prot · G709139 · 1983-12-31 00:00:00 — Det tycker jag ärviktigt att påpeka i detta sammanhang. Med andra ord: är heller inte säker på atten sådan här ny färjelinje inte kommer att påverka Gotlandsstödet i negativriktning. Och eftersom vi här i har sagt bestämt ifrån attGotlandstrafiken måste bedrivas rationellt för att man skall kunna minimerastatsbidragen, så måste vi -om vi har litet ekonomiskt ansvar-se saken någotannorlunda än vad de talare som varit lippe i debatten tycks göra. 58 () replik: För tycks det ha störst betydelseom man skriver en motion. Då vill jag fråga; Är det skrivna ordet mera värt ändet muntligt framförda i den här kammaren, och vad lägger man då förvärderingar i det? Jag vill påstå att den argumentation som jag vid dettidigare tillfället förde var exakt lika kritisk söm den jag fört här . När det gäller Ölandstrafiken, såhar sagt nej till trafik . Men man tyckerändå att frågan om tillstånd skall prövas för kommande somrar, så att detskapas underlag för en bedömning av huruvida behov föreligger eller inte. Mankan ju inte exakt veta någonting förrän man har prövat detta. Där har Gotlandskommun och i inte skiljaktiga uppfattningar. Manmenar att det här tillståndet skall kunna prövas . 59GÖSTA (): Jag vill göra några mycket korta kommentarertill det särskilda yttrande som är fogat till trafikutskottets betänkande nr22. Det gäller förbättrad färjeförbindelse mellan Grankullavik på ochKlintehamn på . Frågan ligger ju, som redan har sagts under debatten,hos regeringen för avgörande. Det finns därför, tycker jag, mycket goda skälatt redovisa några av de tunga argument som talar för att regeringen ger RederiAB Ölandsborg rätt att trafikera den aktuella linjen. Jag tror inte att regeringen kan hitta många exempel påtrafikfrågor där befolkningens tryck är så starkt som i denna fråga - i varjefall gäller det . Ölänningarnas och gotlänningarnas berättigade önskemålhar bl. a. tagit sig uttryck i en massiv namninsamling. På har man gåttett steg längre, och en mycket stor del av befolkningen har ställt upp med ettpersonligt ekonomiskt ansvar. Det har tagit sig uttryck i att ungefär 50 000aktier tecknats till ett värde av ca 6 milj. kr. Regeringen kan - enligt minmening - inte nonchalera denna lokala folkvilja, som vill skapa bättresjöförbindelser mellan och . Jag vill vidare framhålla att en förbättrad linjesjöfartmellan och självfallet även skulle gynna turismen på öarna.Riksdagen har ju vid åtskilliga tillfällen framhållit att områden som ochGotland måste få möjligheter att stärka sysselsättningen. En utökad turism ären sådan möjlighet. Därför gäller det för regeringen att nu visa - som jag serdet - att man verkligen vill göra något för dessa bygder även på det härområdet. kan intebortse från att öarna tillhör de industrifattigaste områdena i landet, och deregionalpolitiska motiven för att utveckla turismen och förbättra ekonomin påÖland och är mycket starka. Trovärdigheten i statsmakternas mångauttalanden om att man bör stödja dessa områden skulle utan tvivel öka omregeringen ger klartecken för färjetrafik mellan Grankullavik på ochKlintehamn på . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter debatten om trafikutskottetsbetänkande 20.) 60 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Kammaren övergår nu fill att debattera trafikutskottetsbetänkande 23 om anslag till Riksfärdtjänst m. m. 61GÖREL (): I trafikutskottets betänkande nr 23 behandlasanslaget till riksfärdtjänst samt utformningen av den fortsatta riksfärdtjänsten. Utskottet föreslår en permanentning av riksfärdtjänstenfr. o. m. . föreslås att transportrådet skall ta överdet arbete som åvilat . Denna nämnd harutarbetat riktlinjer för försöksverksamheten med riksfärdtjänst och har underde tre försöksåren organiserat och lett arbetet med att bedöma utformningen avdet framtida systemet med riksfärdtjänst. har 20 milj.kr. anslagits för försöksverksamheten. , somfortsättningsvis får ansvaret för riksfärdtjänsten, får till sin hjälp enrådgivande delegation med företrädare bl. a. för handikapporganisationerna,kommunförbunden och länstrafikbolagen. Rådet skall övervaka verksamheten,utfärda riktlinjer och föreskrifter och träffa de centrala avtal som behövs. Föredragande departementschefen understryker i propositionen att formernaför riksfärdtjänsten inte nu kan läggas fast. I det sammanhanget aviserasåtgärder som begränsar kostnaderna. Departementschefen aktualiserar bl. a. ensamordning av samhällsstödda transporter för att åstadkomma besparingar. Utvärderingen av försöksverksamheten med riksfärdtjänstvisar att nära 13 000 personer beviljats färdtjänst och att avresenärerna gjort mindre än tre resor per person, dvs. utnyttjat avresorna, medan 8 %av resenärerna har företagit fyra eller flera resor ,motsvarande av resorna. Det är angeläget, menar vi från moderata samlingspartiet,att möjligheterna till riksfärdtjänst för gravt handikappade personer kanpermanentas. Tvingande ekonomiska skäl gör det emellertid nödvändigt att redanfrån början utforma verksamheten så att den blir avsevärt mindre kostnadskrävandeän den enligt de beräkningar gjort skulle komma attbli - hämnden har beräknat de framtida kostnaderna till 60-70 milj. kr., och dåutan andra restriktioner än dem som gäller. Skälet till de besparingsförslag som framförs i motionerfrån moderata samlingspartiet är behovet av begränsning av de statligautgifterna på alla områden. Våra förslag är betingade av vetskapen om att vimåste minska statens budgetunderskott, och detta kan ske huvudsakligen genombesparingar. Vid en granskning av den föreslagna utformningen avriksfärdtjänsten vill vi bl. a. peka på möjUgheten att nedbringa kostnadernagenom en begränsning av antalet resor per person. En övervägande andel av defärdtjänstberät-tigade har, som nämnts, utnyttjat ca två resor ochperson, medan över en fjärdedel av resorna har företagits av avresenärerna. Detta indikerar att två ä tre resor kan sättas som"tak", vilket täcker det resebehov som det övervägande antaletresenärer har. Det kan påpekas att , då beslutet om försök medriksfärdtjänst fattades, ansåg att en begränsning i fråga om antalet resorskulle gälla och att det skulle ankomma på att läggafram förslag i det hänseendet. Det framgår också såväl av åretsbudgetproposition som av utskottsbetänkandet att föredragande statsrådet ochutskottet är inställda på att begränsningar i utnyttjandet av färdtjänsten kanbli nödvändiga och bör utredas. Ytterligare ett sätt att minska kostnaderna är, somtidigare nämnts, att samordna samhällsstödda transporter, varvid - om t. ex.SJ:s personliga service förbättrades- fler handikappade än som är fallet,dvs. , skulle kunna åka tåg. En sådan åtgärd sammanfaller också mednormaliseringsprincipen och med av handikapporganisationerna uttaladeönskemål. De utvidgningar av gällander regler som föreslås ipropositionen och som tillstyrks av utskottet, nämligen generellt tillstånd attåka taxi eller färdtjänstfordon samt att förtroendemans tjänsteresor iföreningar skall ses som privatresor genom riksfärdtjänsten, motsätter vi ossav framför allt ekonomiska skäl. Vi menar också, vilket även utskottet uttalar, att endifferentiering av avgifterna för de riksfärdtjänstresande bör ske med hänsyntill valet av färdmedel m.m. Om man i ett kärvt ekonomiskt läge skall klaraen målsättning som går ut på normalisering och bättre handikappanpassning avtransportmedel, bostäder m.m. som besparingar på statsbudgeten äroundgängligen nödvändiga, måste återhållsamheten i utgiftsökningen starta nuoch på alla områden. Jag vill därför rekommendera kammarens ledamöter att följade moderata förslagen och yrkar således bifall till reservationerna 1 och 3 itrafikutskottets betänkande nr 23. 62RUNE (); har redan redovisat de flestafaktauppgifterna, varför jag inte bryr mig om att upprepa dem. Det är ett faktum att har stått för ungefär enfjärdedel av riksfärd-tjänstresorna. Man skulle kunna travestera ett käntuttalande av och säga att aldrig har så få kostat samhället såmycket. Det är mot den bakgrunden som vi har ansett att det är orimligt attpermanenta riksfärdtjänsten, innan man har fått fasta regler för hur den skallfungera. I princip är skillnaden i uppfattning mellan reservanternaoch majoriteten mycket liten, för vi har alla en mycket positiv inställningtill riksfärdtjänsten. När beslutet om riksfärdtjänsten fattades 1979 ansåg viatt det var ett av de' bästa inslagen i det stora trafikpolitiska beslut som dåtogs. Det får å andra sidan inte innebära att vi tappar kontrollen överekonomin och användningsområdena. Det är mot den bakgrunden som vi har ansettatt det inte är rimligt att nu permanenta en organisation om vilken utskottetoch föredragande departementschefen är ense att man måste göra en radutredningar för att klara ut hur den egentligen skall fungera. Vi kan inteundgå att konstatera att det säkerligen krävs någon form av begränsning avantalet resor som var och en får göra utan att själv betala kostnaderna. Påsamma sätt anser vi att frågan om tjänsteresor bör regleras. Jag nöjermig med detta och yrkar bifall till reservation nr 1. 63SVEN (vpk): Riksfärdtjänsten är en service åt gravthandikappade och bör införas som ett permanent system. Det är utskottetsgrundläggande inställning, och den delas av kommunisterna.Däremot synes de borgerliga utskottsledamöterna enligt reservation 1 varaganska vacklande i frågan. Man oroar sig på den kanten för kostnaderna och troratt en begränsning av antalet resor skall leda till besparingar. har redovisat - och det harsagts här tidigare -att det stora flertalet resenärer, , har gjort högsttre resor. har gjort fler än tre resor . All erfarenhet avransoneringar visar att sådana stimulerar till maximiuttag. Jag vet inte hurmånga av kammarens ledamöter som kan erinra sig krigsårens ransoneringar, då t.o. m. personer som inte var rökare blev det för att kunna ta ut maximum av vadman hade rätt till enligt de regler som då gällde för tobaksransoneringen. Detär ungefär så det fungerar. Så snart man inför ransoneringar har människor entendens att ta ut så mycket de någonsin kan. Det finns inte någon anledning atträkna med någon annan reaktion, om riksfärdtjänsten skulle bli föremål förransonering. Därmed skulle den mera bli någonting som man anser att man måsteförsöka "ta ut" för att man inte skall gå miste om en förmån. Nej, om man vill uppnå verklig besparing, torde enhandikappanpassning av de kollektiva färdmedlen inkl. terminalerna vara heltavgörande. I motion 1983/84:2442 och i reservation 4 har vpk just betonatvikten av ett snabbt undanröjande av alla brister vad gäller färdmedlensutformning i detta avseende. Vidare erinrar vi öm att redan för femår sedan beslöt - i princip var det så - om en handikappanpassning avkollektivtrafiken. Först har transportrådet kommit med konkretaföreskrifter. Enligt vårmening gäller förstås följande regel: Bättre sent än aldrig. vår motionframhåller vi vikten av att den myndighet som skall ansvara för att Nr 139denna anpassning genomförs också blir utsedd. Enligt beslutet skall nämli- Onsdapen den gen en sådan myndighet utses. Så har emellertid inte skett. Enligtbetänkan- q ma i 1084 det lärfrågan vara föremål för beredning i . I så fall har våra _ initiativsamt handikapprörelsens påpekanden haft en viss verkan. En plan Riksfärdtiänsten för genomförandet av erforderliga åtgärder bör läggasfast. Jag yrkar alltså bifall till vpk:s reservation 2. I ett särskilt yttrande framhåller en s-ledamot att detvore olyckligt att höja den s. k. egenavgiften vid användning av taxi ellerspecialfordon, innan en verklig anpassning av de kollektiva allmänna färdmedlenskett. Jag säger detta med tanke på att utskottets majoritet - det framgår avbetänkandet -har funderingar på en s. k. differentiering, som man säger, av deegenavgifter som riksfärdtjänstberättigade själva skall betala. De gravt handikappades antal kan i trafiksammanhang,enligt (SoU 1975:68 Handikappanpassad kollektivtrafik),uppskattas till en kvarts miljon människor. Dessa människor, liksomalla andra, måste kunna förflytta sig, om de skall leva ett socialt liv. Detkan f. ö. tilläggas att samma utredning räknar med att ytterligare 750 000människor på grund av någon form av handikapp har varierande svårigheter vidresor eller förflyttningar. Skröpligheten är mera utbredd än vi tror.Färdmedlen är dock utformade för friska A-människor. Atthandikapputrusta trafikmedlen är inte att pliktskyldigast göra något åt andra.Det är i stället att ordna vår gemensamma tillvaro - dvs. för oss sommänniskor. Det är en naturlig ordning när det gäller att slå vakt om varandra,om vi nu verkligen menar något med sådana ord som mänsklig solidaritet.Egentligen är det genant att behöva diskutera sparsamhet i det här sammanhangetmed tanke på vad vi annars kostar på oss, även med skattemedel. Denna fråga har en stor social vidd. Det är därför intemer än rimligt att de handikappade har representanter i transportrådet, likaväl som vi tycks finna att det är naturligt att bilindustrin har självskrivnarepresentanter där. Kanske kunde en sådan representant balansera rådetssammansättning till förmån för en djupare social syn på trafikfunktionen överhuvud taget. Att även företrädare för de handikappade skall ingå i denrådgivande delegationen anser vi från vpk vara en självklarhet. I så måtto ärvi eniga med utskottet i övrigt. Med det anförda yrkar jag bifall tillreservationerna 2 och 4 samt i övrigt till trafikutskottets hemställan. 64 (): I trafikutskottets betänkande 23 behandlasriksfärdtjänst och handikappanpassning av kollektivtrafiken. Det gäller åtgärder som på ett mycket drastiskt sätt ökar friheten för enskilda gravt handikappade perso ner. I samma takt som den offentliga sektorn har ökat sina insatser på färdtjänstens område och vidtagit åtgärder som berört de kollektiva färd medlen, har handikappades personliga frihet ökat. Jag vill från början slå fast 63 detta, ifider då man från högerkrafter får höra att är på väg att bli ettofritt land därför att den offentliga sektorn är för stor och politikernalägger sig i för mycket. Jag tänkte ta mig friheten att inledningsvis varapersonlig. När jag var , , fick min mor polio. Hon blev gravtrörelsehindrad. Vi bodde två trappor upp i ett hyreshus här i staden. Endamöjligheten för mamma att komma ut var om pappa bar henne i sina armar nerförtrapporna - någon färdtjänst fanns inte. Och inte hade vi råd att särskilt oftaåka taxi. Så kom de första samhälleliga möjligheterna tillfärdtjänst, och plötsligt kunde vi besöka släktingar och göra utflykter.Friheten ökade ytterst påtagligt för oss. Våra semestrar fillbringades på DHR;s , ochtågresorna dit minns jag fortfarande med en skräckblandadförväntan. Det var fantastiskt att åka tåg med mamma och pappa. Problemet varbara att mamma måste komma upp på tåget och av i . Och självfallet fickhon inte dricka någonting förränvi var framme i , eftersom toaletternavar ointagliga. Jag stod på Centralen i och höll händerna förögonen när pappa sprang omkring på perrongen och jagade möjliga bärare. Jagvågade inte titta förrän mamma var ombord. Sedan var det lugnt tills vi hadepasserat - då satte den stora skräcken in. Hur skulle vi hinna av iTranås? Pappa letade efter konduktören, som måste lova att komma. Han gick runti vagnen för att fråga karlar med starka armar om de kunde vara beredda. Frammei hoppade jag av och blundade igen. Vilken lycka när vi sedan alla trestod på perrongen! Och på semestern förmörkades av denobehagliga hemresan. Tänk om det hade funnits riksfärdtjänst då! Varför har jag berättat detta? Jo, det är just om dettasom betänkandet handlar. föreslås i regeringens proposition, vilketutskottet tillstyrker, att riksfärdtjänsten skall göras permanent, efter enfyraårig försöksperiod. har ungefär 13 000 kunnat resa i landetmed riksfärdtjänstens hjälp. föreslås alltså att riksfärdtjänsten blir permanent ochatt t, v, inga begränsningar i antalet resor eller avgiftssystem skall göras.Det föreslås också att föreningsresor skall betraktas som privatresor och attriksfärdtjänst skall få anlitas samt att generellt tillstånd för riksfärdtjänstskall kunna ges till gravt handikappade som behöver specialfordon eller taxi.Transportrådet skall ta ansvaret, och en rådgivande nämnd skall inrättas, därhandikapporganisationerna skall vara med. 38 milj. kr. Dessutom skall ytterligare utredningar göras. Kanske bara den som vet vilken frihet riksfärdtjänsten gerenskilda människor kan förstå betydelsen av dessa miljoner och betydelsen avatt riksfärdtjänsten nu blir permanent i och med dagens beslut. Jag undrardärför om och inte blundar för verkligheten, blundar förfrihetsökningen, när de nu föreslår begränsningar i antalet resor. Det ärendast som har gjort fler än tre resor, och det är ofta yngre människor somär aktiva i föreningslivet och privatlivet. Varför vill och moderaternanu begränsa den rörelsemöjligheten och den friheten för dessa? Jag måste säga att jag tycker att gjorde sigskyldig till ett ganska cyniskt uttalande när han sade att aldrig har så fåkostat samhället så mycket. Det är någonting som dessa människor verkligen intekan rå för själva. Jag tror att handikapprörelsen kommer att uppmärksamma dettauttalande. I propositionen redovisas att en grundläggande tanke bakomriksfärdtjänsten är att svårt handikappade personer tillförsäkras entransportstandard som i huvudsak överensstämmer med vad som är normalt förandra människor. kan kostnaderna komma att stiga till 70 milj. kr. om året.Då anses det i propositionen att det finns anledning att överväga åtgärder sombegränsar dessa kostnader. Utskottet förtydligar detta. I betänkandet står det att begränsningar av antalet resort. v. inte skall ske. Men sedan säger man: "Utskottet vill i det härsammanhanget påpeka att ett annat och bättre sätt att minska riksfärdtjänstenskostnader är att om den personliga servicen inom SJ förbättrades, så skulleflera handikappade kunna åka tåg i stället för att som tvingas anlita dyraretransportmedel." Del betyder att man kan försöka begränsa kostnaderna påolika sätt, antingen genom att man begränsar antalet resor eller att man bl. a.försöker anpassa de allmänna transportmedlen så att fler handikappade kan åkamed tåg eller med flyg, vilket skulle bli billigare. Om detta står det ingenting i och centernsreservation. Där tar man bara upp möjligheten att begränsa antalet resor föratt få ner kostnaderna. Också regeringen och utskottets majoritet tycker attdet är angeläget att riksfärdtjänstens kostnader begränsas. Men detangelägnaste är att försöka slippa begränsa antalet resor och i stället se tillatt handikappanpassningen av transportmedlen fortskrider. När riksfärdtjänsten infördes trodde man att av dehandikappade skulle kunna använda tåg, flyg och behöva anlita taxieller specialfordon. Om den fördelningen hade varit möjlig hade kostnadernablivit betydligt mindre än . är det som anlitar taxi ellerspecialfordon, flyg och så få som tåg. Varför är det så? Ja, en .uppenbar orsak är att speciellt tågen är så dåligt anpassade efter handikappadesbehov. Därför är det ytterst angeläget att tågens tillgänglighet ökar. har SJ startat ett försök i med en rörliglift på stationen. Det är viktigt att många stationer snabbt får tillgång sådan anordning. En trots allt lika angelägen åtgärd är att den personligaservicen på SJ förbättras. Man skall helt enkelt kunna lita på att man fårhjälp vid av- och påstigning, och det är åtgärder som inte behöver kosta såmycket. Vpk har i sin motion tagit upp hur viktigt det är attfärdmedlen handikappanpassas, och det är ytterst angeläget. har redanbeslutat att färdmedlen skall anpassas. När det gäller terminalers anpassning pågår f. n. enberedning inom för att utse en ansvarig myndighet. I enmoderatmotion begärs att regeringen tar initiativ till en kartläggning av vadsom gjorts och vilka planer som finns. En begäran om en sådan inventering hosalla berörda organ på transportområdet har nu gåttut 5 Riksdagensprolokoll 1983/84:139-140 med.Dessutom har transportrådet också vidtagit en kartläggning av terminalersanpassning. I en socialdemokratisk motion föreslås atthandikapporganisationerna blir representerade i transportrådets styrelse.Propositionen föreslår - vilket utskottet tillstyrker - att den samrådsgrupp,med representanter för handikapporganisationerna, vilken nu finns undertransportrådet i arbetet med handikappanpassning av de kollektiva färdmedlen,ombildas till en rådgivande delegation, som förstärks med representanter förkommunförbunden och länstrafikbolagen och som även får inflytande över beslutenom riksfärdtjänst. Det är en fördel att riksfärdtjänsten kopplas tilltransportrådets övriga arbete med handikappanpassning av färdmedlen. Då fårsamma organ och samma människor ansvar för färdmedlens anpassning och kan sekonsekvenserna när det brister, nämligen ökade kostnader för riksfärdtjänsten.Det är alltså bra att samma organ har hela ansvaret. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till utskottetshemställan i betänkande 23 och avslag på motionerna. 65GÖREL () replik: Jag vill gärna påpeka för anledningen till våra besparingsförslag är att vi vill säkra de framstegsom gjorts, bl. a. på det sociala området. Om vi nämligen inte uppnår ekonomiskbalans i samhället kan mycket spolieras. Och det är tyvärr så, att vägen tillekonomisk balans måste gå via nedskärningar i statsbudgeten. Detta är dockinget hinder för att vi uppnår samma grad av social service - ja, t. o. m.bättre service - i landet. Det kan ske genom finansiering utanförstatsbudgeten. Jag vill också påminna om att jag ianförandet sade att då beslutet om försök med riksfärdtjänstenfattades ansåg att en begränsning i fråga om antalet resor skulle gälla och skulle komma med det förslaget. Det framgår ocksåav budgetpropositionen att föredragande statsrådet oroar sig för kostnadernaoch aviserar att det kan bli nödvändigt med en begränsning av antalet resor. Jag tycker inte, att det är obefogat att man har ett takbeträffande det antal resor som får tas ut. Det är ju kutym redan nubeträffande den kommunala färdtjänsten. En förskjutning mot vanliga kollektiva trafikmedel ärnaturligtvis också ett sätt att göra kostnaderna lägre. Att få en bättresamordning med vanliga färdmedel är viktigt, inte minst för att dehandikappade gärna vill ha det så. Vi brukar prata om normaliseringsprincipen, dvs. ennormalisering av situationen för de handikappade. En handikappanpassning avkollektivtrafikmedlen är väldigt angelägen, och den bör prioriteras. Men denkostar mycket pengar. Det betyder att återhållsamhet med statens utgifter är ennödvändighet för att investeringar på trafikmedelssidan skall kunna ske. 66RUNE () replik: Nr 139 antydde att de icke-socialistiska partierna n H H skullevara mindre intresserade av färdtjänst. Låt mig då bara påtala att q ma i1084 riksfärdtjänsten infördes då vi hade en majoritet för deicke-socialistiska partierna. Det var faktiskt under den fiden somriksfärdtjänsten infördes, otr,/- -//; och ingen av oss har någon annanuppfattning än att den skall vara kvar och utvecklas. Men det får inte ske utankontroll och utan att man vet vart det bär hän. var personlig, och det tycker jag kan ha rätt att vara med den bakgrund som har. Jag kanockså vara personlig. En av mina bästa vänner drabbades av polio 1961 och blevinte bara rullstolsbunden utan också respiratorsbunden. Jag har också enväninna som har MS och är rullstolsbunden. Jag tror därför attjag ganska väl vet hur riksfärdtjänsten fungerar. Vad de kräver är i förstahand att det finns ett transportsystem som de kan utnyttja. Det viktiga är attett sådant har kommit till stånd. Jag anser inte att det ännu fungerar på etttillfredsställande sätt. Vad de kritiserar är inte så ofta kostnaderna utan attdet inte fungerar på ett tillfredsställande sätt. Vi har från centerhåll vid ett flertal tillfällen påtalatatt SJ inte klarar den här uppgiften på ett godtagbart sätt. Alltför mycket harman fokuserat uppmärksamheten på hjälpmedel i form av lyftanordningar ochannat.