prot · G709166 · 1983-12-31 00:00:00 — Fördet sjätte är det lättare att decentralisera företagsförlagd utbildning närmareelevernas hemorter, och man kan på ett bättre sätt anpassa utbildningsutbudettill den lokala och regionala arbetsmarknadens behov. Mångaav dessa argument återfinner vi i propositionen, där det bl. a. konstateras attvi har små möjligheter att göra sådana förändringar i gymnasieskolan sommedför stora nyinvesteringar i lokaler och utrustning. Vidare sägerföredragande statsrådet att man också måste "fråga sig om dendatorisering, automatisering och robotisering som håller på att växa framkommer att göra det möjligt att även 'simulera' viktigaarbetsprocesser inom skolans väggar. I stället bör samarbetsformer befästas ochutvecklas mellan skolan och olika branscher, företag och arbetsplatser, bl. a.för att skolan skall få tillgång till sådan kvalificerad och dyr utrustning somden knappast själv kan skaffa. Redani dag organiseras som jag har nämnt viss yrkesinriktad utbildning iform av arbetsplatsförlagd utbildning. Det är enligt min mening både nödvändigtoch önskvärt att ytterligare yrkesinriktad utbildning organiseraspå liknande sätt. Det gäller särskilt utbildningarnas avslutande delar därarbetsplatsförlagd utbildning kan bli ett naturligt steg ut i arbetslivet." Sålångt föredragande statsrådet och propositionen, och det är inte svårt att seöverensstämmelsen mellan de tidigare centerförslagen och propositionen. Vinoterar således med tillfredsställelse att idéer och tankegångar ihög grad kommit att prägla propositionen om gymnasieskola i utveckling. Ivår kommittémotion som väcktes med anledning av propositionen, tog vi dock uppett antal punkter på vilka vi ville ha förtydliganden eller där vi ville gå ettsteg längre än regeringen. På en rad av dessa punkter har vi blivittillgodosedda i betänkandet, men ändå återstår några viktiga områden där vianmält avvikande mening. Det första gäller, intagningen till gymnasieskolan påhöstterminsbetyget i årskurs 9. Det beslutet är i sig ett exempel på en reformsom misslyckats därför att den saknat förankring ute i skolväsendet, vilket jagnämnde i min inledning. Vi har själva medverkat till det beslutet och vill påintet sätt undandra oss vår del av ansvaret, men vi är också beredda att ändraoss. Utskottsmajoriteten däremot vill avvakta den pågåendeutvärderingen, och det är i sig en respektabel ståndpunkt - om det hade varitså att den själv trott på den här reformen. Men har föredragande statsrådetsjälv konstaterat att det här beslutet har skapat många problem. Hon har vidare, här i kammaren, sagt att hon inte kännersig bunden att av prestigeskäl vidhålla det tidigare beslutet, utan är bereddatt ompröva det. Statsrådet har senast vid i Åre sagt: "Jag vill bara understryka att regeringenär beredd att ändra systemet om det visar sig att det inte fungerat så som detvar tänkt." Man måste vara ganska omedveten om man inte redan nu har klartför sig att systemet med höstterminsintagning inte har fungerat som det vartänkt. Mot bakgrund av sådana här uttalanden är det ganskanaturligt att man nu ute i skolorna räknar med att det blir en återgång tillvårterminsintagning i någon form. Då är det inte särskilt troligt att man infördet kommande läsåret lägger ned extra möda på en åtgärd som man inte tror påoch som man dessutom vet kommer att ändras. Detta i sin tur innebär att denårskull elever som börjar i årskurs 9 kommer att vara ännu mer utsatt för systemetsbrister. Ca 100 000 elever som riskerar att få sitt viktigasteskolår spolierat - det är, herr talman, 100 000 bra skäl att nu fatta beslut omen förändring. Nästa viktiga fråga där vi skiljer oss åt ärpraktikperiodernas omfattning. Det är ju en känd centerståndpunktatt vi vill förbättra gymnasieskolans arbetslivskontakter. Det bästa sättet attgöra detta är att ge, alla utbildningsvägar i gymnasieskolan obligatoriskapraktikperioder av tillräcklig längd. Majoriteten har stannat för tre veckorsom en övre gräns, medan vi menar att en sådan begränsning är olycklig. Även vi är naturligtvis medvetna om de problem som oftakan föreligga att få fram tillräckligt många praktikplatser av god kvalitet,och kvantiteten praktik får naturligtvis inte vara ett primärt mål. Men viskall också komma i håg att försöksperioden ~ som vi nu går in i - kommer attomfatta och många förutsättningar kan komma att förändras över tiden.Därför menar vi att de lokala förutsättningarna skall vara avgörande. Om detfinns tillgång till praktikplatser av god kvalitet får inte treveckorsregelnses som någon övre gräns för ett lokalt försöks- och utvecklingsarbete. , herr talman, ytterligare några synpunkter påden yrkesinriktade utbildningen. I vår reservation 25 har vi pekat på behovetav att ge utrymme för sådan utbildning som leder till kunskaper om små- ochegenföretagandets villkor. Det finns en medveten strävan från samhälletssida att förmå människor att starta egna företag. Det bedrivs kampanjer ochanordnas kurser av olika slag i regi av bl. a. utvecklingsfonderna. Jagförutsätter att denna strävan kommer att finnas kvar, och då är det viktigt attockså vända sig fill unga människor redan i gymnasieskolan. Detförvånar oss att vi inte vunnit något gehör på den här punkten och att intenågot av de övriga partierna tycker att det är viktigt att ge gymnasieskolanselever kunskaper om små- och egenföretagandets villkor. Det förvånar oss och äratt beklaga. Jag yrkar bifall fill reservationerna 4, 24 och 25. Kammaren beslöt att förhandlingarna skulle fortsättas . 8 §Anmäldes och bordlades Motionerna 1983/84:2976av m.fl. 1983/84:2977av och 1983/84:2978av m.fl. 1983/84:2979av m.fl. 1983/84:2981av m.fl. 1983/84:2982av och 1983/84:2983av och 1983/84:2984av m.fl. 1983/84:2985av Per m.fl. Svenskundervisningför vuxna invandrare (prop. 1983/84:199) 9 § Kammaren åtskildes .