prot · G70947 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:47 Förhandlingarna leddes till en början av tredje vice talmannen. 11 § Fortsattes behandlingen av finansutskottetsbetänkanden /84:15 och 18, skatteutskottets betänkande 1983/84:12,socialförsäkringsutskottets betänkanden /84:10 och 11, utrikesutskottetsbetänkande /84:8, försvarsutskottets betänkanden /84:7 och 8,kulturutskottets betänkande 1983/84:8, utbildningsutskottets betänkande1983/84:7, trafikutskottets betänkande 1983/84:6, jordbruksutskottetsbetänkande /84:15, näringsutskottets betänkande 1983/84:8 samtbostadsutskottets betänkande 1983/ 84:12 (forts, från prot. 102 TREDJE VICE TALMANNEN; Kammaren övergår nu till att debattera utrikesutskottetsbetänkande 8 om begränsning av utgifterna för utvecklingssamarbetet. Begränsning av utgifterna för utvecklingssamarbetet I samband med behandlingen av utrikesutskottets betänkande8 skulle utrikesminister besvara interpellation 1983/84:6 avJan-Erik () om biståndet till . 103MARGARETHA AF (); Moderata samlingspartiet delar regeringensuppfattning att det är nödvändigt att spara också på u-hjälpsanslaget. Vi gördetta mot bakgrund av de svåra balansbristerna i svensk ekonomi, som i dagutförligt diskuterats i denna kammare. En tredjedel av statens utgifter lånefinansieras. En delav dessa lån tas upp på utländska marknader, vilket innebär att vi konkurrerarmed många om andra länders sparande. Om en låntagarnas klubb skapades,skulle sitta i den tillsammans med flera av programländerna för svensktbistånd. Begränsning av utgifterna för utvecklingssamarbetet Statens budgetunderskott och behov av utländskupplåning måste dras ner, om skall kunna vara en stabil och pålitligbiståndsgivare i den internationella utvecklingsansträngningen. En uteblivensanering av svensk ekonomi kommer endast att leda till fortsatta devalveringar,vilket kanske är ett kosmetiskt skönare sätt att minska det reella innehållet iu-hjälpsanslaget men är ur synpunkt precis lika litet önskvärt somregelrätta budgetnedskärningar. Biståndets reala värde för mottagarna minskarmed varje svensk devalvering, oavsett om står kvar vid enprocentsmåleteller ej. Våra förslag till besparingar på biståndsanslaget kommeratt vara en del av ett omfattande moderat besparings- och åtgärdsprogram, somsyftar till att sanera de svenska statsfinanserna och återställa tillväxten iekonomin. Besparingarna på u-hjälpen blir således bara en faktor bland en långrad andra svåra, kännbara och besvärliga besparingar. I detta hänseende tycksvi komma att skilja oss från socialdemokraterna. Vi beklagar att regeringen presenterat sin s. k. frysningspropositionredan i höst. Därmed får vi en debatt om biståndets volym, som är frikoppladfrån de viktiga frågorna om biståndets inriktning, utformning och effektivitet.Ändå är det just dessa frågor som behöver diskuteras. Svensk u-hjälpsproblem är inte bristen på pengar utan svårigheten att omsätta de anslagnamedlen i insatser, som leder till utveckling och framåtskridande för defattiga. Verkligheten är den att u-hjälpsanslaget under 1970-talethar vuxit så snabbt att stora reservationer har uppkommit. SIDA har helt enkeltsvårt att snabbt omsätta anslagen i vettiga projekt. Detta syns inte bara i destora reservationerna som pendlar utan också idet faktum att bortåt av anslagen till våra 18 programländer utbetalas iform av s. k. importstöd, vilket egentligen innebär att översänder encheck i konvertibel valuta, som tyvärr dessutom alltför ofta leder till inköp iandra industriländer än . Det finns stater bland SIDA:s programländer med vilka deti dag är nästan omöjligt att bedriva ett meningsfullt utvecklingssamarbete.Orsaken kan vara interna stridigheter, som gör att biståndsarbetare avsäkerhetsskäl inte kan röra sig utanför huvudstaden, eller att administrationenöver huvud taget inte fungerar eller att landets regering vill föra enmarxistisk utvecklingspolitik, som premierar stats- och kollektivjordbruk ochmissgynnar småbönder med katastrofal inverkan på försörjningssituationen ilandet i fråga. Den väsentligaste uppgiften för svensk biståndspolitik avi dag är att höja effektiviteten i utvecklingssamarbetet. Jag är övertygad omatt detta kan ske bl. a. genom att vi i större utsträckning engagerar svenskaorganisationer och företag i verksamheten. Vi måste utnyttja hela den svenskaresursbasen och ta till vara den kunskap och den kompetens som finns påuniversitet och högskolor, i det enskilda näringslivet och iFolkrörelsesverige. Vi måste få ett flexiblare bistånd, där vi kan bidra tillatt lösa särskilt viktiga problem för världssamfundet, t. ex. miljö- ochenergifrågor, i stället för att vara fastlåsta till vissaländer i ett slags evighetsbistånd, oavsett vad som inträffar i dessa stater. Förutsättningarna för ett effektivt bistånd förbättrasockså, om vi söker samarbeta med länder som strävar efter demokratiska ochmarknadsekonomiska lösningar på utvecklingsproblemen. Moderata samlingspartiet anser att storlekenav biståndsanslaget bör bestämmas i sedvanlig ordning när budgetpropositionenföreligger. Därmed blir det också möjligt att bedöma vilka möjligheter tillbesparingar som kan göras utan att biståndsverksamheten eftersatts. Möjlighetertill effektivisering och omprioritering inom biståndsramen kan då tillvaratas.Samarbetet med de enskilda organisationerna - kristna och humanitära - kan t.ex. förstärkas. Miljö- och energifrågorna kan prioriteras. Biståndspolitikenkan få en bättre inriktning. Det är djupt beklagligt att vi befinner oss i en situationdär en mängd svåra besparingar måste genomföras. All politik måste emellertidutgå från verkligheten. De partier som vill höja u-hjälpen med ca 600 milj.kr., eller kanske ännu mycket mer, måste vara beredda attöka budgetunderskottet med detta belopp eller att öka skatterna. Det voreintressant att veta vilka skattehöjningar de gemensamma reservanterna ,och vpk planerar . U-hjälp bedriven med ianspråktagande av andranationers besparingar är ingen solid solidaritetshandling. Det kan vi intehålla på med i längden. Det är faktiskt de partier som är beredda att förordaen sådan ekonomisk politik och budgetpolitik som så fort som möjligt sanerarSveriges ekonomi som lägger grunden till en uthållig svensk u-hjälp. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall fillreservation nr 2 i utrikesutskottets betänkande. Begränsning av utgifterna för utvecklingssamarbetet Idetta anförande instämde (). 104STURE (): I en gemensam reservation tar ,vpk och avstånd från regeringens avsikt att låta biståndet tillvärldens fattiga falla under enprocentsstrecket. Jag är glad över att vi på detsättet erbjuder en samlad motsvarighet i till den starka opinion somenskilda och folkrörelser gett uttryck för . Det är viktigt därföratt detta är en fråga om moral, som går de engagerade djupt till sinnes. Från socialdemokratiskt håll har det sagts attneddragningen skall mötas med ökad effektivitet. Men risken är att det blirtvärtom. Trappas biståndet ner, bhr det rimligen efter hand allt mindreintressant hur det används. Man undrar rent av om nedskärningen är enförklaring till att socialdemokraterna har varit såointresserade av att diskutera biståndets kvalitet. Från sida hävdar vi att en omläggning i vilketfall som helst blir nödvändig av hänsyn både till effekten och till denallmänna opinionen. Vi menar att en bättre anpassning av biståndet till behovenoch nöden i världen, och till nödens bakomliggande orsaker, aren förutsättningför att vi i längden Begränsning av utgifterna för utvecklingssamarbetet skallkunna motivera biståndet. Debatten om innehållet är det emellertid inte platsför . Den får komma . Att motståndet mot regeringens avsikter fått ett samlatuttryck genom reservationen är så mycket viktigare som socialdemokraterna nulämnar många människor rådvilla. Dessa människor kan ha sett det partietsärskilt som bärare av ett internationellt ansvar, som de själva vill leva upptill. De kan nu finna att en sådan ansvarskänsla fortfarande har sinaföreträdare i . Kanske går det inte att i voteringen rucka majoriteten avsocialdemokrater . Men det är ändå för de många engagerade människornasskull viktigt att reservationen får ett starkt stöd även från socialdemokrater,trogna idealen. Även utanför har det socialdemokratiska partietframställt sig som garant för vårt lands speciella utrikespolitiska profil. Itredje världen, där politik ännu lättare förknippas med personer, har Sverigeoch ofta blivit två sidor av samma mynt. Fälldinregeringarna har visatvärlden att samma kan visa styrka och solidaritet med olika regeringar.Idealföreställningen om har dock suttit kvar hos många, särskilt i ländersom kallar sig socialistiska. För dem måste det ha kommit som en chock, attförra årets valutslag skulle få till följd att en ny regering, ledd av justdenne , skulle inleda en nedtrappning av det svenska biståndet och svikade fattiga. Den socialdemokratiska gruppen står ensam bakom utskottetsskrivning. Det är förståeligt att man är lågmäld. Man skriver passivt, att maninte har något att erinra mot regeringens förslag. Man åberopar interegeringens argument och inte något annat argument heller. Man skriver bara"att regeringen anser den för /85 planerade frysningen avbiståndsvolymen vara av tillfällig natur. Enprocentsmålet bör kunna återupptasså snart den ekonomiska situationen medger det." Det är också utskottets argumentation. Att motivera neddragningen av biståndet med Sverigesekonomiska situation, kan jag visserligen i och för sig inte acceptera, men detvore ändå ett rättframt argument. Att ställa sig bakom regeringens förslag,därför att denna uttalar att enprocentsmålet bör kunna åtemppnås så snart denekonomiska situationen medger, det är inte hederligt. Vem tror att socialdemokraterna, efter ett beslut omneddragning , inom överskådlig tid kommer att finna att det ekonomiskaläget är sådant, att man åter kan föreslå en uppräkning till ? Med årets princip, nominellt oförändrat anslag, skulle viju komma ner till en bråkdel av . Om man inte orkarhålla sig kvar på en uppnådd nivå, hur skall man då klara attklättra tillbaka dit igen? Även många socialdemokrater sörjer över detta. Om det går så vid voteringen, att regeringen vinnermajoritet för sitt förslag om nedrustning av biståndet, skulle det ändå ge enviss trygghet, om utskottets ordförande eller utrikesministern stode uppoch förklarade; Hit men inte ! Den andel av BNI som vi nu går ner till,den är botten. Den äravstamp för en återgång till enprocentsnivån. Är socialdemokraterna beredda att lova det, lova att intenästa år och året därefter gå under de av BNI som årets neddragningskulle leda till? Är ni inte beredda till det, då är det meningslöst att talaom att återvända till när tiderna blir bättre. Orkar vi inte stå fastvid de löften vi gett, vid den nivå vi nått, vad talar då för att vi någonsinorkar återvända? Ett allmänt tal om att komma tillbaka till enprocentsnivånnär tiderna blir bättre, det treringen påsom vet något om landets ekonomi.Gentemot andra är det djupt ohederligt. Jag vill därför upprepa; Är nisocialdemokrater beredda att ge klart besked om att biståndets andel avBNI relativt inte får urholkas mera än vad som kommer att ske genom det förslagsom föreligger? Är ni beredda till det? Då kan man kanske ändå se någonmöjlighet till ljusning framöver. Att nådde enprocentsmålet tidigt och sedan höllfast vid det fram till har bidragit starkt till att ge oss ett särskiltanseende i fråga om internationell solidaritet. Andra länder av vår typ, somNorge och , har emellertid följt efter och passerat oss. Om nuger upp, blir det ett hårt slag mot vårt internationella anseende. Det kanockså betyda inledningen till en allmän flykt från det internationellaansvaret av de rika länderna. Världens fattiga kan åter bli lämnade ensamma isin nöd eller till att exploateras av skrupelfria multinationella företag iväst eller diktaturregimer i öst. Vi gav många löften i tron på en ständigökning av vår produktion. Vi behöver förvisso tänka efter på nytt inom mångaområden. Det är inte konstigt att många frågar sig varför just u-landsbiståndetskall vara heligt, när vi måste hålla igen pä snart sagt alla andra områden. För mig är det viktigaste skälet att världsnöden blivit såmycket mera dramatisk än vi kunde föreställa oss . När en femtedelav jordens människor lider nöd, när själva jorden håller på att förlora sinförmåga att nära sina barn, när världens befolkning ökar med ett imånaden, då är det inte längre bara en fråga om huruvida deras barn skallöverleva, då är det också fråga om huruvida det skall finnas en mänsklig världkvar för våra barnbarn. Det finns en reaktion mot biståndet. Först föllmoderaterna undan för den, och har även socialdemokraterna gjort det. Istället borde de ha tänkt efter vad som gått snett och gett nya signaler. Uppgiften för politiker och för politiska partier är intebara att följa opinionen. Även folkbildningen är deras uppgift - att gekunskaper som grund för åsiktsbildning och handling. Mot den bakgrunden har detunder dessa veckor känts stimulerande med allt det engagemang som vi upplevtrunt omkring oss. Det är krafter på väg uppåt för att möta de krafter som ärpå väg nedåt. Måtte de inte förtröttas, även om beslutet går oss emot ! Det var folkrörelserna som en gång drev fram biståndet. Nuär det på dem vi litar för att få behålla det. Begränsning av utgifterna för utvecklingssamarbetet Begränsning av utgifterna för utvecklingssamarbetet Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill den gemensamma reservationen från , och vpk. 105 (): Först vill jag rikta ett tack till allaideella och kristna organisationer som ställt upp i olika sammanhang för attvärna om det svenska biståndet till . Det har varit ett välbehövligtstöd i ryggen för oss som kämpar för ett bibehållet svenskt bistånd. Det är väl känt för alla i detta hus att det inreengagemanget och inspirationen kan vara av mycket skiftande styrka när manskall deltaga i en debatt. Det skiftande engagemanget beror till största delenpå hur starkt man känner för den sak man försvarar; inspirationen ochdebattglädjen fordrar också andra komponenter, bl. a. att man känner att det ären debatt med positiva förtecken som man för. Personligen upplever jag dennadebatt om det svenska folkets stöd till de fattigaste folken i världen somoerhört viktig. Jag känner ett starkt engagemang. Men den rätta debattglädjensaknas, och det beror på att dagens debatt om vad kan avstå i form avstöd och utveckling till saknar posifiva förtecken. Jag kan inte medbästa vilja i världen se något positivt i att vi svenskar inte skall kunna ståfast vid de löften vi tidigare givit till denna nödlidande del avmänskligheten. Det känns oerhört dystert att plötsligt behöva gå tillbakai tiden, då de humanitära krafterna verkhgen behövde mobiliseras för att vi iriksdagen skulle gå över tröskeln till det enprocentiga biståndet tillu-länderna. Jag har alltid uppfattat socialdemokratins engagemang förde fattiga folken som mycket starkt. "Solidariteten känner ingagränser" är slagord i propagandamaskineriet vid internationellaframträdanden och vid manifestationerna första maj, och det har också jagtrott på. Inte minst trodde jag att detta partis starka delorganisationer -SSU, kvinnorörelsen och - med sina kunskaper omförhållandena i tredje världen och det visade engagemanget i biståndsdebattenvar en garant mot de påfrestningar som en begränsad svensk nedgång i ekonominskulle föra med sig. Det är som bekant lätt att ge av sitt överflöd. Mengivandet är svårare och mera äkta om det innebär en viss grad av uppoffring.Liknelsen med änkans skärv är viktig att läsa och begrunda, den borde prägladagens biståndspolitiska debatt i . Men socialdemokraterna är inte ensamma om att vilja skäraned nivån på det svenska biståndet. Också sjunger på samma melodi,och det är bara dimbildningar över debatten om man påstår något annat. Moderatasamlingspartiet har ända sedan det övergav det gamla namnet högern strävatefter en mjukare attityd i sociala sammanhang än den som präglade det gamlapartiet. Det internationella sambandet och humanistiska grundtankar har dyktupp i programskrifter och anföranden från moderata företrädare. Men denomvändelsen från den gamla konservatismens egoistiska syn på det gemensammaansvaret för medmänniskan har med ställningstagandet till vår u-hjälp fått ettkraftigt grundskott. Om manjämför regeringens proposition, majoritetsutlåtandet i utskottet ochmoderaternas reservation är det bildligt talat samma andas barn som kommerfram. Det är grundinställningen att inte har råd att stå kvarvid åtagandet att avsätta av BNI för hjälp och utveckling i . Det är ju också detta som regeringsförslaget handlar om.Regeringen säger, kort uttryckt, att nu är våra ekonomiska svårigheter så storai , att vi inte har råd att avstå av vår BNI till de fattiga folkeni världen. Det är formellt sett detta förslag som har att säga jaeller nej till. I det sammanhanget måste jag replikera afUgglas beträffande en del synpunkter i hennes anförande. Jag tycker attMargaretha för fel debatt . Det är inte en debatt ominriktningen av vårt bistånd som vi skall föra, utan om biståndets storlek ochramen för det. Det är vad regeringspropositionen i sin korthet innehåller, ochdet är om detta vi har yttrat oss i betänkandet. frågar vilka skattehöjningar vireservanter vill föreslå eller hur mycket vi vill öka budgetunderskottet meddet kommande året. Jag kan bara uttala mig på vägnar, och jag villgöra det genom att fråga om hon aldrig har hört talas omordet besparingar. Vi i kommer att till vårsession läggafram vårt alternativ till regeringens budgetförslag, och där kommer vi att tillsista öret redovisa finansiering av alla de åtgärder vi föreslår. Debatten omdessa frågor skall vi föra när de förslagen föreligger. Det ställningstagande regeringen gjort innebär attregeringen tycker att de fattiga folken skall hjälpa till att bära våraekonomiska bekymmer. Det är närmast detta vi protesterar emot. Densocialdemokratiska regeringen och moderata samlingspartiet har inte vilja ochkurage att gå ut till sina väljare och säga; får vi sänka vår standard enaning för att rätta till ekonomin, men vi skall ta den bördan utan att ta av hjälpentill . Detta är en krävande uppgift. Det kan jag personligenvittna om, eftersom alltid stått pä dessa humanismens barrikader.Det är oftast svårt att få människor i välfärdslandet att verkligenförstå graden av den nöd som finns i , och det krävs mod att stå emotvälgrundade krav från hemmafronten till förmån för dem som kämpar för sina livi den yttersta frontlinjen. Man måste helt förstå för att vara villig attavstå. Socialdemokraterna och i utskottet pekar bådapå att vi måste göra vår u-hjälp effektivare. ställer upptill bakom den målsättningen. Men, som jag sade tidigare, dendebatten skall vi väl föra när vi skall fördela biståndet och ge övrigaanvisningar i samband med att man behandlar regeringens förslag omu-landsbiståndet i budgetpropositionen. Jag kan redan nu avisera att vi i kommer attlägga förslag om hur vi skall få u-hjälpen effektivare än , hur vi skallfå ut mesta möjliga hjälp för varje krona vi satsar. Vi vill satsa starkt på åtgärder som varaktigt lyfteru-länder genom ekonomisk tillväxt och egen produktion. Vi vill satsa pä deområden där vi svenskar har stor kunskap att dela med oss av. Miljö, energi ochsnart sagt Begränsning av utgifterna för utvecklingssamarbetet Begränsning av utgifterna för utvecklingssamarbetet allaformer av entreprenadarbeten är vi duktiga på. Och inte minst, vi vill änstarkare utnyttja de ideella och kristna organisationer som arbetar med olikau-landsprojekt. Den hjälp som gått via de ideella folkrörelserna har hittillsgett det största utbytet per satsad krona. Då skall vi också nyttja dekanalerna. ställer upp på direkta och heltfria förhandlingar om hur vi skall göra framtidens u-hjälp bättre ocheffektivare. Men ramen -av vår BNI - kan vi inte förhandla om. Vi har engång gett detta som ett fast löfte till , och det löftet kommer vialdrig att svika. Jag yrkar bifall till reservation nr 1. 106MARGARETHA AF () replik: Jag tycker egentligen att välillustrerar det absurda i den debatt som vi för här i kammaren . Han villinte att vi skall diskutera inriktningen och utformningen av den svenska u-hjälpen.Det var fel av mig att beröra det. Han vill inte att vi skall diskuterafinansieringen av den svenska u-hjälpen. Han vill att vi enbart skall diskuterafristående volymer. Då frågar jag mig: Är det faktum att vi har enprocentsmålethär i det som hjälper de fattiga människorna? Eller är det faktum attde resurser som vi är beredda att reellt avstå från verkligen skall nå dessamänniskor och att de blir hjälpta av dem det som är det viktiga? Är det intedet senare som är en riktig solidaritetshandling - inte den typen av luftigadiskussioner som jag tycker att vill föra? Vårt problem är ju att vi inte ger, som RuneÅngström säger, av vårt överflöd. Vi ger delvis av vårt överflöd, men vi gerockså av andra länders och av kommande generationers överflöd. Det är interätt, . Det är inte en riktig solidaritetshandhng. Vi måste göranågonting åt det. Till slut, herr talman! Skall vi ha enprocentsmål ellerinte? Den svenska kronan, som skall växlas in i konvertibel valuta och somskall hjälpa u-landet, måste också vara någonting värd för att vårtenprocentsmål skall vara värt någonting. 107 () replik; Jag måste ställa ännu en fråga tillMargaretha : Har det gått av helt förbi att vi haften debatt om den övergripande ekonomiska politiken? Den debatt som vi nuför är en del av denna ekonomiska debatt. Jag påpekade tidigare för att ramenför vårt u-landsbistånd preciseras i den proposition som vi nu diskuterar. Detär med anledning av denna proposition som vi har skrivit utskottsbetänkandetoch reservationerna. Det är det som är i fokus för diskussionen här. Sedan har , för att skapa endimbildning kring njuggheten mot de fattigaste folken, fört in debatten på hurman får denna hjälp så effektiv som möjligt. Det är att slå in öppna dörrar.Jag antar att alla som deltar i debatten är helt ense om att hjälpen skall varaså effektiv som möjligt. Det är självklart. Jag tycker att det står utanför alldiskussion. man nårdenna effektivitet skall vi diskutera under vårriksdagens biståndspolitiskadebatt. Det är tidpunkten för den debatten. Jag tillkännagav i mitt anförande en klar beredvillighetatt diskutera olika former och olika inriktningar då det gäller just dettaavsnitt. Det handlar om hur mycket vi är villiga att avstå till defattiga folken - det är ämnet för dagens debatt. 108 (vpk): Alla riksdagsledamöter har under de senasteveckorna mött starka protester mot regeringens propåer att frysa biståndet ochdärmed ytterligare urholka enprocentsmålet. Det är många olika organisationer som engagerat sig. Detär ett äkta och starkt engagemang för de miljoner och åter miljoner människor iAfrika, och som lider av undernäring och som plågas avimperialismens exploatering och brutala framfart i dessa världsdelar. Det är tragiskt, ärade socialdemokratiskariksdagsledamöter, att er regering på detta sätt i sin spariver drar in på det- trots allt blygsamma -belopp som vi bistår tredje världens fattiga ländermed. Det var ju ni som för något med all rätt kritiseradeden då sittande borgerliga regeringen för att den började urholkaenprocentsmålet genom att blanda in de s. k. u-krediterna i biståndet. När socialdemokraterna kom till makten nöjde ni er inteens med att stanna vid den borgerhga urholkningen. Ni försämrade ytterhgare. Nihöjde u-krediterna kraftigt. Ni räknade biståndsanslagen två gånger genom atträkna in tidigare års outnyttjade anslag. 800 miljoner människor lever i absolut fattigdom i ,och . Klyftan mellan rika och fattiga länder ökar. Mångau-länder befinner sig i den situationen att de årliga utgifterna för attavbetala skulderna till i-länderna är större än landets samladeexportinkomster. Även råvarupriserna har fallit kraftigt. De flesta ärju s. k. monokulturer och helt beroende av exportinkomsterna från en endaråvara.