prot · G70915 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:15 Förhandlingarna leddes av tredje vice talmannen. 1 § Justeradesprotokollet för den 18 innevarande månad. 2 § Upplästesföljande inkomna skrivelse: Härmed begär jag ledigt från riksdagsmannauppdraget undertiden den 18 november-den 20 december 1983 för deltagande i FN:sgeneralförsamling. Kammaren biföll denna framställning. Tredje vice talmannen anmälde attLena () skulle tjänstgöra som ersättare för Per . 3 § Föredrogs och hänvisades Propositionerna 1983/84:8till näringsutskottet /84:27 fill utbildningsutskottet 4 § Föredrogs och hänvisades Redogörelse 1983/84:2 till finansutskottet 5 § Föredrogs och hänvisades Motionerna 1983/84:16-20till socialutskottet 6 § Föredrogs men bordlades åter betänkanden /84:1-3 29 1983/84:1om vissa socialtjänstfrågor, 1983/84:2om preskription av disciplinpåföljd inom hälso- och sjukvården samt 1983/84:3 om vissa abortfrågor. 1 TREDJE VICE TALMANNEN: betänkanden 1, 2 och 3 kommer attdebatteras i tur och ordning. Voteringarna äger rum i ett sammanhang efteravslutad debatt. Först upptas alltså socialutskottets betänkande 1 onfivissa socialtjänstfrågor. 2ANN-CATHRINE (): En människa som är i behov av vård och omsorgav något slag får inte för den skull omyndigförklaras. Att få välja den vårdoch omsorg man själv anser vara bäst betyder oerhört mycket för välbefinnandet.Att ge människor största möjliga valfrihet innebär ju att man visar tilltrotill individen och respekt för hans eller hennes integritet. Detta är inteminst viktigt i situationer då man är beroende av andras vård och omsorg ochkanske känner sig utlämnad. En mänsklig vård måste bygga på många alternativ och ge såstor valfrihet som möjligt. Enskilda alternativ får inte motverkas utan måstetvärtom underlättas. På det sättet kan vi öka mångfalden och valfriheten, såatt människor kan få välja den vård och omsorg de själva anser bäst. Att självkunna välja, forma och avgöra är en mycket viktig del av människors trygghet. Men enskild vård och omsorg är vikfig även av andraanledningar. Enskild vårdverksamhet är genomgående billigare än det allmännas.En kombination av offentlig och enskild vård gör således vården inte enbartmänskligare utan också billigare. Genom att kombinera offentliga och enskildainsatser kan vi öka resurserna för vård och omsorg, till gagn för alla. Imotion 1982/83:1082 av IngegerdTroedssonm. föreslåsen lagstiftning enligt vilken kommunerna åläggs att pröva även andra alternativän kommunalt huvudmannaskap när det gäller service, vård och omvårdnad.Kommunerna skulle åläggas att pröva om verksamheten kan bedrivas bättre ocheffekfivare i samarbete med eller av annan huvudman. Om det visar sig att annankan ge vård eller service bättre och billigare, bör kommunen inte ha rätt attgynna sin egen verksamhet. Till en början bör detta gälla främst ny ellerutvidgad verksamhet. Självfallet skall detta gälla även landstingskommunernasverksamhet. Motionens förslag skulle ge dem som behöver vård bättremöjligheter att få bestämma över sin tillvaro. Dessutom skulle våra ekonomiskaresurser för vård räcka betydligt längre, eftersom enskildvårdverksamhet är mindre kostnadskrävande. Utskottet avstyrker bifall till motionen. Ett av skälenfill avstyrkan är, säger utskottet, att uppfattningarna kan gå starkt isär närdet gäller vad som skall anses vara en god vård och därmed även när det gällerbedömningen av vad som är skälig kostnad. Det är ett märkligt argument utskottet anför, eftersom detär här som själva kärnpunkten i motionen ligger. Alla anser nämligen inte attden vård och omsorg som ges av det allmänna är den bästa. Alla anser inteheller att kostnaderna för den allmänna vården är skäliga, utan att de äralldeles för höga. Det allmännas administrafion och organisation t. ex. kostarför mycket. Vid enskild vård kan man ofta bättre ta till vara fördelar medsmådrift. Att det är svårt att bedöma vad som är skälig kostnad gäller såvälenskild som allmän vård. Både enskild och allmän vård mår bra av att man görsådana prövningar. Även om kommunen enligt socialtjänstlagen har det ytterstaansvaret för att de människor som vistas i kommunen får det stöd och den hjälpde behöver, bör man överväga var vården skall ges ur den enskildes synvinkel.Motsvarande ansvar har landstingskommunerna inom hälso- och sjukvårdsområdet.Politikerna vet faktiskt inte allfid bäst. Den enskilde måste få vara med ochavgöra vad som är den bästa vården för honom eller henne. Det offentliga skallha ansvaret för att människor har tillgång till god sjukvård, men om någonannan kan ge service och vård bättre och billigare bör inte kommunen ha rättatt gynna sin egen verksamhet. Vården är till för människorna. Det som utskottet anför som ett skäl mot motionens förslaganser jag i själva verket vara ett skäl för. Jag yrkar bifall till reservation 1 isocialutskottets betänkande 1. några ord om det särskilda yttrande som demoderata ledamöterna i socialutskottet fogat fill socialutskottets betänkande1. Vi har där påpekat att det, såsom framgår av motion 573 avGullan och , ligger en principiell fara i att den gränssom tidigare fanns mellan s. k. obligatorisk och frivillig socialhjälp - mellandet stöd kommunen skall lämna och det stöd som kommunen kan lämna - nu suddatsut. För den frivilliga socialhjälpen var den enskilde i principåterbetalningsskyldig. Vi har vidare påpekat att socialtjänstlagens 3 §, somstadgar att "kommunen har det yttersta ansvaret för att de som vistas ikommunen får det stöd och den hjälp som de behöver", medger en alldelesför vid tolkning och kan lämna utrymme för godtycke. Vistelsebegreppet måstesåledes preciseras och kostnadsansvaret ut. Vi anser att huvudregelnmåste vara att hemortskommunen skall ha kostnadsansvaret, men vi förutsätteratt socialberedningen utreder dessa frågor. Den sista delen av vårt särskilda yttrande rör barn- ochungdomsdelegationens arbete. Vi utgår från att delegationen arbetar med ensådan inriktning att många av de synpunkter och förslag som finns i motion1830 beaktas. Där visas hur ungdomars spontanitet, initiativförmåga ochansvarskänsla kan tas till vara på olika områden. Jag yrkar således bifall till reservation 1 isocialutskottets betänkande 1, i övrigt till utskottets hemställan. 3 INGA (vpk): I socialtjänstlagens 3 § sägs att kommunenhar det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och denhjälp som de behöver. I 5 § talas det om att det till socialnämndens uppgifterhör att göra sig väl förtrogen med levnadsförhållandena i kommunen, medverka isamhällsplaneringen och i samarbete med andra samhällsorgan, organisationer,föreningar och enskilda främja goda miljöer i kommunen. Det skall bl. a. skegenom uppsökande verksamhet och genom att nämnden svarar för omsorg ochservice, ekonomisk hjälp, m. m. Lagens 6 §handlar om rätten till bistånd. I 7 § talas det om nämndens uppgift att medverka isamhällsplaneringen och påverka utformningen av nya och äldre bostadsområden ikommunen. Nämnden skall också verka för att de allmänna kommunikationernafungerar, så att de blir lätt tillgängliga för alla. I 11 § talas om nämndensskyldighet att arbeta för att förebygga och motverka missbruk av alkohol ochandra beroendeframkallande medel. I 12 § talas om nämndens uppgift att verkaför barn och ungdom för att de skall kunna växa upp under trygga och godaförhållanden, och det talas om nära samarbete med hemmen osv. 113 § talas detom vikten av en bra förskoleverksamhet och i 19 och 20 §§ om nämndensskyldigheter inom äldreomsorgen. Sedan kommer paragraferna om LVU och LVM ochäven mycket annat. Socialtjänsflagen reglerar med andra ord stora och viktigadelar av enskilda människors liv, och det är kommunerna som har att se till attdenna lag efterföljs och efterlevs. Man kan fråga sig hur många kommuner somhar möjlighet att följa paragrafer - de få paragrafer som jagjust har nämnt. beslut om socialtjänstlag innebar engenomgripande förändring på socialvårdens område. Lagen ställde och ställerstora krav på kommunerna. Det förhållandet att det är en ramlag gör att denmåste följas upp. Man måste följa upp hur lagen genomförs, och det måste noggöras om, ideligen. Socialberedningen, som tillsattes och somfick tilläggsdirektiv , fick från början i uppdrag att se övervissa bestämda problemområden på det sociala fältet. Genom tilläggsdirekfivenfick beredningen också möjlighet att ta vissa egna initiativ. Men eftersomsocialberedningens arbete skall vara färdigt redan under första halvåret 1984medger inte tiden några vittgående uppföljningar eller andra initiativ. Det finns alla skäl i världen att utvärdera - och då menarjag - hur kommunerna klarar att uppfylla socialtjänstlagenskrav. speciellt som denna lag verkligen ställer nya ochlångtgående krav på kommunerna. Särskilt viktigt är det att se efter hur lagenföljs ute i kommunerna , när den ekonomiska situationen är så svår i mångakommuner. Vpk har föreslagit att en parlamentariskt sammansattdelegation tillsätts, och vi menar att denna delegation skall följautvecklingen på område . Man kan tänka sig någotslags fortsättning på den nuvarande socialberedningen. Detta föreslår vi ireservation nr 2, och härmed yrkar jag bifall till denna reservation. Till slut vill jag anföra ett citat ur ettsocialnämndsärende i en kommun: "Nämnden påtalar att det finns svårigheteroch oklarheter beträffande socialtjänstlagens tillämpning i ekonomiskabiståndsärenden." Vidare påtalas att nödvändiga arbetsuppgifter intehunnits med i ett stort antal - närmare bestämt 62 - barnavårdsärenden. Vidaresäger man: "Väntefiderna för nybesök är f. n. upp till fyra ochför återbesök mellan en och ." Orsakerna till socialkontoretsbesvärliga arbetssituation är många, säger man, och man anför som ett skäl attden nya lagstiftningen inneburit att nya kunskaper och nya erfarenheter måsteförvärvas. "Lagens konstruktion innebär vida tolkningsmöjligheter, ochdetta kommer att innebära osäkerhet om fillämpningen i detenskilda fallet." Det finns, menar jag, all anledning att ge möjlighet omfattande utvärdering av socialtjänsflagen, inte minst mot bakgrund avdetjag just har berättat från en distriktsnämnds vardag när det gäller atttillämpa och hantera socialtjänstlagen. Man kan också, mot dennavardagsinblick, fråga sig hur många kommuner som bryter motsocialtjänstlagen, mot alla dess nya fina grepp inom socialvården. Med detta yrkar jag alltså bifall tillreservation nr 2 i betänkandet. 4LILLY BERGANDER (s): Det betänkande vi nu behandlar omfattar ettstort antal motionsyrkanden inom område. I stort ärsocialutskottet enigt i sina ställningstaganden. Betänkandet innehåller endasttvå reservationer, en från och en från vänsterpartietkommunisterna. Jag skall med några ord beröra i första hand reservationenfrån . I den pläderar de för att kommuner och landsting i lag skallåläggas att i enlighet med upphandlingsreglementet, såvitt jag förstår, viaanbud undersöka vem som till lägsta pris kan utföra en vårduppgift. Vi kankonstatera att avtal med enskilda vårdinrättningar kan slutas , ochså görs också i varierande grad. Däremot kan landsting och kommuner inte avsägasig ansvaret för att de boende inom resp. områden får det stöd och den vård sombehövs. Utskottets majoritet anser att den lag som finns är tillfyllest och har svårt att se att vård av äldre och sjuka människor kan jämförasmed upphandling av materiel. Naturligtvis kan jag instämma i det somAnn-Cathrine sade, nämligen att det vikfigaste när det gäller vården äratt den skapar 3 protokoll 1983/84:14-17 trygghet och att de människor som utför den förmedlarmänsklig känsla och värme, men jag anser att dessa värderingar liggertill grund för den vård vi har . Personligen har jag svårt att förstå att , somvid andra tillfällen pläderar för frihet och minskad byråkrati, i dettasammanhang anser att en tvingande lagstiftning skall införas. Vart harfrihetsidealet tagit vägen? Litar man inte på de människor som arbetar med dehär frågorna ute i kommuner och landsting? Jag yrkar avslag på reservation nr 1. I reservation nr 2 vill vpk, trots att socialberedningenär inne i ett intensivt arbete med översynen inom område, attytterligare en delegation skall tillsättas eller att socialberedningen skallombildas till en permanent sådan. Låt oss avvakta de förslag som socialberedningen avser attlägga fram och och ställningstagandefill dessa, innan vi beslutar om nya krav på utredningar eller delegationer! Vibör väl också tro att alla som arbetar ute på fältet - och då menar jag bådepolitiker och tjänstemän - kommer att reagera och ge synpunkter på hur de anseratt fungerar. Jag är övertygad om att och vi andraden vägen kan få viktiga impulser. Också jag är medveten om att man ute på socialbyråerna ivissa avseenden har fått en tyngre arbetsbörda, men jag vill påstå att dettainte enbart har att göra med den nya socialtjänstlagen. Vi vet att man under desenaste två åren har haft en anhopning av bidragsärenden, och givetvis har ävendet inverkat på arbetsbelastningen. Jag är emellertid övertygad orn attkommunerna tar sitt ansvar och att de på allt sätt försöker minska väntetidernaoch ställa upp för de människor som behöver hjälp. Med dettayrkar jag avslag också på reservation nr 2. Till betänkandet är också fogade ett par särskildayttranden. Jag instämmer helt i yttrande, som jag tycker är välavvägt, och jag ser inte att det finns orsak att kommentera det. Däremot kan jag inte instämma i det särskilda yttrandetfrån . De vill ha en särskild paragraf som ger kommunerna möjjighetatt upprätta någon typ av låneinstitut, som med räntefria lån skall kunnakonkurrera med våra banker. Socialhjälp är ju ett slags bistånd, och biståndskall naturligtvis ges utifrån den enskilde personens behov av bistånd, och dettycker jag att man gör. Jag är också medveten om att man i vissa fall gerbistånd, där man säger att det skall föreligga återbetalningsskyldighet.Personligen tycker jag inte att det är så vi skall hantera den nya lagen. Vivet ju att det inte finns någon laglig möjlighet för kommunerna att kräva ettåterbetalande. Därför tycker jag att den paragraf i socialtjänstlagen som sägeratt bistånd skall ges när bistånd är av behovet påkallat och att det skall gesgeneröst är alldeles till fyllest. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottetshemställan i dess helhet. 5 () replik: Det offentliga, kommuner och landsting, skallha ansvar för tryggheten i vad gäller en god sjukvård, men därmed är inte sagtatt verksamheten skall behöva bedrivas av kommuner och landsting. Det är ju såatt offentlig barnomsorg, sjukvård, äldreomsorg m. m. inte ensamma kanfillgodose ett växande vårdbehov inom en ekonomisk ram som inte får öka. Vi vetju att - det finns ett flertal exempel på det i motion 1081 - enskildvårdverksamhet är väsentligt mindre kostnadskrävande. Självfallet jämställer vi inte "upphandling" avvård och service med upphandling av materiel. Vad som krävs är naturligtvis enlagstiftning som är anpassad till vård- och omsorgsområdet. Jag kan inte förståvarför man inte, när man startar ny verksamhet eller utvidgar en verksamhet,skall kunna pröva om verksamheten kan ske bättre och billigare i samverkan medeller av annan huvudman. När det gäller det särskilda yttrandet om bistånd så klara gränsen mellan den hjälp som kommunen kan lämna och som kommunenskall lämna suddats ut. Vi vet också att just bistånd som man återbetalar förmånga människor är en hjälp och ett stöd att komma ur en svår situation.Självfallet skall biståndet ges efter behov. 6INGA (vpk) replik: sade litet grinigt, tyckerjag, att trots att socialberedningen nu är inne i slutskedet av sitt arbete,kräver vpk en ny socialberedning. Det är inte riktigt det vi kräver, utan vikräver något slags fortsättning. Om man sedan låter socialberedningensverksamhet fortsätta eller tillsätter en socialdelegation, som vi föreslår, ärganska ointressant. Huvudsaken är att man får en uppföljning av den här lagen -en undersökning av hur den har verkat ute i kommunerna. Socialberedningen harnu funnits . Den har haft bestämda mål att undersöka. Visseriigen fått möjlighet att ta egna initiafiv, men under den korta fid somberedningen verkat - man skall vara klar med sitt arbete under första halvåret1984 - finns det ingen möjlighet att klara den typen av uppföljning som vimenar är nödvändig när det gäller en så omfattande lag som socialtjänstlagen. Som jag sade fidigare berör ju socialtjänstlagensamhällsplanering, kollektivtrafik, bostadslösningar, barnomsorg, äldreomsorg,missbrukar-vård, vilket allt innebär oerhört genomgripande förändringar. Dessauppgifter har kommunerna fått i en situafion där de har svårt med ekonomin.Det blir intressant att följa verksamheten och se hur det går ute i kommunerna.Det behövs en långtgående, genomgripande uppföljning och utvärdering av hursocialtjänstlagen tillämpas i kommunerna. Mot bakgrund av det som man kan läsa i tidningarna om denarbetsanhop-ning som uppstått ute i kommunerna kan man förmoda att kommunernainte klarar av de här uppgifterna. Då tycker jag att , eftersomriksdagen har fattat beslut om socialtjänstlagen, har skyldighet att se tillatt lagen följs enligt de fina portalparagrafer och de fina målformuleringarsom man gett denna lag. Den skall naturligtvis inte bli ett slag i luften, utanden skall fungera för människorna ute i kommunerna. Det finns kanskefarhågor för att man ute i kommunerna inte har möjlighet att följa lagen. Dettamåste följas upp ute i kommunerna sä att man får en bekräftelse på att lagenföljs och så att man kan sätta in ekonomiska och andra resurser för attkommunerna skall ha möjlighet att fullfölja intentionerna i socialtjänstlagen.Jag kan inte förstå avoghet när det gäller att inse behovet aven sådan långtgående utvärdering av socialtjänstlagen. Jag tycker att det är såuppenbart att det behövs en fortsättning på socialberedningens arbete ellernågon annan form av beredning - vi har kallat det för socialdelegation i vårmotion. 7 () replik: Till vill jag barasägaatt jag anser att den lag som redan finns ger kommuner och landsting de härmöjligheterna att göra undersökningar om hur vård skall kunna bedrivas påbästaoch billigaste sätt. Jag vill understryka: på bästa sätt för de patientersom kommer att behöva denna vård. Vi behöver därför inte någon ny lagstiftningmed ett tvingande innehåll. Till skulle jag viljasäga att det inte är någon avoghet frän min sida när jag säger att vi kan väntatills vi har de förslag och synpunkter som socialberedningen kommer att läggafram mycket snart. Jag har kanske ett litet större förtroende för hur våraförtroendevalda och tjänstemän ute i kommunerna handhar dessa viktiga frågor.Jag anser inte att socialtjänstlagen innebär en så förfärligt stor omvälvningsom man tydligen från vpk:s sida anser, därför att barnavård, socialhjälp,missbrukarvård och utveckling på olika områden har även tidigare legat inomsocialförvaltningarnas och socialnämndernas ansvarsområden. Självfallet har dettillkommit andra paragrafer med ett annat innehåll, där man fastare har skrivitin de övergripande målsättningarna, vilka jag anser har varit självklara redantidigare, och jag hoppas att jag arbetat efter dessa. Därför tycker jaguppriktigt sagt att vi kan vänta tills-vi vet om socialberedningen anser attdet finns ett behov att permanenta någon politiskt sammansatt delegation ellerliknande för att följa detta. Jag anser att det bör vara viktigare attmänniskor ute på fältet som arbetar direkt med dessa uppgifter har en möjlighetatt komma till tals, och varje riksdagsledamot har skyldighet att inom sittparti även på hemmaplan följa upp hur de här lagarna tillämpas och vilkaproblem man stöter på. I detta sammanhang har vi möjligheter att agera iriksdagen utifrån dessa kunskaper. 8INGA (vpk) replik: Jag skulle vilja fråga raktpå sak ifall hon tycker att det räcker med den utvärdering som vi har gjort avden lag som har gällt . Den här frågan handlar inte om förtroende ellerinte för kommunerna, utan den handlar om kommunernas möjlighet att förverkligaden viktiga socialtjänstlagen, vilken innebär en omfattande och vittgåendelagstiftning på det sociala området - det är det vi diskuterar. Jag anser inte att vi behöver väntaoch se, därför att jag anser att det är självklart att vi behöver enlångtgående utvärdering av socialtjänstlagen - om den följs upp och hur denfungerar ute i kommunerna för de enskilda människorna. 9 () replik: Skillnaden, , mellansocialdemokrater och moderater är att vi moderater vill uppmuntra ochunderlätta enskilda alternativ, och vi vill underlätta mångfald, därför att detger en mänskligare vård för människorna och därför att människorna vill kunnavälja och påverka sin vård. Vi anser också att ett växande behov av vård inte kantillgodoses enbart genom det offentligas försorg, utan det kan tillgodosesgenom samarbete och genom att utnyttja enskild vårdverksamhet, eftersom dengenomgående är billigare. Vi anser att kommunerna bör åläggas att pröva omenskilda alternativ är bättre och billigare. Om det visar sig att dessa är det,skall man i så fall använda sig av dem för att underlätta mångfald, valfrihetoch för att få mer vård för de samlade resurser vi har. 10 () replik: Till vill jag säga att lika välsom all annan lagstiftning kommer att följas upp och bli föremål för förändringarmåste naturligtvis också socialtjänstlagen behöva justeras i vissa avseendenmen inte i fråga om de stora övergripande målen. Det är jag övertygad om. Jag vet att kommuner ochlandsting har möjligheter att bedöma olika privata vårdformer, för där ärmeningsskiljak-tigheterna så stora mellan oss. Men jag har en obehaglig känslaav att det ligger någonting annat bakom den här debatten. Jag hoppas att jaghar fel. Det ligger ändå i intresse att en privatisering avsjukvården skall ske. Om en privatisering går för långt anser jag i varje fallatt det är de svaga som kommer i kläm. Tredje vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt till ytterligarereplik. 11RUNE (): Vården av sjuka och gamla är en seriös fråga.Jag tycker att den är litet för allvarlig för att förenklas så som görs imoderaternas reservation. Det går inte att jämföra vård av sjuka medupphandling av sjukvårdsmateriel. Men det är vad gör i sinreservation. Man säger klart i reservationen: "På motsvarande sätt som i upphandlingskungörelsenbör kommun åläggas att alltid pröva om verksamheten kan bedrivas bättre ocheffektivare i samarbete med eller av annan huvudman. En kommun bör inte ha rättatt gynna egen verksamhet om det visar sig att annan kan tillhandahålla service eller vård bättre och billigare. Detta bör även gällalandstingskommu nerna." Vad innebär då detta? Ja, konsekvensen blir ju att manmåste bygga ut vården, så att det blir en överkapacitet totalt, i stort sett enfördubbling. Skall valfrihet bli verklig, som önskar,måste valfriheten finnas på alla områden och på alla specialiteter. Det innebäralltså att den samlade vården måste tillföras betydligt mer resurser än vad somgörs . Är och beredda att göra detta , när vi vet att det på många specialområden inom sjukvården är långa köerför vård? Jag tror att man måste försöka få ner den här debatten såatt säga på markplanet och se hur verkligheten är. Dessutom innebär ju detta,som fidigare framhållits, en stark centralisering av besluten. Vi har den nya hälso- och sjukvårdslagen och den nyasocialtjänstlagen, som är ramlagar och som ger huvudmännen ansvaret.. Vi harvidare, observera det, möjligheter att pröva olika alternativavårdformer. När det gäller t. ex. mentalsjukvård har vi i många län privatasjukhem, varvid det föreligger avtal mellan och dessa. Vi har haft en mängd utredningar,försöksverksamheter och samarbete mellan Spri, , där man har utarbetat modeller för vården och på detsättet försökt få fram det bästa möjliga när det gäller vård och även det bästamöjliga rent ekonomiskt sett. Vi arbetar för en öppenvård, vårdcentraler medvårdlag.