prot · G709166 · 1983-12-31 00:00:00 — Ca 2 000 flyktingar ochasylsökande med flykfinglik-nande skäl får uppehållstillstånd, varav ca60 % enligt 6 § i utlänningslagen. Jag har för dagen inte något yrkande menvädjar till invandrarministern att efter närmare oförändradflyktingkvot undersöka och överväga möjligheterna till en utökning avflykfingkvoten. Överläggningen var härmed avsliitad. Mom. 2 (uttalande om en generös flyktingpolifik) Utskottets hemställan bifölls med 287 röster mot 17 förreservation 1 av Margö . 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 4 (en flyktingpolitisk beredning) Utskottets hemställan bifölls med 227 röster mot 79 förreservation 2 av m.fl. Mom. 5 (lokalkontor för FN:s flyktingkommissarie) Utskottets hemställan bifölls med 231 röster mot 72 förreservation 3 av m.fl. Mom. 6 (invandringen av andra asylsökande änkonventionsflyktingar) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservafion 4 avNils Carlshamre m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 7 (asyl för homosexuella m. Utskottets hemställan - som ställdes mot reservafion 5 avMargö - bifölls med acklamation. Mom. 9 (handläggningen avasylärenden-flyktingskapsbedömningen) Utskottets hemställan - som ställdes mot motion 2863 avJan-Erik m. fl. i motsvarande del - bifölls med acklamation. Mom. 10 (utomnordisk arbetskraftsinvandring) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 6 avNils Carlshamre m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 11 (uppehållsfillstånd vid s. k. snabb anknytning) Utskottetshemställan, som ställdes mot dels reservation7 av m. delsreservation 8 av Margö , dels utskottets hemställan med denändring däri som föranleddes av bifall till motionerna 1103 och 2863 avJan-Erik m.fl. i motsvarande delar, bifölls med acklamation. Mom. 12(övrig anhöriginvandring) Utskottets hemställan - som ställdes mot utskottetshemställan med den ändring däri som föranleddes av bifall till motion 2863 avJan-Erik m, fl, i motsvarande del - bifölls med acklamation. Mom. 13 (uppehållstillstånd vid invandring) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 9 avMargö - bifölls med acklamation. Mom. 14 (visumtvång) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 10av Margö - bifölls med acklamation. Mom. 15(handläggningen av utlänningsärenden) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 11 avNils Carlshamre m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 16 (förvar av barn) Utskottets hemställan - som ställdes mot det av ElverJonsson under överläggningen framställda yrkandet - bifölls med acklamation. Mom. 17 (utvisning på grund av brott) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 12 avNils Carlshamre m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 18 (straffbestämmelser) Utskottets hemställan - som ställdes mot motion 2863 avJan-Erik m.fl. i motsvarande del - bifölls med acklamation. Mom. 19 (åtgärder för återinträde i ICM) Utskottets hemställan - som ställdes mot motion 310 avKerstin och - bifölls med acklamation. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 1983/84:55 Ändringar i lagen(1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter m.m. (prop. 1983/84:176delvis, 1983/84:180 delvis, 1983/84:194 delvis och 1983/84:195 delvis) Utskottets hemställan om attbetänkandet skulle avgöras efter endast en bordläggning bifölls av kammaren. Vad utskottet i övrigt hemställt bifölls. 1983/84:43Uppskov med behandlingen av vissa ärenden 1983/84:22 Uppskov medbehandlingen av vissa ärenden Kammarenbiföll vad utskotten i dessa betänkanden hemställt. 7§ Gymnasieskola i utveckling betänkande 1983/84:29 om gymnasieskola i utveckling(prop. 1983/84:116). Det beslut som skall fatta om gymnasieskolan kommer attha stor betydelse för gymnasieutbildningens utveckling under resten av1980-talet och . PropositionenGymnasieskola i utveckling innehåller i första hand mål och riktlinjer fördenna utveckling. Riksdagsbeslutet är startskottet till en omfattandeförnyelse i form av försöks- och utvecklingsarbete. Sedan de olika inslagen idetta förnyelsearbete utvärderats får successivt ta ställning tillförslagen i detalj. Avsiktenär att kommunerna och de enskilda skolorna - och därigenom skolpersonal ochelever - skall ta aktiv del i utvecklingsarbetet. Det är självklart att lokalaerfarenheter och initiativ måste tas till vara i det centrala reformarbetet. Dethar varit en medveten strävan från regeringens sida att utforma propositionenså att bredaste möjliga uppslutning kunde nås. Jag är därför glad över att detråder stor enighet mellan och socialdemokraterna om inriktningen avgymnasiereformen och att också i stort sluter upp bakom propositionen.Vpk och går däremot sina egna vägar och ställer sig utanför detförnyelsearbete som inleds. Riktlinjernaför förnyelsen tar sin utgångspunkt i den snabba utveckling som skett iarbetsliv och samhälle . a. har kunskapskraven höjts, ochallt färre ungdomar kan klara sig med endast grundskoleutbildning. Gymnasieskolanmåste nu vara beredd att ta emot alla ungdomar som slutar . Genomatt gymnasieskolans platsantal ökats kraftigt och genomprioriteringen av 16- och 17-åringarnas utbildningsbehov är det regeringensavsikt att kunna erbjuda plats i gymnasieskolan åt alla som såönskar. Men det förutsätter också att gymnasieskolan utformas så att denverkligen passar alla elevers behov och önskemål. Dettakräver en mer flexibel gymnasieorganisation. Några exempel på detta ipropositionen är försök med varvade studier, där exempelvis komvux-kurserkombineras med arbete, praktik eller ungdomsplats, förslagen om grund- ochtilläggskurser samt försök att i högre grad tillgodose elevernas personligaintressen. Även utvecklingen avarbetssättet, där bl. a. både temastudier och 9Riksdagens protokoll 1983/84:166-167 koncentrationsläsning skall prövas liksom specialarbetetåterinföras, kan bidra till ökad flexibilitet. Detsamma gäller denförsöksverksamhet med praktisk-estetiska linjer som redan sagt jatill. Kravet på gymnasieskolan att anpassa sig till alla eleversbehov förutsätter också en särskild omsorg om varje enskild elev. Ätgärder föratt åstadkomma en mjukare övergång mellan grundskola och gymnasieskola ärdärvid viktiga. Kommunerna har ansvar för alla ungdomar under 18 år.Vad som sker genom uppföljningsansvaret och inom gymnasieskolan måste därförses samlat. Det är också min förhoppning att ett intensivare samarbeteskall kunna växa fram mellan gymnasieskolan och komvux. Inte minst i glesbygdtror jag att ett sådant samarbete kan få stor betydelse för att tillgodoseutbildningsbehoven. Även för ungdomar som omfattas av uppföljningsansvaret kanett gemensamt utnyttjande av gymnasieskolans och komvux kursutbud få en viktigroll i strävandena att ge ungdomar gymnasieutbildning. En självklar utgångspunkt för förnyelsearbetet måste varaatt finna former för att öka kunskapstillväxten. De som får del avgymnasieutbildning måste kunna känna att deras kunskaper och allmänna kompetensväxer. Det är också viktigt att skapa en insikt om behovet avfortsatt kunskapsin hämtning. Den utbildning som gymnasieskolan ger bör ses som en första utbildningsdel i ett system av återkommande utbildning under ett livslångt lärande. Det kommer inte att vara möjligt att för gymnasieskolanförutse det exakta behov av kunskaper som kommer att efterfrågas . Istället måste gymnasieskolan vara så utformad att den kan ge en godhandlingsberedskap, både för fortsatta studier i olika former och förverksamhet i arbetslivet. Detta är bakgrunden till våra strävanden att allaelever bör få både yrkes- och studieförberedelse. Detta innebär dock inte attvi avser att sammanföra de studie- och yrkesförberedande linjerna. Ävenfortsättningsvis bör gymnasieskolan bestå av företrädesvis teoretisktinriktade linjer och linjer med tydlig yrkesinriktning. Däremot är det min åsikt att eleverna också på destudieförberedande utbildningarna behöver en viss anknytning fill detyrkesområde de inriktar sig mot. Införandet av praktik liksom specialämne ochspecialarbete bidrar till detta. På motsvarande sätt gäller det också att förberedaeleverna på de yrkesinriktade linjerna för ett livslångt lärande, bl. a. genomatt ge dem bättre kunskap i allmänna ämnen, i första hand svenska, som är grundenför all inlärning. Det är också i detta perspektiv man skall se förslagen ipropositionen om att utveckla olika former av påbyggnadsutbildningar igymnasieskolan. Därigenom kan en elev från yrkesinriktade utbildningarkomplettera sin utbildning med mer teoretiska kunskaper, t. ex. för att kunnagå vidare till högskolan. Elever med studieförberedande utbildning kan viapåbyggnads- utbildningenskaffa sig yrkeskunskaper som underlättar för dem att gå ut i arbetslivet. Låt mig också avslutningsvis säga något om denyrkesutbildningsöversyn som aviserades i gymnasiepropositionen. Jag kommer idagarna att tillkalla en särskild arbetsgrupp för detta. Gruppen kommer attbestå av bl. a. arbetsmarknadens parter och irepresentanter förutbildningsmyndigheter och skall dra upp riktlinjerna för en förnyelse avyrkesutbildningen. Jag menar att det är angeläget att ett mer samlat grepp nutas över ansvarsfördelningen mellan utbildningsväsendet och arbetslivet i vadgäller olika slag av yrkesutbildning liksom avvägningen mellan teori och färdighetsträninginom yrkesutbildningen. Jag anser att det vore positivt att öka möjligheterna tillarbetsplatsförlagd utbildning. Arbetsgruppen får därför i uppgift att analyseravilka delar av utbildningen som bör ske i skolan och vilka moment som lika braeller bättre kan förläggas direkt ute i arbetslivet. Grundläggande är självfallet att hitta samverkansformersom kan garantera att utbildningens kvalitet kan bibehållas och förbättras. Gruppen skall behandla frågor som kräver lösningar- bådeomgående och mera långsiktiga. Att få fram prakfikplatser för eleverna på de fyraårigatekniska linjerna är en uppgift som gruppen måste ta sig an med förtur. Också behovet av fortbildningsinsatser för yrkeslärarekräver snabb behandling. Andra områden kräver ett omfattande förarbete innan någonlösning kan nås. Här gäller det då först att dra upp riktlinjer för detfortsatta förändringsarbetet. Det gäller bl. a. de förändringar i ämnesinnehålloch arbetssätt som krävs för att yrkesutbildningen skall kunna förbereda destuderande inför det snabbt föränderliga arbetslivets krav. Ungdomarsintroduktion i arbetslivet måste särskilt uppmärksammas. Här har TCO i dagpresenterat intressanta uppslag som bör prövas med förtur. Att en arbetsgrupp för yrkesutbildningsfrågor nu tillsättsinnebär på intet sätt att yrkesutbildning undantas från det försöks- ochutvecklingsarbete som startas i och med riksdagsbeslutet omgymnasiepropositionen. Detta arbete skall självfallet omfatta såväl de studie-som de yrkesinriktade utbildningarna i gymnasieskolan. fanns i vårt land en tradition attde grundläggande skolpolitiska besluten kunde fattas i rätt stor enighet iriksdagen. Dagens beslut om mål och rikfiinjer för gymnasieskolans utvecklingborde vara ett sådant. 97PER (): Regeringens förslag till ny gymnasieskola ärdåligt. Förslaget är dåligt därför att det formulerar skolans problem fel. Fårman tro statsrådet i regeringspropositionen, är det endaåterstående bekymret- sedan skolan reformerats från början till slutet desenaste 15 åren - att man inom gymnasieskolan alltjämt kan skönja den gamlayrkesskolan. Eller annoriunda uttryckt: Felet med gymnasieskolan är att denalltjämt erbjuder målinriktad utbildning som försöker utveckla varje elev påbasis av dennes egen personlighet. Vimoderater, herr talman, ser skolans problem annorlunda. Skolans främstabekymmer är inte att den erbjuder för få möjligheter till specialisering utanatt den inte tillräckligt tar till vara det särpräglade och unika som gör varjemänniska speciell. Tillåtmig, herr talman, för att illustrera skillnaderna mellan socialdemokraternaoch i utbildningssammanhang - för att det finns skillnader somknappast kan överbryggas finns det ingen anledning att dölja -utnyttja ettanförande som statsrådet höll i . dessa skillnader i termer som att ställer sigutanför. Ställer sig utanför vad? Inte utanför de krav elever, lärare ochföräldrar ställer, i varje fall. IFaluanförandet kommenterar utbildningsministern den motion vi moderater väcktmed anledning av regeringens förslag till ny gymnasieskola. I allt väsentligtstår f. ö. samma sak att läsa i dagens nummer av Stockholms-Tidningen.Parentetiskt undrar man om det verkligen kan vara landets utbildningsministersom skrivit den artikeln. Denavgörande skiljelinjen mellan regeringen och oss moderater handlar alltså omhänsynen till elevernas intressen och fallenheter. "Jagmenar att man också bör anföra rent ideologiska skäl för att riva ner gränsernamellan de s. k. teoretiska och praktiska gymnasielinjerna. Det är inte baraotidsenligt och orationellt för Framtidssverige att låta klassklyftorna beståeller i värsta fall förstärkas. Det är självfallet också ojämlikt." Utbildningsministernsuttalande - tillsammans med den gymnasieproposition som uttalandet baseras på- innebär i realiteten att regeringen också för gymnasieskolans del skriverunder på den skolideologi som socialdemokraternas främste tänkare på området,professor , för formulerade i följande termer: "Den obligatoriskaskolan skall sätta den jämlika socialisationen före den ojämlikakvalificeringen" för yrkeslivet. Vikan, herr talman, inte dela denna syn på vilka mål som bör gälla förgrundskolan. Etter värre gör emellertid saken genom attflytta upp samma skolsyn också fill de därpå följande stadierna. Vad regeringenuppenbarligen tänker sig är ett slags "grundskolefiering" av ocksådet frivilliga skolväsendet. Som om det inte räcker med de problem grundskolansjälv brottas med! Resultatetav att ett diffust jämlikhetsmål sätts före den personliga kunskapsutvecklingenlåter knappast vänta på sig. Ett av resultaten är blott alltför uppenbart,nämligen att varje elev inte får chansen att till fullo utveckla sin förmåga,oavsett inriktning. Att inte låta personliga anlag växa leder till negativakonsekvenser både för den enskilde och för samhället i dess helhet. En annan av densocialistiska skolsynens effekter - för det är en socialistisk skolsyn det är fråga om -slår mot själva den huvudambition som socialdemokraterna uppställer förskolutbildningen, nämligen att skapa den jämlika människan. Denelev som under uppväxtåren inte får sina anlag stimulerade och utveckladetappar lätt sugen. Att det är så kan varje lärare på högstadiumvittna om. Där är den faktiska kunskapsmässiga utslagningen långt större än densom visas i formella siffror över antalet elever med ofullständiga betyg. Nären ung människa inte får chansen att för sig själv bevisa att han eller honfaktiskt kan klara en uppgift bra, bhr skolan fill slut bara en tråkig ochointressant plåga. I en skola som inte förmår möta den enskildes personligabegåvningsprofil med en individuellt anpassad utbildning går förfärande mångaelevers självförtroende förlorat. Förloradesjälvförtroenden drabbar dessutom ojämlikt. Den som har förmånen att komma frånhem med studietradition har lättare att kompensera vad skolan brister. Värreär det - bokstavligt talat - för arbetarbarnen. NärLena nu gör ideologi av att utbildningen också på gymnasienivåmåste göras mer sammanhållen, är det därför - jag ber om ursäkt för uttrycket -en rent asocial ideologi hon företräder. Att stampa ut de elever som frånbörjan har de sämsta sociala förutsättningarna är och förblir oacceptabelt. Attdetta blir konsekvenserna av den sammanhållna skolan vet vi som sagt frångrundskolans högstadium. Att effekterna därefter hänger med genom de därpåbyggande utbildningsstadierna vet vi från antagningen till högre utbildning.Den sociala snedrekryteringen till högskolan är ett tydligt exempel härpå. Hurmånga fler exempel behöver socialdemokraterna för att inse att man i tredecennier varit på fel spår? Regeringensförslag till ny gymnasieskola bottnar i ett gammalt komplex inför denteorefiska utbildningen. Sådan - anses det - är så mycket finare än andrakunskaper att alla måste ha den i lika stor utsträckning för att uppfyllaangelägna jämlikhetsideal. Enligt socialdemokratisk skolideologi blir man-annorlunda uttryckt - jämlik med andra först efter det att man fått enutbildning som är precis likadan som dessa andras utbildning. Ensådan grundåskådning leder till en utarmning av kompetens inom områden därandra begåvningsprofiler än strikt teoretiska är oundgängliga. Men den ärframför allt förödmjukande mot människor med praktisk yrkesfallenhet. Såskapas till slut de klasser socialdemokratin anser sig behöva. Elever somständigt får praktiska intressen nedvärderade av utbildningsväsendets ideologerriskerar till slut att tro att de är både avvikande och underprivilegierade.Kanske utgör sådana stämningar - vad vet jag? - en stimulerande bas för densocialdemokratiska agitationen. För många enskilda unga människors självkänslaär de däremot förödande. Hurskall de socialdemokratiska skolideologerna fås att begripa att skillnader iinriktning är fruktbärande, men att inga sådana skillnader får innebära attolika människor åsätts olika värde? Varje människa har något som är unikt och som det är skolans uppgift attvidareutveckla. Till detta skall läggas några viktiga påpekanden: Alla elever- också de praktiskt inriktade- behöverteoretisk skolning. Det behövs för att kunna möta ett hårt och föränderligtyrkesliv. För att uppnå nödvändigt engagemang är det emellertid - som jagframhållit - viktigt att varje utbildning innehåller tillräckligt mycketindividspecifikt lärostoff. Det säger sig dessutom självt att somliga elever underutbildningens gång kommer att vilja ändra studieinriktning. Skolan måste därförställa kompletteringsresurser till elevernas förfogande såväl eftergrundskolan som efter gymnasieskolan. Alla elever skall garanteras möjlighetatt inhämta de kunskaper de behöver för att klara studier på högre stadiereller för yrkesverksamhet, även om denna råkar vara en annan än manursprungligen tänkt sig. Återvändsgränder måste undvikas. Att vill införa möjligheter tillkompletteringsstudier väljer i sitt Falutal hksom i sin artikeli Stockholms-Tidningen att helt frankt förneka. Hon säger: "Moderaternamenar på fullt allvar att vi bör ha en skola som är så uppdelad att ungdomarsom gör étt val, kanske långt innan de är mogna att göra ett sådant val, inteskall ha möjlighet att ändra sig, att tänka om eller att mogna." Vad menar statsrådet? Sanningen är ju den rakt motsatta.Vi vill t. o. m. gå ett betydelsefullt steg längre. Vi föreslår att man eftersådana kompletté-ringsstudier skall kunna få ett lågt betyg omprövat. Det ingeruppriktigt sagt farhågor att statsråd far land och rike runt med uppenbarosanning. Är argumenten klena bör man snarare ändra den egna uppfattningen änljuga om motpartens. I förslaget till ny gymnasieskola tar sig regeringensutslätningsambitioner det uttrycket att de olika utbildningsinriktningamasprofilering föreslås reducerad. Något slags allmän prakfik på allagymnasielinjer anges som ett viktigt medel härför. presenterade enpraktikmodell med praktik av två slag, nämligen dels allmän arbetslivspraktik,dels praktik som är relevant för resp. utbildning. Regeringen gör mischmasch avdetta genom att tala om en allmän gymnasiepraktik som sägs kunna uppfylla bådasyftena. avvisar utjämningstanken redan av principiellaskäl. Regeringens praktikförslag bör emellertid förkastas också av praktiskaorsaker. Genom att regeringen tror sig klara två vitt skilda praktikambitionermed ett praktiksystem är risken överväldigande för att man inte klarar något avdem. Det innebär i sin tur att praktiken blir bortkastad tid till förfång förkunskapsinhämtandet. Hade regeringen föreslagit att inslag i vissa utbildningarskulle kunna genomföras i form av praktiska tillämpningar hade man fått vårtstöd. För praktik som bara kan motiveras med grumliga ideologiska skäl får manemellertid söka stöd hos några som är mera godtrogna. Tanken på en för alla elever i gymnasieskolan sammanhållenstart är ett regeringsförslag i samma felaktiga riktning. Elevernas val skalluppskjutas så långt som möjligt, nästan hela första gymnasieåret enligt dengymnasieutred- ning där var en drivande kraft. För att gardera sig mot att några väljer fel - ochdärmed kan tvingas välja en gång till - anser det bäst atteleverna inte väljer alls! Regeringensäger sig nu visserligen inte till fullo kunna genomföra gymnasieutredningensförslag. Skälet är emellertid statsfinansiellt, inte sakligt. Om betydelsen avatt förvägra eleverna rätten att redan från början få välja studieinriktning ärutbildningsministern alltjämt övertygad. skall få i uppdrag.att fundera över hur detta kan ske på ett billigare sätt; Mångahar inför den förestående försämringen av gymnasieskolan haft svårtatt.genomskåda regeringens förslag. Det är synd. Ett riksdagsbeslut i denriktning regeringen förespråkar ger nämligen i allt väsentligt regering ochskolöverstyrelse ett carte för en. skolreformering som stämmer dåligt meddet ökade medvetandet om den svenska skolans problem, som också mångasocialdemokrater vittnat om. Bådeverklighet och skoldebatt har sprungit förbi . Ju förr dettaerkänns, desto bättre. 98 (): Närdet gäller en förändrad gymnasieskola vill jag först ta upp denövergripande reformstrategin. Underen följd av år har vi från i våra utbildningspolifiska motioner slagitfast att det bästa sättet att reformera gymnasieskolan är att låta en successivförändring växa fram underifrån r en förändring som är resultatet av ett lokaltutvecklingsarbete, där kommunerna och deras gymnasieskolor i sann decentralistiskanda har möjlighet att själva påverka både takten och innehållet iförändringsarbetet. På det sättet kan man också, inom de givna ramar -som ärnödvändiga för att garantera en likvärdig utbildningsstandard i landet, ge ävengymnasieskolan en lokalt förankrad utformning. Pådet sättet får man också möjligheter att ta hänsyn, till lokala och regionalabehov och önskemål från arbetsmarknaden och den högre utbildningen. Dettagäller inte bara utbildningens dimensionering, utan också dess innehåll. Enlokal förankring ökar också möjligheterna fill en högre grad av samverkan medövriga utbildningsanordnare som komvux, AMU, folkhögskolan och högskolan - ensamverkan som i tider av resursknapphet ter sig mer angelägen än någonsinfidigare. Mendet allra viktigaste är att man med.denna lokala förankring och dessa successiva förändringar ger skolans personal möjlighet.att känna delaktighet, i och medansvar för de förändringar som kommer att växa fram. Vi har sett alltför många exempel på motsatsen. Färdiga reformer har påtvingats skolväsendet utan tillräckliga förberedelser och.tillräcklig information,vilket lett till. att även goda förslag med ett gott syfte har kommit att leda till misslyckanden. Ettannat viktigt-aysnitt i propositionen rör gymnasieskolans yrkesinriktadeutbildningar. Detta är ett område där konsekvent drivit frågan om en störreandel företagsförlagd utbildning. Vi har vid åtskilliga tillfällen framhållitde många skäl som talar för detta, och jäg skall upprepa några av dem. Fördet första innebär en företagsförlagd utbildning mindre anspråk på kommunernasekonomiska resurser, då man slipper dyrbara investeringar i lokaler ochutrustning. Fördet andra är det omöjligt för kommunerna att förnya sin utrustning i takt medden allt snabbare tekniska utvecklingen. Detta kan och måste däremot företagengöra, och då är det naturligt för skolan att söka samarbete där denhögutvecklade teknologin står.att finna. Fördet tredje finns också den tekniska kompetensen och kunnandet i hög grad isamma företag. Fördet fjärde vinner utbildningens kvalitet på att bedrivas i en autentiskarbetsmiljö med de regler, tider och krav i övrigt som där gäller. Fördet femte brukar en utbildning i ett företag ofta leda till en vidareanställning eller i varje fall underlätta inträdet på den reguljära arbetsmarknaden.