prot · G70943 · 1983-12-31 00:00:00 — Dettatog sig också uttryck i ytterligare två rekommendafioner, nämligen omgemensamma nordiska normer för svavelutsläpp och om ett intensifierat arbete pådet internationella planet för begränsning av svavelutsläpp. Vi har också medtillfredsställelse noterat att konventionen om långväga gränsöverskridandeluftföroreningar har trätt i kraft. Vi får inte förtröttas i vårt arbete utanmåste ständigt ha problemet för ögonen. Det har sedan kommitfram nya kunskaper om försurningsproblemen, och därför är det oerhört viktigtatt vi från svensk sida på allt sätt i det nordiska samarbetet understrykerallvaret i dessa problem och medverkar till att akfiviteten ökar på dettaområde. Jag har inte något annat yrkande än det som finns i utskottetsbetänkande. 67 STUREPALM (s): Nordiska rådetsårliga berättelse föranleder sällan någon debatt här i kammaren. Annorlunda ärdet i vissa grannländer. Framför allt är debatterna i det norska stortingetofta mycket ingående. Qm den svenska ringa och massmediernas ojämnaintresse för de nordiska frågorna beror på att det nordiska samarbetet ter sigen aning provinsiellt jämfört med vad som sker i större internationellasammanhang må vara osagt. Klart är emellertid att åtskilliga parlamentarikerinom -där broder- och systersämjan inte alltid är påfallande - medstort intresse följer vad vi åstadkommit inom , vars verksamhetnu har pågått . Vid årets session i antogs 34rekommendationer. De redovisas i den berättelse som ligger på bord.Berättelsen har föranlett tre centerpartimotioner, som vi också nu behandlar. I motion 1784 redovisas en katalog med frågor som redanligger under behandling. Därför föreslår utskottet att motionenskall anses besvarad med hänvisning till de aktuella informationer som lämnas iutskottets relativt utförliga utlåtande. Motionärerna, som ganska ytligt behandlar en rad storasamnordiska frågor, förbigår dock en fråga av mycket stort intresse, nämligendet framtida radio- och TV-samarbetet. Vissa beslut har tagits, men jag ärövertygad om att här återstår många olösta frågor, som kommer att kräva storainsatser i såväl tid som pengar. Med detta påpekande vill jag övergå till att säga något ommotion 1785, som också resulterar i ett enhälligt utskottsbetänkande. Här finns emellertid ett särskilt yttrande från 68 FÖRSTE VICE TALMANNEN: behandlas utrikesutskottets betänkande 3 omverksamheten inorii . Utskottets betänkande 6 kommer attbehandlas . 69 (): De här frågorna går ju ivarandra, mert jag kan nöja mig med att yrka bifall till utskottets hemställanpå den punkten. 70GUNNAR i (s): Jag tänkte ge några kommentarer till detbetänkande som föreligger om det nordiska samarbetet och som knyter an till vadsom har anförts i redogörelsen från svenska delegation. I delegationens berättelse redovisas olika områden i detnordiska samarbetet. En fråga som har ägnats stor uppmärksamhet i dettasamarbete är rådets rekommendation 28/83 om ekonomisk utveckling och fullsysselsättning. Tillkomsten av denna rekommendation har i olika sammanhangbetraktats som någonting unikt. Rekommendationen byggde nämligen på tre olikamedlemsförslag från olika partigrupperingar som arbetades ihop till ettgemensamt förslag, vilket vann rådssessionens bifall. Därmed var rekommendationenett faktum. Det yttersta motivet för rekommendationen var självklart.Det var den starka oron för den sviktande sysselsättningen och de problem somdrabbat de nordiska ekonomierna. Vi kunde framför oss se en nordisk arbetsmarknaddär mellan 700 000 och 800 000 personer skulle stå utanför, dvs. Det var naturligtvis ett fullgott motiv för att denna rekommendationkom till stånd. Rekommendationen var utan tvivel en uppmaning till denordiska regeringarna att leva upp till en uttalad politisk vilja och attgemensamt tackla de ekonomiska problemen, för att därmed också skapaförutsättningar för att bryta den negativa sysselsättningsutvecklingen. Redanvid den trettionde rådssessionen underströks det att arbetslösheten aldrig fårbli ett medel i den ekonomiska politiken. Det har också de nordiska ländernasföreträdare hävdat inom exempelvis och . Det borde således ha funnitsgoda förutsättningar för att man skulle komma fram till ett ganska konkrethandlingsprogram för ekonomisk utveckling och full sysselsättning. Enarbetsgrupp tillsattes av ministerrådet, och denna grupp har tagit fram etthandlingsprogram. Programmet diskuterades så sent som i går av rådetsekonomiska utskott och de nordiska finansministrarna. Jagskall inte recensera detta dokument, eftersom det är oklart vilkenstatus det har som nordiskt program och någon reell behandling ännu inte harpåbörjats. Emellerfid vill jag redan nu uttala min besvikelse över hur litetsubstans som finns i programmet. Detsom är särskilt oroande är att de nordiska ekonomiernas situation kommer attpåverka ambitionsnivån i det nordiska samarbetet i negativ riktning. Det finnsflera projekt och förslag som har fått ett positivt bemötande av ministerrådet,men vi kan konstatera att inga medel har anvisats för att realisera deambitioner som rådet har visat. Jagvill bara peka på ett exempel, som också hänvisade till,nämligen handlingsprogrammet för datateknologi. Det är ganska klart deklarerat,att om vi skall göra någonting på detta område behövs det ca 100 milj. kr. föratt realisera detta program. Det skall då ske under . kan vikonstatera att det visserligen finns 2 miljoner anslagna, medan detför 1985 inte finns några som helst medel anvisade. Detta gör att man känner påsig att ambitionsnivån sakta håller på att skruvas ner. Det hade enligt minmening varit angeläget, vid budgetbehandlingen men också i andra sammanhang,att man hade konstaterat vikten av att det nordiska samarbetet förstärks.Risken är i stället att det kommer att utsättas för stora påfrestningarunder den närmaste framtiden. Jag har inget yrkande utan vill bara ansluta mig till betänkandet. Överläggningenvar härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls. 6§ Det nordiska samarbetet betänkande 1983/84:6 om det nordiska samarbetet. 71 KJELLMATTSSON (c): Vid1982/väckte jag tillsammans med en rad andra centerpartisternågra motioner om praktiska problem som vi som bor i gränsområden upplever ochsom vi gärna skulle vilja se att det blir en Det gällde bl. a. skattefrågor, och debehandlas i andra utskott. I utrikesutskottets betänkande 6 har man tagit upp detyrkande som finns i vår mofion 1982/83:1601, där vi hemställer att initiativbör tas för att i tidningar i gränsregionen införa specialsidor för informationom det andra landet och att skall initiera ett sådant projekt. Eftersom jag bor i en gränskommun kan jag vittna om attgränsen i många fall naturligtvis är ett problem, men i många avseendenupplever vi inte att det finns någon gräns. Däremot är den ganska effektiv närdet gäller denna typ av information, som, om det inte hade funnits enriksgräns, skulle ha varit helt normal. Det kan gälla t. ex. information omolika typer av arrangemang, teater, film, sporttillställningar och politiskaarrangemang, som man gärna skulle vilja följa när man bor i ett sådant härområde. Det är alltså inte tillräcklig aktivitet i fråga om information i detidningar som utkommer på resp. sida om gränsen. Jag har talat med utskottets ordförande om hanteringen avdenna motion, och utskottet är välvilhgt inställt till den tankegång som finnsi min motion. Men utskottet gör den bedömningen, att om man skall ta ett sådanthär initiativ, sker det bäst inom ramen för och dessinstitutioner. Jag har därför inget annat yrkande än om bifall till utskottetshemställan. Jag får försöka ta direkta kontakter med den svenska delegationeneller ta initiativ i den kommitté som vi har bildat i norra ochÖstfold nära gränsen. Vi kan kanske komma fram till direkta åtgärder där,eftersom vi har ett visst stöd för denna verksamhet från . Anf.72 (): Beträffande motion 1785 om nordisk framtidsforskning harutskottet avgivit ett enhälligt utlåtande. I anslutning till motionen har ettsärskilt yttrande avgivits av . I sitt särskilda yttrande hänvisar tillcenterpartimotionen, där det bl. a. står: "Små länder med öppna ekonomier som och deövriga nordiska länderna är i stor utsträckning hänvisade till en roll somsläpvagnar i det tåg som styrs av västvärldens dominerande ekonomier." Mofionärerna ställer frågan: "Finns det någotahernafiv till släpvagnsrollen?" och hänvisar bl. a. till ettframtidsstudieprojekt som skall "utreda förutsättningarna till en gemensamnordisk frigörelse från det internationella ekonomiska beroendet". Motionärerna söker onekligen famna över vida fält, ochutskottet har inte varit berett att föreslå att på gmndval av ensådan motion skulle göra ett fillkännagivande till regeringen, som motionärernaföreslår. har inte heller lyckats få med sig sina partivänner försitt särskilda yttrande, som återges i utskottets handlingar. Ett liknande förslag, med främst centerparfistiskaupphovsmän, har också framförts av . Också det gällerframtidsforskning. harhelt varit föremål för en omfattande remissbehandling i en rad nordiskafackorgan. förhoppningar är att denna skall medverka till attklara ut vad som döljer sig bakom de starkt skiftande tankarna och ambitionernai detta medlemsförslag. Jag är övertygad om att opreciserade önskemål av dettaslag kommer att vinna på att manglas där de hör hemma - i första han i kulturutskott och därefter vid sessionen. Därför föreslås att även dennamofion får anses som besvarad. Slutligenvill jag, fru talman, med några ord behandla en fråga som kommer att väcka stordebatt vid den kommande sessionen, som hålls i den 27 februari-2 mars1984. Det gäller framtida arbetsformer. Den frågan har utrettsav en grupp bestående av fem personer, och förslaget syftar till atteffektivisera samarbetet. Jag skall naturhgtvis inte i detta sammanhang gä inpå förslagets ohka detaljer. Jag vill dock peka på ett par frågor. Denförsta gäller budgetarbetet och kontrollfunkfionerna, som i fortsättningenläggs under ett särskilt utskott. Budgetfrågorna har successivt fått en bättrelösning, men jag vill starkt understryka behovet av förbättradekontrollfunkfioner. Ett led i arbetet för att åstadkomma detta vore om rådetfick ett eget konstitutionsutskott. Om, som utredningsgruppen föreslår, en ökadmakt skall ges till presidiets fem ledamöter, krävs nämligen avsevärt bättrerutiner för att följa och bedöma såväl ministerrådets som presidietsmaktutövning. Motden bakgrunden kommer presidiets partipolitiska sammansättning in i bilden.Principerna för hur presidiet väljs och för dess sammansättning har varit endiskussionsfråga- och kommer tydligen att bli det även i fortsättningen, attdöma av utredningen. besätter de borgerliga parfierna i fyra av de fem platserna ipresidiet. Av de fyra borgerhga mandaten är tre konservativa. Så längepresidiets uppgifter var av övervägande representativ natur, tillmättes dettaen ganska begränsad betydelse. Men mot bakgrund av att presidiet får ökadpolitisk roll är det en illusion att tro att denna konservativa överrepresentationi ett av nyckelorgan kan få fortsätta. Att låta de övrigapartierna kompenseras med suppleantplatser är en dålig lösning. Enökad parfipolifisering har skett inom . Detta haronekligen verkat vitaliserande. Mot den bakgrunden borde konsekvensen bliantingen att samtliga val i fortsättningen handhas av en friståendeinternordisk valberedning eller- som förefaller mig naturligast -att det partieller de partier som innehar regeringsställningen i resp. länder också besättersitt lands plats i presidiet. Jagvet att de sistnämnda frågorna kan anses ligga i marginalen för kammarensintresse. Men frågan är av gammalt datum och kan i vårt land föras tillbakatill den fid då socialdemokratin regerade under ledning av TageErlander. Då överläts åt oppositionen, med i spetsen, att försvensk del inta den ledande nyckelpositionen i . Dennaarbetsmetod har stora svagheter och leder lätt fill en blockering införavgörandet i stora, partiskiljande frågor. Det bör därför enligt min Omförstärkt skydd i arbetsrättslagstiftningen för enskilda och företag mening finnas en klarpolitisk överensstämmelse mellan innehavet av regeringsmakten ochrepresentationen i presidium. Dessafrågor borde få en lösning i det pågående arbetet med Nordiska rådetsarbetsforum. Med det anförda yrkar jag bifall till hemställan i utrikesutskottetsbetänkande nr 6. Överläggningenvar härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls. 7§ Kammaren beslöt att behandlingen av de på föredragningslistan återståendeutskottsbetänkandena skulle uppskjutas till ett senare sammanträde. 8 § På förslag avförste vice talmannen beslöt kammaren att ajournera sinaförhandlingar till , då på föredragningslistan upptagna fråge- ochinterpellationssvar skulle lämnas. 9 § Förhandlingarna återupptogskl. 13.45 under ledning av tredje talmannen. 10 § Svar på fråga1983/84:198 om förstärkt skydd i arbetsrättslagstiftningen för enskilda ochföretag delsom jag är beredd att vidta åtgärder inom ramen för arbetsrättslagstiftningenför att förstärka skyddet för enskilda och företag, delsvar gränsen enligt min mening går för de fackliga organisationernas övertagandeav statens rättsutövande uppgifter. Bådafrågorna berör, såvitt jag kan förstå, reglerna om facklig vetorätt imedbestämmandelagen. Det problem för samhället och arbetstagarna som dessaregler avser att motverka har knappast minskat i betydelse under senare tid.Min grundläggande uppfattning är därför att regler om facklig vetorätt alltjämtbehövs i den arbetsrättsliga lagstiftningen. allmänna debatten har det gjorts gällande att vetorättsreglerna missbrukaspå olika sätt och att de utnyttjas i syften som saknar stöd i lagen. Min egenuppfattning är att kritiken har kommit att grundas på enstaka fall och att detsaknas belägg för att reglerna tillämpas på ett sådant sätt att det kan sägasvara något allmänt problem. Jaghåller inte för uteslutet att övertramp kan ha förekommit i denpraktiska tillämpningen av bestämmelserna. Det skulle vara mer förvånande om såinte hade skett. De uppgifter som med vetorättsreglerna har lagts på de fackligaorganisationerna är nämligen både svåra och resurskrävande. Jag anser dock inteatt detta är skäl nog för att tillgripa sådan lagstiftning på området som BengtWittbom synes förespråka. påstående om att de fackligaorganisationerna är på väg att ta över statens uppgifter grundar sig på enmissuppfattning om vetorättsreglernas innebörd och ändamål. Reglerna harvisserligen till effekt att de motverkar sådant oseriöst företagande som byggerpå att skatter och avgifter inte betalas. Men det är också ett genuint fackligtintresse som reglerna tillgodoser. De skall ge de fackliga organisationernamöjlighet att värna om arbetstillfällena hos de seriösa företagen och slå vaktom de rättigheter och den trygghet som arbetstagarna har tillkämpat sig genomfackliga insatser. Något övertagande från de fackliga organisationernas sidaav statens rättsutövande uppgifter förekommer enligt min mening inte. berör också frågan om rätten att tillgripafackliga stridsåtgärder. Som jag redan har förklarat här ikammaren är det inte min avsikt att ändra den grundsats i vårt system avrättsregler för arbetsmarknaden som säger att rätten att vidta fackligastridsåtgärder är en rätt som utövas av arbetsmarknadens parter i frihet menunder ansvar. Om förstärkt skydd i arbetsrättslagstiftningen förenskilda ochföretag 74BENGT WITTBOM (m): Jag får tacka arbetsmarknadsministern försvaret. Som arbetsmarknadsministern säkert förstår är jag inte på något sätttillfredsställd med det. Men jag vill ändå säga: Läser man svaret noga kan man- om man är riktigt välvillig - uppfatta en och annan öppning. Arbetsmarknadsministern skriver att det är hennesgrundläggande uppfattning att reglerna om facklig vetorätt behövs. Hon skriverockså om möjligheterna att tillgripa fackliga stridsåtgärder på sådant sätt attdet kanske skulle kunna finnas utrymme för att diskutera en eventuellförstärkning av skyddet för de enskilda människor som faktiskt i vissafall drabbas av lagens tillämpning. Det vore bra om arbetsmarknadsministern ville bekräfta denhär positiva tolkningen. Arbetsmarknadsministern säger att vetorätt nu bara ienstaka fall används på ett felaktigt sätt. Då vill jag fråga vadarbetsmarknadsministern anser om det brev som gått från El-ettan i Stockholmtill fem fackliga organisationer på - där man helt kallt bara konstateraratt enmansföretagare utan avtal inte är seriösa företagare. De bör alltså intefå möjlighet att få arbete. Sedan räknar man upp de företag som man anser varaseriösa och vädjar om hjälp. Anser arbetsmarknadsministern att det är ettenstaka fall? Qm så är fallet, vad anser arbetsmarknadsministern om t. ex.Målar-ettans aktioner i , där man försöker tvinga på enmansföretagaresom sköter både skatter och avgifter kollektivavtal och hängavtal -medmotiveringen att de inte sköter sig? Hur kan arbetsmarknadsministern säga att det är enstakafall? Har det gjorts någon inventering? Finns det något sakligt underlag förarbetsmarknadsministerns påstående på den punkten? Sist och slutligen, arbetsmarknadsministern: det defackliga organisationernas uppgift att bestämma vilka företag som är seriösaoch vilka som inte är seriösa? Det är ju så det fungerar . Fackligaorganisationer kan genom sin vetorätt blockera ut företag, som betalar sinaskatter och andra avgifter Om förstärkt skydd i arbetsrättslagstiftningen förenskilda ochföretag och skötersina skyldigheter över huvud taget. Därmed har de fackliga organisationernaockså makten att sortera ut dem som de anser vara seriösa och dem som de inteanser vara seriösa. Jag tror att det vore bra om arbetsmarknadsministern i dagkunde ge oss ett klart svar på frågan: Är det fackets uppgift att bestämmavilka företag som sköter sig eller är det det inte? Det viktigaste för oss är naturligtvis att setill att alla företag sköter sig, att alla företag är seriösa, att inte någrasmiter undan skatt, socialavgifter, arbetsmiljöbestämmelser och annat. Tyvärrär inte verkligheten sådan, och därför behövs medbestämmandelagen. Därförbehövs också vetorättsreglerna i medbestämmandelagen. Tyvärr har de den dystrabakgrunden att det finns företag som inte uppfyller stadgandena i lagar ochbestämmelser. Vetorätten skall tillämpas enligt de regler som finns imedbestämmandelagen. Det innebär att en facklig organisation självfallet integenerellt kan utesluta enmansföretag. Jag har sett den skrivelse som El-ettan har skickat tillförbund på . Jag vet att man inte kan säga att den från juridisksynpunkt är felaktig. Men det får naturligtvis inte bli så, att en skrivelse avdet här slaget sedan följs upp på det sätt som här redogjort för. Varken El-ettan eller något annat fackligt förbund harrätten att generellt utesluta enmansföretag. Det är inte så, att allaenmansföretag tillhör gruppen oseriösa företag. De fackliga organisationernahar å andra sidan den självklara rätten och skyldigheten att bevaka att derasmedlemmars intressen blir tillgodosedda - annars hade medlemmarna ingenanledning att betala sina avgifter fill dem. I den rätten och skyldighetenmåste också ingå att granska om företagen är seriösa. 76BENGT WITTBOM (m): Men, arbetsmarknadsministern, det finns jumassor med enmansföretag här i landet, och vi behöver ju verkligen många nyaföretag-det är partierna överens om här i kammaren. Att försöka få i gångnyföretagande i är en av våra stora uppgifter. Vi behöver alltså ännufler enmansföretag än dem vi har. Då måste man fråga sig: Hur skall de enmansföretagare somdrabbas direkt och indirekt av den här fackliga inställningen, som tyvärrgriper omkring sig, skyddas? Det hjälper tydligen inte attarbetsmarknadsministern uttalar synpunkter på hur lagen skall tillämpas. Dethar gjorts här i kammaren. Det skrivs brev tillGotland och det ena med det tjugotredje. El-ettan ger sig ju inte. Man säger: Viskall åka över till och övertyga våra fackliga kamrater om att det härär rätt. Det är bara BPA:s elavdelning, ASEA, , Kontakt ABoch några till som är seriösa enligt El-ettan - inga andra. Är arbetsmarknadsministernberedd att direkt ta avstånd från El-ettans agerande och uttala att det voreutomordentligt olämpligt av El-ettan att åka till och börja bedrivanågot slags kampanj? I sitt svar skriver arbetsmarknadsministern att någon harmissuppfattat vetorättsreglernas innebörd och ändamål. Min fråga till arbetsmarknadsministern är: Är det inteEl-ettan och Målar-ettan och andra som har missuppfattat? Jag har absolut integjort det. Jag står bara här i talarstol och försöker försvara deenskilda människor och företag som faktiskt drabbas av ett missbruk av dessalagregler. Jag hade hoppats att arbetsmarknadsministerns litet positiva anda isvaret också skulle kunna leda vidare till ett erkännande av att arbetsmarknadsministernär beredd att göra något. Om förstärkt skydd i arbetsrättslagstiftningen förenskilda ochföretag Visst, , behöver vienmansföretagare. Därför ordnar vi under den socialdemokratiska regeringennumera inom arbetsmarknadsutbildningen ett mycket stort antal kurser just iatt starta eget. Men vi behöver enmansföretagare som följer lagar och föreskrifter.De lagar och bestämmelser om vetorätt och annat som finns i MBL är till för attjust skydda de enskilda intressena hos enskilda arbetstagare och enskildaarbetsgivare som följer lagarna och betalar sina skatter. Om de inte skyddas,blir det en osund konkurrens. När man talar med företagare, är de väldigtangelägna om att påpeka hur viktigt detta är. Jag kan hålla med om att El-ettan i vissa situationer -det har jag förklarat i tidigare diskussioner här i kammaren - inte har visatsig vuxen det ansvar som man måste kräva av en facklig organisafion. Det gälleräven det fall som vi tidigare diskuterade, nämligen den tilltänktabojkottåtgärden mot företagare som deltagit i en demonstration. Vetorätten får användas när ettföretag åsidosätter lagar och avtal. Den får utövas på förbundsnivå. Om denutnyttjas på ett annat sätt är det alltså felaktigt. Arbetsdomstolen har tagitupp bara ett par fall, där vetorätten har utnyttjats felaktigt. 78BENGT WITTBOM (m); Problemet är inte att AD har tagit upp baraett par fall. Problemet är faktiskt att en mängd enmansföretagare i vårt land,som sköter sig precis som de skall göra, som jobbar och sliter - många gånger12-15 timmar - och som betalar sina skatter och avgifter, fortfarandeär jagade av vissa fackliga organisationer på basis av att dessa organisationerhar missförstått vilka regler som enligt lagstiftningen gäller beträffandevetorätten. Detta missförstånd, som de fackliga organisationerna utnyttjar försina egna syften, kan arbetsmarknadsministern faktiskt rätta till. Men det villAnna-Greta tydligen inte göra. Jag kan inte sluta mig till någonting annat, herr talman,än att sätt att uttrycka sig innebär att alla företag, t.ex. enmansföretag, som inte har avtal är oseriösa; eftersom hon tydligen ärberedd att helt överlåta åt facket att bedöma vilka företag som är seriösaeller inte. Om förstärkt skydd i arbetsrättslagstiftningen förenskilda ochföretag man fråga:Vilka möjligheter har vi i denna församling såsom lagstiftare att skyddaenskilda människor och enskilda företagare? 79 Arbetsmarknadsminister : Herrtalman! Jag har sagt tidigare här i kammaren - jag vill gärna upprepa det - attden arbetsgivare som känner sig jagad, som uttryckte det, ochanser att en facklig organisation har handlat fel enligt lagstiftningen harmöjlighet att gå vidare. vet att jag upprepade gånger har förklarat -det finns goda skäl att upprepa det - att det existerar enmansföretagare sominte vill ha avtal. De kan vara seriösa ändå, även om jag från minautgångspunkter naturligtvis tycker att det borde vara självklart med avtal. Vivet att den svenska arbetsmarknaden har fungerat så och att det varit ettömsesidigt intresse. Men det betyder inte att man skall stämpla såsomskattesmitare företag som inte har avtal. Vetorättsreglerna är inte hellerutformade på det sättet att de kan användas i sådana situationer. Det vet BengtWittbom. 80 ():