prot · G70955 · 1983-12-31 00:00:00 — , innan jag framställer mina yrkanden, måste jag ge enkommentar gällande statsministerns hänvisning till om löneglidning och étt eventuellt samband mellan vinster ochlöneglidning. har fidigare blivit felaktigt citerad avsocialdemokrafiska polifiker och i socialdemokratiska pubhkationer. Han harinte - jag upprepar ordet inte - funnit ett samband mellan vinstläge ochlöneglidning. Jag tycker faktiskt att kanslihuset och socialdemokraterna bordeha tagit hänsyn fill hans dementier. Jag tycker att det vittnar om en ohederligdebattmetod, men jag är väl gammaldags och naiv. Jag yrkar avslag på proposition 50 och bifall till reservafionerna 1,2, 5 och 6. 5 (): Det här är inte första gången som smålänningar reser sig mot det somanses vara vrängt och felaktigt. Alltjämt lever Dackeandan kvar i de småländskabygderna, och det kom också till uttryck här i , liksomdet kommer till uttryck bland socialdemokratiska smålänningar - det har OlofPalme fått erfara. Jagrepresenterar ett län där småföretagen undan för undan har vuxit fram, skapatarbete och trygghet. Den bygd som jag representerar drabbades mycket hårt avfolkavtappningen under Amerikaemigrationens dagar. Men de människor somstannade kvar tvingades att på olika sätt finna sin försörjning. Jordbruken varför små men barnkullarna var stora. Detvar i detta läge den småländska företagsamheten började gro. Det började inte inågra utvecklade och väl planerade fabrikslokaler. börjadeden första tillverkningen i ladugården, vedboden eller kanske i köket. Det varenkla former, men idérikedomen gav ständigt nya verksamheter. Vid sidan av desmå jordbruken växte det på detta sätt fram en småindustri av det mestskiftande slag och en produktion som gav arbete och välstånd - ett resultat avatt enskilda idéer och initiativ togs till vara och utvecklades. Det var inga långa beslutsgångar. Det togs risker, ochnaturligtvis blev det ibland misslyckanden. Men det togs nya initiativ, och detkom nya idéer. Man slogs inte ned av en motgång. Dessa företag blev också starkt bundna till den bygd somde verkade i och det samhälle som växte upp kring dessa företag. Detta är envärdefull tillgång för utvecklingen i en bygd. Många yrkesskickliga arbetare startade egnaföretag. Nya idéer och ny produktion utvecklades, och nya arbetstillfällenskapades. Så har utvecklingen varit i mitt län ungefär under desenast gångna hundra åren, och så är det alltjämt. Men tyvärr har inteutveckhngen och förutsättningarna för utveckling varit lika goda i hela länet.Det finns betydande geografiska skillnader, men det är skillnader som intetillkomsten av löntagarfonder kommer att utjämna. Men det är utomordentligtviktigt att den företagaranda, den initiativkraft och den idérikedom som vi harinte hindras eller kvävs av nya påhitt. Löntagarfonder är något heltväsensskilt ifrån det system och den verksamhet som jag här har skisseratochsom finns i mitt eget län. I en motion som har väckts av och mig harvi redovisat litet grand av den situation som skulle uppstå i länmed löntagarfonder. Det visar sig att företagen varje är skulle få betala in412 milj. kr. Det är pengar som, om de användes till utveckling och tillskapande av nya företag, skulle ge betydligt över 300 nya arbetstillfällen perår. Därfill kan man lägga märke till att det skulle bli ett kapitalutflödeifrån länet till i första hand storstadsområden. Vi behöver i stället ha en utveckling som ger ossmöjligheter att skapa ny sysselsättning. Löntagarfonderna är ett system somhindrar denna utveckling i ett län som vårt. Det är därför som vi med'kraft harförsökt att redovisa nackdelarna och att kämpa emot denna typ av verksamhet,som skulle hindra utvecklingen i vårt län. Vi kan inte acceptera att vi får en kapitalutströmningfrån glesbygden till storstadsområdena. Det är berättigat att ställa frågan,vilket har gjorts här förut; Vilket inflytande skulle människorna i mitt län fåöver verksamheten? De skulle få se att av den produktion som de själva är medoch skapar, pumpas 40 milj. kr. ut utan att det kommer länet till godo.Det skapar inte trygghet och framtidstro. Med detta ber jag att få yrka avslag påpropositionen och bifall till de reservationer som representanterstöder. 6KERSTIN (): tjänstemän avvisarlöntagarfondsförslaget, trots att TCO:s ledning under den nuvarandeutrikesministern spelade en minst sagt pådrivande roll i löntagarfondsfrågan.Man ville - trots bristande medlemsstöd - fatta ett avgörande fondbeslut vid1979 års . Den viktigaste faktorn i detta spel över medlemmarnashuvuden var , , TCO:s största förbund.På LO-sidan talade man öppet om att en "enad löntagarfront" nogskulle kunna uppnås, om bara SIF föll till föga och fattade ett positivtfondbeslut. Man startade en minikurs om löntagarfonderna. Medlemmarnaville inte vara med. När man inte fick medlemmarnas stöd, satsade SIF-ledningeni stället på att söka genomdriva ett kongressbeslut i frågan 1978, alltså åretföre . TCO;s ordförande uppträdde på första dag.Hans långa anförande handlade bara om löntagarfondsfrågan.TCO-chefen inledde sitt tal med att bl. a. säga: "Jag skall ägna hela det här anförandet åt en av devikfigaste samhällsfrågor som TCO och TCO-förbunden haft att ta ställning tillsedan centralorganisationen bildades." Litetsenare i talet sade han; "Det sätt på vilket löntagarfondsfrågan behandlasinom SIF och inte minst vid denna kongress, får avgörande betydelse för vad somfortsättningsvis sker inom TCO. Jag skall inte lägga i era händer att ensammabestämma hur lösningen blir inom TCO. Men jag vill säga så mycket som att TCO:soffentliga sektor och kansli inte kommer att mobiliseras för att pressa fram enlösning som ni är negativa till. Ja, inte ens för att verka för en lösning somSIF skulle inta en ljum och likgilfig ställning fill." fattade ett positivt fondbeslut, skullealltså TCO mobilisera sitt kansli och sin offentliga sektor för att driva framlöntagarfonder. Sedan antydde TCO-ordföranden att han redan hade fått medSIF-styrelsen på galoppen. Han sade i sitt tal så här: "Jag hade en överläggning med SIFsförbundsstyrelse där det kunde noteras att styrelsen stod positiv till denverksamhet TCO bedriver på olika områden. Det fanns inga undantag och ingetundantag gjordes, minst av allt för löntagarfondsfrågan." Så häravslutades talet: "Det väsentliga är att förbunden klart och tydligtger uttryck för vilka frågor TCO skall syssla med och vilka ståndpunktercentralorganisationen skall inta i dessa frågor. Först när detta är fullt klartkan TCO göra sin verkliga nytta för de anslutna förbunden." Det skapades en press på ombuden vid SIF:s kongress.Ombuden blev genom TCO-ordförandens tal provocerade att ta ett steg varsinnebörd och vikt de absolut inte hade klart för sig när de gav sig i väg tillkongressen. Efter talet kändes det som om kongressdeltagarna bar Sverigesframtida väl och ve på sina axlar. beslöt att förbundetskulle verka för att införa kollektiva löntagarfonderi . Sedanklubbades raskt en färdig motion igenom för att avlämnas till TCO-kongressennästa år. Men det fanns en brasklapp om att motionsförslaget skulle gå ut påbred remiss inom SIF. Remissensändes ut så sent att den kom till klubbarna först omkring den 20 december.Svaret skulle vara inne . Manpåstod att TCO måste ha motionen , trots attkongressen inte skulle hållas förrän . Dennajul- och nyårshelg 1978/79 blev märkesdagar vad gäller medlemsaktiviteten isvensk fackföreningsrörelse. Inom SIF uppstod nämligen en medlemsrevolt. Den15 hade det kommit in svar från klubbar som representerade 120 000medlemmar. sade nej till motionsförslaget. Medlemmarna läxade upp förbundetshögsta beslutande organ. SIFs motion till fick läggas där denförtjänade - i papperskorgen. Tvåår senare kom SIF:s ledning med en ny kalldusch för medlemmarna. Man framladeförslag till ett färdigt helgjutet fondsystem, som skulle föreläggas 1981 årsSIF-kongress trots det 70-procentiga motståndet . Ävendetta förslag sändes ut på remiss. Återigen aktiverade medlemmarna sig på bredfront. AvSIF:s storklubbar, dvs. de med mer än 500 medlemmar, hade 56 stycken svarat,eller . Dessutom hade alla storavdelningar svarat, representerande100 % av medlemmarna. Genom denna remiss framkom att fondmotståndet inom SIFutgör . Häftetmed de motioner som lämnats till enbart i fondfråganomfattar 376 sidor. Ävenvid denna , 1981, infann sig TCO-ordföranden såsominledningstalare. hade han lovat att om SIF inte visade mer änljumhet för löntagarfonder, skulle TCO lägga ned sitt arbete i frågan. hadeSIF visat ett intensivt motstånd emot fonder. Man tycker att TCO-ordförandenmer än väl borde ha fått svar på sin fråga 1979. Men, herr talman, även fackhgatoppledare kryper ifrån givna löften. sade i stället att SIF-medlemmarnablivit "vilseledda". Beslutetblev att SIF inte skulle verka för att införa löntagarfonder. Beslutet borde havarit att SIF skulle verka emot införande av löntagarfonder. Detstår klart att medlemmarna i SIF - nästan en tredjedel av hela TCO -inte villha några kollektiva löntagarfonder. Detta grundar sig på ett beslut, fattatinom den representativa demokratins ram, och underbyggs av ett dokumenteratfondmotstånd från av medlemmarna. har ens tillnärmelsevis tvingats att gå så till grunden föratt inhämta medlemmarnas opinion som just SIF. hänt inom SIF är ett utomordentligt starkt tecken på attSveriges en och halv miljon tjänstemän massivt är emot införande avlöntagarfonder. Om övriga hade låtit medlemmarna fritt Nr 55 framföra sin vilja i allmänna medlemsomröstningar, skullefondmotståndet i den dennastora löntagarkategori ha demonstrerats över hela . 21december 1983 Landets tjänstemän avvisar löntagarfondsförslaget. 7 (): Det har vid skilda tillfällen sagts från socialdemokraterna att landetslöntagare skulle vilja ha kollektiva löntagarfonder. Detta är fel! Undersenare år har vi i löntagarfondsdebatten erfarit att tjänstemännen är direktavvisande till kollektiva löntagarfonder. Den kritiska inställningen har dockmycket sällan framförts av de officiella fackliga ledningarna itjänstemannaorganisationerna. Detfinns dock en organisation som framfört sina medlemmars uppfattning, och det ärCentralorganisationen /SR, som anför: "/SRanser det svårförenligt med .de traditionella fackliga uppdragen att defackliga organisationerna skall engagera sig också som ägare och förvaltare avproduktionskapitalet. Mot bakgrund av det omfattande debattom fondernas systemförändrande karaktär är det lindrigt uttryckt nonchalant attdet slutgiltiga fondförslaget presenteras utan vare sig seriösa motiveringareller någon som helst analys av dess verkningar för den svenska ekonomin." Kammarensledamöter bör alltså observera att /SR är så hård i sin kritik att mansäger sig sakna såväl seriösa motiveringar för löntagarfonderna som en analysav de effekter fonderna kommer att få. Dessutom konstaterar /SR attfonderna har en systemförändrande karaktär. Angåendede effekter fonderna får på löntagarinflytandet i näringslivet ger /SRföljande synpunkter: "Fondernabäddar för interna intressekonflikter i de fackliga organisationer varsrepresentanter i fondstyrelserna är ålagda att följa det reglemente som angesav placeringsutredningen." . Och så fortsätter /SR: "Fålöntagare torde i praktiken uppleva ett ökat inflytande i näringslivet genomatt deras egna fackhga företrädare tar över traditionella kapitalägarintresseni fondstyrelserna." Angåendeeffekterna på den fackliga rörelsen konstaterar /SR: "Om den isystemet inbyggda intressekonflikten leder till splittring och försvagning avde fackhga organisationerna kan resultatet bli att löntagarnas inflytandesnarare minskar än ökar." /SRavslutar sina remissynpunkter med att säga: "Sammanfattningsvis anserSACO/SR att löntagarfonder i ATP-systemet är ett missriktat och dåligt förslagtill lösning av de problem som officiellt anförts som motiv för fonderna." Närutredningsförslaget fått en så nedgörande kritik är det förvånande attregeringen ändå går vidare. Regeringen underlåter också att försöka bemöta remissinstansernaskritik. Låtoss också se på vad skrivit i sittremissyttrande. Det inleder med följande: "Det föreslagnavinstdelningssys- temet saknarförutsättningar att skapa ökad arbetsmotivation hos de anställda, då systemetär kollektivt och därmed ingen hänsyn tas till individuella eller till av grupputförda prestationer inom ett företag. Systemet ger ingen anledning att tro påframtida lugnare avtalsrörelser och en mer dämpad kostnadsutveckling, dåsambandet mellan hög lönsamhet och hög löneglidning på intet sätt ärsäkrat." Civilingenjörernapåpekar också att företagens handlande kommer att påverkas organisatoriskt avlöntagarfonderna och vinstskatten. Företagens uppbyggnad blir mer skattemässigtanpassad och inte affärsmässig. Manfortsätter: "Vidare kommer företagens risktagande att dämpas och därmedäven deras innovativa verksamheter. Systemet bestraffar högteknologiska ochkonkurrenskraftiga företag med ett ökat skattetryck." Desom verkligen bör veta, nämligen civilingenjörerna, konstaterar alltså attlöntagarfondssystemet skulle bestraffa de högteknologiska och konkurrenskraftigaföretagen. Men det är ju just på grund av hög teknologi och god konkurrenskraftsom det skall kunna bli fler jobb . Då skall inte detta bestraffas. Civilingenjörernapåpekar också att den föreslagna löntagarfondsskattens effekt inte är analyseradav utredningen. Utredningen har alltså inte analyserat sitt eget förslag. Civilingenjörernafortsätter: "Det torde, trots frånvaron av analys i betänkandet, stå klartatt riskerna för samhällsekonomiskt negativa effekter är stora och att systemetmotverkar strävandena att nå en ekonomi i balans." Deavslutar sitt remissvar med att man på det bestämdaste avstyrker såvälvinstskattesystemet som de kollektiva löntagarfonderna. TCOhar avstått från att ta ställning, med motiveringen att TCO inte är enigt ifrågan. Men det är intressant att ta del av vad t. ex. "förfondomröstning" har anfört. De skriver: "Egentligen är det ettalldeles för väl känt faktum att en stor majoritet av TCO-kollektivets enskildamedlemmar är motståndare till löntagarfonder för att här behöva påpekas. Allaopinionsmätningar, liksom 100-tals arbetsplatsvis företagna medlemsomröstningar,visar att högst av tjänstemännen är positiva till löntagarfonder." "TCO:areför fondomröstning" skriver vidare; "Det är en helt absurd tanke attSveriges Riksdag skulle kunna besluta om löntagarfonder tvärt emot dendeklarerade viljan hos en så betydande del av löntagarna som en och enkvarts miljon tjänstemän utgör. Detta vore ett beslut som skulle gå emot densanna demokratins innersta mening. Med största säkerhet kommer ett sådantbeslut att medföra en kraftig ökning av politikerföraktet hos Sverigesfolk." "TCO:areför fondomröstning" avstyrker bestämt fondförslaget och skriver: "Vienskilda medlemmar inom TCO-förbunden vet hur utomordenfiigt svårt det är attfå en facklig organisations ledning att ta hänsyn till sina enskildamedlemmar. Trots detta och trots att medlemsmajoriteten ärklart emot löntagarfonder, respekterar de flesta fackliga ledarna intedetta." 2 protokoll 1983/84:55 Så säger "för fondomröstning". Vad dehär säger skulle också kunna gälla för dem som är anslutna till någotLO-förbund. LO tillstyrker i sitt remissvar löntagarfondsförslaget ochskriver bl. a.: "De motiv som LO har för införande av löntagarfonderomfattas av en stor majoritet av organisationens medlemmar." Men påståendetatt en stor majoritet av LO:s medlemmar vill ha kollektiva löntagarfondersaknar grund och är att döma av resultaten av gjorda opinionsundersökningarhelt felaktigt. Med tanke på de mycket få LO-medlemmar som i opinionsundersökningarsvarat att de vill ha löntagarfonder är det i stället troligt att en majoritetäven inom LO inte vill ha dessa fonder. Men något verkligt försök att utrönamedlemmarnas mening har inte gjorts inom . En majoritet av löntagarna vill afltså inte ha kollektiva löntagarfonder.Vid den av företagarna organiserade demonstrationen mot löntagarfonder den 4oktober demonstrerade tiotusentals företagare. Men jag har träffat så mångalöntagare - både arbetare och tjänstemän - som har berättat att de var med viddenna demonstration att jag har börjat undra om det inte i själva verket var enmajoritet av löntagare som demonstrerade. Alla de fackföreningsmedlemmar som inte vill ha dekollektiva löntagarfonderna, som de fackliga ledningarna i vissa fall villdriva igenom, har svårt att göra sig hörda. Ingen frågar dem, men de fackligaledningarna talar ändå i deras namn. Och medlemmarna kan säga som "TCO:areför fondomröstning" skrev, nämligen att vi enskilda medlemmar vet hurutomordentligt svårt det är att få en facklig organisations ledning att tahänsyn till sina enskilda medlemmar. löntagare borde få ett ord med i laget, har detsagts tidigare i debatten. Det tycker jag är riktigt. Men när de vill ha detanklagas de bl. a. av här i kammaren för att vilja bevarasina maktpositioner. Det har talats om medinflytande i debatten, och i går om "de bolagsstämmor där vanliga löntagare inte får sätta sinfot". Men vad är det som säger att inflytandet för den vanlige löntagarenblir större i löntagarfonderna än det nu är i statliga företag som SJ,och , eller i fackligt ägda företag som ochBPA? Inte har den vanliga människan något att säga till om där. Löntagarna får lägre lön genom löntagarfonderna; det ärhelt klart. Fonderna ökar maktkoncentrationen ytterligare. Löntagarna har ingensom helst nytta av att makten flyttas från en maktgrupp till en annan. Fondernahotar jobben - det har sagts i många sammanhang. Endast lönsamma företag kan ilängden garantera en trygg sysselsättning. Fonderna undergräver lönsamheten.Investeringarna minskar och därmed möjligheterna till nya arbetstillfällen. Jag vill rekommendera kammarens ledamöter att läsa enartikel i . Där leds i bevis att desom drabbas värst av löntagarfonderna blir byggnadsarbetarna, genom attinvesteringarna minskar. Varför skulle vi vilja ha något sådant? Vi säger absolut nej till löntagarfonder,som bara får negativa konsekvenser för alla utom möjligen för de nuvarandeaktieägarna, som kanske får bättre betalt för sina aktier när det kommer nyaköpare. När jag hörde kammarens socialdemokratiska ledamöterinstämma i anförande i går, tänkte jag på vad skrev ien ledare , nämligen: "När man hör det aktiva ochentusiastiska partifolket beskriva kongressbeslutet om fonderna verkar detnästan som de trodde på det. Men i själva verket är tveksamheten ochosäkerheten fortfarande stor." har i sitt anförande här citerat vad somstår att läsa, med bild och allt, i dagens nummer av Stockholms-Tidningen.Kjell-Olof har väl där skrivit ner sina innersta tankar, nämligen att handjupt ogillar löntagarfonderna. Jag tycker att finansministern är skyldigkammarens ledamöter att komma hit och förklara sig före omröstningen ikammaren. På samma sida i denna tidning är också införd en artikelmed rubriken . Sedan står det så här:"Fondmotståndare inom socialdemokratiska parfiet planerar att starta ettnytt socialdemokrafiskt parti. De känner sig inte längre hemma i SAP." Jag tycker det är viktigt att konstatera att motståndetmot de orättfärdiga och onyttiga löntagarfonderna går djupt in i detsocialdemokratiska partiet. Mycket mer vore att säga om detta orättfärdiga förslag,som tar löneutrymme från arbetare och tjänstemän för att några skall få varaaktieägare för andras pengar, men av tidsskäl skall jag nöja mig med att vädjatill kammarens ledamöter att tänka på konsekvenserna och avslå förslaget. 8SVEN (): Även jag vill uttala en önskan om attfinansminister måtte infinna sig här och förklara sina innersta tankar.Vi som talar för kooperationen och de kooperativa idéerna har full förståelseför hans diktning. Det vill jag klart deklarera. Jag kommer i detta anförande att ägna mig ät dekooperativa föreningarna och visa på det orimliga i att verksamhet som bedrivsi kooperativ form, dvs. i ekonomiska föreningar, omfattas avvinstdelningsskatter. Om nu löntagarfonder kommer att införas, finns det fleraskäl som talar för att ekonomiska föreningar ej skulle vara med i systemet. Även de som tror på socialdemokraternas och LO:s argumentför löntagarfonder måste inse att de vid en närmare analys i varje fall inte ärtillämpbara på ekonomiska föreningar. Av denna anledning har inte baralantbrukskooperationen utan även den socialdemokraterna närståendekonsumentkooperationen med bestämdhet avvisat vinstdelningsskatt förkooperativa föreningar. Låt mig peka på de väsentliga skiljaktigheterna mellanen kooperativ förening och ett aktiebolag. Det primära målet för ett aktiebolag är att uppnå maximalavkastning på det satsade kapitalet. Enkelt uttryckt mesta möjliga vinst. har inte något vinstsyfte i samma bemärkelse. Det innebäremellertid ingalunda att verksamheten inte skall bedrivas så effektivt som Tvärtom är detprimära målet för den kooperativa föreningen att genom en effektiv verksamhetge medlemmarna mesta möjliga utbyte, då de utnyttjar föreningens tjänster. Medlemmenfår ingen avkastning på sitt satsade insatskapital, typ aktieutdelning. Han kaninte heller sälja sin insats. Därför kan han inte direkt få del avvärdetillväxten i företaget. Jämför med aktieägaren som kan sälja sina aktiertill ett högre pris om bolaget ökat i värde. När medlemmen utträder urföreningen, får han endast tillbaka sitt nominellt inbetalda insatskapital. Hankan alltså inte tillgodogöra sig några kapitalvinster utan gör tvärtom enränteförlust. Det har sagts att löntagarfonderna skulle bidra till en jämnareförmögenhetsfördelning och minska maktkoncentrationen. Den som vill hävda attdetta även gäller för kooperativa företag känner inte till hur en kooperativorganisation är uppbyggd. Någonförmögenhetskoncentration förekommer ej, eftersom den enskilde medlemmen aldrigfår direkt del av den värdetillväxt som sker i föreningen utan bara fårtillbaka sitt nominella insatskapital. Man kan därför utan överdrift säga attkooperationen med många små enskilda medlemmar och demokratisk organisation ärraka motsatsen till makt- och förmögenhetskoncentration. Fem stycken centralttillsatta gigantiska löntagarfonder är däremot makt- och ägarkoncentration avtidigare sällan skådad omfattning. Löntagarnakan aldrig via löntagarfonder få något inflytande i kooperativa föreningar.Inflytandet är obetingat kopplat till medlemskapet och inte till ägarkapitalet.Om denna princip rubbas hotas hela kooperationens grundidé. De förlagsinsatsersom det är tänkt att fonderna skall köpa ger heller inte någon rösträtt. Socialdemokraternasäger att löntagarfonderna skall förbättra kapitalbildningen i företagen. blir effekten den rakt motsatta. Vimåste ha klart för oss att det är en väsentlig skillnad på aktiekapital i ettbolag och förlagsinsatser i ekonomiska föreningar. Förlagsinsatserna somlöntagarfonderna skall kunna köpa i ekonomiska föreningar berättigar ej tillnågot inflytande eller någon värdetillväxt. Jagvill hävda att vinstdelningsskatten innebär en betydande konkurrensnackdel förkooperativa föreningar. Dessa kommer att få betala vinstdelningsskatt i storomfattning och få tillbaka litet, om ens något. Det är inte alls otroligt attt. ex. vinstdelningsskatt från lantbrukskooperationen går till aktieköp vidVolvo, som är vår största konkurrent. Andraskäl för att kooperativa företag skall betala vinstdelningsskatt som angetts ipropositionen skulle vara möjligheten att få koncernbidrag från dotterbolag. Avpraktiska skäl bedriver kooperativa föreningar viss verksamhet idotterbolagsform. Likväl är det kooperativ verksamhet. Om resultat idotterbolag slussas via koncernbidrag till moderföreningen gäller ju allt jagtidigare framfört om kooperationen, dvs. ingen kapital- och ägarkoncentrationoch ingen kapitalavkastning. Det tredje skälet för attkooperationen skulle betala vinstdelningsskatt har sagts vara möjligheten attutnyttja investeringsfonden. Åtminstone jag har svårt att inse att möjlighetatt undgå skatt kan vara ett skäl för att bli utsatt för skatt.