prot · G709105 · 1983-12-31 00:00:00 — Det är detta som talar för att man bör ställa frågan: Ärdet här systemet -med sin tilltagande privata maktkoncentration, med sintilltagande monopolisering av prisbildning och marknad, med sin alltmerbristande elasticitet i fråga om produktionsfaktorernas anpassning tillvarandra - det riktiga systemet? Är detta det system som kan lösa problemen? Man kan då säga att vi skall gå tillbaka till kapitalismensådan den tedde sig i tidigare skeden, när den var mer konkurrenspräglad. Mendet låter sig ju inte göra - det är inte så lätt att gå tillbaka tillstenåldern, även om man tycker att det skulle vara behagligt att leva där,jämfört med att leva i det nuvarande samhället. Det kan finnas ett annat alternativ, nämligen att de storamaktkoncentrationer som utgör delar av det här systemet och som så att sägagenom sin organisationsform, genom sin koncentration av inflytande, är de sombär skulden till stelheten i det ekonomiska systemet. Jag syftar på detta attmarknadsekonomin inte fungerar enligt sin teori utan fungerar på ett helt annatsätt i verkligheten. Dessa maktkoncentrationer kanske skulle församhälleligas,öppnas för ett mer samhälleligt och demokratiskt inflytande, för ett folkligtinflytande, så att man bättre kunde styra teknologin. Man skulle då kanskekunna få fram nya ting på marknaderna och fullfölja en utveckling som verkligentillgodosåg de sociala behov som är otillfredsställda . Kanske skulle deti så fall bli en utveckling som fick de 20 miljonerna arbetslösa i arbete. Jag menar alltså att det finns anledning att ställa sådanafrågor, därför att det ekonomiska system som är en del av inte fungerarenligt teorin. Det har blivit något annat än vad det var. Teckning av aktier i , m. m. Teckning av aktier i , m. m. Om detta kan man som borgerligpolitiker ha en åsikt och som socialist naturligtvis en annan. Men det viktigaär ändå att man inte blir offer för några illusioner och framställer dettasystem som ett idealsystem, vilket löser alla problem och fördelar allaresurser på rätt sätt. Man måste se att verkligheten har fört systemet till enposition, där det inte bara är fråga om stelhet och bristandemarknadsanpassning samt kroniska kriser. Nej, det är också fråga om att detbildas stora transnationella imperier som hotar den nationellasjälvständigheten, inte minst för små nationer som . Och dessa transnationella imperier är sannerligen inga somhåller sig borta från politiken. Moderata samlingspartiets företrädare hävdadei föregående debatt att politiker inte skulle blanda sig i finanssaker ochföretagssaker. Men har tydUgen ingenting emot att de stora privatafinansimperierna blandar sig i politiken. Detta är någonting som man som demokrat har anledning attpå det skarpaste vända sig emot. Det finns alltför många exempel runt omkring i världen -och det finns många exempel också här i - på att de ekonomiskt mäktigai kraft av sina tillgångar, i kraft av sina pengar har kunnat utöva ettstyrande och härskande inflytande som helt och hållet har omöjliggjort förfolkflertalet att i demokratiska former göra sina intressen gällande. Med dessa något allmänna synpunkter, fru talman, vill jagyrka bifall till reservationerna 1 och 4. 72PER () replik; Moderat näringspolitik bygger i huvudsak påatt man med ramar och ramhushållning skall ange de gränser inom vilkanäringslivet skall fungera. Inom dessa ramar vill vi ha en fri och öppenkonkurrens på lika villkor mellan alla upptänkliga former av företag. Det skallfinnas kooperativa företag och privata företag. Det kan finnas statligaföretag och alla möjliga andra former som under fri konkurrens skall kunnatävla om att producera de bästa och billigaste varorna. Det här med gåvopolitiki förhållande till industrin som var inne på är något som närmaststår i överensstämmelse med industripolitiken i socialistisk tappning och somvi har voterat emot i denna kammare. Sedan till koncentrationen av ägandet. Det finns en sortskoncentration av ägande till olika former av investmentbolag. När det gällerskattefondsspa-randet har många tiotusentals småsparare slutit sig samman föratt enklare och mera effektivt kunna bevaka sina intressen. Det är ni inom det socialistiska lägret som har arbetatemot skattefonds-sparandet. Skattefondssparandet har spridit aktieägandet i dethär landet mer än någonting annat. Det är i stället stödpolitiken isocialistisk tappning som har lett till en koncentration. Ert ointresse försmåföretagandets och småspararnas villkor gör det svårt för dessa grupper attkomma fram i tillräckligt stor utsträckning. Vad är ute efter ärmaktkoncentration i dessa rätta bemärkelse till en liten grupp människor,nämligen de som sitter här eller till politiker i allmänhet, och det tycker viär negativt. 73TAGE () replik; Naturligtvis är det stor skillnad ideologisktsett mellan uppfattning och min. Jag representerar centerpartietoch vpk. Vi i är emellertid inte så otroligt hårtbundna av vår ideologi att vi inte kan handla praktiskt. Vi anser inte attstatligt ägande av företag skall vara ett självändamål. Det kan finnastillfällen då vi kan acceptera ett statUgt ägande av företag, t. ex. när statenmedverkar till rekonstruktioner av krisdrabbade företag. Då kan det varanaturligt att staten också tar ett ägaransvar. Lika naturUgt som det är attstaten i sådana fall tar ett ägaransvar anser vi det emellertid vara att statensäljer företag. menar att det medför en ökad koncentrationatt staten säljer ut en del av sitt aktieinnehav i . Det är precistvärtom. Jag pekade i mitt anförande på att det vi skall åstadkomma medutförsäljningen är en ökad spridningav aktieägandet. Det har vi också godaförutsättningar att få. Därmed kan fler människor få delägaransvar, insyn ochinflytande. Jag vill i det här sammanhanget fråga hurstort inflytande människorna har i den socialistiska stat som är Svenssonsmål och ideal. SlutUgen vill jag peka på ett egendomligt förhållande. AvJörn anförande framgick att han inte kan tänka sig någon som helstprivatisering av statliga företag. Hur har man då i det ärende som hardiskuterats här i kammaren, men som vi ännu inte har fattat beslut om, kunnatstödja skrivningen i utskottets betänkande? Där står: "Det av regeringenföreslagna bemyndigandet ger möjligheter till en sådan breddning av ägarkretsensom motionärerna uppenbarligen anser önskvärd." Litet längre fram stårdet: "Av vad som har anförts framgår att regeringen enligt utskottetsmening bör vara oförhindrad att överlåta statens aktier i helt eller delvisäven till icke-statiiga huvudmän." Man undrar hur det står till med den ideologi JörnSvensson så bergsäkert redovisar när man kan skriva under på utskottetsutlåtande i det här fallet. Teckning av aktier i , m. m. 74CHRISTER EIREFELT (fp) replik: har det faktiskthänt en del i samhället, . Jag skulle vara dålig liberal om jaginte vore beredd att ompröva beslut som togs . Då var detsäkert befogat med statliga intressen i en bank. Men förändrasmotiven för statiig etablering. Då måste det också vara möjligt att ompröva deägarformer vi har. Det skall inte vara självklart att de statliga intressenaUgger kvar. Vi är övertygade om att när man nu vill sprida makt ochansvar gör man det inte genom att hålla fast vid statens inflytande, utanprecis tvärtom. Statens och politikernas inflytande över kapitalet ärsannerligen stort nog. Att fördela aktier på det sätt vi föreslår trorjag däremot inte är verklig maktspridning. Därmed kan det också bli ett vapenmot den privata maktkoncentration som vi är lika mycket motståndare till. Det är dåvi kan undvika de små elitgrupper som talar om. Teckning av aktier i , m.m. 75 (vpk) replik; Det är intressant med ideologiska debatter.Tyvärr tillåter inte den korta repliktiden att jag tar upp alla de frågor somde tre borgerliga talarna har berört. Jag måste begränsa mig till tre punktersom jag tycker är angelägna att understryka. Mycket enkelt utryckt är mitt mål som svensk socialist ensocialism där det inte någonstans finns graderad rösträtt, där det i allaekonomiska och politiska angelägenheter av övergripande natur och inriktningråder demokrati. Detta är alltså oförenligt med den form av kapitalism vi hari . Som svensk socialist är jag inte någon entusiast förstaten i och för sig, i synnerhet inte för den traditionella statsapparaten,som har konservativt och auktoritärt ursprung i den svenska historien. Detfinns andra, kooperativa samhälleliga former som är mer demokratiska än staten,även om man ibland måste försvara det statliga ägandet, när det hotas av denprivata storfinansens intressen. Två ting, som jag tror är intressanta för en fortsattideologisk debatt vid något annat tillfälle, är följande. Jag vänder mig kanske särskilt till med attsäga att det inte är så att man fritt kan välja precis vilken kombination manvill av privat och offentligt. Man kan inte välja vilken typ av koncentrationman vill ha. Problemet med det nuvarande ekonomiska systemet i är attdet , till följd av sina inre mer eller mindre ödesbestämdautvecklingsmekanismer, är på väg mot ständigt ökad koncentration. Det är såatt säga kapitalismens egenskap att den blir alltmer centraliserad ochmonopoliserad i sitt ägande och i sin marknadsbildning. Därför beter den siginte längre i enlighet med sina teorier. Vi har anledning att förhålla oss tillalla de problem som denna automatiska, självutvecklande process medför. Vi kaninte önska oss tillbaka till den gamla, fina liberala konkurrenskapitalismen,som ekonomer som satt i sina studerkammare och prisade. Den finnsinte längre. Vi har en annan kapitalism, och den uppställer andra problem. Det tycksmig som om ni inte riktigt följt med. Vidare, för att stimulera till en litet mera partiobundenoch fri debatt, skulle jag gärna vilja säga ett ord om en borgerlig amerikanskvetenskapsman och ekonom som jag tycker genom sin vetenskapliga ärlighet väckerstor respekt. Jag som socialist har från min utgångspunkt läst honom med stortutbyte och känner en väldig aktning för honom. Hanvar i politiska och ekonomiska ting ganska mycket till höger om Per ,men han såg mycket klart den kapitalistiska koncentrationsprocessenskonsekvenser. Han var mer eller mindre övertygad om att detta skulle leda tillmycket svåra problem, både ekonomiskt och för demokratin och friheten. Han hadeen klarsyn som de borgerliga politikerna här i uppenbarligen saknar. 76 PERWESTERBERG (m) replik: För är väl borttagandet av dens. k. graderade rösträtten när det gäller ägande en socialisering och ettavskaffande av det enskilda ägandet. Det är naturligtvis ett sätt att lösaproblemen. Vi har valt det andra sättet - att i stället tillåta olika former avägande, allt från socialistiskt styrda företag till enskilt styrda företag,kooperativa företag och löntagarstyrda företag. De får i fri och ärligkonkurrens visa vad de duger till. Det avgörande är vilka som vill arbeta däroch vilka som vill köpa deras produkter. Det är detta frihetsalternativ som vihar, i stället för er mycket bundna och styrda modell. Vad vill egentligen ha i stället förstatsmakten, som han tydligen tycker är någonting auktoritärt och obehagligt?Det blir mycket lätt statsmakten som styr om det inte finns några andra ägare. talade om att det skulle bli encentralisering och monopolisering med en fri och öppen konkurrens. Jag undrarom inte är låst i gamla teknikuppfattningar. var det delånga serierna som till varje pris gav den bästa ekonomin. Vi finner inomsvensk bilindustri många företag med relativt små serier som går alldelesutmärkt. Den robotisering som följer med den tekniska utvecklingen gör att småenheter kan bli nog så konkurrenskraftiga. Detta slår sönder Svenssonsnågot förlegade teorier om centralisering och monopolisering. Vi får i ställeten ökad konkurrens. Teckning av aktier i , m. m. 77 () replik; säger att vi inte har följt medoch inte vet vad han menar. Jag får lov att säga att det är litet besvärligt. svarade inte på min fråga varför vpk harhelt olika inställning till privat ägande i två på dagens föredragningslista påvarandra följande betänkanden. Om menar att vpk:s handlande ärresultatet av ett logiskt tänkande, har jag litet svårt att hänga med. Jag fick alltså inte svar på minfråga varför vpk i näringsutskottets betänkande 22 kan tänka sig en försäljningav statligt ägda företag medan man i betänkande 23 inte kan göra det. Intogpartikamraten fel ståndpunkt när vi behandlade betänkande 22?Eller är det detta nya som vi inte har följt med och lärt oss som ligger bakomdessa tankegångar? 78JÖRN (vpk) replik; Jag är helt övertygad om att denna skenbart litet luriga kuggfråga väl medveten om vad det är förskillnad mellan de två fallen. I ett fall kan det finnas en privat industri som gårdåligt. Av skilda skäl kan det i ett konkret läge vara nödvändigt - om inte enkatastrof skall inträffa - att gå in med olika former av statligt stöd ochstatligt kapitaltillskott. Men det är kanske inte någonting som man i detlängre perspektivet har anledning att hålla på med. Teckning av aktier i , m. m. Det kan vara en stor skillnad mellan å ena sidan detpraktiska fallet och å andra sidan det praktiska fall som består däri att manhar en enda statlig affärsbank men vid dess sida en väldig pyramid av privatfinansiell maktkoncentration i det övriga bankväsendet. Då kan man inte gärnavara för att också denna sista bastion av allmänt ägande inom bankvärlden skallsäljas ut. Det är en rätt enkel och praktisk logik. Jag tror att den. Låt oss göra en sista liten erinran om den idealbild somborgerliga politiker, ekonomer och företagsledare så gärna gör sig av denkapitalistiska typen av marknadssystem i relation till den verklighet som dettasystem uppvisar. Per försöker nu skapa en positiv bild av dennya tekniken, vars grundvalar mer än någon annan hittillsvarande teknik ärkontrollerad av ett par stora multinationella finansimperier - och ettantal stora datorföretag - som i en oerhörd grad styr teknologins utvecklingpå detta område. Möjligheterna att frigöra sig från deras grundläggande konceptär oerhört små. Hela detta problem har tagits upp t. ex. i en stor rapport frånRomklubben. Där pekar ekonomer och experter som sannerligen inte är någrasocialister på faran av denna utveckling. Det förhåller sig inte så att konkurrensen ökar. Om vi gören jämförelse med läget beträffande världskapitalismen och ekonomiskasjälvständighet som nation , skall vi finna attkapitalkoncentrationen har blivit större, att den lilla elit som har detavgörande ekonomiska inflytandet har blivit mindre och mäktigare, att detransnationella imperierna, till vilka flera svenska storföretag nu mer ochmer kan räkna sig, har blivit allt mäktigare. De representerar en övernationellauktoritet, som är mäktigare än någon av de offentliga och demokratiskainstitutioner som liberaler och socialister i ett tidigare skede har kämpat föroch byggt upp. Det är denna alltjämt fortgående automatiska process somvi måste förhålla oss till. Det är inte så att konkurrensen ökar och frihetenblir större. Tvärtom flyter systemet, på grund av en inre automatik, i en annanriktning. Det är detta som vi måste förhålla oss till, inte tillutopier som hör hemma i ISOO-talet. Förste vice talmannen anmälde att Per och anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repliker. 79SIVERT (): För att egna kapital skall motsvarade krav på täckning av bankens placeringar som vår banklagstiftning föreskriverföreslår regeringen nu en ökning av bankens aktiekapital till 750 milj. kr.Avsikten är att en del av aktiekapitalet skall försäljas till allmänheten. Utskottets majoritet tillstyrker regeringens förslag i dethär avseendet. Till utskottets betänkande har dock fogats två reservationer somberör förslaget om en förstärkning av av bankens aktiekapital. I reservation nr 1 från vpk yrkas på en helt statligfinansiering av aktiekapitalet. Under debatten i kammaren har motiveringenhärtill närmare klargjorts. Utskottsmajoriteten har inte funnit det oförenligtmed bankens roll som statlig bank att man i begränsad omfattning ger utrymmeför ett icke statlig kapital. I reservation 2 från de borgerliga partierna föreslås attriksdagen skall göra ett uttalande innebärande att den andel av aktiekapitaletsom skall släppas ut ökas till minst det dubbla och alltså blir minst 30%.Under diskussionen i kammaren har vi fått uppleva att de borgerliga företrädertvå meningar. Å ena sidan hävdar att i sin helhet böravyttras. Å andra sidan menar att av PK-bankensaktiekapital bör försäljas. motivering för detta förslag äratt staten under sådana förhållanden fortfarande skulle vara ägare till banken,så att den skulle förbli en statlig bank. I samma reservation finns alltså förborgade tvåuppfattningar, en som egentligen bygger på att banken skall helt privatiserasoch en som går ut på att det är lämpligt med en större utförsäljning än vadregeringen nu föreslår. Försäljningen skall ändå uppenbarligen begränsas till30 %, eftersom banken - om jag fattar det hela rätt - fortfarande skall hakaraktären av statlig bank. ställningstagande är inte mycket attkommentera-det partiet springer ju numera i hälarna på i den härtypen av frågor. Jag vill då klart säga ifrån att operationen attintroducera på börsen sannerligen inte har den innebörden att viskall privatisera denna statliga bank. Det är tvärtom på det sättet att vitycker att detta kan vara en väg att skapa ett nödvändigt kapital i ett visstläge, som banken noteras på marknaden, vilket naturligtvis gör detmöjligt för banken att bli mer operativ på denna marknad. Det ärden kalla verkligheten bakom detta förslag, som naturligtvis har sina sidor,eftersom det innebär att banken i fortsättningen kommer att få in andra ägareän staten. Jag yrkar alltså avslag på såväl reservation 1som reservation 2 med konstaterandet att regeringens förslag i det häravseendet är väl avvägt. Reservationerna 3 och 4 gäller båda frågan om de statligaföretagen. Vpk-reservationen går ut på att skall beställa enparlamentarisk kommitté med uppgift att lägga fram konkreta förslag om hurstorföretag, banker, försäkringsbolag osv. skall överföras till samhälleligtägande. Den borgerliga reservationen går i den rakt motsatta riktningen. Mansäger där; "Det är angeläget att regeringen lägger fram en planför försäljning och börsintroduktion av statliga företag." Båda dessa reservationer har sådana inriktningar att deinte står i överensstämmelse med vår uppfattning om det statliga företagandet.Jag yrkar alltså avslag på såväl reservation 3 som reservation 4. som vi inte ser några skäl till att dramatisktöka det statliga företagandets andel i det svenska näringslivet genom ettstatligt övertagande av stora sektorer av det privata näringslivet, menar viatt den avveckling av det statliga företagandet som de borgerliga partiernaförordar är helt oantagbar. I stället måste det statliga företagandet anpassasfrän fall till fall. Teckning av aktier i , m. m. Teckning av aktier i , m. m. När särskilda omständigheter föreligger, får man vidta deåtgärder som nöden kräver eller som staten har intresse av ur näringspolitisksynvinkel. Detta är en princip som vi drivit länge, och den har ocksåvarit orsaken till att vi accepterat den kraftiga ökning av det statligaägandet som skedde under de sex borgerliga regeringsåren. Det är närmastskrämmande att höra att dagens företrädare för de borgerliga partierna heltenkelt inte låtsas om att den statliga sektorn under den borgerligaregeringsperioden faktiskt ökade och ökade ganska kraftigt. Att vi sedan staten för många miljarder sanerat de härföretagen och deras ekonomi skulle sälja tillbaka dem till deägarkategorier som körde ned företagen i botten och påyrkade samhälleligtövertagande är naturligtvis fullständigt orimligt. Vi anser att det statligaföretagandet måste vara ett aktivt medel i näringspolitiken. Jag yrkar bifall till hemställan inäringsutskottets betänkande 23. i debatten talade Per om deklåfingriga politikerna, som inte borde lägga sig i företagandet. Jag villfråga Per om han klart och entydigt kan tala om för mig hur det hade varit med de företag som kom till via regeringen och begärdehjälp till överlevnad. Är det den typen av klåfingrighet som de skall betackasig för, eller vad är det? Titta litet grand hur det står till runt om ivärlden. Vi är vana vid direkta statligasubventioner för rekonstruktion av viktiga industrier som hamnat i obestånd.Det har lett till ett ökat statligt ägande, som jag sade. Det har deborgeriiga partierna under sina regeringsår verksamt bidragit till. Vi har fåttgenomföra strukturprogram för produkt- och produktionsmässiga specialiseringarmed statligt stöd under en lång följd av år inom ett flertal industrigrenar. Ärdet den klåfingrighet som Per tycker inte passar i näringspolitiken?Vi har i så fall en annan typ av klåfingrighet, som gäller kapitaltillförseltill finansiering av investeringar, marknadsföring, exportstöd, osv. Det ingårsom ett verksamt medel i näringspolitiken. Det är självklart att klåfingrigapolitiker också engagerar sig i denna politik. Vi har fått arbeta med särskilda avskrivningsregler ochliknande när det gäller investeringsverksamheten. Vi har en hel rad forsknings-och utvecklingsinstitut som staten satsar pengar i. Där fattade jag kanske PerWesterberg rätt, för han tyckte att man till nöds skulle kunna acceptera dentypen av insatser. Men det är faktiskt på det viset att den statliganäringspolitiken behöver också de statiiga företagen. Dessa gör en mycket godnytta i och med att de håller sysselsättningen uppe och håller i gång vissabranscher som det knappast skulle vara särskilt intressant för de privatabolagen att satsa i. De stora koncernerna i det här landet satsade intesärskilt glatt och villigt för att bevara varvsindustrierna och stålindustrin.Var var de stora kapitalägarnas generositet då det gällde att satsa förframtiden? Den fanns bara inte. När det gäller frågan om marknadsekonomin skall jaginskränka mig till att säga att den råa och oförfalskade marknadsekonomin, densom ni moderater kallarför frihet, leder till en stark koncentration och ofrihet för de många Nr105 Teckning av aktier i , m. m. människorna.Alla vet att om man inte får någon grimma på marknadsekonomin, leder detofrånkomligen till en maktkoncentration för ett fåtal människor. Det hela gårju ut på att till varje pris bli störst och bäst. Då slår man under sig alltingannat. SlutUgen några ord till ChristerEirefelt, som med anledning av vår inställning till talade om enomsvängning från det socialdemokratiska partiets sida. Men satt ju i regeringsställning , och var var alla de förslagsom gick i den här riktningen då? Vi såg inga sådana förslag. 80PER (): En näringspolitik som går ut på enramhushållning, inom vilken det skall finnas en fri konkurrens på lika villkorär ingen rå kapitalistisk poHtik. Det är en social marknadsekonomi medmöjligheter att ta bort eventuella felaktigheter eller avarter inom de ramarsom man har ställt upp. Vi vill ha en fri konkurrens på lika villkor. Därförhar vi nödgats gå med på vissa former av exportstöd, eftersom man lämnar det ien lång rad andra länder. Annars skulle svensk exportindustri få sämrearbetsvillkor än motsvarande företag i andra länder. Det är därför vi villförsöka skapa gynnsamma arbetsvillkor för hela den svenska industrin, så attden skall få gynnsamma konkurrensförhållanden och kunna producera mer och ökaden totala välståndsutvecklingen. Vi vill inte gå in på den här formen avselektiva stödåtgärder och den stödpolitik som gör sig tilltolk för. Jag tror inte att det var lyckligt med de mångaingripanden i företag som gjordes och början av1980-talet. Vi tror att en tillämpning av det s. k. konkursinstitutet hadevarit en väsentligt bättre och mer human metod mot såväl anställda som ägare.Statsmakterna borde ha tagit till vara samhälleliga intressen, i stället föratt hålla företag utan framtidsutsikter över vattenytan till oerhört högakostnader. Detta kommer troligen aldrig att vara en framkomlig väg för attklara ut problem.