prot · G709144 · 1983-12-31 00:00:00 — Detta är någonting som vi har lämnat bakom oss för ganska länge sedan,och jag trodde aldrig att jag skulle få höra det upprepas, i varje fall inte ien riksdagsdebatt och av en företrädare för något av de svenska partierna. Jagskall inte säga så mycket om Secure, men jag vill instämma med har också sagt detta tidigare. När talar om energipolitik,gäller det bara kärnkraft, vattenkraft eller kol. Ni har ingenting annatframför ögonen. Ni har inte kommit till den omprövning som andra kombattanter idenna debatt har gjort, som har insett att det finns möjligheter, just medhjälp av den moderna tekniken, att utveckla tillväxt, välfärd och ett brasamhälle utan att ta till de allra värsta energikällorna. Detgör mig verkligen fundersam när jag hör detta återfall i en argumentation somjag trodde att vi för länge sedan hade lagt bakom oss. Anf.28 () replik: För att ta inlägg först, vill jag säga att en avförklaringarna till att frågan om kärnkraft eller inte kärnkraft har fått ettlätt drag av hysteri kanske är just att man inte förmått att seavfallsproblemet som ett dignitetsproblem - visseriigen av en sällan elleraldrig skådad dignitet, men det är inte en fråga av annan natur än en sådan somvi skall klara i ett industrialiserat samhälle. Jagvidhåller alltså min ståndpunkt. Skulle det sedan visa sig att jag därvidställer mig vid sidan av vad som har varit normalt och vanligt, tar jagkonsekvenserna av det, . När det gällermitt påstående att vi har lidit brist på energipolitik, kan väl ingen förnekadetta. Vi väntar nu alla på en ny startpunkt, EK 81. Låt mig avsluta den härdebattrundan med en förmodan, att EK 81 genom sin genomgång av samhälletsrealiteter, bl. a. inom ramen för den ekonomiska verkligheten, kommer att visaatt vi behöver en startpunkt för en ny energidebatt med helt annorlundainnehåll än den beklagliga folkomröstningen. Talmannenanmälde att och anhållit att till protokollet fåantecknat att de inte ägde rätt till ytterligare repliker. 29 (): Jag skall i detta anförande uppehålla mig vid en liten del i det digrabetänkandet nr 30 från näringsutskottet. Men även om det är en liten del avbetänkandet som berörs är det en mycket viktig principiell fråga. Det handlaröm utskottets behandling av motion 1983/84:1026, som tar upp frågan om polisenskostnader för skyddet av våra kärnkraftverk. Denna fråga behandlas också ireservation nr 22. Vårakärnkraftverk är mycket speciella anläggningar, inte minst ursäkerhetssynpunkt. Det finns inga andra anläggningar som kan jämföras med kärnkraftverkennär det gäller effekter av haverier eller åverkan. Exempelvis enterroristaktion mot ett kärnkraftverk kan få förödande konsekvenser med bl. a.stora radioaktiva utsläpp som följd. Detta innebär att speciella åtgärder måstevidtas från samhällets sida för att skydda dessa anläggningar. Till stor del ärdet en uppgift som åvilar polisen. Fr.o.m. /82 utbildar rikspolisstyrelsenpersonal i, de polisdistrikt inom vilka kärnkraftverken är belägna. Fr. o. m. samma budgetår tillförs också dessa polisdistriktsärskild materiel, som sambandsutrustning, bilar, insatssläpvagnar medutrustning, kroppsskyddsutrustning m. m. Denna materiel förvaras ipolisdistrikten för att kunna tas fram vid ett eventuellt haveri ellerbrottsligt angrepp mot ett kärnkraftverk. Utrustningen byggs upp successivt,och kostnaderna för den beräknas av uppgå till 5,1 milj. kr. har på regeringens uppdrag i mars 1982lämnat förslag till en decentraliserad organisation av de polisiära resurser somskall kunna användas vid särskilt allvarliga händelser vid kärnkraftverken.Förslaget medför ökningar av personal och utrustning i , Göteborgsoch polisdistrikt, kostnadsberäknade fill 6,4 milj. kr. Till detta kommerrese- och utbildningskostnader. I förra årets budgetproposition framhöll dåvarandejustitieministern att det skulle vara värdefullt med en sådan organisation somrikspolisstyrelsen redovisat, men han gjorde bedömningen att det med hänsyntill kostnaderna inte var möjligt att genomföra denna organisation. Vi kan alltså konstatera att vi på grund av detstatsfinansiella läget inte har råd att hålla oss med det skydd för vårakärnkraftverk som både och justitieministern betraktar somönskvärt. Genom ett principbeslut om polisens uppgifter, utbildningoch organisation som fattade tog ställning tillförmån för tanken på avgiftsbeläggning av viss polisbevakning. I propositionenanfördes härom: "Vid en systemafisk undersökning kan man utan tvivelfinna åtskilliga exempel på arbetsuppgifter, där det kan sättas i fråga om intepolisen bör få ta ut ekonomisk ersättning för sin medverkan på samma sätt som sker inom fillämpningsområdet för kungörelsen (1964:793) om ersättning tillstatsverket vid anlitande av polismän för polisbevakning på enskild bekostnad.Avgiftsbeläggningen får emellertid inte innebära att ersättning fordras för detskydd till liv och egendom som var och en har rätt att kräva av polisen. Denbör självfallet inte heller utformas på ett sådant sätt att den medför negativaeffekter för allmänhetens benägenhet att vidta brottsförebyggande åtgärder. Enförutsättning för att avgift skall tas ut synes böra vara att det är fråga omuppgifter som i praktiken har en utpräglad karaktär av särskild service åtenskilda personer eller företag och som förekommer i en viss, ganskaregelbunden omfattning." Enligt mitt och synsätt bör just skyddet avvåra kärnkraftverk mycket väl täckas in under detta riksdagsbeslut. Det är ett oavvisligt krav att skyddet och säkerheten kring vårakärnkraftverk görs så effektiva som möjligt. Det är dessutom orimligt attsamhället via skattemedel skall bekosta de extrema säkerhetsåtgärder som måstevidtas för detta skydd. Kostnaderna för dessa åtgärder bör alltså betalas avkärnkraftverkens ägare. Avgifter för den organisation som redan genomförts bördärför tas ut för både materiel och personalkostnader. Dessutom bör den avrikspolisstyrelsen föreslagna nya organisationen genomföras, och också denfinansieras via avgifter. Jag yrkar med detta bifall till reservationnr 22 i näringsutskottets betänkande nr 30. 30PAUL LESTANDER (vpk): I mitt anförande tänker jag ta uppenergihushållning, inventering av spillvärme, marknaden för inhemska bränslen,regionala bränslebolag och återvinning av asfalt. För att det skall bU möjligt att mönstra ut kärnkraften urvår energiförsörjning och för att avvecklingsbeslutet skall bli trovärdigt ärdet nödvändigt med en rad samhälleliga ingripanden. Om avvecklingen lämnas åtmarknadskrafterna, blir resultatet utan tvivel en låsning till en situafionsom gör avvecklingen ytterst tveksam. Till en sådan utpressningssituationsyftar dock de krafter som med ekonomiska argument överger 25-årsperspektivetför avvecklingen och propagerar för "opfimal användning", dvs. föratt samtliga kärnreaktorer (givetvis förutsatt att dessa inte dessförinnansätter sig själva ur spel) skall hållas i drift intill utgången av . Det är självklart att en sådan linje är ett hot motavvecklingen. Det är inte fysiskt möjligt att plötsligt avvara el sombundits upp i olika användningar. Det behövs en viss avvecklingstid, och detbehövs bestämda förberedelser. Enligt vpk;s mening kan mycket väl kärnkraftverkställas av också innan de tjänstgjort , eftersom utgångspunkten är attavvecklingen skall göras "i den takt som är möjlig med hänsyn tillbehovet av elektrisk kraft för upprättandet av sysselsättning ochvälfärd". Att med lock och pock etablera lågtemperatumppvärmning mednytillkommande kärnkraft är över huvud taget inte överensstämmande med"behovet av elektrisk kraft". Det är ett mål i sig att begränsa varjeonödig energianvändning, eftersom all energiomvandUng har negativa miljöeffekter.Dessutom är det en självklarhet att ju större andel elkraft som vidfiden för avvecklingen kommer från kärnkraftverk, desto större insatser avskilda slag behövs för avvecklingen. Med en systematisk hushållning och omstrukturering avelanvändningen är det fullt möjligt att undvara kärnkraften utan att man förden skull angriper de fyra huvudälvar och andra älvsträckor som enligt denfysiska riksplanen skall bevaras och utan att man fastnar i ett beroende avkolkondens. Elförbrukningen måste ses inte i första hand som entillförselfrågä, utan främst som en fråga om för vilka ändamål vi behöverelkraft. Det finns ett antal elspecifika ändamål, dvs. användningsområden därman inte kan ersätta elmed någon annan energi. Vår belysning måste baseras på el, den eldrivnatrafiken, f. ö. mycket energisnål, är ett annat område, och dit hör givetvisäven driften av elektriska motorer för skilda ändamål i industrin, inomhushållen och på andra samhällsområden. För den som har som mål för vår elförsörjning att denna iförsta hand skall tillgodose dessa elspecifika ändamål är avvecklingen avkärnkraften inget egentligt problem, i varje fall inget problem som gällerelkraft, utan snarare en fråga om hur uppvärmningen skall ordnas. Vpk anser atten sådan inriktning för elanvändningen bör beslutas av och blibestämmande för de konkreta åtgärderna. Denna inriktning skulle kunna fastställas i enenergihushållningslag, som givetvis också skulle omfatta bestämmelser rörandeenergieffektiviteten, så att inom varje användningsområde det finns vissgaranti för att energisnål teknik kommer till användning. Det gäller vidindustriella investeringar att använda bästa tillgängliga elsnåla teknik, ochdetta gäller också för hushåll och offentlig verksamhet. Det gäller bl. a. att övervinna förhållandet attupphandlare av eldrivna apparater på skilda områden saknar egentligt intresseför elhushållning. Så är det t. ex. ofta inom fastighetsbeståndet. Storafastighetsägare kan upphandla tusentals kylskåp, frysar och tvättmaskiner utanintresse för maskinernas elförbrukning. Deras huvudsakliga kriterier är pris,rabatter etc. Driftskostnaderna,, dvs. kostnaderna för den kanske onödigtstora elförbrukningen, överlåts på enskilda hyresgäster som saknar möjlighetatt påverka inköpen. Av principen att elspecifika ändamål i första hand skalltillgodoses då det gäller elförsörjning följer att uppvärmning normalt skallbaseras på bränslen, inte på el. Som en följd av detta ställningstagande måste man lägganer ett intensivt arbete för att utveckla marknaden för inhemska bränslen - ochför inventering av spillvärme enligt reservation 8. Vi har från vpk menat attinventeringen av spillvärme, som skulle skötas av kommunerna när det gällerbostäder och institutioner och av när det gäller industrin,skulle vara en mycket viktig del när man skaffar sig nödvändig kunskap för attkunna ordna en framtida värmeförsörjning på ett bättre sätt. I reservafion 58, som vi avgivit gemensamt med ,preciseras hur vi tänkt oss denna marknadsuppbyggnad. Den är viktig urenergisynpunkt och för att den ger flera jobb i skogslänen. Den påbörjade torvutvinningen är riktig och bör fortsätta.Regionala bränslebolag i alla län med samhälleligt ägande är en nödvändighet.Dessa bolag skulle då kunna tillförsäkras vinsterna från denna verksamhet. Sammantaget skulle en energihushållningslag ochmarknadsinsatser för inhemska bränslen samt samhällsägda regionala bränslebolagutgöra viktiga delmoment för att förbereda avvecklandet av kärnkraften. har också föreslagit att motionen omåtervinning av asfalt avslås. Jag kan inte godta detta ställningstagande. Att få i gång en samplanering mellan kommuner och andraväghållare kräver beslutsamhet och en fastlagd målinriktning. någon punkt hävdat attpåståendena i motionen om sparmöjligheter, miljövinster, oljeförbmkning ellerframtida grusbrist är felaktiga. Inget ifrågasättande har heller gjorts avmöjligheten att årUgen spara 259,8 milj. kr. priser med enåtervinningsgrad av av den svenska nyproduktionen på ca 7 miljoner tonasfalt . Närdessa fakta nu är kända borde ett program för att uppnå det delmål föråteranvändning som skisserats i motionen genomföras. Utskottet skriver positivtom syftet men vill inte föreslå något för att snabbare få i gång enriksomfattande asfaltåtervinning. Jag vill yrkabifall till motion 1983/84:560. 31 (): Om någon som inte tillhör näringsutskott skulle vilja skaffasig en bild av svensk energipolitik och därför tog sig före att läsa igenomnäringsutskottets betänkande nr 30, skulle personen i fråga kanske bUkonfunderad, inte därför att betänkandet på något sätt är dåligt disponerateller skrivet - nej, tvärtom - men därför att det inte redovisar hur svenskenergipolitik skall utformas. Det ger däremot en god bild av hurden inte skall utformas, något som förstärks av de 61 reservationer som fogatstill betänkandet. Denförlamande hand som folkomröstningsresultatet lade på vår energipolitik harsträckts ut även över angränsande områden. a. är osäkerheten stor omanvändningen av alternativa energikällor av olika slag. Skräckpropagandanmot uran - ytterst tolkad i reservation nr 30 från och vpk som t. o. m.vill totalförbjuda export av kärnenergianläggningar, med de konsekvenser dettaskulle få för svensk industri - har medfört att allt arbete med förslag omundersökningar eller utredningar beträffande användning av svenskauranfyndigheter avstannat. Nedläggningen av det viktiga forsknings- och utvecklingsarbeteti måste nog betecknas som en stor olycka. Den svenska alunskifferninnehåller ju trots allt miljarder ton olja, miljoner ton uran samt de flestaav de ädelmetaller som behövs i svensk industri och som importeras. Istället satsar regeringen på och vpk;s väldiga torvprogram,trots att det varit känt att urankoncentrationen i svenskatorvmossar i många fall är högre än i alunskiffern i . Sverigehar av urantillgångar. Den svenska graniten är rik på uran ochtorium. Torven, som har stor förmåga att anrika uran och andra tungmetaller, äri sig rik på uran därför att grundvattnet är uranhaltigt. påvisadesatt torv söder om har en uranhalt på och torvaskan kanske tregånger så mycket. I fackkretsar började man då diskutera utvinningen av uran urvåra mossar. , chefen för , haraktualiserat planen i samband med att accepterade och vpk:sstora torvprogram 1981. IMiljöaktuellt nr 1 redovisar SGU sina resultat av torvundersökningar-na.Analyserna visar att normal bränntorv ofta har en avsevärd uranhalt. På sinahåll innehåller askan efter torvförbränning uran. 4 protokoll 1983/84:144-145 kan nämnasatt alunskiffern i i genomsnitt innehåller uran. Väster omJokkmokk har man funnit mossar som har uran i torvaskan. IMiljöaktuellt sägs bl. a. att "risken finns att sådan uranrik torv redanidag omedvetet bryts och förbränns någonstans i . Med starkt uranhaltigaska som följd. Innan tillstånd för brytning ges krävs nämligen ingaanalyser av uranhalten i torven." beslöt 1982 att 200 milj. kr. skulle utgå somstöd till torveldade anläggningar. Som mål för torvanvändningen 1990 sattes enårlig energiproduktion på , dvs. i runda tal torv.Finansieringen sker medelst den årliga avgift på oljeprodukter som vi moderatermotsatt oss. Ingenting har emellertid nämnts om uranet i torven. Geologernaräknar med att brytning av torv skulle kunna räcka för attproducera uran . Det skulle vara tillräckligt för att drivaBarsebäck 1. Om det högsta torvawerkningsmålet nås, räcker uranet i askan tillatt driva tre fyra kärnkraftverk. I direktiven till minerallagstiftningskommittén sägs attsamhällets inflytande över utnyttjandet av torven bör stärkas och att ensärskild lagstiftning för prövning av tillstånd för torvutvinning bör införas.Kommittén väntas lägga fram sitt betänkande nu i vår. Jag vet inte vad detkommer att innehålla. Men jag förutsätter att man i det betänkandet tar uppfrågan om uranhalten i torv. Det märkvärdiga är att de som ihärdigast harförespråkat torv som förbränningsmaterial och för användning inom den svenskaenergialstringen inte på något sätt har tagit upp just frågan om uranhalten itorven eller berört de eventuella negativa verkningar som vissa brytningar kanha. Men verkningarna kan också vara positiva, nämligen i de fall då man sättersig före att utvinna uran ur torven. Det är väsentligt att frågan om uran i torvaskan inte blirbortglömd. Skulle så ske, sker det säkert inte av misstag, utan därför att urani svenskt språkbruk är ett mycket fult ord som man helst hoppar över. Detviktiga är emellertid att vi får en analys av vilka energiresurser som ryms idessa avfallsprodukter och om eller hur de skall utnyttjas. SvenskKärnbränsleförsörjning är berett att utvinna uranet ur torvaskan påsamma sätt som man i andra länder utvinner uran ur kolaska. Det skall som sagtbli intressant att se hur den här frågan kommer att följas upp och om LennartPettersson kan säga om frågan över huvud taget varit uppe i näringsutskottet isamband med utarbetandet av det betänkande som vi nu behandlar. Regeringen vill kanske inte i något avseende diskuteramöjligheten att under de som kärnkraftverken i vårt land kommer attfungera åstadkomma en svensk försörjning med uran, även om en sådan lätt kanutvinnas. Detta tycks vara en sekundäreffekt av folkomröstningsresultatet. Jaghar i forskningspropositionen inte kunnat finna ordet "uran" nämnt,trots att 55 sidor handlar om energiforskning, där givetvis en viss del avdenna forskning kommer att syssla med strålande material, såsom uran. En annan sekundäreffekt av folkomröstningen och riksdagensbeslut med anledning av denna är regeringens inställning fill värmereaktorer.Den debatten har fört här , och jag skall inte ta upp denigen. Men eftersom utskottet harsagt att det inte behövs något uttalande om Secure- eller bridreaktorer, villjag säga något om bridreaktorerna. Där kan man konstatera att regeringen iforskningspropositionen fortfarande har uppfattningen att vi bör ha enbegränsad inhemsk kompetens som möjliggör en effektiv bevakning av detinternationella utvecklingsläget och att forskningsområdet Ny kärnteknikföreslås överfört som ett delprogram till programmet Övrig långsiktig forskningoch gmndforskning på energiområdet. Bakgrunden kan vara att även"kärnteknik" är ett fult ord, men jag tycker det är glädjande attdenna kompetens i fortsättningen kommer att upprätthållas, även om det intestämmer helt överens med den något mer negativa inställning som har visat. har också sagt att någon Securereaktor intenågon gång kan förekomma. Ett sådant tal tycker jag är modigt, ominte övermaga. Tillsist, herr talman: måste ge den fria marknaden större spelrum påenergifältet. Det finns ett viktigt samband mellan framväxten av det svenska välståndetoch tillgången på inhemsk, internationellt sett billig energi.Den har gett svensk industri en konkurrensfördel gentemot industrin i flertaletandra länder, och det är naturligtvis viktigt att en sådan fördel kan bevarasså långt som möjligt. Energiskatterna har stor betydelse för statens intäkter,men jag vill gärna påpeka att det utomlands är vanligt att energibeskattningenligger inom mervärdeskattesystemet, vilket gör att den kan "lyftasav" vid export. Om energibeskattningen i vårt land fördes över tillmomssystemet skulle svensk industri förbättra sin konkurrenskraft på deninternationella marknaden. Överhuvud taget bör vi eftersträva en fri prisbildning inom energiområdet - bara dåkan vi få en långsiktigt riktig satsning, där givetvis miljöaspekterna måste vägas in. Jag började mitt anförande med att säga att betänkandet inte ger enbild av långsiktiga energipolitik. Kärnkraften skall avvecklas,vattenkraftsutbyggnaden begränsas och värme- och bridreaktorer förbjudas,vindkraftverken är för dyra, kolets totala verkningar är ännu i stort settokända, torvmossar och skiffer kan ge oss uran, vilket är tabu, hurnaturgasanvändningen skall dimensioneras vet vi ännu inte, och energistödsystemetverkar vara litet av ett lappverk. Hur skall vi egentligen ha det? Det kommerframtiden med all sannolikhet att visa. Tresaker, alla positiva, vet vi dock: oljeanvändningen minskar, kärnkraftverkenfungerar, och energifrågorna återkommer i . Jag instämmer till fullo i yrkandena i de moderata reservationema. 32 ()replik: riktar egentligen en ganska allvarlig kritik motmoderaterna. Hon hävdar att det saknas riktlinjer för den framtidaenergipolitiken i näringsutskottets betänkande. De inledande reservationernahandlar om detta, som självklart också finns i betänkandet. Dessutom har vi1981 års energibeslut, vilket också är en god grund att bygga vidare på. Folkomröstningen har nublivit förlamande mot att - om vi går ett par fillbaka i tiden - havarit förlösande, den som tog udden ur debatten och gjorde att kärnkraftverkengick så bra, trots att det var då de verkliga problemen kom. Menskräckpropaganda mot uran är något mycket förskräckligt som inte borde fåförekomma. Jagvill säga två saker. Var hämtar formuleringen ochvpk:s torvprogram? Det är inte vi som har presterat något speciellttorvprogram. Det är snarare så att regeringen hade betydligt högre ambitionerän vi och gav ett speciellt 25-procentigt statsbidrag till eldningsanläggningarför torv. Vi har haft prioriteringen först skogsbränsle sedan torv.Den prioriteringen har blivit märkbar även inom regeringspartiet,men hos oss har den gäUt . Uranär ingen eftersträvansvärd biprodukt. Det finns goda möjligheter att undvika deuranrikaste torvfyndigheterna. Från har vi gång efter annan pekat påatt vi borde tillämpa metoden med vyrmetan. Då plockar vi energin ur mossenutan att behöva gräva upp den, utan att över huvud taget få någraavfallsproblem. Det blir en ren och fin gasproduktion som kan få stor betydelseför framtiden. Defria marknadskrafterna måste husera bättre, säger . Ett är docksäkert, det finns ingenting som kraftbolagen fruktar mer än absolut frikonkurrens. De har länge haft en monopolistisk ställning och kommer att lägganer mycken möda på att få behålla den. Om tror att de pratar ikraftbolagens intresse då de talar om fri konkurrens gör de ett mycket stort misstag.Här finns möjligheter att ta till vara vissa torvresurser, och det tycker jagatt vi skall göra. Vi skall göra det på ett sådant sätt att vi undvikeruranproblemet. Gångefter annan har problemen med att lägga in energiskatterna i momssystemetpåvisats. Jag tror inte att vi har tid att utreda det närmare. 33 () replik: Låt mig börja med det sista först och säga att vi inte skall diskuteraenergibeskattningen eftersom den inte hör hemma här, men jag vill ändå säganågra ord i frågan. Det är självklart att det finns mycket att göra på detområdet, och det har också visat i sina reservationer, både här ochi skatteutskottet. Detvar intressant att höra synpunkter på torven. Vi som följde med ienergidebatten och tidigare hörde fråncenterpartiet och vpk att det var torven som var det allena saliggörandetillsammans med biomassa. verkar det som om tar avstånd från demotioner om torv och torvanvändning som har lagt fram vidtidigare riksdagar genom att försöka förringa värdet av densamma. harnu antagit detta program, och då kommer med en intressant sak - viskall tydligen huvudsakligast bryta icke uranhaltiga mossar. Det fordrar enmycket noggrann undersökning av alla landets torvmossar. I viss mån har vi enaning om var uranfyndigheterna finns när det gäller urberget, och detär klart att grundvattnet och torvmossarna i närheten av dessa fyndigheter ärmer uranhaltiga än andra. Men jag vill fråga direkt: Menar IvarFranzén med detta yttrande att han väntar sig att minerallagstiftningskommitténskall rekommendera en selektiv torvbrytning, som bedrivs på sådant sätt att viundviker att få uranhaltig aska och en halt av uran som skulle kunna vara ialla fall något hälsovådlig eller åtminstone inte bra att ha? Tar också totalt avstånd från möjligheterna till det motsatta förfarandet,nämligen att skaffa vårt land en egen försörjning när det gäller uran och atteventuellt kunna utvinna uranet från torvaskan? Anf.34 () replik; Jag vet inte hur jag behöver poängtera i dagens debatt attcenterpolitiken ligger mycket nära verkligheten och att vi verkligen villutnyttja framtidens positiva möjUgheter. Det innebär att vi ser möjligheternaoch vill utnyttja dem när det gäller en energianvändning av istorleksordningen ca . Det ger oss självfallet möjlighet att begränsauttaget av torv.