prot · G70935 · 1983-12-31 00:00:00 — Då tänker vi"höja snöret", men vi har ännu inte gjort det i debatten. Jag får en obehaglig känsla av att LarsWerner inte vet vad han talar om. Han vet inte vad det är för del av våraskattelagar som har åstadkommil den effekt som han frågar om. Hans fråga gälleruppenbarligen aktuella lånetransaktioner som man gör i syfte att sänka sininkomstskatt. Den där gubben i och vad han har haft för sig, somLars talade om, förstår jag mig inte på. Men talar omlånetransaktioner, och då måste det gälla en enda fråga, nämligen att mangenom ränteavdrag kan minska sin skatt på övriga inkomster. I mitt förra inlägg och i svaret på frågaville.jag tala om för , alt detta har vi angripit genom den skattereform som ni 23 bekämpar,genom att begränsa del skattemässiga värdet av underskottsavdragen, som iflertalet fall är ränteavdrag och som drabbar en väldig massa skattebetalare -både dem som anser sig skalteplanera och dem som inte gör det. Men tyvärr får man, när man ingriper i skattesystemet,ofta vidta generella åtgärder. Så kom inte och påstå alt vi har tillbringat 40år sovande. Vi har, sedan det här problemet blev aktuellt under 1970-talel,arbetat med det och fört det fram till en praktisk lösning. Är det någonting annat än reglerna för ränteavdrag som nivill ha ändrat i skattelagarna, var då vänlig och tala om vad det är, LarsWerner. Anf.38 (vpk): Jag känner inget behov av att föra debatten på den nivåsom finansministern uppenbarligen vill föra den på. Det är möjligt att jag inte har faltal det, men som ennormalbegåvning, i likhet med större delen av svenska folkel, har jag ungefärsamma uppfattning som andra har: de här affärerna är stötande. Omfinansministern inte tycker alt de är stötande och tycker att frågorna ärsvåra, då må det vara honom förlåtet att säga del till mig här i . Menvi har ett skattesystem som fungerar ungefär som om man går runt med eninsamlingsbössa och där en del med kunskaper och kapital själva väljer hur mycketeller hur litet de vill betala i skatt. Det räcker inte med att, som i det senast aktuella fallet,enbart tala om moral. Huvudfrågan för mig är frågan om politisk trovärdighet,en trovärdighet som försvinner om man accepterar sådana här affärer. De måsedan vara hur lagliga som helst. Om socialdemokratin i regeringsställning vill arbeta emotde här finurlig-heterna och kryphålen i skattelagstiftningen måste ni ju visadet i konkret handling. Det räcker inte med alt, som statsministern och andra,'säga att nolltaxerare tycker vi illa om, de är föraktliga. Det behövs konkretaåtgärder, och del är dem som jag efterlyser. Jag hade väntal att finansministern skulle vara något merakonkret och klart uttala att vi tycker illa om sådana här affärer och skall sällastopp för dem. Det är inte mer vi kommunister begär. Jag är inte den endemedborgaren i det här landet som kräver detta. Del är som alt tala till en vägg alt försökatala med . Vad är det för affärer talar om? Om delär lånetransaktioner - och del var det frågan gällde - då handlar det om rättenatt göra ränteavdrag. Jag har förklarat för , och jagskall göra det en fjärde gång, att den möjlighet som fanns 1981 och 1982 attgöra obegränsade ränteavdrag med fullt skattemässigt utslag, vilket har skett idet fall som uppenbarligen refererar till, inte finns längre. VillLars fråga mig om andra åtgärder inom skattelagstiftningen, då får han varavänlig all ställa den frågan - om det gäller skatteflykt eller andra typer avskatleundandragande. Jag ger upp! 40 (vpk): m Del är möjligt alt finansministern kan välja rollen att spela verksamhet ovetandeom vad det här handlar om, men i så fall skall jag be att få återkomma - jag har ännu inte gett upp. Överläggningen var härmed avslutad. 10§ Svar på frågorna 1983/84:170 och 176 om verksamhet Lårs har frågat mig vilka åtgärderregeringen som företrädare för ägaren avser att vidta med anledning av denkritik som bankinspektionen riktal mot den statliga PK-bankenshandläggning av låneärenden rörande styrelseledamot i banken. i har frågat mig vilka som bäransvaret för verksamhet och hur bankens ordförande och styrelseutses och arvoderas. Vidare har frågat mig om del finns anledningatt överväga förändringar i styrelsens sammansättning. Jagbesvarar dessa frågor i ett sammanhang. När det gäller ansvaret för verksamhet är detsom i andra affärsbanker bankens styrelse som förvaltar bankens angelägenheteri enlighet med banklagen och bolagsordningen. Under styrelsen är det en avstyrelseledamöterna som i egenskap av verkställande direktör leder verksamheten. I bankens styrelse finns del 14 av bolagsstämman utseddaledamöter. Eftersom staten äger av aktierna har staten allastyrelseplatserna. Dessutom finns del i styrelsen två arbetstagarledamöter, sombankens anställda utser. Styrelsen utser inom sig ordförande. Arvodena till styrelsens ordförande och övriga ledamöterbestäms av bolagsstämman. I fråga om handläggning av lån till följande att säga. har beslutat göra en fullständigöversyn av bankens kredilgivningsorganisalion. Åtgärder kommer att vidtas föratt väsentligt öka styrelsens inflytande över kreditgivningen. Krediter tillstyrelseledamöter skall alltid behandlas av den samlade styrelsen. Jag har erfarit att bankinspektionen har för avsikt attutarbeta ett nytt elikmeddelande till bankerna där man uppmanar bankerna attvisa återhållsamhet vid kredilgivning i de syften som förekommit i detta fall.Bankinspektionen kommer också att i samband med bankernas rapportering och vidde kontinuerligtåterkommande undersökningarna i bankerna särskilt granska större lån tillprivatpersoner. Sådan granskning ingår iundersökningsprogrammen och har resulterat i kritik mot åtskilliga banker ochfinansbolag, alltså inte bara mot . Granskningen kommer attintensifieras. Vid en allmän beredning redogjorde jag förPK-bankens handläggning av lånen till . Regeringen fick då ta del avbankinspektionens utlåtande, de beslut om nya rutiner för långivning somfattats av liksom resultatet av de överläggningar som jaghar haft med styrelseordföranden och verkställande direktören i PK-banken.Regeringen informerades även om att justitiekanslern med anledning av inkommenanmälan kommer alt pröva om lånen till kan betraktas som muta.Regeringen beslöt att avvakta resultatet av JK:s prövning innan den tarställning till om några ytterligare åtgärder bör vidtas. Anf.42 (): Jag tackar finansministern för svaret. Jag har riktat minfråga till i hans egenskap av representant för den regeringsom företräder den statliga ägare som ytterst hämtar underlaget för sinmaktutövning här i . Bara den här uppräkningen visar oklarheten närdet gäller styrning och kontroll vid statligt ägande av affärsföretag. Detråder dock i detta fall inget tvivel om att statens aktieinnehav ligger överden magiska gräns på där ägaransvar enligt löntagarfondsförslaget ansesinträda. Orsaken till min fråga var den kritik bankinspektionenriktade mot långivning till förre justitieministern . Det ärdå inte lånens storlek eller syftet med dem som är mest intressant i dettasammanhang, utan det förhållandel att banken beviljade lånen till en ledamotav styrelsen, tillika chef för ett stort, närstående affärsverk, och detta utanatt iaktta banklagens föreskrifter. Bankinspektionen har fastslagit attPK-banken handlade olagligt när den betalade ut de stora lånen till utanatt ärendet först dragits i styrelsen. Huruvida anställda tjänstemän bör ställas till ansvar förbegångna fel i detta sammanhang är bankstyrelsens sak att avgöra, men somföreträdare för den statliga ägaren kommer regeringen inte ifrån fråganhuruvida denna styrelse, som tillåtit okontrollerad långivning tillslyrelsededamot, är förtjänt av fortsatt förtroende. Vad som redan harkonstaterats i detta ärende är enligt min uppfattning tillräckligt, utan skall behöva avvakta behandlingen av JK-anmälan om muta. I blickpunkten förägarens ansvarsprövning kommer naturligtvis främst styrelsens ordförande,förre förbundsordföranden i LO-anlutna , numeraordföranden i , . Vad som har hänt i ger på många sätt en försmakav Fondsverige. Men dessutom kastar det ett alldeles speciellt ljus överregeringens planer på alt låta staten tillsätta ordförandena i även de privataaffärsbankernas styrelser. Jag vill ställa två följdfrågor till finansministern.Avser regeringen att byta ut och/eller andra styrelseledamöter iPK-banken senast vid nästa ordinarie bolagsstämma? Påverkar det inträffaderegeringens avsikt att införa en ordning med politiskt utsedda ordförande ialla bankstyrelser? 43 i (m): Tillåt mig tacka finansministern för svaret på min fråga. som vi alla vet, en somöverträtt oskrivna lagar drivits på porlen och lämnats åt vargarna, medan dethar uttalats förtroende för sådana som överträtt skrivna lagar. Förutom det liksom jag har berört, har jagfrågat om arvoden, därför att folk bör ha möjlighet att bedöma om de härstyrelseledamöterna har gjort rätt för sig i denna sin egenskap. Det hade nogvarit bättre om finansministern hade talat om hur det är. Folk frågar signämligen om de här styrelseledamöterna verkligen har gjort skäl för sinaarvoden, och man kommer inte undan med det svar som finansministern har givit. Anställda i statens tjänst måste vara föredömen - därviddelar jag uppfattning. Okunnighet om lagen friar ej från straff- det vet sannerligen landets deklaranter. Vi läste om en linjenämndvid ett universitet som gjort fel och som dömts till böter. Det är bra att manbörjar ta itu med myndigheterna. Vi har alltför länge haft en alltför släpphäntattityd mot myndighetspersoners övertramp och försummelser här i landet.Tjäns-leansvaret måste komma tillbaka. Det enda samhällsområde där man verkligenstatuerar exempel tycks vara sjukvården, där inte läggerfingrarna emellan och där ingen missriktad kollegialitet tillhandahållerlättköpta förtroendeförklaringar. Om sjukvård, som det sägs. är myndighetsutövning,sä är rimligtvis ledamotskap i styrelsen för en statlig bank minst lika mycketmyndighetsutövning. Det parti jag företräder vill försvara medborgarna motmyndigheterna, och vi för dessa människors talan. Men vi begär också attstatens företrädare ställer sina krav på dem som påtagit sig ansvarsfullamedborgerliga uppgifter och att det ansvar dessa personer har för misstag ochförsummelser vederbörligen utkrävs av uppdragsgivaren, dvs. Medlemskap i en styrelse får inte tas enbart som enavlöningsförstärkning. Svenska folket får inte bibringas den uppfattningen kan göra vilka tabbarsomhelst därför att man inte begriper vad man hållerpä med, fast man är avlönad av allmänna medel för att begripa det, och sedanmed förnöjd uppsyn sitta kvar med sitt arvode sedan bröderna försäkrat att manhar deras fulla förtroende. Om vi skall fä någon ordning här i landet, måste allakänna att ett uppdrag innebär ett personligt ansvar och alt detta ansvar kanoch kommer att utkrävas. Innan någon accepterar ett uppdrag bör frågan ställasom vederbörande är kompetent att äta sig det. Häremot syndar både uppdragsgivareoch uppdragstagare alltför ofta. Det är möjligt att man i fråga om PK-bankensstyrelse har gjort några misstag. Omregeringen i fortsättningen tänker tillsätta ordförandeposterna i alla bankstyrelser bör det vara med folk som har verkligkompetens på området. Ju mindre kompetens som del finns i en styrelse, destostörre blir rimligtvis friheten för sådana som statsministern älskvärtbetecknade som babianhannar. Med anledning av av med det som han kallar för Fondsverige - hanförsummar aldrig tillfället att knyta an till löntagarfondsfrägan - måste jagsäga att det var tur för att ordföranden i också harvarit ordförande i ett fackförbund. Hur hade annars denna sammankoppling varitmöjlig? Menar att i sin verksamhet har fört enbit på väg mot den avgrund som han anser att löntagarfonderna skall föraSverige? Är det bara del förhållandet att har haft ett fackligtförtroendeuppdrag som klassar som en - efter vad jag förstår-samhällets fiende? Beträffande de frågor som ställer vill jagbara notera att, vilket också framgår av mitt svar, bankinspektionen vidåtskilliga tillfällen har riktat samma kritik mot andra affärsbanker och bankersom man nu riktar mot . Skillnaden är bara att dessa erinringar ochdenna kritik aldrig har väckt offentlig uppmärksamhet på det sätt som dettafall gjorde beroende på den person som råkade vara berörd av ärendet. Som svar pä frågan hur regeringen kommer att ställa sigtill styrelsen i kan jag bara upprepa det som jag sade i mitt förstasvar: Vi får ta ställning när justitiekanslerns utredning är klar. Hur vikommer att agera beror på dess innebörd och på hur vidsträckta konsekvenserJK:s utredning kan få. Jag tycker att det i detta läge är en mycket rimligståndpunkt. Sedan må avsätta styrelser på löpande band.Regeringen har ändå ansvar för att vederbörande tillsynsmyndigheter fårslutföra sitt arbete. Jag delar i stort sett i Värmdöuppfattningar om de krav som skall ställas på personer som "taga allmäntjänst". Men jag får det litet svårt att gå ihop med detta våldsammautbrott över styrelseledamöter. Menar att de skullevara avlönade med allmänna medel, dvs. tjänar - jag troratt det också är bedömning - hederligt ihop sina inkomster.PK-banken arvoderar dessutom sina styrelseledamöter sämre än någon annan affärsbank.I de övriga stora affärsbankerna har styrelseledamöterna väsentligt högrearvoden. Det är naturligtvis i hög grad en svår omdömesfråga attsäga huruvida styrelseledamöter har gjort sig förtjänta av dessaarvoden. Men det är inte skattebetalarna som avlönar . Detär kanske ändå värt att notera. Mot denna bakgrund förstod jag inte riktigt innebörden avGunnar upprörda inlägg. 45 (): försöker göra ett nummer av att bankinspektionenhar anmärkt på större privatlån i andra banker. Jag sade själv förut att detinte är detta som frågan gäller. Det anmärkningsvärda som här har inträffat äratt dessa lån har lämnats till en ledamot av styrelsen i banken. Jag har aldrighört talas om att det har förekommit anmärkningar som har riklats mot altlåneärenden inte har handlagts i enlighet med banklagen - att det har rört sigom brott mot lagen. Utifrån min erfarenhet som statlig representant i en privataffärsbanks styrelse vill jag säga att ett sådant åsidosättande av banklagensföreskrift endast kan ske i en statsägd bank. Där kommer kopplingen tillFondsverige. Denna debatt visar enligt min mening det ohållbara i attstaten äger affärsdrivande företag. I ett privat företag är det alldeles klartvilka ägarna är och hur de skall bära sig åt för att utkräva ansvar. Men iPK-banken äger staten ännu så länge av aktierna. För dessa röstar päbolagsstämman normalt en jurist frän . När säger att t. ex. styrelsearvodenabestäms av bolagsstämman, är det ett svar av goddag-yxskaft-karaktär. Jagantar att denne ämbetsman sitter där på finansministerns uppdrag, och därför ärdet rimligt att vi som valda företrädare för medborgare i denna stat ställerfrågor och lämnar synpunkter till . Jag menar att den statligt ägda rykte harfläckats av det inträffade. Det är därför naturligt att man frän ägarhållreagerar och vidtar förändringar som visar att man inte är inställd på attförsöka skyla över vad som skett. Skulle regeringen avstå från att genomföraförändringar, kommer det att påverka inte bara förtroendet för , detkastar också en skugga över hela den statliga företagsamheten. Det ställerplanerna pä att staten skall utse styrelseordförandena i alla banker i en skumdager, och det ger som sagt en försmak av Fondsverige. Vill ge ett svar på min fråga om huruvidaregeringen avser att gå vidare med planerna på att låta staten utse allaordförandeposter i bankerna? 46 i (m): Den enda tvistiga punkt som tycks återståmellan finansministern och mig är huruvida de styrelsearvoden som PK-bankeribetalar utgår av skattemedel eller av medel som banken har tjänat in. Jag tycker att det är mycket trevligt alt höra att detfinns något statligt företag som tjänar pengar. Det är i och för sig bra. Jaginbillar mig emellertid att skiljaktigheten i uppfattning mellanfinansministern och mig på den här punkten egentligen är av formell natur. Jag vill gärna säga alt den behandling av frågan omstatliga företag och de regler som skall gälla för dem, vilkenkonstitutionsutskottet har ägnat sig åt , ger anledning tillfunderingar om de här förhållandena. Jag hoppas alt vi får möjlighet attåterkomma till detta i ett annat sammanhang. Jag vet inte om jag hörde rätt, men sade LarsTobisson att åsidosättande av banklagens regler bara kan ske i en statsägdbank? Hur vet det? Vågar i denna kammare svära påatt den granskning som bankinspektionen nu kommer att företa inte skulle kunnaleda till uppdagande av liknande oegentligheter som de som har förekommit iPK-banken? I så fall är det en mycket äventyrlig garanti som . Han sitter visserligen själv i en bankstyrelse, men han bör då inte talaför andra banker än den i vars styrelse han sitter. Låt mig till slut, herr talman, protestera mot den antydansom möjligen fanns hos om att regeringen skulle försöka skylaöver vad som har förekommit i detta ärende. Jag vill påstå att ett beslut i enbankstyrelse, eller i en bank, aldrig har varit föremål för en så omfattandeoffentlig översyn. Bankinspektionen har själv givit offentlighet ät stora delarav sitt granskningsutlåtande, vilket bankinspektionen aldrig gör i andra fall.Justitiekanslern och regeringen granskar nu ärendet, och vi koinmer, så fort vianser tiden vara mogen, att lämna både och allmänheten en fullständigredogörelse för vad vi anser har ägt rum och för vad som bör göras. Någon"operation mörkläggning" är det definitivt inte fråga om. Här spelarstrålkastarljuset intensivare över förehavandena än i något privat företag, ochdetta är också en anvisning om vad som kommer att hända om man har offentligtägda institutioner som har att uträtta affärsverksamhet. 48LARS (): Jag kan naturligtvis inte utfärda någongaranti för hur det går till i alla banker. Jag invänder emellertid emot attfinansministern drog fram sådant som inte har i debatten att göra. Debattenhandlar om styrelseledamöter och deras rätt att få lån från den bank där desitter i styrelsen. Jag vågar påstå att ett sådant förfaringssätt som tydligenhar förekommit i - andra styrelseledamöter har ju sagt att sådantförekommer titt som tält - hade man inte kunnat ägna sig åt i en privat bank,av det skälet att företagsledare mycket noga vaktar på varandra och inte tyckeratt man skall kunna få företräde på grund av den ställning som ett ledamotskaputgör. Det är inte första gången som politiskt uppmärksammadeanmärkningar riktats mot bankers kredilgivning. Jag tänker på vad som hände iHandelsbanken . Större likhet företer kanske den s. k.Hassel-bladsaffären. I båda dessa fall gjordes personella ändringar. Jag menaratt det som inträffat i är väl så anmärkningsvärt just därför att detär fråga om kredilgivning till en ledamot av styrelsen i banken. Det är därförvi efterlyser ett besked om vad som skall hända i ansvarsfrågan. Jag efterlyser fortfarande besked om vad som skall händabeträffande ordförandena i bankernas styrelser, och då tänker jag påprivatbankerna. Överläggningen var härmed avslutad. 11 §Svar på fråga 1983/84:151 om utredningar rörande barns situation i hemmet har frågat mig om jag införkammaren vill redovisa i vilken utsträckning det i socialtjänstlagen finns stödför att generellt kartlägga barnfamiljernas situation och levnadsförhållandenför att utröna huruvida barnen är i "riskzonen". Till socialnämndens uppgifter hör att bedriva uppsökandeverksamhet för att få så god information om människors situation att väsentligabehov kan tillgodoses. Till socialnämndens uppgifter hör också att informera omsocialtjänsten och vid behov erbjuda hjälp. I förarbetena till socialtjänstlagen betonas att denuppsökande verksamheten måste utformas så att den personliga integriteten inteäventyras. Det innebär att utgångspunkten för verksamheten bör vara dels attden är generell i den meningen att den vänder sig till alla i en viss grupp,dels att den skall avse information om och erbjudanden av samhällets hjälp ochtjänster. Den bör alltså rikta sig till alla i sådana grupper som kan väntasbehöva särskilt stöd, t. ex. barnfamiljer och ålderspensionärer. Den uppsökande verksamheten bör sålunda vara neutraltutformad och huvudsakligen innehålla information om den service somsocialtjänsten kan erbjuda samtliga i just den grupp man vänder sig till. Om utredningar rörande barns situation i hemmet 50GÖTE (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret påfrågan. Jag tycker inte att det var särskilt preciserat, men jag har förståelseför det, eftersom inte heller lagen är preciserad. Orsaken till att jag ställt frågan är ett uppmärksammatfall, som har diskuterats bl. a. i pressen och i andra sammanhang. Det gälleralltså det beslut om kartläggning beträffande behov av uppsökande verksamhetsom fattats i kommun och som socialministern säkert känner till.Kommunen har efter den debatt som förekommit ändrat på beslutet, och man tänkerinte genomföra denna form av kartläggning. Jag vill framhålla att det jag vill diskutera inte ärdenna kommuns förehavanden. Det väsentliga är principen bakom uppläggningen aven sådan kartläggning, vilket jag tycker det finns anledning att diskutera. Enligt protokollsutdrag har man i kommunen beslutat attbarnomsorgsassistenterna, samtliga distriktssköterskor, skolsköterskor ochsocialsekreterare samt personal inom barnomsorgen skall träffas och gå igenomuppgifter om samtliga barn i åldern . Man har också angivit kriterierför vad som kan anses vara barn i riskzonen, och man har då utgått från barntill föräldrar som har missbruksproblem eller ekonomiska problem, ärarbetslösa, har sociala problem eller är långtidssjuka. Detta är, som jag ser det, en mycket långtgåendekarlläggning. Jag anser f. ö. inte att man kan tala om att barn är i riskzonennär föräldrarna är arbetslösa eller långtidssjuka eller när familjen har hamnati ekonomiska Otn utredningar rörande barns situation i hemmet svårigheter.Enligt min uppfattning finns det principiellt inte stöd för att på sådanagrunder göra generella undersökningar eller gå in och kontrollera familjernasoch barnens förhållanden. Jag menar att om man går till väga på det sättet,ligger det däri en fara för det första för den personliga integriteten och fördel andra för förtroendet mellan barn och skolsköterska. Och dessutom: Hurskall man klara sekretessfrågan? Varje befattningshavare i social verksamhet ikommunen har ju att iaktta sekretess och kan alltså inte avslöja allt hankänner fill vid ett sådant här sammanträde. Jag tycker därför all det är myckelallvarligt om förtroendemän och tjänstemän ute i landets kommuner tolkarsocialtjänstlagen på sådant sätt att man bygger upp arbetsmetoder enligt dethär skisserade fallet. Jag vill fråga socialministern: Ansersocialministern att detta ligger i linje med vad socialministern själv kallaren neutralt utformad och saklig information och en uppsökande verksamhet? Harsocialministern kännedom om huruvida det har förekommit motsvarande grunder föruppsökande verksamhet också i andra kommuner? Om man gör så här i sitt arbete,saknar man enligt min mening grund för det i andan i socialtjänstlagen. Detfinns stor risk för att man då kränker den enskildes integritet. vet alt jag inte får diskuteradet enskilda fallet, men om vi diskuterar frågan mer generellt, är ju svaretgivet. Jag sade att den uppsökande verksamheten enligt socialtjänstlagen skallutformas så att den är generell och inte hotar den personliga integriteten. Dåfrågar om det är riktigt att man kan bedriva en verksamhet somhotar den personliga integriteten. Nej, det är klart att man inte skall göradet. Jag menar att socialtjänstlagen, även om den är allmäntformulerad, ändå tillsammans med sunt förnuft ger fillräckligl klara direktivför att förhindra att man bedriver en uppsökande verksamhet som får deltainnehåll och som leder till de konsekvenser som påtalar.