prot · G709164 · 1983-12-31 00:00:00 — Trots detta har jag för avsikt att tala om enmer rättvis läkarfördelning. Låt oss tänka oss hälso- och sjukvården somen nödvändighetsvara för människorna i det här landet. Låt oss leka med tankenatt den, som många andra varor, bjuds ut och säljs på en marknad. Då inträffar emellertid det att utbudet ser olika ut. Påen del håll finns marknadstorg med etf stort utbud både kvantitativt och.kvalitativt sett -många och fina varor alltså. För människorna som har tillgångtill detta marknadstorg är valfriheten bedövande stor. De kan välja mellandistriktsläkare, landstingefs akutsjukvård, företagshälsovård, privatläkare.City Akufen och övriga fritidspraktiker. Eftersom detta valfrihetens ochmarknadens torg också har hemkörning, kan kunden/patienten om hon sä vill ochkänner behov ringa och beställa varan så ofta hon vill. Priset är i dessaområden lägre än i andra delar av landet. I andra delar av landet, där valfriheten inte allsexisterar på samma vis, är varan sällsynt och priset högt. Någon valfrihetfinns över huvud taget infe. Om man får tillgång fill varan är det i form av endistriktsläkare, ofta olika för var gång - benämnda"stafettlag". Så formasparollen; Åt var och en efter marknadens tillgång. Men, herr talman, det var ju inte alls så grundtanken varnär den offentliga sektorn började byggas ut. Då löd polifiskaparoll; Åt var och . en efter behov. Denna paroll fanns också i tankarna när den nyahälso- och sjukvårdslagen började arbetas fram i början av 1970-falet.Sjukvårdskostnaderna hade stigit kraftigt , och orsakerna tilldet var flera; den förändrade samhälls-och befolkningsstrukturen, ökade anspråkfrån människorna, de professionella vårdgivarnas styrning osv. Kostnaderna för sjuk- och hälsovård utgjorde av BNP1983 - aft jämföras 1960. Paradoxalt nog kom inte folkhälsan aft förbättras trotsmera resurser -tvärtom. Medellivslängden för män är i sjunkande - för kvinnorhar den stagnerat. I denna situation föddes tanken på prevention som enrationell metod att förebygga ohälsa och ökad vårdkonsumtion. Den nya hälso-och sjukvårdslagen är här kulmen på en ideologisk debatt, vars målsättningblev 2 § i denna lag;"Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på likavillkor för hela befolkningen." Just nu håller denna ramlag på atf sättas i sjön runt om ilandstingen. 2 § liksom de övriga paragraferna i hälso- och sjukvårdslagenhåller pä aft få sin praxis, t. ex. paragrafen om att "medicinsktförebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador". För att återgå till bilden av hälso- och sjukvården som envara, skulle man kunna säga att målen för den nya hälso- och sjukvården och denlag som vi stiftade var aft dels skapa en bättre balans mellanutbud och efterfrågan, dels styra utbudet så att orsakerna till efterfråganangrips. Med nuvarande ordning och med nuvarandekoncentration av läkare till vissa delar av landet håller de nya målen på attglida oss ur händerna på flera-sätt. Jag skall ge tre exempel på detta. I de områden där koncentrationen avläkare är stor fortlever det gamla laga-och-lappa-systemef. Privatläkarkåren,fritidspraktikerna, är ju akuf-sjukvårdare, utan vare sig uppföljningsansvareller ansvar för en förebyggande hälsovård. Landstingens planering ochmålsättning för hela befolkningen i en sådan region blir därmed mycket svår attgenomföra. Eftersom den privata verksamhetenbetalas från samma konto som den offentHga, innebär det att en expansion av denprivata sektorn krymper den relativa andelen medel för offentlig vård. Vi kanju knappast förvänta oss någon större ökning av den totala kakan. Med tanke pävad jag sagt om vad den privata vården sysslar med, raseras dehälsopolitiska målen. Övriga landet, framför alltskogslänen, kan över huvud taget inte fa sikte på målen i hälso- ochsjukvårdslagen, därför att man där inte får några läkare . Devikarier som tjänstgör från en halv dag fill har "fullhuggning" med att laga och lappa allt det som blivit eftersatt då läkarehar saknats. Det är mot denna bakgrund man skall seDagmar-propositionen. Man kan kalla den en komplettering till beslutet om en nyhälso- och sjukvårdslag, som vi fattade . Men man kan ocksåkalla den en ideologisk markering till förmån för en offentlig, av polifikerstyrd vård, på bekostnad av en kraftigt utökad privat vård. Vi socialdemokrater från skogslänen har undermånga år motionerat om en annorlunda och mera rättvis läkarförsörjning ilandet. Vi har också en mofion som behandlats i det här betänkandet. Den tarupp olika exempel på åtgärder som kan vidtas för att styra fler läkare tillglesbygden. Ett av våra förslag är efableringskontroll, något liknande detförslag som finns i Dagmar-propositionen. Vi har pekat på atf man i vissa fall, exempelvis i Gäddedei , kan få åka enkel resa, alltså fur och retur, föratf över huvud taget få träffa en läkare. hör dessa människor iGäddede fill dem som betalar mest skaft i landet, skatt för någonfing som debara med största möda kan- utnyttja. Jag skulle vilja jämföra dem med deföräldrapar i som intervjuades i TV för ungefär en månad sedan ochsom beskrev hur de brukade ringa efter fritidsprakfikern så snart något var det Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen, m. m. Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen, m. m. minstagalet, och det brukade bli . Människorna i glesbygden har länge krävt en förändring,ett rättvisare system. Dagens förslag är ett steg i den riktningen. Vi vet attdet inte löser problemen helt, men det är som sagt ett steg på vägen. Jag vill avsluta med att citera Världshälsoorganisationensgeneralsekreterare, , som i sitt budskap införVärldshälsodagen 1981 sade; "Det behövs naturligtvis nya resurser förhälsovården, men framför allt en politisk vilja att främja social rättvisa bådeinom och mellan länderna, en politisk kamp för hälsan." Den politiska viljan finns < dagensproposition och i utskottets betänkande, och den politiska kampen har kommitfill ett bra uttryck här i kammardebatten. På många glesbygdsbors ochfolkhälsokäm-pars vägnar yrkar jag bifall fill utskottets hemställan. 122BERTIL (); I skogslänen är läkare och sjukvårdspersonalvåra bästa vänner. Men det är svårt för oss att få läkare. Hur har vi inte fåttkämpa för det! Det gäller människor i knappa omständigheter, och de ber oss:Gör vad ni kan! Det är så svårt. Ni som kan utnyttja möjligheterna i storstadsområdena,ägna någon liten tanke åt de människor jag här har nämnt! Landsting och kommuner har prövat olika utvägar, men medliten framgång. Vi hoppades, aft när det blev tillräckligt många utbildadeläkare, dä skulle läkarbristen försvinna. Men det blev inte bättre. Jag viH fråga de reservanter som har talat här ; Hurskall vår brist på läkare kunna upphävas? Skall glesbygdens folk ständigt levai ovisshet om de kan få läkare när de behöver det? Skall inte människorna iglesbygden ha någorlunda samma möjligheter som andra? Det förslag vi nu diskuterar innebär ett försök att kommatill rätta med missförhållandena när det gäller läkarförsörjningen iglesbygden. Jag vill i det här sammanhanget slå fast att jag definitivt inte äremot privata läkare, utan jag är i högsta grad för dem. De fyller en viktiguppgift. Men det är så svårt att få ut dem fill de bygder vi nu pratar om. Detär väl, som erkände, inte lika lönande att öppna en praktik iglesbygden. Däri ligger en orsak. Allas rätt till lika hälso- och sjukvård har vi varitöverens om i denna riksdag, och den rätten bör vi hålla på. Men vi måste ocksåleva upp till den, och det fattas mycket i det avseendet. För aft belysa situationen i vill jag nämna någrasiffror. I östra sjukvårdsdistriktet, som omfattar , ochKristinehamns kommuner, är 10 läkartjänster vakanta. I norra distriktet, somomfattar , , och kommuner, är 22,5 tjänstervakarita. I västra sjukvårdsdistriktet, som omfattar , Edas och Årjängskommuner, är 13 tjänster vakanta. I de centrala distrikten är det bättre. i kommer att arbeta hårt för aftfritidspraktikerna skall få fortsätta, och för aft de skall komma ut ibygderna. Jag är inte för tvång och styrning. Det är aldrig en bra lösning. Menvad gör man, kära vänner, när inte sjuka människor kan få hjälp? Vi som sitterhär är deras talesmän. Vi måste pröva oss fram på olika sätt och tillgripa dehalmstrån som kan finnas. Därför ansluter jag mig till utskottetscenterledamöters ställningstagande i denna fråga. Det gäller ett tvåårigtförsök. Skulle inte försöket leda fill förbättring får man pröva nya vägar. Enrättvis fördelning av läkarna är vad som behövs. Landsbygdens folk måste ocksåha rätt till trygghet. Jag vill infe stå i talarstol och vräka ur migotidighefer. Tyvärr har vi fått höra sådana . Jag har velat framföra vadsom gäller för glesbygdens folk. Det är i många fall fattiga människor,människor av olika kategorier, som är ängsliga i svåra situationer. Tänk pådetta när ni trycker på knapparna! 123 (): m.fl. har i mofion 2490tagit upp högkostnadsskyddet för handikappades sjukresor. Ett högkostnadsskydd infördes inomsjukvården. Detta innebär att personer som är i behov av omfattande och oftaupprepad sjukvård, vilket ofta gäller de handikappade, är försäkrade atf barabehöva betala patientavgifter för ett begränsat antal vårdtillfällen. I dettahögkostnadsskydd ingår dock inte sjukresor, och dessutom räknas behandlingaroch träning endast som halva besök vid beräkning av vad som skall ingå ihögkostnadsskyddet. Det är enligt vår uppfattning angeläget att dessa för dehandikappade påtalade bristerna i högkostnadsskyddet nu åtgärdas. Folkpartietanser därför atf bör fatta beslut om atf i underlaget förhögkostnadsskyddet också inräkna sjukresor och behandlingar. Eftersom vi inte ingår i socialförsäkringsufskottet, herrtalman, vill vi ta upp detta i kammaren. Jag yrkar bifall till reservation nr 8av och vpk. Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen, m. m. 124PER-OLA (): Det var från början inte min avsikt aft gå ini den här debatten, eftersom jag inte tillhör socialförsäkringsufskottet. Andraföreträdare för har på ett utomordentligt sätt motiverat och pläderatför inställning i detta ärende. Men inledningsanförandevar av den karaktären att jag kände mig tvingad att anmäla mig till debatten. Först vill jag säga, herr falman, att jag fillhör dem somofta har hyst respekt för den saklighet och den kunnighet som brukar kännetecknaNils Carlsham-, res debattinlägg här i kammaren. gjorde han mig djuptbesviken genom sitt angrepp på landstingspolitikerna utanförstorstadsregionerna, Carlsharn-re ifrågsatte de norrländska landstingensåtgärder för och förmåga att rekrytera läkare. Han nära noginkompefensförklarade landstingspolitikerna och deras mångåriga insatser försina landstingsområden. Det var, herr talman, ett av de fulaste politiskaskamgrepp som har tagits här i kammaren. Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen, m. m. tror jag.Det visade hur långt ifrån en seriös och allvarlig debatt om ett svårt problemmoderaterna står. Jag reagerar därför aft jag tillhör dem som under många årförsökt rekrytera läkare till ett landsting i ett skogslän. Jag tillhör dem somhar fått stå med mössan i handen och böna och locka och ändå infe lyckas. vilja fråga Carlshamre; Vilket underlag har Carlshamre för sina slutsatser?Har Carlshamre tagit del av alla de offensiva rekryferingsplaner somlandsfingen i Norrlandslänen har? Har Carlshamre någonsin försökt sätta sig ini skogslänens problem? har de norrländska landstingen på olika sätt försöktlocka läkare. Man har försökt anpassa tjänsterna efter läkarnas krav, man harinrättat överläkar- och biträdande överläkarf jänster långt utöver vad som ärrimligt. Man har beslutat om generösa regler för deltagande isjukvårdskonferenser och för resor och om olika former avutbildningsmöjligheter. Man har också lockat med fina fjänstebosfäderochförsökt ordna jobb åt läkarnas makor eller makar. Jag tvekar infe att säga: För ingen annan yrkesgrupp inomlandstingen har landstingspolitikerna ställt upp med så förmånliga villkor somför just läkarna. Trots att landstingen här balanserar på gränsen till detotillåtna i fråga om förmåner tycks det enligt moderat bedömning ändå ha gjortsför små insatser. Då vill jag fråga: Vilka andra förmåner tycker man skulle ha erbjudit? Det finns ju ändå gränser för hur långtlandstingspolitiker kan gå i fråga om förmåner till en viss yrkesgrupp. Jag tror aft det finns anledning atf säga: Dennasjukvårdens högst betalda grupp kan man infe lärrtna förmåner till vilket prissom helst. Jag skulle också vilja fråga; När har ställt upp ochvisat samma intresse för förmåner till andra inom sjukvården engagerade? Dagmar-förslaget innebär aft man får en rättvis fördelningmellan fattiga och rika regioner. Det handlar om en rättvis fördelning avresurserna. Det handlar om aft människorna i skogslänen infe skall behövabetala storstadsregionernas översfandard i sjukvård, medan de själva inte harmöjlighet atf se en läkare på kanske . 125NILS CARLSHAMRE (m): är vi tillbaka där vi började. Vad jagsade var att om det finns en läkarbrist i bl, a, kan det inte bero påNorrland, Det är bevisat och vi är alla överens om aft är ett såattraktivt område atf flera människor än som kan försörjas där vill bo där. Detfinns inget exempel när det gäller andra högufbildade grupper på att det skullevara omöjligt att rekrytera arbetskraft till . Jag vägrar att tro attjust läkarkåren består av så egendomliga individer att de har helt andraprioriteringar än alla de andra. Jag vet infe vad det då kan bero på. Jag barasäger att så här är det, och om och vill ta åt sigdetta som en kritik av sig själva i egenskap av landstingspolitiker må det varahänt. 126PER-OLA (); Det här är intressant. Det finns 130 vakantatjänster i ett landsting som och läkarna har fri lejd dit, men manvill inte. Då är frågan: Skall en region som den det här är fråga om, ettskogslän med redan små resurser, vara med och betala för någonfing som den intefår? Uppgörelsen innebär att man får en bättre utjämning också av de ekonomiskaresurserna. Vi tar inte en enda krona från någon annan region, men vi behöverinte vara med och betala överstandarden i andra regioner. 127 (): Allt detta är redan avhandlat. Jag vill baratill protokollet få antecknat atf jag icke har behov av någon ytterligarereplik i detta replikskifte. Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen, m. m. Överläggningenvar härmed avslutad. Kammaren avslog med 226 röster mot 98 det av NilsCarlshamre under överläggningen framställda yrkandet om återförvisning avärendet till utskottet för ytterligare beredning. Mom. 1 (nytt ersättningssystem) Först biträddes reservafion 1 av m. fl.med 81 röster mot 19 för motion 2904 av m.fl. i motsvarandedel. 224 ledamöter avstod från att rösta. Härefter bifölls utskottets hemställan med 225 röster mot99 för reservation 1 av m.fl. Mom. 2 (individuell sjukförsäkringsavgift) Utskottets hemställan bifölls med 244 röster mot 18 förmofion 2904 av m.fl. i motsvarande del. 61 ledarnöfer avstodfrån att rösta. Mom. 4 (riktad ersättning för prevenfivmedelsrådgivning) Utskottets hemsfällan bifölls med 288 röster mot 18 förreservation 2 av Margö . 17 ledamöter avstod från rösta. Mom. 5 (ersättning till öppna vårdformer inom psykiatrin) Utskottets hemsfällan - som ställdes mot reservation 3 avMargö - bifölls med acklamafion. Mom. 8 (ersättning vid sjukhusvård) Utskottets hemsfällan - som ställdes mot reservation 4 avNils Carlshamre m. fl, - bifölls med acklamation. Arrendelagstiftningen, m. m. Mom. 9 (nya regler för privata vårdgivares anslutning fillförsäkringen) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 5 avNils Carlshamre m.fl. - bifölls med acklamation. Mom. 10 (psykoanalytisk vård m. Utskottets hemställan bifölls med 306 röster mot 18 förreservation 6 av Margö . Mom. 12 (förslag om åtgärder för att underlättaprivatpraktiserande läkares etablering) Utskottets hemsfällan - som ställdes mot motion 2904 avJan-Erik m.fl. i motsvarande del - bifölls med acklamation. Mom. 13 (patientavgifter i öppen vård) Utskottefs hemställan - som ställdes mot reservation 7 avMargö - bifölls med acklamation. Mom. 14 (högkostnadsskydd) Utskottets hemställan bifölls med 237 röster mot 86 förreservation 8 av m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 16 (patientavgift vid sjukhusvård) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 9 avMargö - bifölls med acklamation. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 9 § Arrendelagstiftningen, m.m. Föredrogs lagutskottets betänkande 1983/84:35 om ändringari arrendelagstiftningen, m. m. 1983/84:136 delvis och 1983/84:137delvis). 128SIGVARD (); Arrendelagstiftningen har, liksom alllagstiftning som ingriper i avtalsförhållanden, att fa hänsyn till två, iblandmotstridiga, intressen. Det är jordägarens krav på ett betydande inflytandeöver sin egendom och arrendatorns krav på långsiktighef och trygghet i sinnäringsverksamhet, jordbruksdriften. Det är därför viktigt att lagstiftningenutformas med detta i åtanke. Som framgår av betänkandet har på utskottets initiativ denföreslagna lagen om arrendatorers rätt att förvärva arrendeställe brutits ut.Lagförslaget jämte aktuella motioner har gått ut på remiss till etf stortantal instanser. Från utskottets sida förväntar vi oss att remissyttrandenatillsammans med de synpunkter som framkom vid utskottets hearing i Vänersborgden samt i skrivelser till och uppvaktningar inför utskotfet, skallge ett bra och allsidigt underlag för beslut när frågan återkommer tillriksdagen . Innan jag kommenterar några reservationer, så vill jagfrån sida uttrycka vår tillfredsställelse över att det är ett i sakenigt utskott som står' bakom nu föreslagna åtgärder för att lösa de så viktigainvesferingsfrågorna vad gäller generella investeringsregler och investeringarpå grund av mynoighetsbeslut. Utskottet har, förutom vad som anförts i propositionen omutredning av generella investeringsregler, som sin mening uttalat atf frågan omen förstärkning av arrendators ställning vid investeringar på grund av myndighetsbeslut bör utredas ytterligare. Därmed bör, enligt utskottets mening, prövas ivilka situationer och i vilken omfattning det framstår som befogat attjordägaren investerar också i anläggningar som är undantagna arrendatorsunderhållsskyldighet. Detta överensstämmer också med vad som anförts i bl. Till denna del av betänkandet finns en moderatreservation, reservation 1, som dock i sak går på utskottets linje, men utantillkännagivande till regeringen. Så till övriga reservationer. Vad gäller täckdikning utskottsmajoritet bestående av socialdemokrater och vpk att kraven i derasi motioner 2782 och 2786 på förnyelse av täckdikning skall införas i enlagstadgad för jordägaren tvingande regel. Detta går ochmoderaterna emot i reservation 2. Vi finner det dock givetvis angeläget attbefintliga täckdikning-ar underhålles och att de vid behov förnyas. Ett bifall till motionärernas yrkande innebär emellertid,att jordägaren även skall svara för omtäckdikning på område som är undantagetarrendators underhållsskyldighet. Detta anser vi reservanter vara ett alltförlångt gående åläggande för jordägaren. Båda parter kan ha ett legitimt intresseav att vilja undanta en anläggning från arrendators underhållsskyldighet. Reservation 3, som är en centerreservation, gällergränsdragningen mellan gårdsarrende och sidoarrende. I vår mofion 2787konstaterar vi, att arrendelagstiftningens rättighetsregler helt naturligt ärmer omfattande för gårdsarrendatorer än för sidoarrendatorer. Detta gällerexempelvis besittningsskyddet. Det finns emellertid sidoarrenden som i mycketliknar gårdsarrenden. Det kan exempelvis gälla ett dödsbo som övertagit enavliden gårdsarrendators arrendeavtal. Även om besittningsskyddet för dödsbo förstärktskvarstår flera problem när det gäller upplåtelser till dödsbo såväl somupplåtelser till andra juridiska personer såsom handelsbolag, akfiebolag ochideella föreningar. Vi anser därför att starka skäl talar för att frågan omgränsdragningen mellan gårdsarrende och sidoarrende bör bli föremål föröversyn. Den moderata reservationen 4 gällande överlåtelse avarrenderätten är något märklig så till vida att i sin egen motion2788 inte med ett ord berört frågan om överlåtelse av arrenderätten. Detta kanvi från sida inte tolka på annat sätt än att undertecknarna - varavåtta är ordinarie A rrendelagstift-ningen, m. m. 12 protokoll 1983/84:163-164 Arrendelagstiftningen, m. m. ledamöter eller suppleanter i jordbruksutskottet -tillstyrker propositionen i denna del. De moderata ledamöterna i lagutskottet däremot reserverarsig till förmån för folkpartimotionen 2783, i vilken yrkas avslag påpropositionens förslag om överlåtelse av arrenderätten till make elleravkomling. I reservationen sägs, atf rätfen atf överlåta arrendettill nära anhörig saknar motsvarighet i arrendelagskommifténs betänkande. Mendet skall observeras atf kommittémajorifetens ställningstagande i denna delgrundar sig på bl. a. dess förslag till en mera långtgående lagstadgad rätttill ersättning för investeringar än vad som föreslås i propositionen. Avden anledningen anser vi atf det inte finns bärande skäl atf gå emot detförslag som reservanten i kommittén, centerpartisten , harframfört i sin reservafion fill betänkandet och som i princip legat till grundför proposifionen i denna del samt för vårt ställningstagande i utskotfet. Beträffande remissinstansernas yttrande överarrendelagskommifténs betänkande anser vi det inte rikfigt att - somreservanterna påstår - flertalet varit negativa till tanken på här aktuellöverlåtelserätt. Ungefär hälften av det tjugotal remissinstanser som yttrat sighar antingen tillstyrkt reservationens förslag, tillstyrkt med vissa förbehålleller ansett att frågan behövde ytterligare beredas i departementet. Deinstanser som har gått på kommitté-majoritetens linje har i huvudsak ansett attdet saknas skäl atf utvidga överlåtelserätten, eftersom det inte är vanligt atten jordägare vägrar samtycke till överlåtelse inom familjen. Till deftahar reservanten Thorsfen anfört: "Likväl finns det en risk för att jordägarenmotsätter sig en överlåtelse utan bärande skäl, vilket kan leda fill socialtstötande resultat. Jag anser därför atf arrendatorn bör få rätt atf utanjordägarens samtycke överlåta ett jordbruksarrende till make, barn, syskoneller syskonbarn, om arrendenämnden har lämnat tillstånd därtill." Kretsen för överlåtelse har i propositionen begränsatstill make och avkomling, vilket överensstämmer med reglerna ijordförvärvslagen. Detta anser vi vara logiskt riktigt.. Även om överlåtelser av det slag det här gäller i de allraflesta fall sker med jordägarens samtycke, gäller det här aft skydda enminoritet av arrendatorer med den nu föreslagna lagstadgade överlåtelserätten.Detta anser jag vara en vällovlig gärning. Några remissinstanser har menat att överlåtelserätten kanhindra eller försvåra jordbrukefs rationalisering. Detta argument är intehållbart, eftersom det i lagtexten klart sägs ut att arrendatorn får överlåtaarrenderätten "om den avser etf utvecklat eller utvecklingsbartlantbruksföretag". Detta överensstämmer också med vad reservanten iarrendelagskommit-tén anförde; "Av jordpolitiska skäl bör också som en förutsättningför en överlåtelse krävas att arrendestället är en bärkraftigvbrukningsenhet." Sammanfattningsvis vill jag som kommentar till reservation4 säga atf det infe finns någon grund för den negativa bild som målas upp imoderat reserva- fionenoch i ännu högre grad i den bakomliggande folkparfimotionen. För delhar vi varit angelägna att göra en nyanserad avvägning mellan parternasintressen. Ireservation nr 5, som gäller övergångsbestämmelserna och som är gemensam för och , gör vi reservanter ett principiellt ställningstagande mot retroaktiv verkan av nya civilrättsliga regler. I centermotionen 2787 har vi åberopat vad lagutskottet anförde i sitt betänkan de 1978/79:23 när det gällde ett då aktuellt lagstiftningsärende: " detär en allmän princip atf nyacivilräffsliga regler inte skall ges retroaktiv verkan om inte starka skältalar för annat.