prot · G709105 · 1983-12-31 00:00:00 — Huset iLund, där jag bor, har fåtl sin fastighetsbeteckning ändrad från Nöbbelöv 2:99,som är en klart geografiskt lokaliserande beteckning, till Skallet 4. Minakänslor inför den ändringen är minst sagt blandade. De negativa effekterna av reformen är helt övervägande påsåväl kort som lång sikt. a. medför reformen ett omfattande förarbete av enrad kommunala förvaltningar och nämnder fram till besluten om nya namn ochregisternummer. Till dessa direkta kostnader kommer i kommunerna medfastighetsregistermyndighet, KFRM, ett drygt arbete med revidering av den tillfastighetsregistret hörande registerkartan, kostnader för underrättelse tillfastighetsägare m. m. Därefter uppstår indirekta kostnader för alltföljdarbe-te inom de kommunala förvaltningarna med införandet av fastigheters,samfälligheters och gemensamhetsanläggningars ändrade beteckningar iförteckningar, register, kartor och ritningar, arkivomläggningar, extraarbeteunder på grund av behovet av att använda korslistor m.m. Utöver de nämnda direkta och indirekta kommunalakostnaderna bör bl. a. kartfrågorna uppmärksammas. EnUgt gällande författningskall uppgift som skall redovisas både i fastighetsregister och på den därtillhörande registerkartan införas på kartan i omedelbar anslutning till införandeti fastighetsregistret. Ändå förekommer det att den på grund av beteckningsreformennödvändiga registerkarterevideringen inte har slutförts trots att närmare tvåår har förflutit efter övergången till nytt fastighetsregister. Besvärandeeftersläpning uppstår i å jour-hållningen av andra kartverk. register o. d. Vidare medför reformen att en oöverskådligmängd handlingar som inte ä jour-förs kommer att redovisa inaktuellafastighetsbeteckningar. En annan högst negativ effekt av slopandet av socken ellerstad som registerområde, med därav följande s. k. namnkollisioner, är dels denykonstruerade dubbelnamnen typ Färentuna-Eneby på alla levande och dödafastigheter i Eneby by i , dels kyrktraktsfallen för .ändringav namn som Prästgården, Prästbordet, Pastorsbostället, Klockargården,, Kyrkogården och Uknande. Låt mig ta ett exempel! Kyrkogården i ändrastill . Dubbelnamnen är ofta långa och klumpiga. De medför i regeländrad begynnelsebokstav med effekter för alfabetiska register o.d. Och detorde normalt inte slå igenom i bygden. Ett färskt exempel kan hämtas frånEkerö kommun, som består av åtta socknar. Där kommer enligt uppgifter 1 636levande och 254 döda fastigheter- tillsammans 1 890 fastigheter- att åsättasnykonstruerade dubbelnamn. Beteckningsreformen medför alltså ett behov av listor övergamla och nya beteckningar. Både levande och döda, dvs. existerande och ejlängre existerande fastigheter får nya beteckningar. Korslistorna erbjuds avCFD till försäljning. Enbart de ca 4 000 döda fastigheterna i kommunupptar ca 200 sidor korslistor. Tala om rationalitet! riksdagsbeslut medförde att beteckningarna i detnya fastighetsregistret trots vad som sägs inte är enhetliga. och stadsregistret behålls både typ 3:2 och typen Eken 4på fastigheter, byggnadskvarter o. d. Det argumentet är alltså inte hållbart. Bortsett från återgången från stad eller socken somregisterområde innebär vårt förslag ingen rubbning av redan genomfördabeteckningsändringar, utom i fråga om de nykonstruerade dubbelnamnen. Att, omkommunen så önskar, återgå från exempelvis 3:5 i Norrtäljekommun - en beteckning som inte lär slå igenom i den bygden under överskådligtid - till den hävdvunna, enkla och korta beteckningen 3:5 i Rådmansösocken skulle inte vara en åtgärd som allmänheten uppfattar som krånglig ochonödig utan skulle tvärtom ses så, att man rättar till ett begångetmisstag. Och i de fall då dubbelnamn inte skapats skulle det uppenbarligen varatill stor att beteckningarna åter blir lokaliserade på nivå. Vad som däremot, herr talman, verkligen skulle innebäraonödiga kostnader och av allmänheten uppfattas som krångligt och onödigt voreatt fortsätta med denna s. k. reform i den helt övervägande del av somännu inte drabbats. Beteckningsreformen är ju ändå bara i sin början. Även omman mot alla förnuftsskäl fortsätter med denna reform måste ju registren framåt vara uppbyggda för att klara jordregister- ochstadsregisterbeteckningar på fastigheterna. Enhetligheten i det nuvarande systemet,som är av stort värde för många avnämare, försvinner inte, om man går över tillett annat, billigare och mera rationellt system. I fastighetsbeviset ingår förvisso församling och socken,men de ingår inte i själva fastighetsbeteckningen, och de ingår inte som enlokaliserande faktor i Att argumentera för att ett bevarandeav sockentraditionen inte i allt kan och bör bygga på registerbeteckningarnautgör förvisso inget skäl för att slopa den traditionsbevarande och dessutomlokaliserande sockenuppgiften i fastighetsbeteckningen. Detsamma gäller omstad. Lärkan 2 i stad med Lärkan 2 i , ochEken 4 i stad med Eken 4 i . Detta, herr talman, tyckerjag klart visar vilken avgörande och lokaliserande betydelse en förändring avden nuvarande fastighetsbeteckningsreformen skulle få, om man följde deriktlinjer som vi motionärer har förespråkat. Dessutom har jag svårt att tro på uppgifterna att enåtergång till socken/stad på registerområdet skulle kräva en ombyggnadskostnadhos CFD av den storlek som nämndes i fjolårets proposition. Med beteckningarnaredan i datahanteringsuppställningen blir det ju, där nytt fastighetsregisterredan förs, bara fråga om att förkorta och förenkla 5:3 iNorrtälje kommun till 5:3 i eller att där man intebehöver konstruera dubbelnamn, ändra 3:2 tillbaka till RådmansöBerga 3:2. Det förefaller mer sannolikt att det är öppnande av möjligheten attbibehålla stadsägor som skulle kräva ombyggnad och kostnader. I det fallet ochom ombyggnadskostnaden anses ha så stor betydelse som framställningen ifjolårets proposition kan ge intryck av, kan kanske lösningen vara att behållastadsägorna. Och om så skulle bli fallet är besparingseffekten så mycketstörre. Ja, herrtalman, det är inte första gången som jag och mina medmotionärer har tagit uppdetta ärende. Jag har velat föra fram några exempel här, utan att i detalj gåin på bostadsutskottets skrivning. I vissa lägen visar skrivningen fortfarandeden obotfärdiges förhinder, och att man inte riktigt vill fatta vad det ärfråga om. Utskottet säger bl. a. att beteckningarna är enhetliga ochstandardiserade, vilket jag visat inte är fallet. Man har inte klart för sigvad det innebär att man plockar bort socken som en lokaliserande faktor ifastighetsbeteckningen och att man därmed gör sig urarva en fin gammalnamntradition och kulturtradition. Men, herr talman, det som förvånat mig allra mest är attden förändring som jag föreslagit och som utskottet inte visat någon störreförståelse för är man tydligen villig att genomföra på . ärvisserligen ett extremt exempel med 94 socknar i samma kommun, och dådet gäller beteckningsförändringar kan man kanske travestera och säga att enmot 94 ställdes. Men varför - om man nu eftersträvar ett enhetligt system förhela landet - göra ett undantag för , när man lika enkelt utan någrastörre kostnader kan göra samma sak i hela landet och då uppnå en totalt settavsevärd besparingseffekt? Jag har tidigare i olika anföranden visat attbesparingseffekten säkerligen skulle överstiga 100 milj. kr. - en möjlighet somman i nuvarande statsfinansiella situation borde ta väl vara på. Samtidigtskulle man då kunna tillgodose de kulturhistoriska och namnhistoriska intressena. Vi håller tyvärr, herr talman, på att göra oss urarva enfin gammal namntradition och försvåra för forskningen . ärendet , under den innevarande mandatperioden, sjungersin svanesång, men argumenten för en förändring av beteckningsreformen är såstarka att jag tror att frågan i likhet med översteprästen i studentspexetUarda i så fall under kommande mandatperioder åter börjar cirkulera. Det tjänar inte mycket till att ställa ettyrkande mot hemställan från ett enhälligt utskott, varför jag avstår fråndetta. Men jag tycker att kammaren borde få veta, att även om bostadsutskottetsskrivning innebär ett fall framåt, så är det inte ett tillräckligt fall framåt.Fortfarande håller man fast vid den gamla beteckningsreformen. Men - som jagsade i fjolårets debatt - repetitionen är studiernas moder. Och utskottet hardock lärt sig något. Under detta anförande övertog andrevice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 1 anförandet instämde (vpk), (), () och i (m). 91AGNE (): har, med en rad praktiska exempel,visat hur tokigt den beteckningsreform kommer att verka som håller på attgenomföras. 1 debatten om föregående ärende på föredragningslistantalades om omsvängning och t. o. m. lappkast i uppfattningarna ochställningstagandena. Jag tror att det hade behövts ett lappkast iuppfattningen på vissa håll när det gäller den fråga som vi nu behandlar föratt det skulle kunna bli en bra lösning. Men här har tyvärr positionerna varitalltför låsta sedan en rad år tillbaka, och det är synd. Det är tydligt att det inte går att komma längre mot enbra lösning i denna fråga, dvs. att få de vedertagna fastighetsbeteckningarnaoch sockennamnen kopplade till ett rationellt fastighetsdatasystem, för det ärju detta frågan gäller och har gällt som saken hardiskuterats. Det är bara att beklaga att det tyvärr förhåller sig så. Utskottets skrivning är visserligen ett steg framåt, mendet är inte tillräckligt. Man ger med anledning av den motion som jag och RuneRydén m. fl. har undertecknat regeringen till känna att det är viktigt medinformation till de myndigheter som har genomförandet av reformen om hand. Detär säkert angeläget. Många missförstånd kanske kan ut med det. Utskottetanför på s. 7 längst ned att fastighets sockentillhörighet förs in i det nyafastighetsregistret. Om jag inte missminner mig på den punkten innebar redan1974 års riksdagsbeslut att så skulle ske. Det har emellertid inte alltidblivit fallet. Det är naturligtvis viktigt att myndigheterna ges detta tillkänna, så att sockennamnen fortfarande kommer med i beteckningen. Motionens grundkrav gör man emellertid fortfarande inget åt.De gamla sockenbegreppen läggs inte som grund i beteckningshänseende längre.Det är synd. I och med det kan aldrig den grundläggande kritiken mot systemet Att systemet inte är till fyllest står heltklart. Kritiken har inte mildrats utan vuxit i takt med att beteckningsreformensuccessivt har genomförts. Oron kommer att finnas kvar över att de gamlakulturtraditionerna bryts om sockennamnen försvinner. framgår det avutskottets skrivning att den gamla fastighetsbeteckningen skall finnas med pådet nya fastighetsbevis som datan tar fram. Det är i och för sig bra, menrisken finns ju alltid att den faller bort vid nästa reformeringstillfälle.Därmed är den borta. - Den språkligaförbistringen kommer att kvarstå. - Denlokalgeografiska förankringen i beteckningarna blir dålig. - Reformen blirdyr - särskilt för kommunerna. - Den gårdessutom på kollisionskurs med den samlade kommunvärldens uppfattning. Det hade varit välbetänkt med en omprövning . Sedan ärdet nog . Att komma längre i motionens riktning emot ett enigtutskott är naturligtvis utsiktslöst. Därför kommer inte heller jag att yrkabifall till motionen. Det är emellertid intressant att notera, att medan fråganhar diskuterats, har tiden gett oss motionärer mer och mer rätt. Låt mig pekapå två saker. För det första står det nu helt klart att det rentdatatekniskt inte möter något hinder att behålla de gamla beteckningarna med t.ex. socken som registerområde. Det var ju tidigare en huvudinvändning mot enomprövning. För det andra framstår den nya beteckningsreformensbräcklighet i full dager genom att en särlösning för kan behöva vidtas.Det är vad utskottet konstaterar med anledning av motion 1349. Denna särlösningkommer med all sannolikhet att innebära att socken behålls som registerområdeför . Därmed uppnår reformförespråkarna aldrig den enhetlighetsom var grundmotivet för reformens genomförande. Det hade man däremot gjort omman valt socicen som bas över hela landet. Då hade en särlösning för Gotlandaldrig behövt tillämpas eller över huvud taget diskuteras. 92PER-AXEL (); I bostadsutskottets betänkande nr 16behandlas bl. a. en motion nr 1349 där vi motionärer hemställer om justering avriktlinjer för beteckningsreformen, så att det för och kommun blirmöjligt att alltjämt använda socken som registreringsområde. Utskottet harenligt min uppfattning på ett mycket korrekt sätt redovisat den historiskabakgrunden och vad som förekommit i detta ärende. Vi motionärer är ocksåmedvetna om att inte finns med i den nu gällande tidsplanen, som gällerfram till 1986/87. Man kan då ställa frågan varför vi nu har väckt dennamotion. Vi har ansett att det fanns skäl att på ett så här tidigt stadium görariksdagen och regeringen uppmärksamma på de speciella förhållanden som gällerför , om man skulle införa reformen efter de riktlinjer som ärfastställda. Vi haruppmärksammat att utskottet skriver: "EnUgt vad utskottet erfarit Nr105 kommerockså LM V att överväga om systemet för bör utformas annorlunda änför landet i övrigt." Enligt utskottets uppfattning finns således grundadanledning anta att regeringen kommer att erhålla ett förslag i frågan. Vi harnoterat detta som en viss framgång för vår motion. Det har tydligen de tidigaretalarna också gjort. Vi hoppas att man i de förslag som kan komma attframläggas beaktar de synpunkter som vi har framfört i vår motion och som jaghar uppfattat att utskottet varit positivt till. Med detta anförande, i vilket ()instämde, var överläggningen avslutad. Utskottets hemställan bifölls. 15 § Föredrogs bostadsutskottets betänkanden 1983/84:17Anslag till (prop. delvis) 1983/84:18 Anslag till lantmäteriet m. m. (prop.1983/84:100 delvis) 1983/84:19 Anslag tiU räddningstjänst m.m. (prop.1983/84:100 delvis) Kammaren biföll vad utskottet i dessa betänkandenhemställt. 16 § Föredrogs bostadsutskottets betänkanden 1983/84:20om allmänna samlingslokaler (prop. 1983/84:100 delvis) och 1983/84:21 omenergibesparande åtgärder inom bostadsbeståndet m. m. 1983/84:100delvis). betänkanden 20 och 21 kommer attbehandlas i tur och ordning. Voteringarna äger rum i ett sammanhang efteravslutad debatt. Först upptas alltså bostadsutskottets betänkande 20 omallmänna samlingslokaler. 94MARGARETA (): Stödet till allmänna samlingslokaler hardebatterats tidigare . Jag tänker därför endast beröra den budgetteknik somtillämpas på detta område och som gör att vi tvingas bifalla vissa anslag, trotsatt vi anser att stödet skall avvecklas . Byggande och investeringar i bostäder och lokaler är enverksamhet som måste ses på relativt lång sikt. I budgetsammanhang har dettainneburit att man inom verksamhetsområde i mångafall har tillämpat en budgetteknik med beslutsramar som ger automatik ianslagsbelastningen. Det gäller bl. a. stödet till allmänna samlingslokaler. Budgettekniken med beslutsramar innebär att i regel endastmindre eller ringa besparingar kan göras på statsbudgeten med omedelbar verkan. Den tidsförskjutning som vanligtvis föreligger mellanbeslut och utbetalning av medel medför normalt att slopade beslutsramar fåreffekt på motsvarande anslag först efterföljande budgetår. Moderata samlingspartiet har, när det gäller stödet tillallmänna samlingslokaler, under en följd av år motionerat om att det statligastödet skall avvecklas. Som ett led i denna avveckling har vi ocksåregelmässigt föreslagit att ramarna för stödet till samlingslokaler skallslopas. På så sätt skulle också anslagen kunna minskas under efterföljandebudgetår för att helt tas bort så snart som tidigare beviljade lån och bidraghar utbetalats. Våra motioner har tyvärr avvisats av en majoritet iriksdagen, som i stället anvisat nya ramar, ramar som i sin tur gett upphovtill nya anslagsbehov. Denna budgetteknik innebär att endast mindre besparingareller att, som när det gäller lån till allmänna samlingslokaler, ingabesparingar alls kan göras. Trots att vi moderater harföreslagit en avveckling av samlingslokalsstödet tvingas vi acceptera attbetydande medel anslås för att tidigare utställda löften skall kunna uppfyllas. Hade våra tidigare framlagda förslag om en avveckling avstödet bifallits, skulle de nu aktuella förslagen varit helt avvecklade. Viskulle därmed ha uppnått den så nödvändiga besparingen på statsbudgeten. Det som jag nu har redovisat innebär att vitrots vår principiella ståndpunkt om att samlingslokalsstödet skall avvecklashar måst ställa oss bakom förslaget om anslag och lån till allmännasamlingslokaler. Jag yrkaibifall till de moderata reservationerna 1 och 2. 95AGNE (): ser positivt på vårafolkrörelser. De fyller en mycket viktig funktion för vår demokrati. Utan demskulle vårt samhälle vara betydligt fattigare ur många synpunkter. Men för attvåra till stor del ideellt arbetande folkrörelser skall kunna fungera behöverde samhällets stöd. De behöver ekonomiskt stöd, men de behöver ocksåändamålsenliga samlingslokaler för sin verksamhet. De tre samlingslokalorganisationerna. Folkets hus.Bygdegårdarnas riksförbund och Våra gårdar, är i sig folkrörelser. Med hjälpav i mycket stor utsträckning ideellt arbetande krafter i dessa organisationerlöser samhället huvuddelen av de uppgifter som hör ihop med att tillhandahålla,äga och driva samlingslokaler. Det är ett billigt och bra sätt för samhälletatt lösa dessa uppgifter på. Det är att föredra, menar vi i , framför attsamhället går in och äger och driver samlingslokalerna. Går samhället direkt inoch svarar för drift och ägande blir det ofta både dyrt och krångligt. Detideella arbete som utförs av föreningarna måste då ersättas med av samhället betaldarbetskraft både för administrationen och för själva skötseln och driften avlokalerna. Ett slopande av samhällets stöd till samlingslokaler - såsom förslaget är utformat - skulle innebära en övergång till ett ökatsamhällsägande av samlingslokaler. Det är enligt uppfattning fel vägatt gå. Därför tillstyrker vi att statsbidrag även i fortsättningen skall utgåtill i första hand föreningsägda samlingslokaler. Genom ett sådant stödstimulerar man då också de ideella insatserna, som tyvärr tycks bli allt färreoch färre . Ett slopande av stödet skulle också innebära att mångaprivata högtidligheter och föreningar särskilt på landsbygden skulle blihänvisade till krogar och hotell på betydande avstånd från boendeorten. Det ärinte många föreningar som har råd med sådana utsvävningar i en regelbundenföreningsverksamhet - inte enskilda heller för den delen. De bygdegårdar som på ett utmärkt sätt fyller denna viktiga funktion i de mindre orterna ochpå landsbyden skulle inte kunna existera utan samhällets stöd. Människornas möjligheter att träffas till föreningsmöteneller i andra mindre sammanhang i anslutning till det område där de bor är enviktig grundförutsättning för den sociala välfärden. Tar man bort dennaförutsättning, förstärker man isoleringstendenserna och förpassarallt fler människor in i ensamheten. För att inte detta skall ske måste vi intebara slå vakt om de samlingslokaler vi redan har , utan vi behöver ocksåmer av samlingslokaler och föreningshus i våra sterila bostadsområden.Samlingslokalorganisationerna har därför en viktig uppgift i stadsförnyelsearbetetgenom att vara med och se till att samlingslokalbehovet uppfylls. De ensidiga hyreshusområdena måste förändras,miljön måste förbättras osv. - det är vi alla ense om. Det innebär bl. a. attvi måste planera för ett ökat antal gemensamhetslokaler i dessa områden.Underlåter vi det, kommer problemen med outhyrda lägenheter och dåligabostadsmiljöer att kvarstå. Detta blir dyrare för samhället . Centernser därför stödet till samlingslokaler som en aktiv åtgärd i arbetet med attförbättra boendemiljön i vissa särskilt utsatta områden. har argumenterat för förslagom att slopa stödet till allmänna samlingslokaler. Jag skall inte närmarekommentera detta eller gå in på utskottsmajoritetens motiv för sitt förslag.Det kommer utskottets talesman att göra. Jag vill i stället utöver det jag nu har sagt om centernsuppfattning något beröra den motion (1983/84:1343) av och mig sombehandlas i detta sammanhang. Utskottsmajoriteten tillstyrker motionen. Detfinns anledning uttala tillfredsställelse över det. I motionen tar vi upp två saker i anledning av den tidigareframlagda propositionen i detta ärende. Den första berör stödet tillriksorganisationerna i samband med bemyndigande till regeringen att vidgaramarna av sysselsättningsskäl. Den andra berör vad bostadsministern anför omvidgning av bidraget till att omfatta också bidrag till icke-statliga teater-,konsert-och museilokaler. Vad förstberör stödet till riksorganisationerna för bl. a. teknisk och ekonomiskrådgivning till sina medlemmar, utgår detta med ett fast belopp per budgetår,som justerats enligt den ordinarie kostnadsutvecklingen. harbeslutsramarna vidgats av sysselsättningsskäl, vilket i och för sig är riktigt.Detta har emellertid i sin tur inneburit en betydande ökning avriksorganisationernas rådgivningsverksamhet ut till föreningarna, utan attrådgivningsanslaget till riksorganisationerna har ökat i motsvarande grad. Föratt denna rådgivning skall kunna fungera på avsett sätt.är det viktigt att manockså justerar bidraget till organisationerna i samband med en ramvidgning. Vihar i motionen föreslagit att så sker. Utskottet föreslår att som sinmening ge regeringen detta till känna. Det är bra. Därigenom bör ocksåramanslagen komma till bästa och effektivaste användning genom en säkrarerådgivning. Vad sedan berör förslaget om en vidgning av bidraget tillstödberättigade lokaler har vi i motionen tolkat bostadsministern snävt, dvs.att anordnings-och upprustningsbidrag för icke-statliga teater-, konsert- ochmuseilokaler inte skulle avse de ordinarie ramarna utan att detta stöd är avtillfällig karaktär och enbart avser eventuellt tillkommande medel /85 och då föranlett av ett extraordinärt krisläge förbyggarbetsmarknaden. Utskottsmajoriteten gör samma tolkning. Denna tolkning ärviktig mot bakgrund av det stora dokumenterade behov för anordning och upprustningav samlingslokaler som föreligger inom de nu angivna ramförutsättningarna. Jag yrkar bifall till utskottsmajoritetensförslag, som också innebär bifall till min och motion 1343. 96THURE JADESTIG (s); Folkrörelsernas historia i vårt land visarett klart samband mellan lokalägande och god föreningsverksamhet. De tre storafolkrörelsegrenarna - frikyrkan, och arbetarrörelsen - harvar för sig från början satsat på egna lokaler. Dessa har medverkat till att gedessa folkrörelser kontinuitet och livskraft. Alltjämt är föreningsägdaallmänna samlingslokaler en garant för en reell föreningsfrihet. Där har detfria ordet alltid varit fritt. Folkrörelsesamhället förutsätter en mångfald,och där skall också finnas plats för alla meningsyttringar. Genom tillkomsten av statens ,och det statliga stödet till samlingslokalbyggandet markerade samhället sittansvarstagande för föreningslivet och kulturlivets lokalbehov. Tack vare det upprustningsbidrag som infördes har ettbetydande antal lokaler kunnat rustas upp och få en tillfredsställandestandard. Detta bidrag har permanentats. Jag kan intyga att behovetäven är mycket stort. har det statliga stödet tillsamlingslokaler prövats av en av krävd och av regeringen tillsattparlamentarisk utredning. Utredningens ordförande, nuvarande landshövding fruElvy , anförde då bl. a. följande med anledning av kommitténsslutbetänkande som jag tycker är värt att citera; "Vihar ansett inom kommittén att bra och välutrustade lokaler är utomordentiigtnödvändigt för att människor skall ha en möjlighet att träffas, dryfta problemoch finna gemenskap. För den framtida samhällsutvecklingen är det angeläget attvi känner gemenskap och på det sättet skapar vi-anda. Detta är viktigt inomolika grupper men också mellan olika grupper. Inte minst i en ekonomiskt stramtid är denna gemenskap nödvändig och då också behovet av träffpunkter. Så hardet alltid varit.