjuds plats idelfidsgrupp eller daghem. Att låta deltidsförskolan blistatsbidragsberätti-gad skulle i stället göra statsbidragssystemet merasvåröverskådligt och dessutom medföra tveksamma omfördelningseffekter mellan kommu-'nerna." Socialministern är alltså emot att göra en omfördelningfrån de kommuner som har den bästa skattesituationen till dem som har detlägsta skatteunder- laget,eftersom deltidsförskolan i regel finns i glesbygden. Den andra konklusionen av det här resonemanget blir att dekommuner där daghemsutbyggnaden är klar - där man inte har tillräckligt medbarn -inte skulle få statsbidrag, därför att det inte finns behov av utbyggnad.Det är så statsrådet resonerar här! Det är, som sagt, en mycket kostligbeskrivning. När sedan utsköttsmajoriteten tar upp detta, kallar mandet för en nackdel eftersom det skulle nagga litet i kanten om man överfördenågot från en favoriserad barnomsorgsform till en form som inte har någotbidrag. Det är så, , att deltidsförskolan i storadelar av landet är den helt dominerande formen för pedagogiskt stöd till barn i5-6-årsåldern utöver hemmets insatser. Men den finner inte nåd hos socialdemokraterna,och trots beslutet att kommunerna skall ställa platser till förfogande och gördet, vill man inte vara med. I den kommunala barnomsorgen har ca en tredjedel av0-6-åringar plats, och statsbidrag utgår till denna verksamhet med ca 6miljarder . Kommunernas insats är ungefär lika stor. Tvä tredjedelar av denna barngrupp omfattas således inteav den kommunala barnomsorgen, utan omsorgen om dessa barn får föräldrarnasvara själva för, antingen genom vård i det egna hemmet eller på annat sätt.Att de gör en stor samhällsnyttig vårdinsats, som bör värdesättas och ersättasav samhället, tycker jag borde stå utanför all diskussion. Men tyvärr är såinte fallet. Socialdemokraterna vägrar att acceptera ett sådant synsätt och harunder årens lopp motsatt sig förslag som innebär att dessa vårdformer skall fäbidrag. Det kan inte vara fråga om ekonomi utan mer om ideologifrån socialdemokraternas sida. Vilka bevekelsegrunder socialdemokraterna än måha måste jag säga att detta är ett besynnerligt uttryck för jämlikhets- ochrättvisepolitik. Det nya förslaget till statsbidragsregler innebär genomsin konstruktion en styrning av det kommunala beslutsfattandet. Från har vi yrkat avslag på detta nya förslag. Vividhåller det tidigare av regeringen framlagda och av rikdagenbeslutade förslaget till bidragssystem, som socialdemokraterna medkommunisternas hjälp rev upp. Alltså: av bruttokostnaderna skall utgå fördaghem, frifidshem, deltidsförskolor, öppna förskolor och familjedaghem. Föricke kommunala institutioner, exempelvis föräldraledda daghem, skallstatsbidrag utgå under förutsättning att de är med i kommunernasbarnomsorgsplan. Utskottets ordförande, som också är reservant, hartidigare utförligt behandlat reservation 2, som gäller bl. a. den här frågan. Vi menaratt detta system, som vi föreslår nu igen, ärrättvist, eftersom det ger barnfamiljerna mer likartade förutsättningar och gerstöd också till kommuner med låg sysselsättning och litet behov avheltidsomsorg. Framför allt är det bra för barnen, eftersom det gynnar lokalalösningar i barnens närmiljö och ger förutsättningar för ökadföräldramedverkan. Men detta system finner inte nåd hos de socialdemokratiskaföreträdarna. Vi hoppas att vi skall kunna få en ändring tillstånd och få ett rättvisare system. Barnomsorg och social hemhjälp Barnomsorg och social hemhjälp De ekonomiska frågorna förbarnfamiljerna har inte minst blivit föremål för enhvlig debatt och många olika redovisningar. Barnfamiljerna drabbas särskilthårt av regeringen ekonomiska politik. Därför är det nödvändigt attförbättra och stärka stödet till barnfamiljerna. Regeringen väljer i ställetatt öka de ekonomiska klyftorna. Det som är aktuellt och som barnfamiljernafår känna på är borttagandet av en stor del av de befintligalivsmedelssubventionerna. kräver att skilda former av barnomsorg, i hemmet,i kommunala eller enskilda omsorgsformer, skall jämställas. Detta förutsätterockså att en utbyggd vårdnadsersättning blir en naturlig del av denfamiljepolitiska arsenalen. För att skapa bättre rättvisa i familjepolitiken ärdet nödvändigt att även få en reformering av skattesystemet i syfte attåstadkomma ett ökat inslag av bärkraftsprincipen. kommer att i sitt anförande ta upp den andradelen i proposifionen och utskottsbetänkandet, nämligen den sociala hemhjälpen. Därför ber jag att till slut få yrka bifall fillreservationerna 2, 7 och 8 samt i övrigt bifall till utskottets hemställan. 5INGA (vpk): Jag skall till att börja med citera ur ettbrev som jag fått från förskollärarna i ; "Det är stora skillnader mellan kommunernanär det gäller kvalitet och utbyggnad av barnomsorgen, dessa skillnader kommeratt bli ännu större med det nya systemet. Ju fattigare kommuner desto sämrebarnomsorg. Det vill man delvis lösa genom att regering och riksdagska slå fast klarare mål och rikflinjer för förskolan. Detta är i och för sigväldigt positivt men det blir ändå stora orättvisor för barn i olika kommunerså länge man inte också ger klara direktiv om antal barn och personal peravdelning." Vidare säger man i brevet att det är lönsamt rentsamhällsekonomiskt att bygga ut barnomsorgen. I undersökning från har manräknat ut att en förälder inte ens behöver arbeta heltid för att endaghemsplats skall bli lönsam för samhället. Brevet slutar: "Vi tycker attriksdagen ska: behålla ytnormerna och reglerna om barngruppsstorlekar iförskolan, besluta om vad det ska vara för personal i förskolan när det gällerminimiantal per grupp och utbildning, ställa krav på kommunerna att fortsättautbyggnaden tills vi uppnått en verklig valfrihet för alla föräldrar att väljavilken barnomsorg man vill ha och sist att fortsätta arbetet med införandet aven Läroplan för förskolan." Detta brev är egenfligen en sammanfattning avvad som står i vpk:s två motioner, vilka behandlas i detta betänkande. I propositionen om ett ändrat statsbidragssystem påståsatt omsorgerna om barn, äldre och handikappade är prioriteradesamhällsområden. Vidare sägs att omsorgerna om dessa grupper fortsättningsvisskall prioriteras, även om också högt prioriterade områden måste anpassas tillde ramar som samhällsekonomin ger. Efter denna honungslena och direktvilseledan- de inledning utsätts både barnomsorgen och äldreomsorgenför grova angrepp, i vad gäller både utbyggnad och kvalitet. Vpk avvisar proposifionens förslag beträffandestatsbidragens utformning och omfattning för barnomsorgen och den socialahemhjälpen. Vi vill i stället ha statsbidrag som både tryggar en utbyggnad avdessa verksamheter och garanterar en bra och jämn kvalitet inom dem. Grundprincipen för barnomsorgen i regeringens förslag är:ju fler inskrivna barn och anställda desto mer statsbidrag. Propositionensförslag torde ligga väl i linje med strävandena mot ett s. k. ökatresursutnyttjande, dvs. överinskrivning och flexibilitet i verksamheten. Föratt ytterligare öka inskrivningen föreslår regeringen att ytnormen slopas.Eftersom årsbidraget per årsarbetare inte är differenfierat efter personalensutbildning, finns det faktiskt stor risk för att kommunerna frestas"spara" genom att anställa barnskötare och outbildad personal istället för förskollärare och fritidspedagoger. räknades statsbidraget till barnomsorgen upp itakt med kostnadsindex. Regeringen föreslår nu en höjning och attindexregleringen upphör. Det innebär i realiteten en sänkning av statsbidrageni relation till den förväntade kostnadsutvecklingen. Man öppnar dörren föröverinskrivning och bromsar utbyggnadstakten inom barnomsorgen. Det trodde jagfaktiskt inte den socialdemokratiska regeringen om. Överinskrivningar och omorganisationer sker redan inombarnomsorgen ute i kommunerna. Det förekommer protester och uttalas oro bådebland personal och föräldrar.20-grupper, som bara verkade vara sällsynta, börjar komma alltoftare. T. o. m. 23-25-grupper har jag hört talas om. I skall man tain ytterligare 2 000 barn i daghemmen och 1 000 på fritidshemmen utan att byggaut med en enda plats. Tala om överinskrivning! I min kommun ökade barnantaletmed , också där utan utbyggnad. Man kan säga att socialdemokraterna går i spetsen föröverinskrivningar. i säger: "Visst går det attöverinskriva." Och säger; "Alla måste offrasig." Socialministern själv har tagit sitt eget dagis som argument för attdet går bra att överinskriva. Det är barnen och barnfamiljerna som får betalaför att politikerna inte tar sitt ansvar för utbyggnaden och kvaliteten inombarnomsorgen. Löftena om en snabb utbyggnad av barnomsorgen har inteinfriats. Inte ens det i och för sig ynka utbyggnadsmålet i femårsplanen om 100000 nya daghemsplatser och 50 000 nya fritidshemsplatser har kunnat uppnås.Femårsplanen har "missat" med en tredjedel av platsantalet. Dessutomingick i överenskommelsen att s. k. full behovstäckning skulle vara uppnådd1985. Om.det går i denna snigeltakt, är vi långt inne , innan detmålet kan förvekligas. Kortsiktigt innebär propositionens förslag en ökning avstatsbidragen med mellan loch3 %fördaghem och fritidshem. Men eftersomindexregleringen av statsbidragen föreslås upphöra, kommer kommunerna att fåvidkännas en minskning av statsbidragets storlek inom bara något är. Barnomsorg och social hemhjälp kommeralltså att få ta ett än större ekonomiskt ansvar för barnomsorgen. Enligt vpk:s mening borde statsbidragen utformas så att deblir en verklig stimulans för kommunerna att bygga ut verksamheten.Bidragskonstruktionen bör dessutom vara sådan att den gynnar en kvalitativtbra barnomsorg. Därför måste statsbidragen kopplas ihop med bindandeminiminormer för personaltäthet, ytnormer och barngruppsstorlekar. För att säkra både den kvantitativa och den kvalitativautbyggnaden av barnomsorgen föreslår vi både ett driftsbidrag och ettanordningsbidrag. Driftbidraget föreslås utgå av de faktiskadriftkostnaderna och täcker på så sätt personalkostnaderna. För att åtminstoneinfria utbyggnadslöftet från femårsplanen föreslär vi ett temporärtanordningsbidrag. Detta bör utgå av kommunernas investeringskostnaderför de ca 60 000 platser på daghem och frifidshem som återstår i femårsplanen. vill jag något ta upp de s. k. alternativadaghemmen. I den allmänna debatten om barnomsorgen finns en tendens tillatt vilja segregera barnomsorgen. Man säger det inte rätt ut, utan man pratarom alternativ barnomsorg eller om valfrihet i barnomsorgen. Dessa olika termerstår för olika privata eller halvprivata barnomsorger. Man vill, som det heter,ha ökad konkurrens inom barnomsorgen. Orden ökad konkurrens för tankarna till marknadskrafterna.Men man kan inte handla med barn som man handlar med bilar eller TV-apparater.Vi kan inte köpslå om en bra barnomsorg. Tvärtom måste barnen få kosta. Och detär att politiker här i , i regeringen och ute i kommunernalär sig att förstå detta. Jag hävdar att vi har råd med en bra och utbyggdbarnomsorg. S. k. alternafiv barnomsorg förespråkas av de borgerligapartierna. Det har klart sagts ut också av de tre föregående talarna i dennadebatt. Det är inget förvånande. Privat barnomsorg med vårdnadsbidrag är enborgerlig variant. Mot den varianten står en annan syn på barnomsorgen, som bl.a. vpk föredrar och förespråkar, nämligen den kollektiva, den gemensammabarnomsorgen, som samhället ansvarar för. Barnomsorgen är på en del håll inte bra. Den behöverklart förbättras. Den socialdemokratiska regeringens förslag i propositionenförsvårar denna förbättring. Regeringens förslag är dåligt för en brabarnomsorg. Därför har vi kommunisterna föreslagit attpropositionen skall avslås - men inte pä samma grunder som de borgerligapartierna. Det behövs.ett statsbidragssystem som tvingar och stimulerarkommunerna att bygga ut barnomsorgen. Hundratusentals barn står fortfarande ikö, och de stora förhoppningar som fanns inför den s. k. femårsplanensgenomförande har kommit pä skam. För de föräldrakooperativa daghemmen innebär regeringensförslag vissa ekonomiska försämringar. Utskottet föreslår en ekonomiskkompensation med . kommunisterna har iförsta hand ett annat förslag när det gäller de föräldradrivna daghemmen,nämligen att de övergår i regi med kommunalt ekonomiskt ansvar påsamma sätt som för övrig barnomsorg. Vi har förståelse för att föräldrar startar daghem,eftersom utbyggnaden på vissa håll är så otroligt dålig. Det visar sig ocksåatt de föräldrakooperativa daghemmen uppstår där det är stora brister, t. ex. iUppsala och i , där kommunen har varit mycket dålig på att bygga ut ivissa stadsdelar. I och för sig finns det ju inget behov av föräldradrivnadaghem, om bara utbyggnaden tillgodoser de behov som finns. Vänsterparfiet kommunisterna har tidigarepåtalat behovet och vikten av en aktiv föräldramedverkan inom barnomsorgen.Föräldrarna begriper sig i högsta grad på sina barn, . Deerfarenheter som vunnits i de föräldrakooperativa daghemmen i vad gällerföräldramedverkan bör kunna användas och utvecklas inom den vanligabarnomsorgen. För att åstadkomma en verklig föräldramedverkan och ettverkligt föräldrainflytande inom barnomsorgen måste denna organiseras ochlagstadgas. Förslagsvis bör föräldrarna garanteras möjlighet att tillbringa envecka inom barnomsorgen på ett eller annat sätt. Ekonomisk ersättningför detta bör kunna utgå, t. ex. genom föräldraförsäkringen. Vi föreslår utreder frågan om hur föräldramedverkan praktiskt skall kunna förverkligas,både ekonomiskt och organisatoriskt. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillvpk-reservationerna vid detta betänkande. Barnomsorg och social hemhjälp 6EVERT (); Jag skall försöka hålla mig inom den tid somjag har anmält mig för. Det är åtskilliga frågor i debatten som det kunde varaintressant att kommentera, men vi är två till från den socialdemokratiska sidani utskottet som skall ta till orda här, och vi har därför delat upp frågornanågot. Dessutom utgår jag ifrån att socialministern beträder talarstolen underdebattens gång. Jag vill börja med att hänvisa till socialtjänstlagen, därdet i stycket om omsorger om barn och ungdom sägs: verka för att barn och ungdom växer upp under trygga ochgoda förhållanden, i nära samarbete med hemmen främja en allsidigpersonlighetsutveckling och en gynnsam fysisk och social utveckling hos barnoch ungdom och sörja för att barn och ungdom som riskerar att utvecklasogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver och, om hänsynen till den ungesbästa motiverar det, vård och fostran utanför det egna hemmet."