prot · G70989 · 1983-12-31 00:00:00 — Arbetsmarknadsministern säger att anledningen till förslaget omungdomslag var den höga arbetslöshet som rådde bland 18-19-åringar, trots att omfattandearbetsmarknadspolitiska åtgärder vidtogs . Ja, arbetslösheten var intebara hög. Den socialdemokratiska regeringen hade satt rekord i fråga omarbetslöshet! Detta var naturligtvis en politisk belastning försocialdemokraterna, som så hämningslöst kritiserat tidigare regeringar trotsatt arbetslösheten under deras regeringstid var klart lägre. Det är emellertidviktigare att framhålla det sakliga faktiska läget: hög arbetslöshet trots enkonjunkturuppgång, strukturella problem som kommer att vara hämmande försysselsättningen . Arbetsmarknadsministernsade i sitt svar att det är särskilt allvarligt att vara ung och arbetslös.Därför är det litet obegripligt, herr talman, att socialdemokraterna så längemotsatte sig den tanke som förde fram i ett beslut ,nämligen att bygga ut ungdomsplatserna för 16-17-åringar till att också omfattahögre åldersgrupper. Den tanken ruvade regeringen på mycket . När sedanpropositionen lämnades till , så blevdet inte många dagar kvar till förberedelse för alla dem som skulle handlägga.Att underkände propositionen gjorde att ytterligare en dryg veckaförflöt. Men det måste ändå sägas att under den korta tid som stod till budsför både förberedelse och igångsättande har det utförts ettfantastiskt arbete, då så många ungdomar kunnat få placering i ungdomslag. Jagär den förste att instämma i den eloge som skall ges till alla förmedlare ochalla de parter som varit involverade i att ta emot ungdomarna på resp.arbetsplatser. Omnu starten gått förvånansvärt bra, så kan man iaktta att kommunerna över laglyckats särskilt väl. Inte lika hög har entusiasmen varit på den statliga ochden landstingskommunala nivån. Andelen utplacerade i det enskilda näringslivetär - sett - alldeles för liten. Men den bilden kommer att förändrastill det enskilda näringslivets förmån - därom är jag övertygad, och jag skallstrax återkomma till det. Ävenom arbetsmarknadsverket på olika nivåer gjort en aktningsvärd insats för attklara en svår arbetsuppgift i ett tidspressat läge, så är det ett par saker somdrar ner det i övrigt höga betyget. saknas det en korrekt broschyröver riksdagsbeslutet. Detta är så mycket mer anmärkningsvärt med tanke på denhastighet med vilken man fick ut den första broschyren, dvs. den som byggde påen proposition som kom att förändra ganska radikalt. är den nyabroschyren på gång, och det är bra. Det är viktigt att den når ut också till delokala förmedlingarna. Jag träffade så sent som förmedlare som sadeatt de fortfarande inte har nåtts av den fullständiga informationen, t. ex. attenskilda arbetsplatser också kan komma i fråga. En annan punkt som återstår attförverkliga är att göra handläggningen obyråkratisk och smidig. Riksdagensuttalande på den punkten förpliktar. Ävenom det finns anledning att glädjas över att många ungdomar redan har placerats,så tror jag att vi kommer till en punkt då det börjar ta emot. Detblir allt svårare att anordna meningsfulla sysselsättningar, och dessutomströmmar ständigt nya grupper till, t. ex. de som kommer från beredskapsarbeteneller från avslutad skolgång. Enriktig notering görs i interpellationssvaret då det berättas om de ca 50förståndshandikappade ungdomar som placerats i ungdomslag. Jag tror det var enklok åtgärd att vi ändrade på regeringens förslag beträffande den högre åldernför dessa arbetssökande. Likaså är möjligheten att öka på den aktuellaarbetstiden , dvs. en förlängning, ett viktigt moment att försökaförverkliga. Det är ju inte så att en halv arbetsdag är idealet. Som regelinnebär ju halv arbetsdag ett undantag och ett avbrott i den arbetsrytm ochuppläggning som råder ute i arbetslivet. Men eftersom regeringen inte hadelyckats stimulera parterna att åstadkomma ett särskilt ungdomsavtal så räckteinte pengarna längre. I ljuset av detta faktum är beslut om attregeringen skall ta sig an uppgiften att hjälpa parterna fram till ett särskiltungdomsavtal oerhört viktigt. Det är min förhoppning att arbetsmarknadsministernoch regeringen skall ha både ambition och kurage att hantera den frågan - inteför att sätta parterna på plats utan för att få en ordning som gör detbetydligt enklare för många unga att komma ut på arbetsmarknaden. Och vi har juså här i kammaren från alla partier talat om hur viktigt ochnödvändigt det är att lyckas med detta - att vi ger de unga en god start iarbetslivet och att vi inte i onödan skapar trösklar som är så höga att detblir svårt för den unge att träda ut på den arbetsmarknad där han borde få sinchans. Låtmig då, herr talman, se något framåt. Starten måste betecknas som god, och detfinns anledning för arbetsmarknadsministern och för att varaoptimistiska när det gäller att göra anpassningar så att högsta möjliga effektkan nås. Statsrådets påpekande i svaret att det finns en flödande fantasi är juen god utgångspunkt. Jag tror att ohka kombinationer mellan både kommunerna ochdet enskilda näringslivet här kan utvecklas, och det är viktigt att detenskilda näringslivet då kommer i fråga. I riksdagsbeslutet sägs att den enskildamarknaden är möjlig för ungdomslag och dessutom att den unges önskemål skalltas till vara. Vidare uttalade att innehållet i ungdomslagen skullevara sådant att det stärkte den unge på arbetsmarknaden, dvs. riktade in denunge på det som var framtidsinriktat och slitstarkt. Och där vet vi ju averfarenhet och av prognoser att expansionen inte kommer att ligga på denoffentliga sektorn. Därför är det fel att tro att vi klarar ungdomslagen enbartgenom att använda den delen av arbetsmarknaden. I stället finns det anledningatt se till att det blir en naturlig utveckling, att öppningen nu kommer attske på tjänste- och servicesektorn men framför allt på industridelen ellervarför inte nämna så positiva arbetsplatser som jord- och skogsbruket. Då trorjag dessutom att den utslussning som ungdomslagen siktar till, att ge en goderfarenhet av arbetslivet, kan bli en lingdomssluss i ordets bästa och djupastemening. Den redovisning som här har getts från regeringens sida gör att jaganser att vi här i kammaren kan känna tillförsikt till en fortsättning somskulle kunna innebära att den bebådade och beställda utvärderingen, som kommeri höst, skall kunna ha många goda rapporter i sitt släptåg. skulledet behövas ytterligare insatser, förändringar och förbättringar i denungdomslag som är antagen av , så har kammaren garanterat sig dettagenom att i den kommande budgetpropositionen tillförsäkra sig kompletterandeförslag. Anf.40 (): Jag får tacka arbetsmarknadsministern för svaret på min interpellation.Under några hektiska dagar innan tog juluppehåll behandlade vi fråganom ungdomslag. Regeringen riskerade ett nederlag i och med att man lagt framett förslag för om tvångsmässig sysselsättning för ungdomar mellan 18och vilket i väsenfliga delar inte tillgodosåg en majoritet i riksdagen.Inför risken att förlora en omröstning gick regeringen - och socialdemokraternatill snabba överläggningar med , och . Dessaöverläggningar resulterade i väsenfliga förändringar i beslut ijämförelse med regeringens ursprungliga proposition. Att vi återigendiskuterar ungdomslagen mellan de fyra partier som deltog i förhandlingarna ochöverenskommelsen beror helt enkelt på att det finns välgrundad anledning attifrågasätta om regeringen vid genomförandet av ungdomslagen verkligen följerden överenskommelse som har träffats. Frånmoderata samlingspartiets sida avvisade vi regeringens ursprungliga förslagutifrån följande sammanfattade synpunkter; Tvånget för kommunerna attupprätta ungdomsplatser med endast landsting och stat som alternativ. Förslagets omfattning, utanklara definitioner av på vilket stadium av arbetslöshet ungdomarna skulleplaceras in i ungdomslagen. De avtalsenliga lönerna förverksamhet med ungdomslag. Den begränsade krets avarbetsgivare som skulle ha möjlighet att ta in ungdomar iungdomslagsverksamhet. Arbetsdagens längd med enbegränsning . Denförhandhngsprodukt som sedermera blev beslut innebar förändringar påsamtliga dessa punkter och närmade sig på både kort och lång sikt det systemmed samhällstjänst som vi moderater förordat i motioner till vidflera tillfällen. Videfinierade i den debatt som föregick slutgiltiga beslutförändringarna enligt följande, och vi blev då, vill jag påpeka, herr talman,inte motsagda på någon punkt av vare sig arbetsmarknadsministern eller någon avde socialdemokrater som deltagit i överenskommelsen. Fördet första: Tvånget för kommunerna kvarstår kortsiktigt, menplaceringsmöjligheterna vidgades också till den privata sektorn. Detta minskadeenligt vår mening risken för att ungdomar i ungdomslag skulle bli sysselsattaenbart med rena terapiarbeten i offentlig regi. Fördet andra; Uppgörelsen begränsar ungdomslagens omfattning genom att detklart-sades ifrån att placering i ungdomslag skulle vara en sista utväg för attge ungdomarna sysselsättning. Även ungdomarnas egna ansträngningar att skaffajobb markerades som en klar förutsättning. För det tredje; Den totala tiden för arbete ochutbildning skulle utsträckas utöver . Fördet fjärde: gjorde ett starkt uttalande om att det måste komma tillstånd kollektivavtal på hela arbetsmarknaden för anställning av ungdomar iungdomslag. Uttalandet rörde alldeles glasklart frågor om löner, Åmanlagaf,andra anställningsförhållanden, etc. Fördet femte; Kretsen av arbetsgivare skulle vidgas till att gälla privata företag,men även kommunala och landstingskommunala bolag. Fördet sjätte: Möjligheterna att utsträcka arbetstiden vidgadesför de arbetsgivare som tog in ungdomar i ungdomslag. Fördet sjunde; Beslutet, som fattades av av , innehöll också ettlångtgående uttalande om en utbyggnad av den gymnasiala lärlingsutbildningenredan under våren 1984, utöver de 2 000 extra platser redan då hadefattat beslut om. Jagslog i mitt anförande inför beslutet fast att vi med utomordentligt storuppmärksamhet skulle följa regeringens agerande under genomförandet avungdomslagen. Jag sade - och det vill jag upprepa - att det til syvende ogsidst var regeringens politiska moral som skulle bli avgörande för resultatetoch att detta också skulle bli en värdemätare på trovärdigheten i uppgörelsenmed socialdemokraterna för oss moderater. Ungdomslagen måste fortfarande betecknas som en främmande fågel isvensk arbetsmarknadslagstiftning. Det är en tvångslag och den blirförhoppningsvis ett kört mellanspel. Ingen skall sväva i tvivelsmål om attungdomslagen inte löser arbetsmarknadsproblemen för våra ungdomar. För dettabehövs helt andra insatser. Hindren för ungdomarnas inträde på arbetsmarknadenmåste undanröjs steg för steg. uttalande, riktat tillarbetsmarknadens parter, tycktes för oss moderater vara ett värdefulltinstrument i de ansträngningarna. Uttalandet gav regeringen möjlighet att medmycket råg i ryggen samla parterna på arbetsmarknaden till överläggningar för atthjälpa fram ett realistiskt avtal. AUt tyder på att det är just ungdomslönernasom är det stora hindret för ungdomarna när det gäller att komma in påarbetsmarknaden och få riktiga jobb. Detta,herr talman, var utgångspunkterna när man ute i landet satte i gång med attgenomföra ungdomslagen enligt beslut och de intentioner som beslutetinnefattar. Det är också mot den bakgrunden som vi från moderatasamlingspartiet nu ser skäl att ifrågasätta om regeringen fullföljeruppgörelsen. Vi kan konstatera; 1.Möjligheterna att placera ungdomar i enskilda företag har inte kunnat utnyttjassom det var avsett. Det finns, herr talman, t.o.m. exempel på kommuner därlänsarbetsnämnderna har stoppat kommunala aktiviteter där man försöker satsa påatt få in en del ungdomar i enskilda företag. Av den redovisning som kommitfrån arbetsmarknadsmyndigheterna och som visar antalet ungdomar som placerats iungdomslag framgår det att vecka 6 var 3 000 ungdomar placerade i statligaförvaltningar, 3 500 hos landstingen och 15 000 hos primärkommunerna. Av dessa15 000 var ca 600 placerade inomden privata sektorn. Detta är, herr talman, . Detfinns också ett stort antal exempel som har nått oss via olikainformationskanaler utifrån landet, som visar att man från arbetsmarknadsmyndigheternaoch sist och slutgiltigt från regeringens sida egentligen aldrig haft föravsikt att få någon märkbar omfattning på placeringen av ungdomar i enskildaföretag. Det verkar nästan, när man talar med folk ute i landet och medarbetsmarknadsfolk på länsarbetsnämnder och arbetsförmedlingar, som om detutgått underhandsbesked från att man i mestamöjliga mån skall försöka förhindra placeringen i enskilda företag. Varförär det t. ex. så att arbetsförmedlingarna tycks ha möjligheter att göraplaceringar hos stora offentliga arbetsgivare direkt medan man för att kunnaplacera ungdomar i enskilda företag måste gå via länsarbetsnämnder? Ochvarför, arbetsmarknadsministern, är det så att länsarbetsnämnderna klart underhand säger till vissa kommuner att det inte är någon ide att de anstränger sig,eftersom man inte kommer att placera ungdomarna i alla fall? Varförär det så, arbetsmarknadsministern, att AMS tog sig före att skicka uttusentals informationsblad om ungdomslagen som endast behandlade de delar iungdomslagen och beslut som fanns med i regeringens ursprungligaproposition? Ochvarför är det så att den reviderade upplagan av informationsbroschyren, somborde ha utgått från AMS för länge sedan - de är snabba där, vi såg att detgick mycket fort att skicka ut den första broschyren - enligt uppgifter som vifick för någon vecka sedan inte ens hade fått trycklov frånarbetsmarknadsmyndigheten? Arbetsmarknadsministernpåstod själv i den allmänpolitiska debatten; "Detråder inget tvivel om att informationen om beslut i dess helhet gårut". Informationensom snabbt gick ut från AMS är den motsatta. Det råder inget som helst tvivelom att det inte finns fullständig kunskap om vad beslut omungdomslagen innehåller. Det är mycket allvarligt, och det kan från vår sidainte tas till intäkt för något annat än att det inte finns någon särskilt storambition eller vilja hos regeringen att fullfölja den överenskommelse som viträffade. 2.Antalet lärlingsplatser i den gymnasiala lärlingsutbildningen förutsattes ökaredan under våren 1984. På detta område, herr talman, råder det -förmodar jag -inget som helst tvivel om regeringens ursprungliga avsikt att inte fullföljaöverenskommelsen i den här delen. Som alla förstår var det med stor förvåningvi tog del av regeringens budgetproposition i de delar som berörlärlingsutbildning. Där föreslår man - hör och häpna! - att antaletintagningsplatser till gymnasial lärlingsutbildning skall minska ifrån 6 500till ca 5 900. Alltdetta strider mot vad vi kom överens om . Detta visar enligt våruppfattning en nonchalans från regeringens sida, som vi har mycket svårt attacceptera, för överenskommelsen och riksdagsbeslutet. Det hjälper inte attutbildningsministern i en frågedebatt med mig här i försökte bevisadet matematiska miraklet att 5950 är mer än 6500. Om verksamheten med ungdomslag hjälper inte heller att hon då påstod att det är svårt att fylla de Nr 89 intagningsplatsersom finns. Detenda som behövs för att fullfölja beslut och uppgörelser och byggaut lärlingsutbildningen utöver 6500 intagningsplatser är att regeringen frångårsin grundläggande negativa attityd till lärlingsutbildning. Se till attlärlingsutbildningen får omfatta mer än vad utbildningsministern och antagligenarbetsmarknadsministern brukar kalla för "spretiga yrkesområden"! Dåkommer det att finnas tillräckligt antal platser. Men det vill inte regeringen.Socialdemokraterna tycker inte om lärlingsutbildning, och då spelar det ingenroll om man träffade en överenskommelse i ochfick ett riksdagsbeslut på halsen som säger att lärlingsutbildningen skallbyggas ut. Ocksåpå den här punkten, herr talman, har regeringen enligt vår uppfattningbrutit mot överenskommelsen. Min fråga till arbetsmarknadsministern är; Kommerdet över huvud taget något förslag om utbyggnad av den gymnasiala lärlingsutbildningenutöver de 6500 intagningsplatser som var kända när vi träffadeöverenskommelsen, eller är det helt enkelt så att ni struntar iöverenskommelsen i den här delen? Regeringen ocharbetsmarknadsmyndigheterna har gjort det särskilt byråkratiskt och svårt attplacera ungdomar i enskilda företag genom att det är länsarbetsnämnderna somhandlägger frågor om placering i enskilda företag. Det strider enligt minuppfattning mot andemeningen i den träffade överenskommelsen. Jag har bestämtför mig att vi t. o. m. sade att handläggningen av de här frågorna skulleförenklas så långt som möjligt, precis som handläggningen av de enskildaberedskapsarbetena, enligt det riksdagsuttalande vi tidigare gjorde. Regeringenhar enligt min uppfattning gjort tvärtom; man har försvårat i stället för attförenkla. Min fråga till arbetsmarknadsministern är självfallet; Kommer detäven i fortsättningen att vara svårare, mer byråkratiskt och krångligt attplacera ungdomar i enskilda företag än hos offentliga arbetsgivare? Regeringen har fuskat bort denmöjlighet till realistiska löne- och anställningsavtal som uttaladesig om. Det tog inte många dagar, ja, kanske inte ens timmar - vad vet jag? -innan regeringen lämnade signaler till en uppgörelse på den statliga sidaii somt. o. m. överträffar de . som angavs i överenskommelsen. Tala omatt det var bråttom att tillfredsställa LO! Så bråttom att man t. o. m. glömdebort innehåll och andemening i den överenskommelse där bläcket i de bekräftandenamnunderskrifterna från de olika partierna inte ens hade hunnit torka! Utöverdetta förhållande är avtalet på det statliga området anmärkningsvärt från enannan utgångspunkt. Det hade varit klädsamt och också praktiskt klokt att låtakommunerna, som har tvång att upprätta ungdomslag, gå före och träffa sittavtal. Ett sådant agerande hade säkert uppskattats av oss som har deltagit iöverenskommelsen men framför allt av alla de kommunala företrädare som har attta hand om tiotusentals ungdomar och försöka bereda dem meningsfullsysselsättning i ungdomslagsverksamheten. Min fråga till arbetsmarknadsministern på detta område är om Om verksamheten med ungdomslag regeringen har för avsikt att samla arbetsmarknadensparter, även de privata, för att försöka att få fram realistiska avtal pålönenivåer och när det gäller andra anställningsvillkor som möjliggör också enutbyggnad av ungdomslagens verksamhet till mer än de somvi inledningsvis fattade beslut om. Omfattningen av ungdomslagsverksamheten har snabbtblivit större än vad som avsågs i överenskommelsen. I riksdagsbeslutet slogs det klart fast att placeringen i ungdomslag skulle vara en sista åtgärd för att bereda ungdomar sysselsättning. tycks det gå till så, att ungdomar mellan skrivs in i ungdomslag så fort de sticker in näsan innanför dörren på arbetsförmedlingen. Enligt min mening strider sådana direktiv från arbetsmarknadsmyndigheterna mot den träffade överenskommelsen. Jag kan dock förstå att det rent praktiskt går till på det här viset. Regeringen är naturligtvis i desperat behov av att minska den öppna arbetslösheten. Då gäller det ju att få in så många ungdomar som möjligt i den här verksamheten. Det finns emellertid, herr talman, all anledning att varnaregeringen för de effekter som kan uppstå om alltför många ungdomar isolerasfrån den ordinarie arbetsmarknaden och fråntas sitt kanske viktigasteincitament för att själva försöka skaffa sig ett riktigt arbete eller gå in ien bra utbildning. Jag tror, herr talman, att vi kommer att få anledning attåterkomma till de här frågorna , eftersom ryktet talar om attregeringen förbereder ett förslag till , vilket innebär att ocksåungdomar i åldern ända upp till systematiskt skall sättas in i offentligkonstlad sysselsättning. Det ser ut, herr talman, som om vi löper risken attsocialdemokratin i håller på att bygga upp världens största terapiverkstadför ungdomar mellan . Därmed tar man på sig, herr talman, ettmycket stort ansvar. Dessutom tar man ifrån ungdomarna deras kanske viktigastefördel på arbetsmarknaden, nämligen deras rörlighet, deras anpassningsförmågaoch deras viljekraft att lösa sin egen situation. Min fråga tillarbetsmarknadsministern i detta sammanhang lyder: Kommer regeringen med förslagom fortsatt utbyggnad av denna verksamhet för ungdomar ända ? Vi letade, herr talman, förtvivlat efter arbetsmarknadsministerns överväganden om ungdomslagens framtid det kommande budgetåret och om de skrivningar, utvärderingar och förändringar som beställde. Vi märkte snart att detta inte med ett ord berördes i arbetsmarknadsministerns avsnitt av propositionen. Det verkade precis som om arbetsmarknadsminis tern helt enkelt inte tänkt bry sig om någon fortsättning. I den delen lämnas det besked i arbetsmarknadsministerns svar på min interpellation, men jag kan inte komma ifrån intrycket att om vi inte hade interpellerat hade vi fått vänta på regeringens initiativ. Slutligen, herr talman, kan jag bara konstatera attarbetsmarknadsministerns svar i övrigt inte innehåller tillräckligaklargöranden på de punkter där regeringens ursprungliga proposition omungdomslagen förändrades för att möjliggöra en överenskommelse och ett beslut iriksdagen. Regeringen avser inte, såvitt jag förstår avarbetsmarknadsministerns svar, att ta tag i de problem som finns för att underlättaplacering av ungdomar i ungdomslag i Regeringen avser inte heller att byggaut lärlingsutbildningen i enlighet med överenskommelsen. Man fortsätter istället att minska den. Inte heller avser regeringen att tillämpa lagen omungdomslag enligt de intentioner som angavs i beslut rörandeomfattningen av ungdomslagens verksamhet. Det slutgiltiga konstaterandet blir därför, herr talman,att regeringen -precis på samma sätt som angavs dåöverenskommelsen var klar och beslut var fattat - visar att dentänker handlägga frågan om ungdomslagen i så stor överensstämmelse med denursprungliga propositionen som möjligt. Det är därför, herr talman, som jag pådet här stadiet av diskussionen av ungdomslagen ställer mig tveksam till om detöver huvud taget existerar någon överenskommelse. Arbetsmarknadsministern harnaturligtvis möjlighet att skingra den tveksamhet som man känner. Anna-GretaLeijon kan i sitt andra inlägg i debatten ge besked om placering i enskildaföretag, om lönenivåer och avtal, om utbyggnad av lärlingsutbildning, osv. Jagkan bara uppmana arbetsmarknadsministern; Ta chansen och ge oss klara besked idet andra inlägget! Om verksamheten med ungdomslag 41BÖRJE (): Jag vill också tacka för svaret. Jag ställde den här interpellationen av två skäl. Delsringde rätt många kommunalmän och sade att det är hopplöst att tala medlänsarbetsnämnderna om placering i privat verksamhet. Dels ringde också en delungdomar och undrade: Varför är det så omöjligt att få jobba där man vill, omman nu vill jobba i ett privat företag? Och de sade: Jag har tänkt mig enlivsuppgift, jag tänker bli det och det, och det är faktiskt inom det privataområdet. Därför skulle jag sätta stort värde på om jag kunde få minarbetslivspraktik där, för det skulle leda framåt för mig. Varför fick vi då en massa samtal till justi dessa frågor? Jo, vi har under ett par motionerat i just omarbete i stället för bidrag för de yngsta åldarna. Vi är alltså väldigtpositiva till arbetslinjen i stället för bidragslinjen. Till de litet extremagrupper som härjar i denna fråga och talar om att jobben inte ärmeningsfulla vill jag säga att nog är alla jobb mera meningsfulla änarbetslöshet och bidrag. Vi ville alltså från vårt parti att överenskommelsen omungdomslag skulle lyckas bra. Därför skickade vi ut egen information till allavåra kommunalmän och till vårt ungdomsförbund. Vi betonade, speciellt iinformationen till vårt ungdomsförbund, att av hade sagt att detskulle tas stor hänsyn till den enskildes önskemål om sysselsättning. Vi sadetill medlemmarna; Vill ni t. ex. till affärslivet skall ni naturligtvis försökafå en ungdomsplats där. När detta inte lyckades kom naturligtvistelefonsamtalen.