prot · G70955 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:55 1 § Justerades protokollet för den 13 innevarandemånad. 2 § Talmannen meddelade att () och PerUnckel (m) denna dag återtagit sina platser i , varigenom StinaAnderssons och uppdrag som ersättare upphört. 3 § Talmannen meddelade att till kammaren inkommitläkarintyg för , som var sjukskriven den 21 december1983 - . Talmannen anmälde att () skulletjänstgöra som ersättare för . 4 §Upplästes följande inkomna skrivelse: Undertecknadanhåller om ledighet från riksdagsuppdraget av personliga skäl den1 januari - . Dennaanhållan bifölls av kammaren. Talmannen anmälde att () skulletjänstgöra som ersättare för . 5§ Återkallelse av proposition Iskrivelse 1983/84:95 har regeringen återkallat proposition 1983/84:73 om enreformering av efterlevandepensioneringen m. m. Jaghar med anledning härav avskrivit detta förslag samt i anslutning därtillväckta motioner. Skrivelsen lades tillhandlingarna. 6 § Föredrogs och hänvisades Propositionerna och skrivelsen 1983/84:10till näringsutskottet /84:82 till skatteutskottet /84:87 till utrikesutskottet1983/84:91 till 7 § Föredrogs och hänvisades Förslag 1983/84:12 tilljustitieutskottet 8 §Föredrogs men bordlades åter betänkande 1983/84:10 betänkanden /84:18 och 19 9§ Löntagarfonder (forts, från prot. Fortsattesöverläggningen om finansutskottets betänkande 1983/84:20. Anf.2 (): Så har vi då kommit till den dag då socialdemokraterna mot allt förnuftmed vpk:s hjälp kommer att driva igenom sitt fondförslag. Enmängd idéer har presenterats, alla syftande till att överta makten idet svenska näringslivet. För vårt land, för vår sysselsättning och för vårvälfärd har dessa mer än tio fonddebattens år varit till skada. Osäkerheten omförslagets slutiiga innehåll har hämmat planering och investeringsmålsättning. vet vi innehållet. Det förslag som ligger, även om det presenterats somharmlöst, innehåller allt vad vi moderater fruktat och varnat för.Socialdemokraterna är i färd med att inlemma vårt näringsliv i den offentligasektorn. Fondernaär ett steg mot ett samhälle i socialistisk riktning. I fondsamhället blir detett avsteg från marknadsekonomin, en väg in i planhushållningen. Och detta skallvi behöva uppleva, när alla borde vara på det klara med att vårt landbäst gynnas av en vital marknadsekonomi. Detär beklaglijgt att en radikal grupp inom det socialdemokratiska partiet lyckatsförmå regeringen att driva frågan ända till dagens riksdagsbehandling. Fondfråganär en fråga om makt. Det är LO:s fonder. Det är LO:s ledning som drivit frågan.Det är också därför LO vill styra fonderna. Det handlar alltså om LOoch socialdemokratins makt över näringslivet. Detfinns ingen majoritet för löntagarfonder i landet. Det finns ingen som helstförståelse för fonderna hos näringslivet. Inte ens fackets medlemmar stödertanken. Varför skulle de göra det? Löntagarna frågar sig av vilken anledning deskall avstå löneutrymme för att ge fackliga funktionärer makt och inte självafå något i utbyte. Harni socialdemokrater inte tänkt på att det måste finnas någon anledning till attfolk - inom alla läger - är emot dessa fonder? Lyssnar ni inte på rörelsen?. Varfinns nu alla de skickliga människor som skall leda vårt näringsliv? Kanfackets folk ta upp konkurrensen med professionella företagsledare ochplacerare? Har ni dem inom era egna led? Om inte, då brådskar det. En betydandetillgång i det här avseendet förefaller vara på väg till . Det är intebra. Försvinner sedan också investeringar och sysselsättning ur landet, pågrund av era tvångsfonder, är det mycket beklagligt. Ärdet ändå inte så, att det är de som skapat vinsterna som är bäst skickade attleda våra företag? Fackombudsmännen,löntagarmajoriteten, som skall ikläda sig rollen att leda vår svenska industripåtar sig ett enormt ansvar. Det är faktiskt inte små krav de föreläggs. Deskall som bekant klara våra pensioner, begränsa inflationen samt ökainvesteringar och sysselsättning. Fondernakommer inte att rädda några jobb eller att hålla inflationen nere. De kommerinte att stärka vår ATP, De kommer inte att skapa några nya expansiva företag.Vad de kommer att skapa är en väldig maktkoncentration. Jag är småföretagare. Jag är en bland de 200 000 som i vissa högtidligasammanhang brukar beskrivas som näringslivets ryggrad. Vi är en viktig del iden svenska ekonomin. Var rädda om oss! Tag hänsyn till våra levnadsvillkor! Vivill inte ha några fonder. Vi har vädjat, varnat och argumenterat. Varförtillmäts inte våra synpunkter någon betydelse? Vårframtid blir helt förändrad. Från vårt rörelsekapital skall nu löneskatt ochvinstskatt överföras till de fackliga fondema. Vifår alltså betala utan att på något vis bh delaktiga i de fonder som skapas medvåra pengar. Fondförespråkarnahar visserligen, med tanke på oss småföretagare, dekorerat fondförslaget - föratt göra det aptitligare - med en lånefond knuten till Investeringsbanken. Denfonden kan vi vara förutan. Vismåföretagare har under en rad av år fått nog av avgifter. Vi har tvingatsmedverka vid finansieringen av röstknipande reformer som socialdemokraternasålt ut. Avgiftspålagorna har nått en slutlig gräns. Det var också därför videmonstrerade . Vi vill inte ha fler pålagor. Vilitar inte på att det stannar med vad som presenteras . Flexibiliteten närdet gäller avgifter och givna löften är som bekant stor hos regeringspartiet. Idagens ekonomiska situation och med dagens sysselsättningssituation måste vivara uppmärksamma på vårt kostnadsläge. Många av våra småföretag har enbetydande exportmarknad. Köparländerna kan nu börja fråga sig varför i allvärlden de skall vara med och medverka till att socialisera den svenskaindustrin genom att betala mer för svenska varor. De betalar ju redan en stordel av vår barnomsorg, AMS-utbildning och annat som bakats in i våra kostnader. Vemvill investera och vem vill starta nya företag när framgång och tillväxt förföretaget förr eller senare leder till att fackföreningskontrollerade fonderkan ta över företaget? Hurkan man inbilla sig att de hundratusentals privata företagens produktion,investeringar, sysselsättning och konkurrensförmåga stimuleras av en extrabolagsskatt och en extra arbetsgivaravgift? Skallman verkligen ta pengar från de mest framgångsrika företagen och i motsvarandegrad minska deras expansionsförmåga? Det finnsfler bekymmer i bilden. Löntagarfondernahär möjlighet att köpa alla typer av aktiebolag. Troligen kommer man att lägganed stor möda på att komma över framgångsrika småföretag, som riskerar attkonkurrera ut större fondägda företag. Det lilla företaget kommer att ha mycketsvårt att spjärna emot, när fondföretaget uppbådar alla sina krafter,förgrenade ut i politiska församlingar, kreditinstitut, lokala fackföreningaretc. Hurgår det när alla större företag ägs av samma grupp? Uppstår då inte risken attsmåföretagen vägras tävla på samma villkor? Föreligger inte en allvarlig riskatt fondägda företag drivs av tanken att gynna företag inom den ' egna ägargruppen?Hur går det då med konkurrensen? Råkar ett fondföretag ut för en kris, kan mandå inte misstänka att propåer förs fram om att flytta över en del avunderleverantörernas verksamhet till det egna företaget? Kan man inte t. o. m.misstänka att offentlig upphandling kommer att gynna "rörelseägda"företag? Man kommer med andra ord att köpa mer blå-vitt. Sviktarlönsamheten hos det löntagarägda företaget kommer säkert sådana påtryckningar. Harsmåföretagen någon som helst chans, hur effektiva och konkurrenskraftiga de änmå vara? Detnu diskuterade fondförslaget har bara negativa sidor. Finns det över huvudtaget något exempel på en investering som skulle bli lönsam tack varelöntagarfonderna och som inte är det redan nu? Detsägs att löntagarfonderna skall skapa jobb. Finns det någon som kannämna ett exempel? Fonderna ger inte utrymme för någralokaliseringspolitiska eller arbetsmarknadspolitiska satsningar. Fonderna skallju spekulera på börsen och ge avkastning. Eller är det kanske så menar att facket är en bättre företagsledare och en garanfi förexpansionen? har vi dock inte sett några bevis på detta. Dethar sagts i fonddebatten att föreliggande förslag är hovsamt. Det kommer inteatt innebära någon socialisering. Om nu fonderna får så måttliga verkningar,varför skall de då genomföras? Svaretfinns i de beslut som fattades av såväl den socialdemokratiska partikongressensom . Där talade man i klartext. Målet är en genomgripandeförändring i socialistisk riktning. Socialdemokraterna är ifärd med att infria partiprogrammet. Löntagarfonderna införs mot löntagarnas vilja. Socialdemokraterna ärpå tvärs mot allt förnuft. Jag ber att få yrka bifalltill reservationerna 1, 2, 5 och 6. Anf.3 (): Efter nära diskussion och debatt i vårt land börjar vi nu närmaoss ett beslut om löntagarfonderna. Det är få frågor och få reformer som såingående utretts och genomdiskuterats som förslaget till löntagarfonder. Trotsden breda debatt som varit i frågan har det ibland varit svårt att nå ut med ensakdiskussion om förslaget. Det beror självfallet på den intensiva propagandasöm ägt rum. Miljon efter miljon har satsats av kapitalstarka grupper för attskrämma människorna för löntagarfonderna. I motståndarnas propaganda har dethetat, att om fonderna införs 1984 kommer friheten att hotas,öststatssocialismen att breda ut sig i vårt land, marknadsekonomin attavskaffas osv. Fackföreningsrörelsen har utmålats som ett stort hot mot denpolitiska demokratin, fackliga förtroendemän har beskrivits somnäringsfientliga byråkrater. Denhär sistnämnda delen av propagandan mot löntagarfonder kanske är den mestskrämmande, mot bakgrund av att den svenska fackföreningsrörelsen under långtid spelat en stor roll när det gällt att utveckla och bygga upp samhället,allfifrån den allmänna rösträtten till det sociala trygghetsnät som vår välfärdbygger på. Men i motståndarnas propaganda har de fackligt förtroendevalda fåttlöpa gatlopp och utmålats som pampar som vill avskaffa friheten och demokratin., Allttalar för att kampanjen mot löntagarfonder egentligen inte handlar om omsorgenom marknadsekonomin utan helt enkelt går ut på att bevara rådandeägarförhållanden och maktpositioner. Ägandeti det svenska näringslivet är mer koncentrerat till ett fåtal än i något annatindustriland. Det har också blivit mer anonymt än tidigare, och vi har dessutomunder senare år fått allt fler utländska intressenter på vår aktiemarknad. Dehär förhållandena har inte bekymrat de borgerliga partierna. De ser de svenskaarbetarna och tjänstemännen som det stora hotet mot utvecklingen, när dessasluter sig samman och genom löntagarfonder ges möjlighet att trygga pensionernaoch utbyggnaden av industriproduktionen i vårt land. Löntagarfonder gör detmöjligt att förena marknadsekonomin med en rimlig grad av ekonomiskrättvisa och demokratiskt inflytande. Iblandhar det sagts att löntagarfonderna hotar mångfalden i det svenska ekonomiskasystemet och att vi kommer att få ett system där ett fåtal fackpampar styr destora, börsnoterade företagen. Denna hotbild skall självfallet jämföras med hurägande och makt nu är fördelade. När ett börsföretag har bolagsstämmaräcker det i.fem fall av tio med att tre personer representerar de tre störstaaktieägarna för att man skall nå röstmajoritet på stämman, och i nio av tiobörsföretag har fem aktieägare majoriteten. De kan knappast anses representeranågon mångfald. Istället för att till varje pris försöka skydda aktiebörsen mot alla former avförändringar borde de som anklagar oss för att hota marknadsekonomin ställa sigpositiva till en institutionell förnyelse på aktiemarknaden. Vi vill ha enaktiemarknad med förnyelse och utvecklingsförmåga. Då måste också svenskaktiemarknad förses med fler aktörer, aktörer med bredare intressen än denuvarande. Löntagarfondernaär ett sätt att bygga vidare på välfärdssamhället i en svår tid, då nyainsatser krävs för att möta problemen. Löntagarfonderna är ett sätt att stärkaden grundläggande intressegemenskap som finns när det gäller synen på arbete,produktion och sparande. Därför är införandet av löntagarfonder en traditionellsocialdemokratisk reform. Detär min övertygelse att när vi i framfiden ser fillbaka på den skrämseldebattmotståndarna fört inför det beslut vi nu skall fatta, kommer det att framståsom en parentes i historien att den svenska borgerligheten, liksom när detgällde införandet av ATP, försökte bromsa välfärdsutvecklingen i vårt land. Löntagarfonderbehövs för arbete och framtid. De är en viktig byggsten i arbetet på att föraSverige ut ur den ekonomiska krisen. Anf.4 (): Föregående talare hade förhoppningen att diskussionen om löntagarfondernaskulle sluta, och han sade att diskussionerna endast var av en följd avpropaganda. Iså fall måste den propagandan i någon mån ha påverkat också vår finansminister.I Stockholms-Tidningen för kan man läsa htet av finansministerns tjuvstarti julrimmandet - den litterära farsot som brukar komma till uttryck på vårajulklappspaket. Finansministerns rim fotograferades från pressläktaren, och jagvill gärna citera det som jag ber om ursäkt för språkbruket - jag.brukar inte uttrycka mig så: "Löntagarfonder är ett jävla skit, men harvi baxat dom ända hit . . .". Tidningen fortsätter:"------------------ skrev finansminister mitt under pågående fonddebatti i går. Har plötsligt gått och blivit fondmotståndare?" Kjell-OlofFeldt är ju ekonom, så sannolikt är han innerst inne fondmotståndare. Man fårväl tolka dikten som ett fall av freudiansk felskrivning. Naturligtvis villfinansministern försöka komma undan "avslöjandet". Han säger fill fidningenati han försökte tolka känslor. Vi är ju nu vana vid att detsysslas med språkanalys. Jag konstaterar ,att finansministern skrev - jaghoppar över de där orden som jag inte brukar använda - att "vi" harbaxat dem (fonderna) ända hit. Utsagan måste ju fakfiskt avse ,det socialdemokratiska parfiet och LO, för inte har velat"baxa löntagarfonderna ända hit" till denna kammare för beslut. Jagtycker, herr talman, att borde förklara sig. Tror hanverkligen inte på löntagarfonderna? Jag är faktiskt övertygad om att han integör det. Och anser jag att han borde komma hit fill kammaren och säga: Nuvill jag genomföra någonting som jag inte tror på - jag genomför det, för att jagär lydig mot mitt parfi. Sådanthandlande, herr talman, - jag är ledsen att behöva säga det - är höjden avoärhghet. Jaghoppas alltså att finansministern kommer hit och förklarar för oss hur han serpå svenska folkets framfid och om han verkligen vill genomföra någonfing somhan själv inte tror på. Naturligtvis har jag haft en misstanke om detta helatiden. Utredningarna om fonderna har ju varit förfäriigt dåliga. Om man serfillbaka, finner man att utredningsväsendet här i var erkäntför objektivitet och intellektuell äriighet. Många utredningar användes somkurshtteratur på universitet och högskolor. Jag kan nämna sådana namn somBertil och , som var förknippade med vårt berömdautredningsväsende. De utredningar som hafsats fram borde havarit objektiva, men det är de inte. Socialdemokraterna och LO har helt enkeltbeställt utredningsresultatet, och sedan har utredare och utredningar fåtträtta sig efter det. Därför har vi inte fått någon analys avlöntagarfondssystemets inverkan på ägandet, på företagens tillgång påriskkapital, på lönebildningen osv. Orsaken härtill är att den socialdemokratiskaregeringen och partiet har försvurit sig åt en politik som har drivits av enliten marxistisk elit av aktivister, framför allt från LO. Bristenpå ordenthga utredningar skapar också andra typer av svårigheter, svårigheterpå mikroplanet. Förslagentill de elva nya och förändrade lagarna har helt enkelt inte blivit ordentligtutredda. F. ö. behandlar vi nu endast tio av dessa nya eller förändrade lagar.Den elfte kommer vi att behandla . Förändringarna iskattebrottslagen har nämligen brutits ut. Gjorde man det därför att det varför krångligt att hålla samman hela propositionen? Det gör det inte lättare förallmänheten att behöva leta i två utskottsbetänkanden för att hitta vad somverkhgen gäller. Trotsatt man har delat upp ärendet i två delar har man inte lyckats besvara defrågor som borde ha besvarats. Vad menar man med att ledamöterna ilöntagarfondsstyrelser skall ha regional anknytning? Inget svar gavs vidbehandlingen av frågan i finansutskottet. Vad,händer om löntagarfondsstyrelserna, inte kan uppnå real avkastning? Nr 55 Löntagarfondsstyrelserna skall rekvirera pengar från . den Någralöntagarfonder finns ju juridiskt sett inte; det har vi hört tidigare. Rekvisitionssystemet innebär att pengar som skall ge i real avkastning sannohktkommer att ligga i lager under längre eller kortare fid. Löntagarfonder avkastningenbli den krävda 3-procentiga i fast penningvärde? Inget svar ges. Hur drabbas företagen avvinstdelningsskatt och höjda löneavgifter? är som så mycket annatinte tillfredsställande utrett. gårdagens - helt riktigt - att investeringskalkyler för nyföretagande kommer attkräva avkastning. Sommalmöbo och alltså från en region med nästan norrländsk arbetslöshet och stortbehov av att bygga upp nya industrier sedan företag i åldrande branscher dötteller nästan dött - sko, textil, varv osv. - är jag mycket orolig för vinstdelningsskattensverkningar. Kommer det systemet att få sådana verkningar att nyföretagandehindras - att nya företag som borde födas i inte kommer till stånd?Investeringskalkylerna för rationaUseringsinvesteringar och återanskaffningarfår däremot ett något annat utseende. Där är man ju redan bunden - och mångakanske säger tyvärr - fill en tidigare verksamhet. Men hur de elva nya ellerförändrade lagarna ytterligare försvårar för nyföretagandet har inteanalyserats; man har inte analyserat hur detta påverkar investeringskalkylerna.År detta en oväsentUg detalj? Det är det i alla fall inte för oss i . Vinstdelningsskattenhar utformats som en real skatt. Vi får ett hållningslöst blandande av olikaskatteprinciper - nominell, real, schablonmässig - och detta kan få groteskaeffekter om det vill sig illa. Företag som äger fastigheter kommer i ett sämreläge än de företag som hyr fastigheter. Vissa branscher - hotell ochrestauranger - får sannolikt stora svårigheter just på grund av att de harstora fastighetsinnehav och betydande skulder. som talade i går ochsom kommer från hotell- och restaurangbranschen borde ha betänkt detta, men honhar nog inte satt sig in i problemafiken. Inflationsvinsterkommer att beskattas. Inflationsförlusterna är avdragsgilla fråninflationsvinsterna innan vinstdelningsskatten räknas fram. Skatten utgår med20 % på denna s. k. reala vinst. Då tillåts inga lagernedskrivningar, ingaavsättningar till resultatutjämningsfond etc. Vinstdelningsskatten är sedanavdragsgill först vid nästa års inkomstbeskattning. Dettainnebär att likviditetsproblemen kan bli mycket stora i företagen. Man hade, omman tänkt sig för, åtminstone kunnat rätta till sådana oformligheter genom attändra reglerna för avdragsrätten. Men man har ju inte tänkt, man har ju intevelat se problemen. Man skulle, som sade, baxa igenomförslaget i så fort som möjligt. Attstifta lag på detta sätt är ansvarslöst, herr talman. Skadeverkningarna kommer att ge sig till känna först smygande, men de kommer sedan att med allt större styrka förvärra våra ekonomiska problem. Vårt samhällssystem kommer att påverkas. Vi har redan en alltför omfattande polifisk styrning i vårt land. En ännu mer omfattande politisk styrning - genom regering, och mäktiga fackliga organisationer -kommer obönhörligen att ändra vårt samhällssystem.Hur detta sker har inte socialdemokraterna här i velat analyseranoggrannare. Skälet är sannohkt detsamma som den sociologiske pionjären RobertMichels observerade . De socialdemokratiska partierna brukar häftigtmotsätta sig en analys av tendensen inom rörelsen till fåtalsvälde. Menförsvaret är svagt. Och de hederliga brukar inte förneka att tendenser tillfåtalsvälde förekommer, konstaterade . Det hade också kunnat vara 1983. Just denna tendens, herr talman,leder kanske till den där typen av freudianska felskrivningar som vårfinansminister gjorde sig skyldig till. Föratt slippa att beröra så obehagliga ting som ändring av ekonomiskt system ochdå också ändring av samhäUssystemet, talar man också i propositionen om hurmarknadsekonomin skall stärkas genom fonderna. I propositionen konstateras attdet är utomordentligt väsentligt att inte skada marknadsekonominsfunktionssätt. Men verkligheten är att den svenska biandekonomin sedan börjanav har varit utsatt för så många inslag av statlig styrning attmarknadssystemet redan är skadat. Marknadsekonomin måste därför stärkas medandra medel än politikerstyrda fonder. Tilldetta kommer att motiven för ingreppen i marknadsekonomin bygger på en felaktigverklighetsuppfattning. I propositionen står att det råder en motsatsställningmellan mänskliga värden och samlevnad å ena sidan samt marknadsekonomi å denandra. Modern beslutsteori har visat att detta är ett felaktigt sätt att se påproblemen. I Scientific American redogörs för resultaten frändataturneringar gällande bästa lösningar på upprepade spel med paradoxen"Fångens dilemma". Analysen av dessa spel - som får tillämpning isamhällsekonomi, biologi osv. - visar att det lönar sig för enskilda att rentegoistiskt sett satsa på samarbete framför att satsa på ett beteende som brukarbeskrivas som "allas kamp mot alla". Modern beslutsteori visar attframväxten av samarbetet- i propositionen uttryckt som samlevnad och mänskligavärden - inte behöver förklaras med moral eller altruism. Dataspelen har gettnya insikter om hur samarbete mellan olika individer och grupper växer fram.Det kan konstateras att handlingar som bygger på samarbetsvillighet har störstchans att bli vinstrika under förutsättning att de som är samarbetsvilligasnabbt försvarar sig mot dem som försöker fuska och lura andra individer ellerorganismer. Komplexastrategier, vare sig de bygger på samarbete eller inte, ger upphov tillfrustration hos medparterna. Komplexitet uppfattas ofta som totalt kaos.Strategier som bygger på slumpmekanismer, eller som tycks bygga på sådana,uppfattas som icke samarbetsfrämjande. Om en motpart inte är samarbetsvilhg,skapas inga incitament till samarbetsvilja i omgivningen. Borde inte allt dettavara ett memento för en regering som gör lagar och regler alltmerasvårbegripliga och bryter mot hävdvunna regler angående utredningsväsen,remissbehandling och vanlig uppriktighet. Denya reglerna om vinstdelningsskatt m. m. ökar komplexiteten i de reglerföretagen skall följa. Till detta kommer att "lagen omlöntagarfonder" bara är en av ett stort antal lagar som ger konstifikaförhållningsregler för företag och hushåll.Slutresultatet blir motsatsen till vad lagsfiftaren har velat uppnå.Finansministern hoppades ju på att löntagarfonderna skulle göra slut påspekulationsekonomin. Man skall uppnå real avkastning på sinaaktier. Det krävs ju av fondstyrelserna. Måste dessa verkligen inte då ägna sigåt korta affärer, de som kallas klipp? Analysenbakom löntagarfondsförslaget bottnar i en marxisfiskt inspireradmotsatsställning mellan kapital och arbete. Det marxistiska synsättet byggersannolikt på antagandet att vårt lands ekonomi är ett nollsummespel. Så ärnaturligtvis inte fallet. Ett rationellt samhälle, där var och en har rätt atthandla fritt, skapar oöverskådliga fördelar. Det materiella värdet av denenskildes arbete bestäms nämligen inte bara av den egna ansträngningen utanockså - och detta tycker jag att vi inte skall glömma - av det arbete och deansträngningar som utförs av de mest talangfulla och produktiva människorna. GunnarMyrdal har varnat för att genomföra reformer som inte iefterhand går att göra ogjorda och exemplifierat med kommunindel-ningsreformenoch förändringarna inom skol- och universitetsväsendet. Om man försökergenomföra en reform är det absolut nödvändigt att man ställer stora krav påutredningsarbetet. De som verkligen vill trumfa igenom reformer måste tro pådem. Jag tycker att det inte är så . Stockholms-Tidningens"scoop" tyder på att det inte är så.