prot · G709129 · 1983-12-31 00:00:00 — Om det finns ärenden som inte bör bli föremål för prövning avregeringen -och det kan naturligtvis finnas sådana - är det rimligt attregeringen går direkt fill med en proposition i ärendet med konkretaförslag, säger till att man anser att en fråga är av sådan karaktäratt den inte skall handläggas av regeringen, och så får vi ta ställning tillförslaget och pröva det i vanlig ordning. Det är naturligt att gå tillriksdagen och få ett besked när det gäller sådana här saker. Men vill man inte från regeringens sida komma med konkretaförslag finns det en annan väg att gå, nämligen att tillsätta en parlamentariskutredning, låta den göra en genomlysning av området och efter sedvanligremissbehandling återkomma med en proposition i ämnet, som då spänner över detaktuella fältet. Så har, herr talman, inte skett , utan detgenomgripande förslag som finns i denna proposition har beretts av entjänstemannautredning inom kanslihuset. Från moderata samlingspartiets sida är vialltså beredda - jag vill understryka det - att överväga huruvida det behövs enminskning av antalet besvärsärenden i regeringen. Men vi vill då ha papperen påbordet innan fattar sitt beslut. Vi vill inte vara med om att fattabeslut vars konsekvenservi icke kan överblicka. Jag vågar stå här och säga, herr talman, attjag är övertygad om att inte har någon större aning om vilkakonsekvenser propositionens förslag kommer att få för den framtidarättstillämpningen. Jag sade inledningsvis att vi inte kanacceptera propositionen. Vi beklagar att vi har blivit ensamma om vårtställningstagande i utskottet. Vi hade hoppats att andra partier skulle delavår tvekan och vara för ett starkt vaktslående om den enskildes rättstrygghet.Vi är medvetna om att majoriteten har skrivningar som går i denna riktning, ochdet är vi naturligtvis tacksamma för. Men det handlar inte om några särskiltklara eller förpliktigande markeringar. Jag ber att få yrka bifall till reservafionnr 1, som är fogad till utskottets betänkande. Regeringens befattning med besvärsärenden 106PER (vpk): Det ärende från som vinu behandlar är föranlett av regeringens proposition 1983/84:120 om regeringensbefattning med besvärsärenden. I denna proposition föreslås godkännade riktlinjer för en översyn av rätten att anföra besvär till regeringen somdär föreslås. Utskottet tillstyrker bifall till regeringens förslag med vissthänsynstagande till de synpunkter som framförts i med anledning avpropositionen avlämnade motioner. Med anledning av propositionen har vi från vpk avlämnat enmotion, 1983/84:2691, där jag står som första namn. Avsikten med vår motion varatt ge synpunkter på riktlinjerna för en översyn av besvärsrätten tillregeringen. Sådana synpunkter kan av naturliga skäl inte bli särskiltpreciserade, varför synpunkterna i vår motion är allmänt hållna. Vi menar att utgångspunkten vid översynen skall vara enkritiskt restriktiv hållning till långtgående inskränkningar eller avskärningari besvärsrätten till regeringen. Det ligger enligt vår uppfattning ettbetydande värde i att enskilda medborgare i landet kan få sina klagomålöverprövade i regeringen även vid fall som för utomstående kan te sig av ringavikt, men som för den berörde framstår som betydelsefulla. En möjlighet att släppa fram ärenden till regeringensavgörande måste sålunda hållas öppen, och den möjligheten måste i första handförbehållas ärenden som kommer från människor inom det ekonomiskt och socialtsvagaste skiktet i samhället. Dessa människor kan ha mötts av särskildasvårigheter när det gällt att få sin rätt vid prövning i lägre instanser. Denfolkvalda och politiskt ansvariga instansen, regeringen, bör då ytterst hamöjlighet att ge vederbörande deras rätt. Beträffande inriktningen av en besvärsrefofm avseenderegeringsprövning anför vi bl. a. följande: ochsektoriella organ får inte ges ökat inflytande över lagfillämpning och praxis.Vi anser i stället att den politiskt ansvariga makten i samhället skall ökas. Vi kan integodta en federalisering av lagtillämpningen i landet. Regeringens befattning med besvärsärenden är detnödvändigt med en rikslikande central normgivning, vilket kan förutsätta attärenden även i fortsättningen måste prövas av regeringen. Vissa typer av ärenden bör inte få beröras avbesvärsreformen utan ligga kvar hos regeringen som högsta instans. En sådan typav ärenden är invandrarärendena. Vi anser att väsentliga delar av de synpunkter vi förtfram i vår motion blivit tillgodosedda vid utskottsbehandlingen och iutskottets skrivning. Då det dessutom i propositionen förutsätts attöverläggningar med företrädare för riksdagspartierna skall ske under reformensgång och utskottet utgår från att arbetet med reformen skall redovisas förriksdagen även i de delar som inte rör ändrad lagstiftning, har vår företrädarei utskottet inte reserverat sig utan står bakom utskottets skrivning. Med det anförda yrkar jag bifall till utskottets hemställan. 107KARIN AHRLAND (fp): När 8 695 besvärsärenden prövas avsammanlagt 17 personer blir det i genomsnitt 511 per person och år. Om mantänker på att vederbörande som skall pröva, nämligen statsrådet, egentligen harandra huvuduppgifter, nämligen att styra landet och komma med förslag tillriksdagen, borde var och en inse att antalet besvärsärenden som prövades avregeringen är för stort. De torde vara ungefär desammai dag. Med all respekt för enskilda statsråds vilja och ambitionatt göra rätt -detta gäller både i nuvarande och i tidigare regeringar - ochmed den ambition som vi alla i har för att garantera rättssäkerheten,måste jag faktiskt säga att det finns skäl att se efter om det är nödvändigtatt 17 personer prövar nästan 9 000 ärenden - det är just därför som detär nödvändigt. Det står inte i någon mänskhg förmåga att djuploda i varjeärende om det är så många ärenden..Det kan tvärtom, , innebära enfara för rättssäkerheten, och den månar vi om båda två. Självfallet finns dettyper av besvärsärenden där det är ett rent politiskt ställningstagande som ärönskvärt, och då bör det vara den sittande regeringens egna värderingar somslår igenom - precis som sade. Men det står faktiskt också i denhär propositionen. Det finns däremot precis lika många typer av besvär där detär helt omöjligt att finna någon partipolitisk grund för hur saken skallavgöras. Om man har insett det här, herr talman, skall man takonsekvenserna. Från sida har vi gjort det för länge sedan. Redanunder de år som vi satt i regeringsställning påbörjades den översyn som den härpropositionen är ett delresultat av. var faktiskt moderatasamlingspartiet också med i regeringen. Det är av den anledningen som vi frånfolkpartiets sida har anslutit oss till syftet med den översyn som föreslås ipropositionen, nämligen att uppnå kortare handläggningstider, en enhetligareinstansordning och färre besvärsärenden hos regeringen utan att rättssäkerheteneller effektiviteten i förvaltningen minskar. Däremot har vi i en motionframfört vissa synpunkter på några av de föreslagna riktlinjerna för detfortsatta arbetet. Jag vill upprepa att vi, om det skulle bli aktuellt iframtiden, inte ser posifivt på möjligheten till fakultafiv underställning somett sätt. Vi tror inte på den saken. Vi vet att det i så fall ofta blir hippsom happ om en underordnad myndighet underställer regeringen ett ärende ellerinte. Vi är för vår del, i motsats till det föredragande statsrådet, positivatill att diskutera frågan om centrala besvärsnämnder, om man överväger sådana.Men de principiella skillnaderna i synsätt medför inte att vi i något slagsmeningslös iver att opponera för opponerandets egen skull har funnit anledningatt yrka avslag på en proposition vilken har ett syfte som alla i riksdagenborde ställa upp på. Vi tycker tvärtom att det är bra att utskottsmajoritetenhar anslutit sig fill vår begäran om att resultaten skall redovisas förriksdagen; vi kan då debattera dessa och se om vi behöver ändra i regeringensförslag. Detta har vi inte alls svårt för att göra, . Jag föreslåren liten propedeutisk kurs i förvaltningsrätt eller i juridik. Detta är ingenramlagstiftning, det är en proposition med principer. På eri punkt, herr talman, har vi inte fått något gehör.Det gäller vårt förslag att utreda möjligheten att införa s. k. rättsbesvär.Jag beklagar att utskottsmajoriteten inte ville fundera mera allvarligt på denfrågan. Man avvisar vårt förslag med den vanliga klyschan om att man inte"i förevarande sammanhang" är beredd att ta ställning fill behovet aven sådan talerätt. En första fråga från min sida blir självklart: Om man inteär beredd att ta ställning i förevarande sammanhang, när blir man det i såfall? Det är faktiskt nu vi har motionerat, det är nu vi behandlar enproposifion om regeringens befattning med besvärsärenden. gör också en krypfisk hänvisningtill att jusfitieom-budsmannens beslut inte skall överprövas av domstolar. Mennu är det inte justitieombudsmannen eller det ämbetet som vi debatterar ,utan det är rätten att anföra besvär över myndigheters beslut. Vi är, och det vill jag gärna säga, inte ens självaberedda att med absolut säkerhet påstå att det vi har kallat för rättsbesvär ärnågon lösning på alla problem. Det vi påstår är att vi på goda grunder räknarmed att de skall kunna lösa en del problem, dvs. medverka fill att lagligheteni myndigheters beslut verkligen upprätthålls. Det är därför som vi harmotionerat i frågan, det är därför som jag har reserverat mig till förmån förvår motion och det är därför jag yrkar bifall till reservation nr 2. Regeringens befattning med besvärsärenden 108ANDERS () replik: Det sistnämnda yttrandet av tordetyda på att det är ett feltryck i utskottets betänkande. Där står faktiskt attLars och icke har reserverat sig på den här punkten. Såmånga är inte folkpartisterna i utskottet att det skulle vara svårt att hållareda på vem som har reserverat sig i detta sammanhang. Men det var inte därför jag begärde ordet, herr talman.Fru Ahrland kände sig tydligen väldigt träffad av det anförande jag höll. Jagnämnde inte något parti, medan gång på gång nämnde mig ochmoderaterna. Det kan jag förstå. Jag tillät mig att säga att vad det nu handlarom är att vi nu Regeringens befattning med besvärsärenden startar ett arbete som syftar till att - självfalletutifrån de utgångspunkter som finns i kanslihuset: att där få en mindrearbetsbelastning - ta bort ett stort antal ärendegrupper från regeringensbesvärsprövning. Detta är naturligtvis trevligt ur kanslihusets synpunkt.Tjänstemän och andra får mindre att göra. Ungefär 8 000 ärenden förs bort - detär svårt att säga exakt hur många som kommer att försvinna. Men detta får intevara styrande. Även om det, herr talman, handlar om 8 000 ärenden har manfaktiskt kunnat tillämpa denna ordning tidigare med, som jag tycker, en vissförtjänst. Konsekvenserna av resonemang skulle vara att 8 000ärenden är för mycket, vilket skulle innebära att de aktuella statsråden intekan ägna varje ärende en tillbörlig uppmärksamhet. Då skall man, herr talman, erinraom att det totala antalet ärenden som en regering avgör ligger bortåt 30000. Konsekvensen av resonemang blir att även dessa 30 000ärenden i stort sett avgörs på lösa boliner. Vad det handlar om är ju att man skall flytta ett antal avdessa ärenden från kanslihuset, från statsråden och deras medhjälpare, till enannan instans. Och vad kommer det då att bli för instans? Ja, det innebär att istället för 17, 18 eller 19 statsråd kommer ett antal generaldirektörer ellermotsvarande att avgöra ärendena. Många av dessa generaldirektörer kommer att fåungefär lika många ärenden att avgöra som ett statsråd har . Man kannaturligtvis fråga sig om det innebär att det blir en bättre rättstillämpning.Jag tycker nog att det finns väldigt goda skäl för att säga att innan vi här ikammaren tar ställning till vad som skall avgöras av regeringen eller inte, såvill vi bestämt veta vad det är för ärendegrupper som avses. Och det borde viha fått besked om innan man fattade det här beslutet . 109KARIN AHRLAND (fp) replik: Jag måste beklaga, i , attjag inte alls känner mig träffad av anförandet. Däremot blev jag ganskabekymrad över att vice ordföranden i inte känner tillverkligheten mer än han tydligen gör. Jag blev också bekymrad över att han började med att sägaatt man skulle ta bort den ursprungliga rätten att gå till kungs. Så står detfaktiskt inte i propositionen. Det står att man skall se om man kan ta bort endel av ärendena, och det är faktiskt inte samma sak. Vi har båda två talat om -och alla i utskottet är eniga om - att de politiskt styrda besvärsärendenaabsolut skall vara kvar. medgav att det inte var alla ärenden utanett antal. Men det står ingenstans att de skall prövas av generaldirektörer istället. Vad det handlar om är att se efter hur långt man skall drivabesvärsrätten, vem som skall kunna avgöra dessa ärenden utan atträttssäkerheten träds för när. Enskilda människor har ett visst intresse av attfå besked , och det handlar också om snabbhet i beskeden. 110 ()replik: Får jag fortsätta med mina små korrigeringar. Jag är icke herr 'Björcki utan i - fillbaka. Men detkanske spelar mindre roll, , för den här debatten. Detintressanta är faktiskt att vi inte vet vilka konsekvenser detta arbetekommer att få som vi sätter i gång. Jag underströk i mitt inledandeanförande, herr talman, att vi kan visst från moderata samlingsparfiets sidatänka oss att man tar bort en del besvärsärenden från regeringens prövning. Dethar exemplifierats, i den utredning som ligger till grund för det härförslaget, med att regeringen tvingas ta ställning till flyttning avfasta fornminnen etc. Det är mycket möjligt att den typen av politiskt fögakontroversiella ärenden - normalt sett är de i varje fall inte kontroversiella-kan föras över fill andra instanser. Vi skall icke belasta regeringskanslietmed sådana ärenden i onödan. Men då tycker vi från moderata samhngspartietssida att det borde ha varit rimligt att vi fått en proposition somspecificerade vilka ärenden som skulle föras bort från regeringens prövning ochvilka instanser som i fortsättningen skulle avgöra dessa ärenden. Mera bråttomär det faktiskt icke, herr talman, med den här saken än att vi skulle ha kunnatfå en sådan översyn av hela besvärsområdet - och så skulle vi ha kunnat taställning. Jag är övertygad, herr talman, om att vi på en och annan punkt hadeblivit ense, på någon punkt kanske inte. Avslutningsvis,herr talman, vill jag säga att en del av dessa ärenden är politisktkontroversiella. Det gäller- t. ex. invandrarärenden, bygg- och planärenden,trafikärenden, och det kan gälla ytterligare saker. Där är det mycket viktigtatt en regering tillåts utforma en praxis på området. Det innebär självfalletinte att varje statsråd måste ta detaljbefattning med varje ärende. Men haneller hon skall kunna utforma direktiven på området och se fill attbesvärsärendena löper i en viss riktning då de avgörs. Och sedan, herr talman,skall vi i kunna ställa en regering eller ett statsråd fill ansvar,om vi finner att denna praxis icke står i överensstämmelse med de intentionersom ligger bakom lagstiftningen. Risken nu är att vi inte vet vilka ärenden somkommer att bedömas som politiskt kontroversiella och i vilken riktningreformarbetet kommer att gå. Det är nämligen inte alltid så, herr talman, attvi är alldeles ense om vad som är polifiskt kontroversiellt och vad som inte ärdet och därigenom inte heller om vilka ärenden som skall föras bort från regeringensprövning. 111 () replik: Får jag först i titulaturfrågan be om ursäkt för att jag inte har följtAnders resor i . Låt mig föreslå att vi båda i fortsättningenanvänder gängse filltal i , nämligen förnamn, så kanske jag kan fåheta . AndersBjörck säger att vi inte kan veta konsekvenserna. Nej, men det är jualldeles riktigt; vi skall ju få lagförslag efter lagförslag. Det här är enproposition som säger: Tycker att vi skall arbeta efter de härriktlinjerna? Om tycker det, sätter vi i gång i kanslihuset. I folkparfiet tycker vi det, med några få undantag,och låter regeringen sätta i gång. Sedan förväntar vi att det kommer lagförslag,propositioner. Men om vi, som vill, skulle gå här och vänta på enenda samlad stor proposition får vi, är jag rädd, vänta så länge att varkenAnders eller jag den dagen är kvar i , även om vi skulle bliomvalda fill vår 80-årsdag. Det här är faktiskt ett ganska omfattande arbete,och vi skall vara tacksamma för att det kommer i gång. Närdet sedan återigen gäller de politiskt kontroversiella besvärsärendena kan jagbara med glädje notera att har tagit åt sig den kunskap jaghäromdagen bibragte honom i utskottet om att t. ex. planärenden är poUtiskabeslutsärenden, eftersom det är fråga om dispenser. Jag tror att det kommer attråda en rörande enighet mellan alla partier om att de alltfort skall gå tillregeringen. Andrevice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. 112 (): Låt mig först yrka avslag på reservation 2, som jag vill hävda liggerlitet vid sidan om huvudämnet för det här betänkandet, som handlar omregeringens befattning med besvärsärenden. Viär inte beredda - det sade också - att ta ställning till behovet aven ny taleform till domstol i rättsfrågor och inte heller att bejaka denutredning som begärts av . Det var vänligt sagt, kan man säga. Jagkan fillägga att den taleformen till domstol också ligger föga i linje medsvensk rättstradition. Närdet gäller utskottets betänkande i övrigt vill jag hävda - det har framgått avde inlägg gjort i polemik med - att det i hög gradpräglas av stor generositet mot motionärerna. Det kan jag ge belägg för genomatt visa att varken eller ansett sig ha anledning attreservera sig. Den som studerar utskottstexten finner att vad som i motionerfrån centerparfiet och folkparfiet har anförts om utgångspunkter ochriktlinjer för en översyn av besvärsrätten i hög grad har tillgodosetts i våraskrivningar. De synpunkterna har varit så mycket lättare att tillgodose som dei mycket går fillbaka på vad utskottet tidigare i olika granskningsbetänkandenhar uttalat. AndersBjörck talade om behovet av att ha kvar granskningen frånkonsfitufionsutskottets sida av hur besvärsrätten används. Ja, vi har granskatdetta och kommit fram fill att just en sådan översyn somregeringen begär bör göras. Precis som vi sade vid 1979/är deti första hand behovet av att försöka nedbringa handläggningstiderna vidbesvärsärenden som talar för en begrärisning av besvärsrätten. En vissbegränsning kan också ses som en decentraliseringsåtgärd syftande till attbereda större utrymme i arbete åt frågor av mer övergripandenatur. Det kan naturligtvis ocksåanföras skäl mot en begränsning. här framhållits att isista hand regeringen bör styra normfillämpningen på vissa förvaltningsområden.Rättssäkerhetssynpunkter kan i många fall också tala mot att besvärsrättenbegränsas. Med beaktande av dessa synpunkter bör enligt vad jag har uttalatunder granskningen regeringen även i fortsättningen undersöka om det går attytterligare rensa ut bland besvärsärendena samt i det löpandeförfattningsarbetet uppmärksamma möjligheter fill en begränsning avbesvärsärenden fill regeringen. Det kan också ske på annat sätt, t. ex. genomatt se över hur departementen internt organiserar sin handläggning av ärenden. Jaganser att det är en karikatyr av regeringens avsikter som har kommit fram iAnders uttalanden här. Mot bakgrunden av den generositet som har visatsmotionärerna förvånar det verkligen att yrkar blankt avslag påproposifionen och inte heller kan godta det utskottsbetänkande där så många avmotionärernas synpunkter har vägts in. För mig ter det sig gåtfullt attmoderaterna sätter käppar i hjulen för en översyn, som konstitutionsutskottettidigare i bestämda ordalag har efterlyst. Jagyrkar avslag på den moderata reservationen och bifall till utskottetshemställan på samtliga punkter. 113 (): Om man bortser från avvikande uppfattning i självasakärendet är det ett i huvudsak enhälligt utskottsbetänkande. Eftersom jagtillhör majoriteten hade jag inte tänkt yttra mig, men bl. a. med anledning avAnders inlägg tycker jag det kan vara på sin plats att ännu en gångtala om vad saken gäller. Det är alltså inte fråga om, som man skulle kunna troav inlägg, att avskaffa besvärsrätten fill regeringen. Det ärinte ens fråga om att avskaffa någon besvärsrätt alls till regeringen, utan omatt ge klarsignal för regeringen att göra en översyn av denna besvärsrätt.Detta kan sägas vara ett effektuerande av beställningar somkonsfitufionsutskottet fidigare har gjort på grundval av dess granskning avregeringens hantering av bl. a. besvärsärenden. De utskottsbetänkanden i vilkadessa beställningar har gjorts har faktiskt varit enhälliga. Även alltså ställt sig bakom dessa beställningar. Nubör det påpekas att utskottets betänkande skiljer sig en hel del frånpropositionen. För att överdriva något kan man säga att propositionen utgickfrån att översynen av besvärsprövningen i regeringen skulle ha som främstasyfte att minska arbetsbördan för statsråd och departement. a. den motionsom vi från väckte framhölls att i stället de sakliga grunderna förbesvär inom olika ämnesområden borde vara avgörande för de resultat somöversynen skulle leda till. Detta, menade vi i vår motion, borde även kunnaleda fill att besvärsrätt skulle kunna införas där den nu är borttagen. I ettmycket stort antal ärenden är besvärsrätten nämligen redan avskuren. Det harskett utan någon systemafisk genomgång eller något mera principielltbegrundande av frågornas speciella karaktär. Vidareframhöll vi att borde få ta ställning områdesvis, när översynenetappvis genomfördes. Vi ansåg också att man, i den mån det blir aktuellt att göra annanmyndighet till slutinstans, skulle se till att denna hade inslag av lekmän ochförtroendevalda. Dessutom menade vi att regeringen borde ta tillfället i aktatt se över handläggningen av besvärsärendena i syfte att få ned de nu oftamycket långa handläggningsfiderna. Dessaönskemål har vi fått tillgodosedda i utskottet. Det är skälet till att vi fråncentern utan någon reservafion tillhör utskottsmajoriteten i denna fråga. Vianser alltså på rationella grunder att översynen bör göras men att den skallske enligt de riktlinjer som utskottet anger och som i hög grad sammanfallermed dem som vi framför i vår motion. Jag ber således att fåyrka bifall fill utskottets hemställan. 114 (): Denna debatt har tagit en än som är angivet i denpreliminära talarförteckningen. Tillåt mig säga med all respekt för kammarensdyrbara fid att jag tycker att det ändå är viktigt att vi i dennakammare diskuterar principiella frågor av detta slag, som kan få mycketlångtgående konsekvenser. Just därför att det handlar om så vikfiga principerhar vi från moderata samlingspartiet intagit vår ståndpunkt. Vihar inte sagt att det handlar om - jag underströk detta i mittinledningsanförande - att ta bort den urgamla rätten att gå fill regeringen,dvs. att gå fill kungs. Jag betonade att det handlar om att göra en begränsningoch att vi inte kan överblicka hur denna begränsning kommer att ta sig uti prakfiken. Vad vi nu gör är att vi sätter en sten i rullning. Vi gerriktlinjer till att sätta i gång en utredning. Vi vet inte omdet blir en parlamentarisk utredning eller en tjänstemannautredning eller vaddet nu kan bh fråga om. Omnågra år kommer vi sedan att få ta ställning till dessa begränsningar. Den somhar suttit i denna kammare vet hur oerhört svårt det är att närregeringsmaskineriet har malt på och kommit med ett förslag ändra detta ochverkligen börja om med en förutsättningslös utredning, då förslaget har nåttutskott och kammare. Därför är vi oroliga för att rena bekvämlighetssynpunkterfrån kanslihusets sida kommer att driva fram en utveckling på detta område somgår för långt. Jagvill även, herr talman, understryka - och där tror jag att någon av de tidigaretalarna missuppfattade vad jag sade - att vi inte har föreslagit att man skallvänta och sedan komma med en enda stor proposifion. Jag sadeuttryckligen att det här finns två vägar att gå fram.