prot · G70916 · 1983-12-31 00:00:00 — Det fanns också en färdig propositionutarbetad som helt följde de här förslagen men som aldrig kom attföreläggas . Däremot har riksdagsbeslutet i anledning av deförhandlingar som fördes i ganska hög grad följt sockernäringskommitténsprinciper. kommer detta plötsliga utspel i av statsrådetHellström. Och jag måste säga att det resonemang som han för och som ocksåSvante har med i sitt svar, att förslaget skulle syfta till attunderlätta exporten för , är ganska verklighetsfrämmande. har vår import i huvudsak kommit från . Jag hoppas att det finns tid att tänka om, annars hotasinte bara alla de arbetstillfällen på fabrikerna som Fabriksarbetareförbundethelt naturligt slår vakt om utan också sysselsättningen för alla övriga inomnäringen. Jag vill därför ställa en följdfråga. talar om vissregionalpolitisk hänsyn. Innebär den formuleringen att statsrådet kangarantera fortsatt drift vid de sju bruken i även efter 1985? Det ärett väldigt viktigt besked för odlarna, arbetarna och berörda kommuner. Om den svenska sockernäringen 118 (): Jag ber att få tacka jordbruksministern försvaret pä min fråga. Jag ställde den naturligtvis av samma anledning som debåda andra ledamöter som ställt liknande frågor, även om svaret fränregionalpolitisk synpunkt får olika stora konsekvenser för och Gotland.Uttalandet av har väckt stor oro, och vi vill ha ett lugnandebesked från jordbruksministern. Mot bakgrund av det tidigare beslutet , där riksdagengodkände sockeröverenskommelsen mellan berörda parter och där en faktisksjälvförsörjningsgrad på fastlades, framstår regeringens ändrade syn pådetta område som synnerligen märklig. Den kräver därför sin förklaring. Uttalandethar framkallat berättigad oro och förvåning, och protesterna har inte helleruteblivit. De har förts fram av såväl sockerbetsodlarna som ,och jag förutsätter att dessa protester även har nätt fram tilljordbruksministern. Att sockerbruk på på ett alldeles specielltsätt kommer att befinna sig i ett riskläge vid en ökad sockerimport är vi välmedvetna om, vi som arbetar och bor i denna del av . Vi vet vad detskulle betyda från regionalpolitisk synpunkt om inte sockerbruket ochbetodlingen får drivas i samma omfattning som . Frågan är bara om ocksåregeringen är medveten om detta. Drygt hundratalet årsanställda plus kanske lika mångasäsongarbetare mister sina jobb. Nästan tusentalet lantbrukare har gjortdyrbara investeringar i såmaskiner, i upptagare, i fyrhjulsdrivna traktorer, ivagnar, i redskap och i utrustningar, som helt plötsligt inte kan utnyttjas ochdärmed förlorar i värde. Lantbrukarna har utvecklat kunnande och teknik för attframställa en fullvärdig produkt till förädlingsindustrin. Detta har givitutkomstmöjligheter och arbetstillfällen åt både bönder och arbetare. Det ärdärför av allra största vikt att sockernäringen kan garanteras fortsattverksamhet på . Därför vill jag fråga jordbruksministern om det verkligenär hela regeringens uppfattning att vi skall minska vår självförsörjningsgradmed och därigenom frångå den uppförhandlade 95-procentigasjälvförsörjningsgraden, vilken det har rått enighet om. Eftersom regeringen har ett särskilt ansvar för dengenomreglerade bransch som sockernäringen utgör, vill jag också fråga om man ärmedveten om vilka konsekvenser det kommer att få för om sockerbrukläggs ner. Möjligheten till alternativ sysselsättning inom länet är obefintlig. 119Jordbruksminister : Herr talman! Det uttalande som Sverigegjorde vid i är betingat av att vi inte kan nöjaoss med att i olika sammanhang bara uttala vår välvilliga inställning till attunderlätta utvecklingsländernas export. Vad vi har sagt är att vi skall strävaefter att skapa utrymme för den import av socker på 10 ä som riksdagenuttalade sig för i enlighet med de jordbrukspolitiska riktlinjer som denborgerliga regeringen föreslog i 1977 års proposition och som fortfarande gäller, även om vi nuarbetar med det tvååriga avtalet. När vårt uttalande i nu tolkas som en sådanförändring av nuvarande förhållanden att det skulle tvinga till omedelbarnedläggning av något sockerbruk är det med hänsyn tagen till den utformning somden svenska utfästelsen fick fel. Det sades sålunda klart ut att ökningen avimportutrymmet får ske i sådan takt att man tar hänsyn till dearbetsfillfällen i som är värdefulla ur bl. a. regionalpolitisksynpunkt. Vi bibehåller sålunda det andrum som gavs i avtalet för attvi skall kunna finna ersättningssysselsättning för de arbetstillfällen somskillnaden mellan en självförsörjningsgrad på mellan och 85 ä 90 %representerar. Det omedelbara hot om nedläggning av något av de befintligasockerbruken som det talas om föreligger sålunda inte. Däremot finns enförhoppning om att det pä sikt skall vara möjligt att finna ersättningsproduktionsom kan hjälpa oss att få ekvationen att gå ihop. Där kanske man kan göra denreflexionen att det borde vara lättare för ett industriellt välutvecklat landsom att finna ersättningsproduktion än det är för ett u-land. Som allavet pågår arbetet pä att hitta ersättningsproduktion, men tar vi hänsyntill de arbetstillfällen som betraktas som värdefulla. Om den svenska sockernäringen 120 (): Jag konstaterar att jordbruksministern intekunde lämna den garanti för framtiden som jag efterlyste för de tvä nämndasockerbruken. I stället talar han här om ersättningsindustri och alternativproduktion. Det är en ganska märklig fundering i då vi har så passmycket bekymmer med att klara industrin i övrigt. Jag anser att regeringen skulle havarit värd en applåd om den hade talat om i att nu är vi, precis somEG-länderna, också ett exportland i fråga om socker. För är ingetu-land när det gäller att odla socker. Det kan vi, och vi gör det till mycketkonkurrenskraftiga priser. Det hade varit riktigare att tala om att nuskall vi ta upp förhandlingar med och , som vi utan vidare skullekunna förse med socker. Det skulle innebära långsiktiga handelsavtal. Jag troratt i det långa loppet skulle kunna hävda sig väl. Det är dock så attäven de dumpade småkvantite-terna på världsmarknaden till och från har ganskahöga priser. Där skulle utan vidare kunna konkurrera. Det är attbeklaga att man här försöker ta udden av något som fungerar väl och är mycketviktigt både från regionalpolitisk synpunkt och från många andra synpunkter. 121INGVAR (): Jordbruksministern säger att det var ettuttalande om en allmän välvilja att förstärka u-hjälpen. När det gäller sockrethar det haft väldigt marginell betydelse i de sammanhangen, i varjefall. Vi har t. o. m. importerat för att täcka det behov vi haft, men frånandra länder än . Det bör man i detta sammanhang också notera. Det skulleinte heller bli fråga om någon omedelbar nedläggning. Om den svenska sockernäringen herr jordbruksminister, det har varit oro bland deanställda på sockerbruken, inte minst på Karpalund, , och man frågarhur länge otrygghet och osäkerhet skall vara rådande. I och med attjordbruksministern framhöll att det var viktigt att vi kom fram tillalternativ produktion skulle jag vilja fråga jordbruksministern: det dåinte att regeringen är mera positiv till att påskynda strävandena att nåframgångar i detta avseende? 122 (): Jag skulle också gärna vilja efterlysa dealternativa sysselsättningar som kan ges eller alternativa produktioner somdet skulle kunna bli på sockerbruken framöver. Jag undrar om detta är något somkan gälla också och vad det finns för forskning och undersökning pågång inom det här området. Det skulle vara mycket intressant att veta. Jag noterar också att jordbruksministern ändå säger skall ta regionalpolitiska hänsyn framöver. Jag tolkar det.som attregeringen är beredd att garantera den här näringens framtid på , därden betyder så väldigt mycket. sade i sitt första anförandeatt jag hänger upp mig riksdagsbeslut. Det är ett riksdagsbeslutsom vi alla har varit överens om att fatta och ett riksdagsbeslut som gällertills ett nytt beträffande riktlinjerna är fattat. Vi får skilja mellan deriktlinjer som vi har och det avtal som vi har träffat. Vi träffade det aktuella avtalet för att garanterasysselsättningen vid de befintliga sockerbruken. Det gav möjligheter för denbetproduktion och den sockerbruksproduktion som vi har . Utöver vad som sades 1977 har vi sagt att vi vet vilkentung roll de här bruken har ur regionalpolitisk synpunkt. Därför har vi även iGeneve markerat att det är fråga om en strävan . säger att det hade varit värt att applåderaSverige om vi hade åkt till och sagt: skall också vi medverka tillatt tränga undan utvecklingsländernas möjligheter att exportera på det härområdet. Det tycker jag är något cyniskt. Borde vi inte vara intresserade avatt göra vad som är möjligt för att se hur vi som har möjligheternaskall kunna utveckla en produktion på basis kanske av jordbruksprodukter,kanske av det kunnande som vi har - för att få till stånd en alternativsysselsättning som kanske t. o. m. blir bättre ur alla deras synpunkt som skallarbeta inom detta område och som ger oss möjligheter att bidra meddetta lilla importutrymme? Det är så marginellt, säger , så att detinte betyder någonting. Men insats i det här sammanhanget är att gå utoch försöka få också andra att medverka - det är så vi för diskussionerna. Vi sade också som en förutsättning att om det här utrymmetpå svensk sida skall skapas , att det inte får vara för att ge utrymmeåt import från andra industriländer, utan det skall vara ett utrymmeförbehållet import från utvecklingsländerna. Det är så vi resonerar. Någon oro finns det inteanledning att sprida kring de här frågorna. 124 (): Det är klart att de alternativ somjordbruksministern talar om skulle kunna skapa möjligheter för den häru-hjälpen. Men i sockernäringskommittén fann vi att det var mycket storasvårigheter med att så snabbt komma fram på det här området. Det tar längre tidän man av allt att döma också från regeringens sida anser . Därför menar vi att oron kommer att fortsätta, och därförbehövs det faktiskt mer än de markeringar som har gjorts i . De har istället åstadkommit att oron blivit större. Därför hade det varit bättre om dealdrig hade bHvit gjorda. Jag hoppas att jordbruksministern tar initiativ till attförsöka rätta till detta, så att vi kan få lugn och ro i den produktion som förvårt lands del är så viktig i de här avseendena. Vi vet att sockerbetor är en oerhört viktig gröda som ärbetydelsefull ur många synpunkter, inte minst ur miljösynpunkt. Det bör ocksåvara någonting som regeringen har intresse av. Om den svenska sockernäringen 125 (): Jo, , jag tror säkert att manfår mest applåder i Gefleve om man går ut med den beskäftigt generösainställningen att skall ge efter och bortse från egna intressen. Det äremellertid att tänka över om vi har råd med den sortens beskäftighet,som jag inte är säker på att man ute i världen tar så allvarligt som svenskarnasjälva ibland gör. Jag anser också bestämt att sockerproduktionen är felområde, eftersom erfarenheten visar att andra i-länder ökar sin produktion ochapplåderar att lilla låter bli att vara med och konkurrera. Det var ganska naturligt att manfattade ett försiktigt beslut om högst , eftersom detinternationella sockeravtalet då gällde. Jag tycker emellertid att det nu - närdet var tid för nya ställningstaganden beträffande det internationella avtalet- var fel att ha som utgångspunkt att skall vara ett importland. 126Jordbruksminister : Herr talman! Att det skulle vara ettuttryck för beskäftighet om på internationell nivå försöker att på sittsätt bidra till att i en också för utvecklingsländerna utomordentligt besvärligsituation skapa ett utrymme för deras möjligheter till export av en vara avdenna karaktär är en bedömning som får stå för. Här har sagts att sockernäringskommittén var enig. Den kommed ett betänkande, och jag känner mycket väl till detta. I remissbehandlingenvar meningarna om detta betänkande delade. Om den svenska sockernäringen del ingen anledning att frångå beslut. tycks mena att den allmänekonomiska situationen i världen och förutvecklingsländerna är sådan att det finns större anledning att gå ifrån1977 års beslut. Det har sagts i denna debatt att en proposition låg färdigatt avlevereras till . Varför lade inte den borgerliga regeringen framden propositionen? 127 (): Det var så olyckligt att det kom en nyregering precis . Det var anledningen. Jag vidhåller vad jag sagt och beklagar att jaginte kan få regeringen att på allvar diskutera en ny linje när det gäller dessaprincipfrågor. fortsätter att tala om roll isammanhanget. Detta är ganska märkligt när vi kan bevisa att vi inte har importeratnågonting från . Dessutom är detmycket tvivelaktigt om det är effektiv biståndsverksamhet att köpa socker tillde dumpade världsmarknadspriser som ligger långt under produktionskostnaden,även i utvecklingsländerna. Jag tycker att man skall ta bindeln från ögonen ocherkänna att biståndsverksamhet är någonting helt annat. 128 (): Jag vill bara konstatera attjordbruksministern inte känner till den oro som många ute i landet hyser i dehär avseendena. Det är också på det sättet att en stark industri i Sverigeskapar betydligt bättre möjligheter för oss att bistå . Jag tror inteatt sockernäringen i det avseendet är ett undantag. Det är emellertid så, att om vi skall kunna bibehållasockerbruken också för alternativ produktion - och det tar tid innan vi nårfram till detta - måste vi och framöver producera socker ursockerbetor. Vi vet att om man lägger ner ett bruk är det praktiskt taget omöjligtatt starta det igen. Det är angeläget att jordbruksministern tar hänsyn tilldessa faktorer och att han också lyssnar på sina egna partikamrater isockernäringskommittén. De visade en fast och beslutsarn hållning i dessafrågor. Vi trodde på dem, och vi hoppas också att regeringen framöver kommeratt lyssna på dem och tro på oss som har framfört oron som finns ute påfältet. Anledningen till att jag inte känner den oroni talar om är ju att jag vet vad den har uttalat i Geneve.Jag har tidigare redovisat vad det uttalandet innebär.. säger att våra möjligheter att bedriva enaktiv u-landspolitik beror av att vi har en väl utvecklad industri. Men vara möjligheter beror inte av att vi i evighetframöver skall behålla just den typ av industriell utveckling som vi har i dag.Det är ju tvärtom ganska naturligt att vi arbetar för att åstadkomma enindustri som är ännu På basis av kanske jordbruksprodukter och av det kunnande vi har idetta sammanhang kan vi måhända göra insatser av annan karaktär, insatsersom inte har lika lätt att göra. Det är motivet till att vi sägeratt man skall ta den hänsyn som de sysselsättningstillfällen vi harkräver och se på utvecklingen . Men var litet förhoppningsfull om våramöjligheter att arbeta vidare för andra produkter och processer! 130 (): Jag har intrycket att sockerindustrin i dagär mycket effektiv, mycket modern och mycket lönsam. Varför är det då såbråttom att leta efter andra och okända alternativ, som alla medför en oro? Om säkerhetskontrollen vid dammanläggningar 131 (): Jag är förhoppningsfull om framtiden,jordbruksministern, och det gläder mig att också jordbruksministern är det. Detvar därför jag hoppades att jordbruksministern också skulle inse hur allvarligtvi som satt i kommittén tog på uppgiften och hur eniga vi var i bedömningen avproblemen att snabbt komma över till annan produktion, sådan produktion somjordbruksministern här tydligtvis tänker pä. Vi hoppas att jordbruksministernmedverkar till att denna process skall gå snabbare, och att man samtidigtklarar både sysselsättningen i industrin och i jordbruket och därmed ocksåbygger upp ett starkt näringsliv och goda förutsättningar att också framgentkunna bistå . I det senaste säger har jag ingen svårighet att instämma.Vi har konstaterat att detta är en utveckling som kräver sin tid. Men jagtycker det är riktigt att vi gör vad vi kan för att snabba på en utvecklingsom kan vara till fördel för det hela. Överläggningen var härmed avslutad. 27§ Svar på fråga 1983/84:78 om säkerhetskontrollen vid dammanläggningar 133Jordbruksminister : Herr talman! har frågat migom hur säkerhetskontrollen sker vid existerande dammanläggningar och omregeringen kommer att vidta några åtgärder för att förbättra denna kontroll. Enligt vattenlagen är det ägaren till en vattenanläggningsom har ansvaret för kontroll och underhåll av anläggningen. Somvattenanläggning räknas bl. a. dammbyggnader. Enligt den nya vattenlag somträder i kraft utövas tillsynen över vattenanläggningar avlänsstyrelsen. Om underhållet försummas får vid vite föreläggaägaren att fullgöra sin underhållsskyldighet. Handräckning kan också meddelas. Om säkerhetskontrollen vid dammanläggningar För att biträda länsstyrelserna i tillsynsarbetet harstatens vattenfallsverk och inrättat endammsäkerhetsnämnd vars ledamöter förordnas av regeringen. Nämnden avser attunder ge ut normer för tillsyn av säkerheten vid medelstora ochmindre vattenanläggningar. För att få underlag för tillsynen görlänsstyrelserna inventeringar av dammar. För kontrollen av de dammar som statens vattenfallsverkförvaltar har verket en egen kontrollorganisation. Kontrollen sker enligtanvisningar som verket har utarbetat, och inspektioner utförs kontinuerligt avden personal som svarar för anläggningens drift. Ungefär skalldet dessutom utföras en besiktning av särskilda sakkunniga. Vid många störredammar bar det installerats olika instrument för mätning av bl. a. läckage ochvattennivå i dammen. Liknande rutiner tillämpas av medlemsföretagen i . Mot bakgrund av vad jag nu har redovisat bedömer jag attdet f. n. inte finns anledning för regeringen att vidta några åtgärder för attförbättra kontrollen av dammsäkerheten. 134PAUL LESTANDER (vpk): Jag får tacka jordbruksministern för svaret,som var omfattande och rätt utförligt. Men jag kan inte instämma i deslutsatser som jordbruksministern drar av den uppräkning han har gjort isvaret. Under den här sommaren har det uppstått läckor, först påSuorvadammen. En stor del av befolkningen i skulle uppenbarligen hasvävat i omedelbar fara, om det hade varit ett allvarligt läckage, som hadelett till ett dammbrott. De ekonomiska förlusterna av denna läcka är ganskabetydande. Kort tid efter det att läckan i Suorvarnagasinetupptäcktes, upptäcktes en läcka i Vittjärvsdammen. Det är då att märka att läckan i inteupptäcktes av någon av anställd eller av någon som hade medsäkerhetskontrollen att göra, utan av en pensionär, som bor i området - precissom i när ubåten dök upp, då det inte var militären utan en fiskaresom såg den. Det är alltså i båda fallen ortsbefolkningen och inte deförnämliga kontrollapparaterna man har och som man tror skall kunna klara detsom gjort upptäckten. Jag menar att man måste ta mycket mera allvarligt på dehär frågorna. Det får inte hända att vi får ett dammbrott i någon av Luleälvensstora regleringar; det skulle allvarligt hota befolkningen inom . Jag tror jordbruksministern och jag är överens på denpunkten, men jag tror inte man får slå sig till ro med de kontrollsystem manhar - man måste också se över de tillämpningsföreskrifter som finns och seefter hur det går till i verkligheten. Jag tror att jordbruksministern mycketväl kan klara det, men jag tror inte det går att klara det genom att säga: Jagär inte beredd att vidta någon ytterligare åtgärd. Självfallet är och jag överensom allvaret i en sådan här situation och om att det inte får inträffa en sådankatastrof som skulle kunna bli följden, om någonting hände med den här typen avdammar. Jag tror för min personliga del att det här var enpåminnelse till kraftföretagen om vikten av att kontroller görs och att deutförs med största omsorg. När jag säger att jag för ögonblicket inte finneranledning att vidta någon ytterligare åtgärd, gör jag det med hänvisning tillde ytterligare åtgärder som enligt redan vad som har beslutats kommer attvidtas. Nämnden skall ge ut normer för tillsyn avsäkerheten vid medelstora och mindre vattenanläggningar. För att få underlagför tillsynen gör länsstyrelserna inventeringar av dammarna. Man skärper alltsåbevakningen på det här området. Det som inträffat har blivit en påminnelse som motiveratdessa insatser, och jag hoppas att det skall visa sig vara tillräckligt. Om utrotning av frilevande vildsvin i 136 (vpk): Jag vet inte om jag eller jordbruksministernhar missuppfattat detta material. Det står ju att det gäller små ochmedelstora dammar. För de dammar som självt har kontroll över harman en egen dammsäkerhetsorganisation. Den organisationen får nog ta initiativtill en utredning om vilka tillämpningsföreskrifter man har för sindammkontroll. Hur går den till? Det är ju ortsbefolkningen som upptäckerdammläckor och inte de som skall sköta kontrollen. Vad jag nu har sagt avser dammar över huvudtaget. Överläggningen var härmed avslutad. 28§ Svar på fråga 1983/84:83 om utrotning av frilevande vildsvin i Södermanlandslän har frågat mig om vilkaåtgärder jag är beredd att vidta för att vildsvinen skall utrotas iSödermanlands län. Enligt den lagstiftning som infördes skalllänsstyrelserna i landet verka för att de vildsvin som lever i frihet utrotas.För att uppnå detta har länsstyrelserna bl. a. möjlighet att förordna särskildajägare. Vidare får djuren jagas och är jaktbara . IStockholms län, där försöksverksamhet pågår, skall sörja för attstammen inte ökar i nämnvärd omfattning. Enligt vad som uppges har frilevande vildsvin etableratsig i bl. Enligt vad jag erfarit har därinformerat berörda jakträttsinnehavare om gällande jaktregler beträffandevildsvin. Om utrotning av frilevande vildsvin i 'Länsstyrelsenkommer genom ytterligare information att söka få tillstånd en mer intensifierad jakt efter djuren. Genom beslut av regeringen har naturvårdsverketerhållit medel till sin pågående undersökning om frilevande vildsvin iStockholms län. I beslutet har regeringen uppdragit åt verket att, i sambandmed sin redovisning av undersökningen , lämna förslag till lämplighantering av vildsvinsfrågan . Förslaget kommer att redovisas undervåren har således möjlighet attbegränsa vildsvinsstammen. Med hänsyn till detta och i avvaktan pånaturvårdsverkets förslag bör ställningstagande till eventuella åtgärder frånregeringens sida anstå. 139LARZ (): Jag ber att få tacka jordbruksministern försvaret på min fråga om, som han sade, vilka åtgärder han var beredd att vidtaför att vildsvinen skulle utrotas. Svaret är uppenbarligen att inga som helståtgärder skall vidtas. Bakgrunden till frågan är den stora skadegörelse somvildsvinen har förorsakat i och den framställan som har gjort till . Svaret frän , vilketockså jordbruksministern åberopar, är skäligen tunt. Därför ansåg jag att detfanns skäl att ställa frågan även till jordbruksministern. förklarade att den inte anser att"situationen f. n. är sådan att tvångsjakt enligt 24 § 1 mom. jaktlagenbör ske". Jag kan dess värre konstatera att det svar som jag nu har fåttav jordbruksministern är ungefär lika intetsägande. Innan fattade sitt beslut infordrade mansynpunkter frän ett antal remissinstanser, som antogs besitta sakkunskap påområdet. Jag skall ge några exempel ur svaren. säger att antaletfrilevande svin måste "nedbringas till ett minimum" och "pågrund av den påtagliga skadegörelse som redan konstaterats av befintliga grisarsom lever i frihet på ett flertal platser i länet har man den bestämdauppfattningen att det inte är möjligt att ha vildsvinen frilevande ikulturlandskapet". anför: "kan motovanstående bakgrund inte acceptera en frilevande stam av vildsvin. De vildsvinsom finns inom länet bör omgående utrotas innan de hunnit föröka sigytterligare. Vidare är det lantbruksnämndens åtsikt att de vildsvin som underen försöksperiod får förekomma i södra delen av skall utrotas efterförsöksperiodens slut så att invandring över länsgränsen inte kommer att ske iframtiden." meddelar att "kommunenförordar att den frilevande vildsvinstammen i utrotas". säger, efter att ha refererat ettantal fall med skadeförekomst: "Inom är förekomsten avvildsvin mest utbredd i trakterna kring där deras skadegörelse vållar lantbrukarnastora olägenheter."