prot · G70944 · 1983-12-31 00:00:00 — Vi vet fråndanska källor att dessa frågor har drivits ganska hårt från dansk sida. De togsockså, vilket framgår av svaret, upp på miljöministermötet som haravhållits här i . Det är litet konstigt att det i jordbruksminister pressmeddelande inte nämns någonting om Windscale. Det står bara har diskuterat den miljön. Det är ju litet knapphändigt. I danskpress togs de här sakerna upp mycket utförligt efter mötet, och där sades ocksåatt man tillsammans skulle försöka ta upp frågan, vilket jordbruksministernförst nu säger i svaret på min fråga. Jag tycker att det är viktigt att denna information försut och att den inte utelämnas, som i det pressmeddelande som gick ut efterkonferensen -speciellt som danskarna är mycket intresserade av den här frågan. En logiskföljdfråga blir hur den och jordbmksminis- Om åtgärder mot försurning av mark och vatten tern ser på de danska propåerna om att man bör skärpakraven på sädana anläggningar som den i Windscale, den i La Hague och andraplanerade anläggningar. Kommer den att gå på en strängarelinje som kräver mera och bättre kontroll av de här anläggningarna än tidigare? 120 Jordbruksminister : Herr talman!Anledningen till att den här frågan inte nämndes i den svenska kommunikén utandet talades mera övergripande om vår havsmiljö var att detta var ett avöverläggningsämnena vid miljöministermötet. Under punkten "Övrigt" pådagordningen tog den danska miljöministern upp frågan, och vi blev snabbt enseom att vi borde se till att den här frågan kunde komma upp påPariskommissionens sammanträde. Vi var inte mer än representanter för fyraländer av fem församlade, och vi ansåg också att det fanns anledning för ossatt diskutera hur vi skulle formulera vårt gemensamma budskap. För svenskt vidkommande har vi den ståndpunkt som vialltid har intagit. Det gäller att svara för att vi kan hantera och lagraavfallet på ett sådant sätt att människor och miljö inte kommer till skada,utan att det hela kan ske under betryggande former. Det är med den principiellainställningen vi kommer att gå till överläggningarna med de övriga nordiskaländerna för att formulera hur vi gemensamt skall uppträda inför . 121 (vpk): Jag tolkar helt enkelt i det senaste anförandet så, att den kommer attinta en restrikfivare hållning och kräva skärpta bestämmelser för de häranläggningarna. Skall man leva upp till det som skisserade isitt senaste inlägg, måste det bli betydligt strängare bestämmelser både iWindscale och på andra ställen där sådana här upparbetningsanläggningar kommeratt finnas i framfiden. Det gäller också nyetablerade sådana, som vi vet attdet finns planer på att upprätta. Jag tycker att det är bra - om det är på det sättet - attden nu har förstått att kärnkraften är en källa tillföroreningar både av haven och av miljön i övrigt. Det är en medvetenhet sominte fanns, vare sig hos socialdemokrater eller andra, . Överläggningen var härmed avslutad. 24§ Svar på interpellation 1983/84:50 och fråga 1983/84:207 om åtgärder motförsurning av mark och vatten 122Jordbruksminister : Herr talman! har frågat migom jag avser att vidta några åtgärder för att begränsa försurningen och omsvaret är ja, hur det försatta arbetet med försurningen kommer att varaorganiserat. vidarefrågat hur jag kommer att uppmärksamma koldioxidproblemet. har frågat mig vilka åtgärder jag är bereddatt vidta för att vidga skogsvårdsstyrelsernas möjligheter att snabbt inventeraförsurningsskadornas omfattning i länens skogar. De negativa effekterna på hälsa och miljö av svavelutsläpphar ägnats stor uppmärksamhet. beslutades omgenerella regler för att begränsa svavelutsläppen frän oljeeldning. 1976 ladeden dåvarande socialdemokratiska regeringen fram en proposition med förslagtill åtgärder för att kraftigt begränsa svavelutsläppen. I propositionen angavssom målsättning att svavelutsläppen skulle halveras fram , vilketvi också kommer att klara. En ny lag om svavelhaltigt bränsle infördes. Medstöd av denna lag har förbud att förbränna eldningsolja med högre svavelhalt än1 % successivt införts. De föreslagna begränsningarna av svaveldioxidutsläppenkompletterades med åtgärder för att återställa redan försurade områden. En femårig försöksverksamhet med bidrag till kalkning avsjöar och vattendrag startades. Vi fick härigenom kunskaper om effekter ochmetoder som var nödvändiga för den kalkningsverksamhet som fortsätter istörre skala. Dessutom har försöksverksamhet med kalkning av skogsmark ochgrundvatten startats. Stora resurser satsas dessutom på fortsatt forskning omförsurningen. tar i sin fråga upp försurningsskadorna påskog, som är ett av de mest aktuella problemen f. n. De rapporter som kommer omskador på skog i , har gjort att ökade insatser på detta område ärnödvändiga. a. har regeringen ställt särskilda medel till skogsstyrelsensförfogande för inventeringar av skadorna på skog. Inventeringarna skall geunderlag för ett snabbt ställningstagande fill behovet av noggrannareinventeringar och undersökningar. Mot den bakgrunden har tio län valts utsärskilt. Dessa län har bedömts vara de län som med största sannolikhet kanvara utsatta för skador. Givetvis kan skaderapportering få göras även frånandra län. Blanketter härför och instruktion står till skogsvårdsstyrelsernasförfogande i den utsträckning man önskar. Underlag för sådan rapportering kanerhållas t. ex. i samband med skogsvårdskonsulenternas ordinarieförrättningsverksamhet. Eftersom en stor del av svavelnedfallet över Sverigekommer från andra länder, har det internafionella arbetet medförsurningsfrågorna drivits aktivt, såväl i olika internafionellaorganisationer som genom bilaterala kontakter. Den svenska nationalrapportentill var ett exempel på initiativ för att tidigt få i gångdet internationella arbetet. Detta arbete fortsatte , bl.a. inom , och ledde fram till om långvägagränsöverskridande luftföroreningar, vilken konvention undertecknades år 1979.På svenskt initiativ beslutade de nordiska miljö- och statsministrarna hösten1982 att utarbeta ett gemensamt nordiskt förslag för att minska svavelutsläppeni . Detta ledde senare fram till det förslag till program som de nordiskaländerna lade fram om en minskning av svavelutsläppen i Om åtgärder mot försurning av mark och vatten Om åtgärder mot försurning av mark och vatten Förslaget fick då stöd avCanada, , och . Flertalet övriga länder sombiträtt konventionen har uttalat en posifiv inställning till det nordiskaprogrammet. Jag anser att det positiva mottagandet av förslaget åren framgångoch ser det som ett bevis på att atfityden nu håller på att förändras. De nordiska miljöministrarna har på min inbjudanbesökt för att diskutera det fortsatta arbetet inom konventionensram. Vi blev eniga om att arbetet nu i första hand bör inriktas på att söka breddastödet för det nordiska förslaget. Vi är också överens om att fortsattsamverkan inför nästa sammanträde med konventionsländerna i första hand börsökas med de länder som stött förslaget. Vid det hållna nordiskastatsministermötet i uttalade statsministrarna sitt stöd för miljöministrarnasagerande i denna fråga. Bilaterala kontakter i försurningsfrågan förekommer ocksåmed flera länder, bl. a. med Västttyskland och flera länder i . har tagit upp frågan om koleldning. Ibeslutet om energipolitiken beräknades att användningen av kol skulle vara4-6 miljoner ton 1990. En viss kolanvändning accepterades sålunda, främst föratt ersätta olja. När det gäller miljökraven lade den borgerhgatrepartiregeringen fram förslag till riktlinjer för energipolifikensom innebar att ett utsläpp av högst svavel skulle tillåtasfrän en eldningsanläggning , varefter gränsen skulle sänkas till1 . Från socialdemokratisk sida motsatte vi oss förslaget, somvi fann otillräckligt i jämförelse med den praxis som redan börjat tillämpas.Riksdagens beslut blev också att skicka tillbaka förslaget till regeringen, somborde återkomma med förslag till skärpta miljökrav. Den dåvarandeborgerliga regeringen återkom i försurningspropositionen 1982 med ytterligareett förslag, där utsläppsgränserna sänkts till svavel föranläggningar som tas i drift före utgången av . Därefter skulle gränsensänkas till . Inte heller det förslaget ansåg vi oss kunna godta. Ettslutligt ställningstagande till utsläppsnormer borde vänta till dessresultatet av det pågående utrednings- och remissarbetet finns. Fram till dessborde man tillämpa den mer skärpta praxis som gällt vid prövning ikoncessionsnämnden. Förslagen i försurningspropositionen innebar ocksålättnader i kraven för utsläpp från mindre förbränningsanläggningar. När detgäller den frågan har den nuvarande regeringen redan beslutat om skärpningarsom innebär att kol med högre svavelhalt än 0,6-0,endast kommer atttillåtas övergångsvis och i befintliga anläggningar. Regeringen avser nu att gå vidare genom att lämna enkolproposition till . Utgångspunkten är att ca 25 koleldadeförbränningsanläggningar skall uppföras med långt gående krav påmiljöskyddsåtgärder. Frågan om tillståndsprövning för kolanvändning kommerockså att tas upp i detta sammanhang. Som jag redovisat har stora insatser redan gjorts motförsurningen, men utvecklingen visar att det blir nödvändigt med fortsattakraftfulla åtgärder i framtiden.Detta kräver insatser av såväl olika myndigheter och organisationer som övrigaberörda. De insatser som görs på olika områden måste naturligtvis samordnas.Jag anser att det är en uppgift för regeringen att svara för detta. Koldioxidproblemetanses vara ett av de största globala miljöhoten för framfiden, vilket vi ocksåframhållit i internafionella sammanhang. De klimatförändringar som en fortsattökning av kolodioxidhalten i luften medför påverkar alla länder, oberoende avvar utsläppen sker. Forskningsinsatser för att öka våra kunskaper om kolcykelnoch hur ökande koldioxidhalter påverkar klimat och växtlighet är angelägna.Det är också viktigt att denna forskning på olika håll i världen samordnas.Internationellt samarbete pågår med medverkan bl. a. från FN:s miljöprogram,, och , . Regeringen har ökat anslagettill Internationella meteorologiska institutet i med hänsyn till deökade resurser sorn krävs för forskning på detta område. Omåtgärder mot försurning av mark och vatten 123 vice talmanANDERS (): Jag tackar jordbruksministern för svaret på min interpellation. Jagbeklagar att svaret är mera tillbakablickande än framåtsyftande. Jag skall intenu ta upp jordbruksministerns beskrivning av vad som har varit. Jag nöjer migmed att konstatera att den i väsentliga delar är felaktig. Då den dessutomsnart är historia anser jag att dagens och morgondagens åtgärder är viktigare,om vi skall komma till rätta med luftföroreningarna och värja oss mot det hotsom den tilltagande försurningen innebär. Idet alltmera frostiga politiska klimat som utbreder sig på grund av en delregeringsåtgärder kan jordbruksministern sannolikt i den här speciella fråganglädja sig åt en stor politisk majoritet i , om jordbruksministernbörjar vara aktiv i försurningsfrågan. Men då krävs mer än vad dagens svarantyder. Jag utgår nämligen som en naturlig sak ifrån att luftföroreningarnautgör ett stort nationellt miljöhot mot skog, mark och vatten. Därför är det enskyldighet för oss att arbeta mot samma mål. Vi kan diskutera detaljer, men denövergripande strategin bör vi vara överens om - den bör vara gemensam. Jagtycker med utgångspunkt i det svar som jag har fått att regeringens strategi äroklar. Närdet gäller organiserandet och samordningen av åtgärder mot luftföroreningarnasäger jordbruksministern att det är en uppgift för regeringen att svara för.Javisst är det så. Det var också därför som vi exempelvis gavmiljövårdsberedningen, som är regeringens eget organ, i uppgift att svara församordningen. Regeringen kan naturligtvis välja andra lösningar. Men svaret geringen som helst antydan om hur man har tänkt sig gå till väga. Man talar inteens om huruvida samordningen fortsättningsvis skall hgga hos jordbruksdepartementet.Det är väl inte så att UD eller statsrådsberedningen skall ta över dennaviktiga uppgift? Det vore därför bra om jordbruksministern preciserade sig ochberättade litet grand om hur regeringen har tänkt sig samordningen och vilkaaktiviteter utöver kolpropositionen som kan 6Riksdagens protokoll 1983/84:44 Omåtgärder mot försurning av rriark och vatten väntas nationellt ochinternationellt. Det är viktigt därför att av svaret framgår att den endaaktivitet som har utförts är ett fortsatt gottsamarbete med de nordiska länderna. Därutöver har ett förslag om att åstadkommaen 30-procentig nedskärning av luftföroreningarna under en tioårsperiodvälsignats av de nordiska statsministrarna. Ja, det skulle ha varit ensensation, herr jordbruksministern, om motsatsen hade meddelats. En30-procentig nedskärning är i sig ingen dålig målsättning- det vill jag gärna säga - i vetskap om hur svårt det är att internationelltsnabbt kunna åstadkomma resultat. Men mot bakgrund av de skador som harinrapporterats, främst från och , och med tanke på skadornapå skogen i vårt eget land, ifrågasätter jag om inte målsättningen bör höjastill kanske eller tidsperioden dras ned till efter beslut. Jag villuppmana jordbruksministern att arbeta för en sådan lösning. Både skogs- ochvattenskadorna är nu så påtagliga och stora att det krävs ökade ambitioner. Isitt svar säger jordbruksministern att det redan har gjorts stora insatser motförsurningen, och det kan jag hålla med om, även om jag inte till fullo delarhans uppfattning om hur och när dessa insatser har gjorts. Isvaret säger jordbruksministern vidare att utvecklingen visar att det blirnödvändigt med fortsatta kraftfulla åtgärder . Ja, det är vi heltöverens om. Men eftersom jordbruksministern inte antyder något därom i svaretmåste jag fråga vilka åtgärder han därmed aviserar. I svaret talas inte omnågot annat än en fortsatt försöksverksamhet med kalkning av skog, inventeringav skador på skog i och fortsatt sammanträffande med andraländers miljöansvariga. Inga som helst konkreta förslag till åtgärder för attverkligen komma till rätta med försurningen och dess orsaker kan jag finna isvaret. Detnärmaste man kommer konkret i den vägen, herr jordbruksminister, är närjordbruksministern försäkrar att det nu finns blanketter med särskildifyllnadsinstruktion tillgänglig för skogsvårdsstyrelserna så att de på ettkorrekt sätt kan rapportera in dessa skador. Men det är inte detta vi behöver.Det är inte nya blanketter som skall lösa dessa problem. Inte heller löser viproblemen genom att koncentrera oss på försök med kalkning. Vi är ju överens omatt det är enbart en medicinering. Jagvågar påstå att vi vet tillräckligt mycket om försurningen för att kunnasätta in åtgärder mot den. Vi vet att svavelutsläppen i samband medfossileldning utgör en dominerande källa till försurning. En given åtgärd måstealltså vara att begränsa användningen av sådana bränslen och rena deutsläpp som ändå sker. Men det talar jordbruksministern inte om i svaret. Jordbruksministernanser uppenbarligen att det inte finns ett tillräckligt underlag för att vidtaåtgärder mot användningen av kol. Det är en ståndpunkt som vi länge har kunnatkonstatera. Tydligast kom den fram , när man med hänvisning fill pågåendeutredningar inte ville gå med på vår begäran om en skärpning av utsläppskravennär det gällde eldning med kol. Man hänvisade till resultatet av projektet - Miljö. det projektet har presenterat sitt resultat, ett kolvänligt resultat som mycket riktigt också tillbakavisats av de tungaremissinstanserna och miljörörelsen. Mot den bakgrunden är det uppenbart att regeringen numåste redovisa hur man skall hantera hela frågan. Det skall vi göra ,förklarar jordbruksministern i svaret. Han säger inte ens att det blir tillvåren utan bara att det blir . Och det som då kommer ärsymtomatiskt nog inte en försurningsproposition utan en kolproposition. Motbakgrund av jordbruksministerns svar är jag rädd att namnet också återspeglarskillnaden i attityd mellan den nuvarande regeringen och den förra när detgäller prioriteringarna. Om jordbruksministerns svar när det gäller försurningen ärtunt, skulle jag vilja säga att det är i en högre grad urvattnat när det gällerkoldioxidproblemet. Jordbruksministern talar helt riktigt om koldioxidfrågansom ett av de kanske viktigaste miljöproblemen framöver, men inte heller härdrar han några konsekvenser av sitt resonemang - inga andra än att vi skall ökaforskningen. Och visst måste vi det, men det räcker inte. Vi måste självklartreducera utsläppen av koldioxid genom att minska förbränningen av de fossilabränslena. Om detta nämner ingenting. Han går faktiskt sålångt att han inte ens säger att det är de fossila bränslena som skaparkoldioxidproblemet. Det är litet förvånande, för jordbruksministern vet attdet är på det sättet. Han vet också att det i ökad takt kommer fram svenskt ochutländskt material, som pekar på allvaret när det gäller koldioxidproblemet.Delar av materialet visar också att de globala klimatförändringarna kan kommasnabbare än vad man har trott. Man kan nog säga att koldioxidproblemetunder 1983 har blivit alltmer akut och dramatiskt. I min interpellation till jordbruksministernhar jag tagit upp två av de allvarligaste miljöproblem som vi står inför i dag:försurningen och koldioxidproblemet. Tyvärr har jag tvingats konstatera att densocialdemokratiska regeringen inte delar min och många andras stora oro fördessa problem. Det gäller såväl enskilda människor som miljöorganisationer,skogsbrukare och forskare. Jag har också tvingats konstatera att i de härfrågorna är på väg att halka efter, inte när det gäller forskning eller kunskapöm problemen utan i stället när det gäller det politiska ansvarstagandet. Ifråga efter fråga är det nu andra länder som tar ledningen i arbetet motmiljöproblemen. visar upp en febril aktivitet påförsurningsområdet. går före i uppställandet av krav påavgasrening för bilarna. I förs koldioxidproblemet fram av myndigheter ochpolitiska organ. går inte längre i spetsen. I själva verket har detgått så långt att man genom svagt svenskt agerande underminerar andra ländersförtroende för våra miljöambitioner. I internationella officiella sammanhanguppmärksammar man att inte ens fullgör sina ekonomiska åtaganden iarbetet mot försurningen. FörSverige har det alltid varit en hederssak att göra rätt för sig i Om åtgärder mot försurning av mark och vatten Omåtgärdermot försurning av mark och vatten . internafionellasammanhang när det gäller kostnaderna. Vi har inte sparat på våra insatser ochbidrag. Det var därför med stor bestörtning, herr jordbruksminister, jag erforatt det vid ett möte inom ramen för ECE i , där 24länder var representerade, särskilt meddelades att inte hade betalatsin landsavgift till organisationen , trots att summan inte är störreän . Intemindre besvärande var att när bidraget för att täcka bristerna i 1983 årsbudget och frivilhga bidrag diskuterades var tyst.Flertalet andra länder angav vilka möjligheter man» såg framför sig, exempelvisTurkiet, , , , , , , ,, och . Men var tyst. Jagtycker att det är genant att till det arbete som till så stor del stårsom fadder till, och till vilket vi hyser så stor tilltro när de långvägaluftföroreningarna skall begränsas, betalar inte sina skulder ellerfullgör sina förphktelser. Jag hoppas att det inträffade inte skall upprepas,men det krävs nog att jordbruksministern ägnar litet personlig omtanke åtSveriges miljöanseende i fortsättningen. Isvaret hade jag väntat mig en redogörelse över de nya bilaterala länderavtalsom regeringen träffat på miljöområdet. Av svaret framgår att inget nytt sådantavtal har träffats - det som finns med DDR är tydligen fortfarande det enda -och att de mer organiserade bilaterala kontakter som togs under min tidfortsätter. Det är glädjande att de kontakterna upprätthålls, men frågan måstedå ställas, med hänsyn till att jordbruksministerns under oppositionsårenstående recept för att komma fill rätta med internafionella miljöproblemalltid var just tillskapandet av biaterala avtal: Varför prioriteras inte nuden verksamheten? Varförägnar sig inte jordbruksministern själv i större omfattning åt att skapa nyakontakter på ministernivå? Jag drar självklart inte slutsatsen att denbristande aktiviteten beror på ointresse, men jag är förundrad över attregeringen inte visat någon strategi för att påskynda en lösning i fråga om delångväga luftföroreningarna. 124 (): Jag ber att få tacka jordbruksminister för svaret påmin fråga om ökade resurser för att snabbt spåra försurningsskador på densvenska skogen. Jag ser det som värdefullt att svaret på min fråga kunde lämnasi samband med att förre jordbruksministern , nuvarande andrevice talman, får svar på sin interpellation om planerade åtgärder motförsurningen av mark och vatten. AndersDahlgren underlät att tala om vad som kan ha hänt under de icke-sociahstiskaregeringsåren, men jag kan betyga att , och även underdet under den tidigare mandatperioden, 1978/79, rådde en storaktivitet på detta område. Det kan väl sägas att somjordbruksminister hade att föra talan vid konferensen i var ju en bas för den konvention som antogs vidförsurningskonferensen i . Sådet har hänt åtskilligt på detta område. Denomedelbara bakgrunden till min fråga är det förhållandet att regeringen ställtsärskilda medel till förfogande för inventeringar av skadornapå skog i . Avsikten med inventeringarna är att ge underlag förett snabbt ställningstagande till behovet av noggrannare inventeringar ochundersökningar. Det talas om tio län i som tilldelas extra medelför ifrågavarande inventeringar. Med viss förvåning konstaterar jag att när mantar med nästan hälften av alla våra län kommer dock inte med somen del av . Visserligen har kanske en någotkalkrikare berggrund än västgötalänen på samma breddgrad, men de skador som nutycks visa sig vara mycket uttalade är inte bara de som härrör sig frånmarkförgiftningen utan även nedfallets skador på trädens barrmassa, somåstadkommer en smygande skogsdöd. Mot den bakgrunden ser jag det som angelägetatt regeringen ökar på de medel som gör det möjligt för fleraskogsvårdsstyrelser att intensifiera inventeringar och undersökningar. Jordbruksministernantyder i sitt svar till mig att skogsvårdsstyrelserna har fria händer att görainventeringar. Det är bara att rekvirera rapportblanketter, sägerjordbruksministern. Får jag citera ur svaret: "Blanketter härför ochinstruktion står till skogsvårdsstyrelsernas förfogande i den utsträckning manönskar." och chefen för ! Detta ärkanske ett svar man kan ge en riksdagsledamot, som kan anses vara lekman påskogsvårdsområdet, men jag undrar vad skogsvårdspersonalen tänker och tyckernär de får ett sådant svar under ögonen. Jag vet att många följerskogsdebatten, inte minst när yttrar sig. Vi brukar iblandtala om försurningschocker under vårflodsveckorna. Jag tror nästan att vi underde 15 månader som vi har haft en socialdemokrafisk regering har fått vissachocker när det gäller skogsvården. Både proffsskogsvårdare och skogsägare harreagerat surt . - Detta var en parentes. Jag får kanskeåtergå till mitt skrivna manus, det känns tryggare så. Statsrådettalar om det självklara att skogsvårdsstyrelserna har fria händer att rekvireraoch fylla i blanketter. Det tror jag att de räknade med tidigare -även om manibland kan fundera över hur mycket departementet direkt vill styra skogsvården,enkannerligen när det gäller avverkningarna. Nej, statsrådet, det är inte friahänder skogsvårdsstyrelserna vill ha besked om, utan det är besked om att fåfler händer för att snabbt utföra inventeringar och undersökningar omförsurningsskadorna i länens skogar. För var det en stor konferens på ELMIA i ,varvid diskuterades och informerades om försurningsproblemen i vår natur. a. att försurningen var och är en av skogsindustrins vikfigastemiljöfrågor. Iett referat från denna konferens - i en skogsindustritidskrift- sades att en avskogsindustrins viktigaste frågor på lång sikt är vad som kommer att hända medden för luftförsurningen exponerade svenska skogen.