prot · G709124 · 1983-12-31 00:00:00 — Manblir så mycket mer förvånad när man vet att de engelska svavelutsläppen ärjämförbara med de svenska, ca per invånare och år, och att under1970-talet minskade sina svavelutsläpp , medan vi i under sammaperiod minskade våra utsläpp . Skillnaden uppmunti-ar knappast tillnågra överdrifter. Enligtviss statistik står för av de svavelföroreningar som fallerned i . Andra länder, t. ex. , står för betydligt mer -siffran ligger vid , och här är utsläppen per invånare och år ungefär , alltså så stora som i och . Hadedet mot denna bakgrund inte varit naturligare att i riktauppmaningen om att minska utsläppen mot ? Omåtgärder mot svavelutsläpp i Det som utlöste den diskussion som vi av naturliga skäl förde blandmiljöministrarna i var den redovisning som vi fick genom enrapport beställd av den engelska regeringen. I rapporten uttalade man sig föratt de aktiva åtgärderna borde uppskjutas , eftersom manmenade att det inte fanns underlag för att kunna försvara den typ av åtgärdersom de nordiska länderna och i övrigt en rad länder numera är angelägna om attgenomföra. Detta oroade oss, och vi blev helt överens om att vi villeunderrätta den engelska regeringen om vår oro. F. ö. tror jag att dennauppfattning i dagens situation delas av en rad andra länder. Värderingenav vad som har gjorts i kontra vad som har gjorts i finner jagbygger på den redovisning som skett från engelskt håll. Jag kan nog ändå tryggtsäga att den internationella bedömningen är den att det land somkanske har legat i täten när det gäller att minska Omåtgärder mot svavelutsläpp i föroreningarna på det härområdet är - och det skall vi bara vara glada över. Närdet gäller tog den socialdemokratiska regeringen - just motbakgmnd av det förhållande som har redovisats här - kontakter med Östtysklandför att få till stånd ett avtal som skulle innebära att de båda ländernagemensamt skulle arbeta för att få ned utsläppen. Kontakter mellan dessa bådaländer sker, som jag sade i mitt svar, fortlöpande. Den senaste kontakt som jaghade, tUlsammans med de övriga nordiska miljöministrarna, var i förnågra veckor sedan, där vi i sarriband med Östersjökon-ventionenstioårsjubileum tog en informell kontakt med som är med ikonventionen för att diskutera försurningen. Vi kommer att fortsätta att agerapå detta sätt gentemot de länder som tillhör konventionen och som vi finnerinte ännu har anslutit sig till de konkreta åtgärder som vi anser varaangelägna. Anf.22 (): Jag kan inte finna annat än att det här utspelet i ihögsta grad är byggt på lösan grund. Närman läser den engelska konventionsrapporten framgår det bl. a. att engelsmännenkommer att satsa på kärnkraft, och att de tar det tuffa politiska beslutet attgöra detta för att just minska luftföroreningarna. Det finns dessutom förslag irapporten som går ut på att man skall införa svavelreningsanläggningar påbefintliga kolkraftverk. Dessa reningsanläggningar skall prövas under enfemårsperiod så att man skall kunna skaffa sig noggrann information om vilkaegenskaper de har, för att sedan kunna sätta in dem i större skala på olikahåll. Jagtycker att det av måste upplevas som djupt kränkande att man på grandvalav den här rapporten och på grandval av ett TV-inslag drar de slutsatser mandrog vid det utspel som skedde. Det engelska parlamentets miljöutskott planeraren resa till , och jag hoppas att man då intar en annan attitydtill frågan från svensk sida och försöker tala med något mindre bokstäver. Jag vill bara konstatera att IvarVirgin i sin bedömning av värdet av det svenska och det nordiska agerandet iden här frågan uppenbarligen är ganska ensam. I varje fall var ledamöterna , när de mottog den här rapporten, ense om att det var angelägetatt vi på detta sätt markerade vår oro inför den situation som kan befarasuppkomma, om man skjuter på konkreta åtgärder med hänvisning bara tUl att meraforskning måste utföras. 24 (): Jag kan ur det protokoll som är fört i just i sambandmed detta utspel som statsministern gjorde inte få fram någon direkt gemensamnämnare för de nordiska staterna. Man uttalar att om det är rätt som säger,så tycker man att detta är anmärkningsvärt. Men vad statsministern sade är juinte rätt - det är en felaktig tolkning av rapporten. Anf,25 Jordbraksminister : Herr talman! De nordiskamiljöministrarna byggde på rapportens uttalanden och agerade på regeringarnasvägnar. Överläggningenvar härmed avslutad. Ommeddelade beslut om förbud mot kemisk lövslybekämpning 8§ Svar på fråga 1983/84:471 om meddelade beslut om förbud mot kemisklövslybekämpning har frågat mig om ett totalförbud mot lövslybekämpningöver hela landets skogsareal är förenligt med regeringens syn på ett rationelltoch ekonomiskt skogsbruk samt med regeringens övergripande ansvar för detta. Ettgenerellt förbud mot spridning av lövbekämpningsmedel gäller sedan sommaren1980. Enligt den lag (1983:428) om spridning av bekämpningsmedel överskogsmark som trätt i kraft är det fullmäktige som bestämmerinom vilka skogsområden i kommunen som undantag från detta förbud inte fårlämnas. För sådana skogsområden gäller således ett totalförbud motanvändningen av lövbekämpningsmedel. För övriga skogsområden kanskogsvårdsstyrelsen medge undantag, om lövslybekämpningen inte rimligen kan skemed mekaniska metoder. Bedömningen härav skall ske med hänsyn till den allmännarestriktivitet som skall tillämpas när det gäller dispenser samt med beaktandeav såväl skogsbruks- som arbetarskyddssynpunkter. Denna lag infördes därför att tidigare lagstiftningskapade ovisshet om vad som skulle gäUa i områden som avkommunema kan betraktas som olämpliga för kemisk lövslybekämpning. Även urskogsbrukets synpunkt måste det vara angeläget med klara besked om inom vilkaområden dispenser från det generella förbudet inte kommer att medges. Det börmöjliggöra en mera långsiktig planering av andra åtgärder. Kommunen har sålundaenligt de kriterier lagstiftningen anger befogenhet att fatta beslut om denomfattning totalförbudet skaU ha inom kommunens område. 27 MONASAINT (): Jag ber att få tacka jordbraksministern för det svar jag har fått.Tyvärr måste jag beklaga, men jag anser att det inte är något svar över huvudtaget. Jaghar i min fråga påtalat vad som sker i landets 284 kommuner f. n. Den 1 aprilhar varit ett intressant datum när det gäller att kontrollera läget - och detär av den anledningen jag har ställt frågan till jordbraksministern. Ommeddelade bes lut om förbud mot kemisk lövslybekämpning jordbraksministernundviker att kontrollera vad som sker. Dethar framgått att regeringen helt obekymrat har bollat över ansvaret tillkommunerna. Och sedan säger jordbruksministem att det har rått ovisshet om vadsom skulle gälla . skaU det ges klara besked. Och enligtuppgifter som jag har fått innebär det beskedet att det skall rådatotalförbud över huvud taget. Man skall alltså inte längre med kemiska medel fåbekämpa ens de mest svåråtkomliga områden inom vårt land och vårt landsskogsbruk. Jag tycker att regeringen därigenom har avhänt sig ett stort ansvarför svensk ekonomi och svensk skogsindustri. Detär därför jag har ställt frågan: Är det verkligen lagens mening att det skallråda totalförbud? Och var regeringens avsikt med lagen att det skulle komma attbli totalförbud? I så fall kunde regeringen lika gäma ha föreslagit riksdagenatt fatta det beslutet här, så hade vi sluppit en massa onödig demokrati - jagmenar byråkrati - i 284 kommuner. Detgenerella förbudet har alltså blivit ett totalförbud. Det är här fråga om enövervältring på kommunerna, som naturligtvis förutsätter att det i kommunernafinns full kunskap for att fatta dessa viktiga beslut. Jag vill exemplifierahur det går till. Man skaU ha skäl för sitt beslut. Man skall dra uppriktlinjer för olika områden inom kommunen. Man skall från ansvarigamyndigheter inhämta de kunskaper som finns att hämta. Vidare skall man ha enkarta över kommunen och tala om inom vilka områden man får medge undantag förkemisk lövslybekämpning. ser det hela ut på följande sätt, och det är inte så svårt attläsa, eftersom det är knappt två rader: "Skogsvårdsstyrelsenäger icke meddela tillstånd till spridning av bekämpningsmedel i kommun(totalförbud)." - det är alltså de skäl som anges, och kartan är denvanUga fysiska kartan över kommun. Det är alltihop. Jagtycker inte att regeringen har tagit nödvändig hänsyn till de kunskaper som kommunemaförutsatts ha för att kunna fatta sådana här viktiga beslut. Jag antar att detinte har varit meningen att merparten av kommunernas totala ytor skall varabelagda med totalförbud. Hela den berörda ytan i den aktuella kommunen är ettfriluftsområde och det finns inte plats för skogsbruk trots att kommunen tUl är täckt med skog. Jag anser inte att man kan bedriva ett aktivt ochhänsynsfullt skogsbrak med den utgångspunkten. Jag ber att få återkomma. har, det vill jag slå fast, varit enig om det generellaförbudet. När den första lagen stiftades rådde enighet om att det skulle varaett genereUt förbud. Den borgerUga majoritetens förslag till lag innebar attstor hänsyn skulle tas till kommunernas uppfattning, medan besluten skullefattas på länsstyrelsenivå. Men innebar den lagstiftningen - som jagsade i mitt svar - att osäkerhet skulle komma att råda . Jagbedömde som en svårighet för skogsbraket att man skulle vara hänvisad tiU att sökadispens utan att i förväg-kunna veta om det fanns förutsättningar att få någon.Då menade vi att det var rakare och riktigare att kommunerna, med det ansvarsom de skulle ha också enligt den borgerliga regeringens stäUningstagande,redan från början skulle kunna ge besked om vilka områden som skulle undantas.Resultatet som vi har fått är otvivelaktigt ett uttryck för den inställning somstora delar av svenska folket har till denna typ av lövslybekämpning. Detvar litet lustigt med felsägningen, där talade om onödigdemokrati. Man kan naturligtvis diskutera i vilken mån vi betraktar det somnödvändigt att ta den hänsyn som det har växt fram krav på i denna fråga. Jagtycker att utvecklingen understryker angelägenheten av att vi bl, a. satsar påforskning och teknisk utveckling för ätt få fram metoder inom skogsbruket sombåde kan klara virkesförsörjningen och tillgodose önskemålet att begränsadenna typ av lövslybekämpning. Ommeddelade beslut om förbud mot kemisk lövslybekämpning 29 (): Jordbraksministern tyckte det var lustigt med felsägningen. Det finnsfaktiskt en förklaring till den. Jag har ett tidningsurklipp från , därman talar om demokratin med utställningsförfarandet i enlighet med den fysiskariksplaneringen. Där var det lustiga det, att socialdemokraterna gjorde enkovändning, vände helt om. De motiverade sin ändrade inställning med att detvar en önskan från partiet att totalförbud skulle råda. Det tycker jag är fögademokrati. Vad är det då för mening med utställningsförfarandet? Jag kallar detför en skendemokrati. Påvad sätt står det här totalförbudet, som jordbruksministern karakteriserar som"klara besked", i överensstämmelse med skogsvårdslagen som talar omatt man skall utnyttja markens virkesproduktiva förmåga och sköta den så attden varaktigt ger en hög och värdefull virkesavkastning? Överensstämmer dessabåda lagar med varandra? Den frågeställning som restes är:Är det den enda tänkbara möjligheten för oss att vi i betydligt ökadutsträckning använder den typ av lövslybekämpning som ärföreträdare för? Vi har alla i varit överens om ett generellt förbudoch om restriktivitet beträffande dispenser. Är det då inte mer angeläget attvi sätter in våra ansträngningar på forskning och utveckling för att finnaalternativa metoder som bättre tillfredsställer svenska folket och samtidigttillgodoser skogsbraket? 31 MONASAINT (); Menar då jordbruksministern att de totalförbud som kommunerna fattarbeslut om är helt i överensstämmelse med vad jordbruksministern anser i dennafråga och att jordbruksminsitern inte ämnar vidta några som helst åtgärder föratt se till att det inte inträffar saker som går ut över vår ekonomi ochsysselsättning? Det förhållandet att man inte kan 2Riksdagensprotokoll 1983/84:124-125 Ommeddelade beslut om förbud mot kemisk lövslybekämpning använda dennabekämpningsmetod i de få fall det är fråga om med de dispenser som man bordekunna få äventyrar sysselsättningen med 15 000-20 000 jobb och vårsvenska ekonomi när det gäller exportinkomsterna med ca 3 miljarder kronor.Det är allvarliga hänsynstaganden som även regeringen måste beakta. Den hardock det övergripande ansvaret, även om den har överlåtit åt kommunerna att tadessa planer. I den mån kommunerna har fattat sina beslut på det sätt som lagenföreskriver har jag naturligtvis ingen anledning att ingripa mot dem. Detsamlade resultat som vi ser kommer säkerligen att utiösa många debatterom hur vi på bästa sätt skall kunna klara vår skogsproduktion , hurvi skall klara både virkesförsörjningen och uppgiften att vara restriktiva närdet gäller denna typ av bekämpning. OmMona har någon annan uppfattning i sakfrågan, står det henne frittatt ta initiativ till att man skall gå ifrån den restriktiva linjen och attriksdagen bör inta en annan ståndpunkt. Jag är inte beredd att göra det. Anf.33 (): Jordbruksministern och jag använder kanske litet olika sätt att uttryckaoss. Jag har inte talat om restriktivitet utan om totalförbud. Det innebär attdet inte är någon restriktivitet med i sammanhanget. Det finns över huvud tagetingenting att tala om när det gäller att få dispens för svårbekämpbara områden,som man skall sköta enligt skogsvårdslagens intentioner. Jaghar för mig att det förat har ställts en fråga till jordbruksministern ommöjligheten till besvär i kommunerna. I såfall vore det intressant att höra om jordbraksministern anser att en enskild,som har fått sin rätt kränkt enligt kommunallagen, kan överklaga ett sådant härärende och få en ändring tiU stånd. Eller har det att göra med att det intestämmer överens med lagen? Anf.34 Jordbruksminister : Herr talman! I lagstiftningen angestydligt och klart vad som avses med kommunalbesvär. Man får följa denordningen. Anf.35 (): Min fråga beträffande hur det gick till i har jag inte fåttbesvarad av jordbruksministern. Skall man uppfatta det så att det frånsocialdemokraternas partitopp utgått ett påbud om att hela landet skall drabbasav totalförbud? Anf.36 Jordbruksminister : Herr talman! Vi brakar inte ha för vanaatt i diskussioner här i kammaren ta upp enskilda fall till bedömning. Överläggningen var härmedavslutad. 9 § Föredrogs ochhänvisades Proposition 1983/84:190 tillsocialförsäkringsutskottet 10 §Föredrogs och hänvisades Motionerna 1983/84:2777 och 2778 tilljustitieutskottet /84:27792781 till finansutskottet Lakar- och tandläkarutbildningen, m. m. 11 § Lakar- och tandläkarutbildningen, m.m. Föredrogs utbildningsutskottets betänkanden1983/84:21 om lakar- och tandläkaratbildning samt anslag till utbildning för vårdyrken(prop. 1983/84:40 delvis och prop. 1983/84:100 delvis) samt 1983/84:22 omförskollärar- och fritidspedagogutbildning samt anslag till utbildning förundervisningsyrken (prop. 1983/84:40 delvis och prop. 1983/84:100 delvis). betänkanden 21 och 22debatteras i ett sammanhang. 38 (): Talmannen konstaterade att vi skall behandla två betänkanden i ettsammanhang. Jag vill inledningsvis säga att jag tycker att detta är beklagligt.Vi skall diskutera omfattande frågor, vilka tilldrar sig ett mycket stort allmäntintresse. I dessa betänkanden behandlas dessutom förutom frågan om nedläggningav vissa högskoleutbildningar också andra viktiga frågor t. ex. rörandeutbildningsarvoden och lärarutbildningens inriktning. Därför menar vi att dethade varit riktigt att ha två debatter, en om varje betänkande, så att viverkligen hade kunnat penetrera dessa frågor ordentligt. Det är beklagligt attinte alla delar intresset för att skapa bästa möjliga föratsättningar för endjupgående debatt. Överhuvud taget är det ett bedrövligt ärende, som vi nu har att diskutera. Det ärbedrövligt genom det sätt varpå det har handlagts och genom det resultat somhandläggningen har lett till, åtminstone . Förstnågra ord om handläggningen. Regeringen lade i samband med övrigabesparingsförslag fram förslag, som innebar att läkarutbildningen i Malmöskulle läggas ned, att tandläkarutbildningen i skulle läggas ned ochatt utbildningen av förskollärare och fritidspedagoger i , ochVisby skulle läggas ned. Det,förslag som regeringen lade fram avvek starkt från vad UHÄ tidigare hadeföreslagit. Det var bristfälligt utrett, och berörda institutioner hade intehaft tillfälle att lämna sin syn på de föreslagna neddragningarna. Lakar-och tandläkarutbildningen, m. m. Detsom verkar ha varit vägledande för regeringens ställningstagande här ärföreställningen om att man åstadkommer största besparing genom att lägga nerhela utbildningsenheter, och jag får ett intryck av att man i någon mån hadeblundat och pekat för att komma fram tUl vilka utbildningsenheter man skullelägga ner. Omden här teorin stämde med verkligheten, framgick inte av det beslutsunderlag vifick. Det var helt klart att det var kartan som skulle gälla, oavsett hurterrängen råkade se ut. Nufick vi, herr talman, enighet i utskottet om att beslutsunderlaget inte vartillräckligt. Det ledde till den ganska unika åtgärden att utskottet beslutadeatt skicka propositionen jämte de motioner som fanns på remiss till alla deinstitutioner som naturligtvis borde ha fått yttra sig redan vid regeringensberedning av ärendet. Jagvill gärna säga att jag håller regeringspartiet räkning för att man var bereddatt medverka till den här remissen, trots den prestigeförlust som detnaturligtvis innebar för regeringen. Jag skulle bara önskat att den lyhördhetfrån regeringspartiets sida som remissomgången framvisade hade funnits kvar vidden fortsatta handläggningen. Remissmaterialetgav inte stöd för principen att lägga ner hela utbildningsenheter. UHÄ drogockså den slutsatsen av det material som kom fram från högskoleenheterna ochavstyrkte de nedläggningsförslag som var aktuella. I stället menade UHÄ att denödvändiga neddragningarna av läkarutbildning, tandläkarutbildning,förskoUärarutbildning och fritidspedagogutbildning, som vi ju alla är eniga om,skulle fördelas på flera högskoleenheter. Mennär det materialet kom oss till hända, var det slut på öppenheten. Då visadedet sig att principen som regeringen en gång hade fastnat för, att man måstelägga ner hela enheter, inte kunde överges. Jo, man kunde överge den i ett faU,och det gällde läkarutbildningen. Där böjde man sig för argumentet att det ärviktigt med ett samband mellan undervisningssjukhus och regionsjukhus. Jag villsäga att jag håller regeringspartiet räkning också för detta, att vi kunde enasom att inte lägga ner läkarutbildningen vid . Mensedan började egendomUgheterna. En majoritet, bestående av socialdemokrater ochmoderater, fastnade för ett helt nytt alternativ när det gälldetandläkarutbildningen. Det var ett alternativ som inte hade föreslagits ipropo.,!tionen, som inte hade föreslagits i någon motion med anledning avpropositionen och som följaktligen inte heller hade varit föremål för denremissbehandling som utskottet genomförde. Det innebar att högskolan i räddas, men att högskolan i skulle offras i stället. Det enda stödsom fanns för den uppfattningen utgjordes av en minoritet inom UHÄ:s styrelse.Det var den nya alliansen i svensk politik -socialdemokrater och moderater -som stod bakom det här märkliga ställningstagandet. Det är en alUans som vi harsett -oavsett om det handlat om att slopa anslag tillglesbygdsvägar eller att gå ifrån enprocentsmålet för bistånd. Varje gång densocialdemokratiska och moderata alliansen uppstått har det inneburit förödanderesultat för de människor inom och utanför landetsom drabbats. Vilkaär då skälen för det förslag som majoriteten har fastnat för? Det som anförssom huvudskäl är ekonomin. Det skulle innebära den största besparingen attgenomföra nedläggningen av tandläkaratbildningen i . Skillnaden, enUgt deberäkningar som gjorts, är ca 5 milj. kr. Det är emellertid viktigt att kommaihåg att det här är fråga om pappersuträkningar. Beräkningarna förutsätternämligen att man på ett alternativt och rimligt sätt kan använda de resursersom frigörs, att de människor som måste avskedas kan få annat arbete och inte istället blir arbetslösa och att den utrustning och de lokaler som bliröverflödiga får annan användning. I annat fall förverkligas intebesparingarna. Dessutom är det så, att den här besparingen på ytterligare ca 5milj. ungefär motsvaras av de merkostnader som kommun drabbas av, pågrand av att man måste bygga upp egna specialisttandvårdsresurser och intelängre kan stödja sig på högskolan i det fallet. kommun har förklarat sigberedd att sluta ett avtal med staten som innebär att staten kompenseras förmellanskillnaden och kanske mer än det. Kommunen har förklarat sig beredd attbidra med upp till 8 milj. kr. för att man skall få dra nytta av despecialisttandvårdsresurser som finns på . Det här förslagethar utskottet över huvud taget inte behandlat. Sammanfattningsviskan man alltså konstatera att det ekonomiska argumentet inte håller. Tvärtom ärdet av allt att döma så, att en nedläggning av tandläkaratbildningen vid ensamlad samhällsekonomisk bedömning förmodligen är ett dyrare alternativ än detsom man inom UHÄ har föreslagit där man drar ner på flera platser, vilket viockså har stött i utskottet. Nästaargument som framförs är kvalitetsaspekten. Man hävdar att en för litenhögskoleenhet skulle utgöra en dålig grand för en kvalitativt högtståendeutbildning och forskning. Detta har inte heller något stöd i verkUgheten. Eninternationell utblick visar att det är mycket vanligt med högskoleenheter påtandvårdsområdet som har 40-50 intagningsplatser. Dessa enheter kan erbjudabåde mycket högtstående utbildning och mycket högtstående forskning. Däremotvisar det underlagsmaterial vi har fått att man genom att göra en del avneddragningen i i stället kan vinna i kvalitet inom den utbildningsom bedrivs i detta område. Kvalitetsargumentet håller inte. Tvärtom är detuppenbarligen så, att en neddragning som är fördelad på flera högskolor - bl.a. i - ur kvalitativ synpunkt är att föredra. Etttredje argument som den socialdemokratiska och moderata majoriteten anför äratt en nedläggning av tandläkaratbildningen i skulle ge en störreflexibilitet; det skulle vara lättare att göra de ytterUgare neddragningar somkan behövas . Inte heller det argumentet har någon bärkraft iverkUgheten. Även om man behåller fyra fakulteter finns det möjUgheter att vidbehov göra ytterligare neddragningar . Erfarenheten av storleken påtandläkarhögskolor i andra delar av världen visar att det finns utrymme i dekvarvarande tandläkarhögskolorna att göra eventuella ytterligareneddragningar. Det finns behov avflexibilitet också åt andra hållet. Lakar-och tandläkarutbildningen, m. m. Lakar-och tandläkarutbildningen, m. m. bedömare kommer nämligentandvårdsbehovet att öka igen. Det är till stor del en förbättradprofylax och en förbättrad tandhygien som har lett till att tandvårdsbehovet nuhar minskat. Experterna menar att detta också kommer att leda till attmänniskor har kvar sina egna tänder i högre åldrar än hittills.Äldre människor kommer i större utsträckning att vara "betandade",som det heter på fackspråk. Därmed kommer behovet av tandvård föräldre människor att öka starkt. Tilldetta kommer att den kraftiga utbyggnad av tandläkaratbildningen som vitidigare genomfört kommer att leda till stora pensionsavgångarinom en relativt kort tidrymd. kan det alltså uppstå behov av attbygga ut tandläkarutbildningen igen. En sådan utbyggnad blir lättare att göraom vi har kvar fyra högskolor än om vi har lagt ner en av dem fullständigt. Flexibilitetsargumentethåller således inte. I själva verket får vi en ökad flexibilitet ochhandlingsfrihet för framtiden om vi behåller fyra tandläkarhögskolor. Ytterligareen rad skäl talar entydigt mot en nedläggning av högskolan i .