prot · G709135 · 1983-12-31 00:00:00 — Detråder en del missuppfattningar om årets avtalsrörelse som det finns anledningatt rätta till. Årets avtal kommer inte att leda till löneökningar 1984 påuppåt . Såvitt vi nu kan bedöma stannar ökningen vid eller någotlägre. Det är mer än vad jag tidigare angett vara förenligt med en inflationpå men ändå långt ifrån långtidsutredningens katastrofalternativ. Avtalen på det offentliga området har inte i nämnvärd graddrivit upp löneökningarna på andra områden. Löneökningarna för offentligtanställda synes bli . Med anledning av den debatt som förekommit i massmediavill jag gärna lägga till att det på det största avtalsområdet mellan LO ochSAF -verkstadsavtalet - förelåg ett bud innan överenskommelserna träffadespå det offentliga området. Det slutliga avtalet för verkstadsindustrinsarbetare kom visserligen efter de offentUga avtalen men avvek bara marginelltfrån det tidigare lagda budet. När det gäller frågan om följsamhetsklausuler i avtalensade jag i finansplanen att såväl löneglidning somföljsamhetsklausuler bör motverkas. Det är förståeligt att de löntagargruppersom inte har någon egen löneglidning inte helt vill avstå frånföljsamhetsgarantier, om lönegUdningen för andra grupper fortsätter att varahög. Vad gäller följsamhetsreglerna i årets löneavtal i den offentliga sektornger de ingalunda full kompensation. Enligt avtalen kommer kompensation att utgåtill de offentliganställda enbart för den del av löneglidningen förindustriarbetare som överstiger . Om följsamhetsklausulen i löneavtalen 19MARGIT (): Jag tackar för svaret. I finansutskottet hadevi en hearing med . Vi fick då ta del av litet mindreglädjande siffror när det gäller löneökningarna än de finansministernpresenterat här. Man nämnde ett genomsnitt på . Siffrorna är emellertidväldigt osäkra, eftersom vi inte vet någonting om löneglidningen. Man angaväven siffran för avtalsområdet på den kommunala sidan. Men härvidlagskall man komma ihåg att så snart vi jämför siffrorna för stat, landsting ochkommuner så jämför vi med ett helt annat kollektiv än det på Metalls område. Pådet offentliga området avtalar man på en gång, från de lägst betalda och ändaupp till förvaltningscheferna som är chefer för många tiotusental underlydande.Det betyder att vi jämför två helt olika kollektiv. Jag har frågat om följsamhetsklausuler. närförhandlingarna inleddes var jag väldigt förvånad. Finansministern, liksom jag,berördes ju i viss mån av avtalen i fråga. Jag satt nämligen med iKommunförbundets förhandlingsdelegation. Man gick ut med en avsiktsförklaring,där , har jag förstått, om än i tysthet var med och ladeupp strategin för avtalen. Man gick direkt ut och sade att man skulle ge 1,ireallöneökningar, och man introducerade följsamhetsklausuler redan i novembermånad. Min grupp blev så förvånad att vi gjorde enprotokollsanteckning i förhandlingsdelegation och varnade förden utveckling som vi se.dan såg och som finansministern reagerade mot när hankom hem från , då han talade om dårar - eller möjligen galningar, mendet kan ju vara sak samma. Jag hadefaktiskt också en annan fråga. Om rörligheten på arbetsmarknaden egentligen inte här - men mycket prompt, genom att ett pardagar efter mina frågor gå in med prisstopp, hyresstopp ochaktieutdelningsstopp, likviditetsavgifter för större arbetsgivare osv. Jag måste fråga finansministern: Hur skall detta komma åtlöneglidningen? Den beror ju inte alls på vinster utan på att det finns ont omviss arbetskraft. Att det är så erkänns också i den reviderade finansplanen.Jag undrar hur ni med dessa åtgärder skall komma undan löneglidningen. Jag måste fråga finansministern: det andra lösningarän de pseudolösningar som vi har fått? Vi väntar naturligtvis med spänning påden . I daguppfattar jag det som att finansministern inte har något svar. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på fråga 1983/84:485 om rörligheten påarbetsmarknaden har frågat mig om det ärmöjligt att få till stånd en tillräckligt stor rörlighet på arbetsmarknaden mednuvarande lönestruktur och om vilka åtgärder jag är beredd att vidtaga inom iförsta hand den offentliga sektorn för att få till stånd en lönebildning somförmår att skapa tillräcklig rörlighet på arbetsmarknaden och därmed verkligaförutsättningar för att vi skall kunna uppnå ekonomisk balans . Först vill jag tillrättalägga ett missförstånd. BengtWittbom anger i sin fråga att regeringen i den publiceradelångtidsutredningen skulle ha tagit ställning till behovet av ökad rörlighet påarbetsmarknaden. Det riktiga förhållandet är att långtidsutredningen ärutarbetad av tjänstemän inom . Den remissbehandlas f. n.Först därefter avser regeringen att ta ställning till de frågor utredningenbehandlar. När det så gäller rörligheten på arbetsmarknaden vill jagi första hand framhålla att den ekonomiska expansion som regeringens politiksyftar fill i sig kommer att öka rörligheten på arbetsmarknaden. Erfarenheternaär ju att när det finns gott om lediga arbeten så ökar rörligheten. Därutöveravser regeringen att genom en aktiv arbetsmarknadspolitik underlätta anpassningenmellan arbetssökande och lediga arbeten. Konkreta förslag med detta syfte harlagts fram senast i årets kompletteringsproposition. När det gäller lönestrukturenseventuella inverkan på rörligheten vill jag understryka att regeringensuppfattning är att lönestrukturen i första hand är en fråga förarbetsmarknadens parter. Jag har därför inte för avsikt att uttala mig omvilken lönestruktur som är lämplig från den ena eller andra utgångspunkten. 21BENGT WITTBOM (m): Jag får tacka finansministern för svaret påmin fråga, men jag kan ändå inte, så här i början, undgå att förvånas litetöver att finansministern har återkommit till att detskulle vara märkligt att det i dagråkar vara sju frågor från sju moderater som besvaras. Anser finansministernatt det är något märkligt i det? Åtminstone jag har uppfattningen attfrågeinstitutet är till för riksdagsledamöterna, för att de skall fåmöjligheter att diskutera regeringens politik. Vi är utomordentligtintresserade av att få diskutera effekterna av avtalsrörelsen, och det ärdärför de aktuella frågorna finns här . Jag kan inte tro attfinansministern anser att föredragningslistan för frågestunderinnehållsmässigt måste ha någon speciell profil. Det råkar väl bara vara så attfrågorna har ställts av sju moderater - jag kan inte se några skäl att varasärskilt förvånad över det. När det gäller lönestrukturens betydelse för rörlighetenpå arbetsmarknaden kan jag hålla med finansministern om att min fråga hade enolycklig formulering. Regeringen har inte ställt sig bakom det uttalande avlångtidsutredningen där denna i klartext skriver, att det förhållandet attrörligheten på arbetsmarknaden har gått ned, till stor del beror på attlöneskillnaderna har minskat. Jag vill därför formulera om min fråga tillfinansministern: inte finansministern att löneskillnaderna och utvecklingenmot minskade sådana har någon som helst betydelse för rörligheten påarbetsmarknaden? Jag kan inte tänka mig att finansministern har en motsattuppfattning - då skulle han skilja sig från den stora mängden av de på områdetsakkunniga ekonomerna. Vad sedan gäller effekterna av rörligheten påarbetsmarknaden har den f. d. generaldirektören i arbetsmarknadsverket för sedan sagt att en storsatsning på en ökad rörlighet påarbetsmarknaden skulle kunna nedbringa arbetslösheten t. o. m. till under de som regeringen nu anger som full sysselsättning. Vad anser finansministern omdet? Erfarenheten visar att en aktiv arbetsmarknadspolitik, medmer bidrag för att försöka öka rörligheten och kompensera de dåliga incitamentsom ett tungt skattetryck, höga marginalskatter och annat ger, inte fiingerar.Men kommer regeringen återigen tillbaka och vill höja bidragen. Det kanenligt min uppfattning inte vara den rätta vägen. Jag vill slutligen bara konstatera att regeringen ärarbetsgivare på en mycket stor del av arbetsmarknaden. 1 en situation där vi äröverens om att den privata sektorn skall prioriteras måste det också varautomordentligt intressant att få veta hur finansministern anser att vi på dendelen av arbetsmarknaden skall kunna åstadkomma en lönestruktur som faktisktunderlättar för oss att infria målen för en sådan politik. Om rörligheten på arbetsmarknaden Jag finner det inte det minsta märkligt attdet är sju moderater som ställt frågorna. Jag pekade bara på att de sjufrågorna kom in . Eftersom jag ägnar viss möda åt att försöka få framett sakligt underlag för svaren, tar arbetet härmed . Däremotföreföll det mig en smula pikant att dessa sju moderater uppenbarligen hadetänkt sig att så att säga avsmaka primörerna i avtalsrörelsen, men blev snuvadepå konfek-terna av sin partiledare, som ställde till en stor debatt om dessafrågor. Det var ni litet sura över, men det kan inte jag göra någonting åt. 2 protokoll 1983/84:135-138 Om rörligheten på arbetsmarknaden När det sedan gäller lönestrukturenmåste man ha en sak klar för sig, oberoende av vilka värderingar man anläggerpå dess utseende: att förändra den tar . Att med lönestrukturen sommedel påverka rörligheten på arbetsmarknaden är en mycket långsiktig process.Om ni bara tänkte efter en smula, skulle ni inse vilken tid det tar innansådana strukturella förändringar får genomslag. Om vill användametoden med ökad lönespridning tror jag därför inte att han därmed kommer attkunna lösa de närmaste årens problem med rörligheten på arbetsmarknaden. Därförhänvisar jag dels till en hög efterfrågan på arbetskraft, dels till möjlighetenatt med arbetsmarknadspolitiska medel underlätta för människor som faktisktvill vara rörliga på arbetsmarknaden. Slutligen, herr talman, envisas med atthävda att regeringen har tagit ställning till långtidsutredningens analys,genom att det är regeringen som har angivit arbetslöshet som gräns förfulll sysselsättning. Så är inte fallet. Det är fortfarande långtidsutredningensom har denna definition på full sysselsättning. 23 (): Kan vi då få höra finansministern deklareravilken som är regeringens definition av full sysselsättning: , 1,, 2%.2,, eller vad? Det är utomordentligt intressant, eftersom ett av deviktigaste målen för regeringens politik är full sysselsättning. Vi är överens med finansministern och socialdemokraternaom att det behövs stimulanser för att hjälpa enskilda människor som villflytta. Det är samhällsekonomiskt rimligt och det är också riktigt för atthjälpa enskilda människor. Kortsiktigt är vi beredda att ge regeringen stöd förhöjda flyttningsbidrag, men långsiktigt anser vi att det är de grundläggandeorsakerna - i skattesystemet, bostadspolitiken och familjepolitiken - som måsteangripas. Regeringen har i kompletteringspropositionen föreslagithöjning av flyttningsbidraget för flerfamiljshushåll från 9 000 till 15 000 kr.Min fråga till finansministern är: När regeringen inte är beredd att gå in påde andra områdena för att undanröja grundorsakerna till den dåliga rörlighetenpå arbetsmarknaden, är finansministern då alldeles säker på att . iflyttningsstöd är precis det som behövs för att uppnå en markant förbättring? Slutligen, herr talman: är heltöverens om att en ökad aktivitet i ekonomin självfallet leder till en någotförbättrad rörlighet, i och med att fler jobb bjuds ut. Men i vårt land har vifaktiskt det bekymret, , att expansionen i näringslivet ärnärmast ensidigt orienterad mot - eller i varje fall har sin tyngdpunkt på -exportsidan. har den stora delen av arbetsmarknaden, som faktisktbestår av de små företagen, utomordentligt stora problem. Vilka åtgärder tänkerfinansministern vidta för att expansionen i småföretagen skall sätta i gång, såatt vi får ett jämnt utbud av nya arbetstillfällen? Överläggningenvar härmed avslutad. 9 §Svar på fråga 1983/84:486 om den framtida arbetsmarknadspolitikens mål i har frågat mig dels omjag kan redovisa innebörden i regeringens mål om full sysselsättning, dels omjag delar långtidsutredningens uppfattning om att den dolda arbetslösheten kanligga kvar på dagens nivå. Regeringens uppfattning är att varje människa har rätt attefter förmåga delta i det arbete som är grunden för all välfärd. Därför har denekonomiska politiken inriktats på att få fart på igen. Denna politikhar nu börjat ge resultat i form av kraftigt stigande produktion och ökadsysselsättning. Detta visar klart vad regeringen menar med en politik för fullsysselsättning. Jag är därmed inte beredd att ange sysselsättningsmålet itermer av en viss procent öppet arbetslösa. Regeringens ambitioner påsysselsättningsområdet är alltför mångfasetterade för att kunna sammanfattas ien enda siffra. Att långtidsutredningen har preciserat målet fullsysselsättning har jag full förståelse för. Det är nödvändigt att kvantifieravissa ekonomisk-politiska mål för att det skall vara möjligt att utföra deberäkningar som långtidsutredningen genomför. andra fråga måste bygga på ettmissförstånd. förutsätter enligt vad jag har inhämtat inteatt den dolda arbetslösheten skall vara oförändrad. Över huvud taget anges intenågra siffror för någon dold arbetslöshet. Den ekonomiska politik långtidsutredningenförordar menar man skall leda till ett i praktiken fullt utnyttjande avtillgängliga produktionsresurser 1990 och ett gynnsamt läge på arbetsmarknaden. Om den framtida arbetsmarknadspolitikens mål 25STEN i (m): Jag tackar för svaret på min fråga. Man kanklart och tydligt utläsa i långtidsutredningen att full sysselsättning därdefinieras så att är arbetslösa. Det är alltså detsamma som att 80 000svenska medborgare inte skulle ha arbete! säger finansministern att han inte helt kan ställa sigbakom denna uppgift, men man kan ändå konstatera att utredningen är utarbetadoch framtagen i ministerns eget departement. Jag tycker således att han bordeta ett visst ansvar för den. Låt oss tala något om siffran . När regeradesav borgerliga majoriteter, befann man sig ganska långt , även om man islutet av 1982 kom över denna siffra. När däremot finansministerns partibestämde i , t. ex. , låg vi betydligt . Ochdå hade vi det ju mycket bra i - allt enligt finansministern. I utredningen kan man vidare läsa att sysselsättningen iSverige alltid legat på en mycket hög nivå. Det hörde vi ingenting om närfinansministern befann sig i opposition. Orsaken till det är enligt samma källaatt man i mycket starkt har prioriterat detta mål. Om den framtida arbetsmarknadspolitikens mål Jag tror att långtidsutredningensprognos och mål - man har arbetslösa som mål, och tror också att det kommeratt bli så - måste betecknas som realistiskt. Med tanke på de argument som finansministerns partianvände framför allt under valrörelsen är detta förvånansvärt. 1977 sade man t.ex. att borgerligheten medvetet, kallt och beräknande drev ut svenska folket iden kyliga arbetslösheten. accepterar man själv högre siffror. Jag villinte påstå att finansministern dirigerade den orkestern den gången, men jagpåstår ändå att han i alla fall spelade första fiolen. Till slut, herr talman: Det är beklämmande att det i dagpassar att erkänna de siffror som man inte vågade erkänna . Först en liten sakuppgift. Tredje kvartalet1982 - dvs. månaderna juli, augusti och september-var arbetslösheten i Sverige3,. Det var som riksdag hade en borgerligmajoritet. F. n. är arbetslösheten . - Jag har velat säga detta för att derallarsvingar här utdelade inte skall framstå som fullt såträffsäkra. Sedan, herr talman, får jag uttrycka en mild förvåningöver att jag nu möter en medlem av moderata samlingspartiets riksdagsgrupp somgör ett stort indignationsnummer av att arbetslösheten över huvud tagetexisterar. 80 000 arbetslösa skulle vara någonting som moderata samlingspartietmed all kraft vänder sig mot! Det är faktiskt sedan jag hade endebatt med moderata samlingspartiets ledare, där han gång på gång - trots attjag upprepade gånger bad honom att ta tillbaka det - förklarade attarbetslösheten fick stiga hur högt den ville, bara den bekämpade inflationen.T. o. m. en sådan person som fann sig tvungen att ta avstånd frånherr Adelsohns uttalanden. Det är möjligt att man har en sådanarbetsfördelning i moderata samlingspartiet att talar förarbetslöshetspolitiken och för något slagsfullsysselsättningspolitik. Men gör det inte alltför öppet! Ni blir faktisktavslöjade när ni inför samma auditorium och till samma person framför tvåvarandra så motsägande budskap. Bestäm er åtminstone för hur ni skall ha det! 27STEN i (m): Herr talman! Vem är det egentligen som bliravslöjad?' säger att arbetslösa är full sysselsättning.Det hade man när regerades av borgerliga majoriteter,och det kritiserade mycket våldsamt. - Det har varitutgångspunkten för mitt resonemang. Det är beklagligt att finansministernförsöker komma undan den debatten. Enligt statistiken på s. 53. pekar alla kurvor rakt uppfrån det att finansministerns parti vann valet. Att man för någon tid sedansänkte arbetslöshetenmed några tiondels procent beror inte på att människor har fått arbete utan påatt de har fått en konstlad sysselsättning. Det är ingen målsättning. Det kaninte vara riktigt att människorna skall leva i en sådan situation. Överläggningen var härmed avslutad. Om skattetryckets inverkan på samhällsekonomin 10 § Svar på fråga 1983/84:492 om skattetryckets inverkan på samhällsekonomin har mot bakgrund av den nyligenpublicerade långtidsutredningen frågat mig om jag anser att ett skärptskattetryck står i överensstämmelse med målet att uppnå samhällsekonomiskbalans. Låt mig först påpeka att skattetrycket - trots attmotsatsen ofta påstås -inte är högre än vad det var ,dvs. under de år då skattepolitiken utformades av borgerliga regeringar. I långtidsutredningen har man genom olika alternativillustrerat möjliga vägar att nå ekonomisk balans. I fyra av femalternativ ställs rent beräkningstekniska krav på ett ökat skatteuttag, medanett alternativ innebär ungefär oförändrat skattetryck. Någon närmare analys avhur det totala skattetrycket i ekonomin påverkar tillväxtbetingelserna ochdärmed möjligheterna att uppnå samhällsekonomisk balans görs ej i utredningen.Detta förklaras framför allt av att utredningen inte ansett sig ha tillräckligtunderlag för att ta ställning i denna fråga. Den ekonomiska forskningen harhelt enkelt inte lyckats klargöra sambanden mellan skattetryck och tillväxt påett tillfredsställande sätt. Som påpekades i utredningen kanemellertid en höjning av skattetrycket från dagens nivå medföra betydandeproblem. Även om det är svårt att direkt kvantifiera sambandet mellanskattetryck och tillväxt, bör därför den ekonomiska politiken utformas på ett sådantsätt att en höjning av . Detta är inte minst viktigt föratt underlätta avtalsrörelserna genom att möjliggöra en positivreallöneutveckling efter skatt vid låga nominella löneavtal. Vissaskattehöjningar kan ändå bli nödvändiga . 29 BOLUNDGREN (m); Låt mig först tacka finansministern försvaret på min fråga. Svaret tyder på att finansministern harbörjat inse att vi definitivt har nått skattetaket. Trots bekymmer över vad somskulle hända om man från dagens nivå höjde skattetrycket ytterligare, lämnarhan emellertid ändå öppningar. Jag antar att de är till för att . fortsättningsvis skall kunna öka rundgången genom höjda bidragfinansierade med ökade skatter, vilket ju leder till det som finansministernfaktiskt själv är bekymrad för. Om skattetryckets inverkan på samhällsekonomin har uttalat sig om vilka problem etthögt skattetryck kan åstadkomma. Låt mig citera ur långtidsutredningen. Den skriver: , "Det kan också bli mer lönsamt med självarbete, byteshandel och försök att legalt såväl som illegalt undgå beskattning. Höga skatter kan dessutom negativt påverka rörligheten på arbetsmarknaden," - det har diskuterats tidigare här - "yrkesmässigt såväl som regionalt, och intresset förlång och kostsam utbildning.- Beskattningen kan också påverka kostnadslä get och näringslivets konkurrenskraft. Tillgängliga studier tyder exempelvis på att höjningar av arbetsgivaravgifter bara delvis avräknas från löneök ningar." Detta är en beskrivning av det skattetryck som vi har . Jag skulle vilja fråga finansministern: då dagens skattetryck heltproblemfritt? Orsakar inte dagens skattetryck möjligen i sig självt problem,inte minst genom en hög nivå på arbetsgivaravgifterna? Finansministern säger sig i svaret vara bekymrad för 1985mot bakgrund av kostnadsutvecklingen till följd av löneavtalen.,Jag vill dåfråga finansministern, som ju har ansvar för regeringens ekonomiska politik:Hur avser finansministern finansiera skatteomläggningen ? Enligtutfästelserna skall den finansieras med antingen arbetsgivaravgifter ellerproms. Om jag utgår från att den skall finansieras med arbetsgivaravgifter,skall man då enligt regeringens eget sätt att beräkna vilka finansieringsbehovsom finns höja arbetsgivaravgifterna , arbetsmarknadsavgiften med 0,och dessutom ATP-avgiften? Sammantaget blir det en höjning av arbetsgivaravgifternaden på 2-2,,fastän vi vet att de inte avräknas ilönerörelsen. Speciellt svårt blir det i en lönerörelse med ett mycketbegränsat utrymme för lönehöjningar. Hur rimmar detta med finansministernsuttalade inflationsmål? Får jag upprepa min fråga: Hur avser finansministernfinansiera del av den skatteomläggning som har inletts? Jag undrar hur definierarbegreppet rundgång. vill först höja skatten för barnfamiljernagenom att avskaffa det allmänna grundavdraget. Sedan vill de sänka skatten förbarnfamiljerna genom att införa ett särskilt barnavdrag. Är det rundgång ellerinte, ? Sedan kan jag hålla med om att det finns praktiskt tagetinga skatter som inte medför problem. Inget skattesystem är problemfritt. Jaghar inte träffat någon av mina kolleger i andra länder som inte har bekymmermed skattekonstruktionen och med skatternas inverkan på samhällsekonomin. Men efter alla jeremiader som vi har hört, när moderatasamlingspartiet och tidigare har förklarat att vi stårinför gränsen till absolut sammanbrott för svensk samhällsekonomi på grund avskattetrycket, vill jag ändå anföra följande synpunkter. Genom den omläggning av den ekonomiska politiken som nuhar företagits pågår det en väldigt dynamisk utveckling i svenskt näringsliv,en väldigt kraftig ökning av produktionen, av exporten, av sysselsättningen. t. o. m.av investeringarna, i en omfattning som inte ens vi vågade drömma om. Jag anklagas ofta för att vara överoptimistisk. Låt mig dåbara säga att medan vi i den reviderade finansplanen förutspår en ökning avindustrins investeringar , har meddelatatt dess prognos är en uppgång av industriinvesteringarna - påett år, herr talman! Det gläder mig, det borde glädja alla, men det bordestämma någon av er till eftertanke som alltid påstår att detta land är i stortsett ruinerat av skatter och stor offentlig sektor. Det finns en dynamik och enutvecklingsförmåga i svenskt näringsliv som vi har lyckats väcka liv i. Om skattetryckets inverkan på samhällsekonomin 31 BOLUNDGREN (m): Låt mig, eftersom finansministern själv ärmycket noga med att rätta smärre missförstånd, rätta till ett. Vi föreslår inteavskaffande av grundavdraget, utan vi föreslår en sänkning av grundavdragettill ungefär hälften av dess nuvarande nivå. Rundgång är om man höjer bidrag, ökar transfereringarnaoch finansierar med ökade skatter. Pengarna går in i den offentliga apparatenoch går ut igen, och det leder till ett skärpt skattetryck. En förändring inom ramen för ett oförändrat skattetryckinnebär inte en ökad rundgång. Det är en definition som jag tror att t. o. m.finansministern kan vara beredd att hålla med om. Dessutom föreslår viytterligare skattesänkningar, både när det gäller inkomstskatt och annat. Problemet med det som finansministern sade är ju faktisktatt vi tyvärr har blivit sannspådda. Genom den kraftiga ökningen avarbetsgivaravgifterna , från till , skapades storasvårigheter för vår konkurrenskraft. Detta fick den första borgerligatrepartiregeringen arbeta med, och man hade då stora strukturella problem.