prot · G709126 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:126 Förhandlingarnaleddes till en början av förste vice talmannen. 1 § Justerades protokollet förden 5 innevarande månad. 2 § Föredrogs och hänvisadesPropositionerna 1983/84:192 och 193 tillskatteutskottet 3 §Föredrogs och hänvisades Motionerna 1983/84:2782-2788 tilllagutskottet /84:2789 och 2790 till arbetsmarknadsutskottet /84:2791yrkande 1 till näringsutskottet yrkande2 till arbetsmarknadsutskottet /84:2792 till arbetsmarknadsutskottet1983/84:2793 yrkandena 5 och 6 till arbetsmarknadsutskottet iövrigt till näringsutskottet /84:2794 och 2795 till arbetsmarknadsutskottet1983/84:2796 yrkande 1 till näringsutskottet yrkandena2 och 3 till arbetsmarknadsutskottet /84:2797 och 2798 till skatteutskottet1983/84:2799-2806 tUl näringsutskottet 4 §Föredrogs utrikesutskottets betänkanden 1983/84:11 om vissa anslagm. m. inom område (prop. 1983/84:100delvis), 1983/84:12 om mänskliga rättigheter (, , kurder m.m.) och1983/84:13 om krigsmaterielexport. 1 FÖRSTE VICETALMANNEN: Utrikesutskottetsbetänkanden 11,12 och 13 kommer att behandlas i tur och ordning. Voteringarna ägerram i ett sammanhang efter avslutad debatt. Förstupptas alltså utrikesutskottets betänkande 11 om vissa anslag m. m. inomutrikesdepartementets område. I fråga om detta betänkande hålls gemensamöverläggning för samtliga punkter. Anf.2 (): utsända vid ambassad och biståndskontor i har detbesvärligt. Det är möjligen det land där det f. n. är svårast att arbeta i förvåra utsända. Detta anförs också som motiv för den ambassadbyggnad som planerasi huvudstad . Det som gör det svårt för personalen att arbeta iAngola gör det emeUertid också svårt att nå fram med biståndet. Sannolikt ärdet värre att nå fram med biståndet i än i något annat av våramottagarländer. är biståndet egentligen det enda motivet för vårambassad i . Från det större grannlandet har vi tagit hemvår ambassadör. Där finns ändå en äldre tradition av svensk närvaro, framförallt genom långvarig mission. Biståndetfår inte betraktas som ett i tiden obegränsat stöd i något land. Om vi nubygger ambassadlokaler i enligt propositionen skulle det där uppfattassom ett sådant löfte. Det vore, som vi påpekar i reservation 1, mycketallvarligt i ett läge då det i stället finns anledning att överväga om det överhuvud taget är möjligt att fortsätta med ett landramsknutet bistånd tillAngola. Därför menar vi att beslut om en permanent lösning av lokalfrågornanär det gäller ambassaden i bör anstå tills man bättre kan överbUckaSveriges behov av långsiktig representation i landet. Dänned,fra talman, ber jag att få yrka bifall till reservation 1 och avslag påpropositionen på den punkten. Jag ber också att få yrka bifall till reservation3. Anf.3 (): Förutsättningarna för mitt anförande förändras något, eftersom denvpk-talare som jag skulle polemisera mot inte har anlänt och deltagit idebatten. Jag har då bara att på samthga punkter yrka bifall till utskottetsförslag. Jag vill dock tiU StureKorpås säga några ord. Viär naturligtvis medvetna om situationens allvar i . Det är emellertid pådet sättet att expertisen säger att lokalerna för svenska biståndsarbetare ochsvensk beskickningspersonal i är de sämsta i världen. Det råder alltsåutomordentligt dåliga arbetsförhållanden. Det belopp som föreslås ärinte särskilt stort. Jagskulle vilja tillägga att det är klart att om förhållandena i blirkraftigt försämrade, så att man inte kan garantera säkerheten för de människor som arbetar där,då får man ompröva saken. Detta är ett bemyndigande till regeringen och intenågot beslut att nu sätta i gång att bygga. Det är enUgt vår uppfattningrimligt att regeringen får detta bemyndigande, så att man kan försökaåstadkomma bra förhållanden för de människor som arbetar i den delen av . Jagär också övertygad om att det kommer att visa sig viktigt med tanke på vårt sättatt se på förhållandena i södra att för lång tid framöverförsöker medverka till att lösa problemen. Det är då inte bara fråga ombiståndsinsatser utan också rent allmänt politiska lösningar för att klarasödra allvarliga problem. Jag ber därför att även på denna punkt få yrka bifall till utskottetsförslag. 4 () replik: Detfinns naturligtvis här också ett besparingsskäl, som jag inte tog upp. När viletar efter möjligheter att håUa igen på våra utgifter, är också det här ettobjekt som är angeläget att överväga även från den utgångspunkten. Vadär det som gör att arbetsförhållandena i är de sämsta i världen, somutskottets ordförande sade? Jag kan mycket väl tänka mig att det är så, för jaghar själv besökt de våra i och vet att de har det mycket svårt. Jagtror dock att det är mycket viktigt - som utskottsordföranden också sade - attvi tänker oss för innan vi sätter i gång, så att vi inte binder oss. Skulledet bU så att propositionens förslag ändå går igenom, vill jag hoppas attregeringen tänker sig för innan man tar fasta på detta bemyndigande. Det finnsverkUgen anledning att tänka efter en gång tiU. Anf.5 (): Vi fick bevis för hur engagerat svenska folket är när detgäller biståndsfrågoma. Tiotusentals människor reagerade skarpt mot den socialdemokratiskaregeringens neddragning av enprocentsmålet. Svenska folket hade uppenbarligentrött att den intemationella soUdaritet som socialdemokraterna talade så mycketom inte var bara ord - man trodde det fanns en vilja till handling bakom orden. Svenskafolket visade i detta läge en stark beredvillighet att lindra nöd i världen.Det var en positiv erfarenhet, som vi alla bör vara glada över. Enfömtsättning för att svenska folket helhjärtat stöder biståndsarbetet ärkunskap och information om världsnöden och om våra möjligheter att görainsatser. Frånanslaget C 3. Information bestrids kostnader för att sprida upplysning iSverige om situationen i samt om insatser för att bidratill utvecklingen i dessa länder. anser emeUertid att svensk forskningi för liten grad varit inriktad på underatveckhngens problematik. En sådanforskning är inte minst angelägen som grand för svenska ställningstaganden ibiståndsfrågor, skriver vi i vår reservation 3 till utskottsbetänkandet. Vbsa anslag inom utrikesdepqrtemen-teb område SIDA:s informationsverksamhet har framför allt komtnit att koncentreras kringupplysning om svenska biståndsinsatser. Därför är det naturligt att forskningkring underutvecklingens allmänna problematik förläggs tillforskningsinstitutioner, såsom . Fråncentem föreslår vi därför att 1 milj. kr. av det av regeringen föreslagnabidraget till information från SIDA överförs till anslaget för information ommellanfolkligt samarbete, nedrustningssträvanden och andra utrikespolitiskafrågor, för Utrikespolitiska institutets räkning. Motbakgrund av det kalla klimatet i världen och kärnvapenupprustningen växer detfolkhga engagemanget för freds- och nedrustningsarbetet. Fredsrörelsen harfått en stor bredd och samlar nu människor från alla grupper. De yrkesgrappermot kärnvapen som bildats bidrar med sin kunskap till att stärka argumenten förfred. Kvinnorna och kvinnoorganisationerna utgör käman i nedrustningsarbetet,såsom kvinnorna i av tradition har gått i spetsen för fred ochnedrustning. Inomfredsrörelsen börjar man formulera nya säkerhetsbegrepp, nya lösningar pådagens konflikter och nya möjligheter för att förhindra framtidakonfliktorsaker. Detta kunskapsuppbyggande är nödvändigt och bör stimuleras.Vi måste utnyttja det breda engagemanget och sammanföra detta med den kunskapsom fredsforskare och nedrustningsförhandlare har. Dennu pågående innebär också ett ökat intresse förnedmstning. Det folkliga engagemanget är hoppet för framtiden - det är baramänniskornas eget engagemang och motstånd mot upprustning som kan ge oss en tropå en värld i fred. Därförär det så oerhört viktigt att medel ställs till förfogande för att underlättaorganisationernas arbete med nedrustningsfrågor. Centernanser att ytterUgare medel behövs för att stödja denna verksamhet och föreslåratt anslaget för information om fred och nedmstning höjs till 2 milj. kr. Dettabelopp är inte tillräckligt, men det är ändå en uppmuntran. Att riksdagenskulle anslå mindre än 2 milj. kr. till organisationema är orimligt. Jag ber med detta att få yrka bifall till reservationerna 1 och 3 och iövrigt till utskottets hemställan. 6 (): Jaghar i sak ingen invändning mot vad har sagt. Vi är helt överensom det betydelsefulla i den folkliga medverkan som här har talatom. Förvår del är det en fråga om pengar. Det sker en uppräkning av anslaget med . Det har vid budgetprioriteringen inte bedömts möjligt att öka anslagetmed ett större belopp. Det är min förhoppning att vi kommande år skall kunna gemer pengar till denna verkligt viktiga verksamhet. Anf.7 (): Som jag sade tycker jag att t. o. m. det belopp som vi föreslår, 2milj. kr., egentligen är generande litet för , men det innebär ändå Deansökningar som har kommit in från ohka organisationer visar att folkrörelsernaoch organisationerna har oerhört många aktiviteter, idéer och uppslag som devill arbeta med. hade det lämnats in ansökningar som gällde belopp upptill 9 milj. kr. Närdet gäller dessa viktiga frågor bör riksdag kunna ge de 2 milj. kr.som vi har föreslagit. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslutetredovisas efter debatten om utrikesutskottets betänkande 13.) Anf.8 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Kammarenövergår nu till att debattera utrikesutskottets betänkande 12 om mänskligarättigheter. Anf.9 (vpk): Jag ber att kort och gott få yrka bifall till vpk:s reservationer idetta betänkande. Anf.10 (): Förhållandena i är djupt tragiska. Människorna har drabbats av ettförtryck som ter sig helt ofattbart för oss. Två miljoner av landets invånarelever i exil. Man måste fråga: Finns det ingen väg till frihet för folket iIran? Kan man inte göra något för att hävda de mänskliga rättigheterna där? Detär tredje gången jag har fört fram en motion med hemställan om att regeringen iSverige skall verka inom FN för internationella sanktioner i syfte atthumanisera förhållandena i landet. För tredje gången svarar utrikesutskottetnej. Dådet gäller min beskrivning i motionen 1550 har utskottet ingen avvikandemening. Man redovisar en insats från sida, och det ärutmärkt att har gjort detta. Vidarehänvisas till ett interpellationssvar här i kammaren av utrikesministem den 29november 1983.1 detta säger : "Vi kan också göra det direkttill vederbörande regering", dvs. I nästa andedrag harhan dock motsatt mening och rekommenderar "s. k. tyst diplomati", ochhan säger: "Det har vi också gjort." Utrikesministem anser att det ärmera verkningsfullt t. o. m. då det gäller att försöka rädda dem som hotas avdödsstraff. Förmin del vill jag instämma med den interpellant som fick svaret ,nämligen : "Det jag tycker man kan kritisera regeringen för- är att densvenska profilen när det gäller att påtala brott mot de mänskligarättigheterna i Ugger påfallande lågt." Det är givetvis tröstande att läsa att utskottet"delar den oro vad gäUer den bristande respekten förmänskUga rättigheter i ". Men borde inte denna oro djupna? Vad kännerinte alla de exiUranier som vistas i vårt land och i andra länder införanhörigas och vänners situation under dödshotet som ständigt hänger i luften?Vad rör sig i deras hjärtan, vars pojkar eldats till fanatism och sänts ut attslaktas, att trampa på minor före.äldre soldaters framryckning? Det är pojkarsom stupar eller kommer lemlästade tillbaka med hjältegloria över sitt huvud! Nufinns det regeringar som har börjat göra direkta interventioner. stopparleverans av olja till sina hamnar från . meddelade den japanskeutrikesministern att man vidtagit vissa åtgärder då det gäller handeln medlandet. säljer inte vapen just , inte heUer säljer vapentill Khomeini. I har man beslutat om åtgärder mot de"mellanhänder" som skött leveranser till . T. o. m. i harde ledande pressorganen Röda stjärnan, och angripit . Vivet också att en framstående iransk ledare i exil når in med budskap till Iranvia etern och att motståndet, som alltid varit omfattande trots att det hartryckts ned av hot, växer. Ett exempel: Den iranska författningen haralltid firats med livlig rörelse på offentliga platser och gator, men senastnär dagen inföll reagerade landets invånare på ett nytt sätt på uppmaning frånexilpoUtikern: det var en tyst dag. Och alldeles sattmänniskorna hemma utan uppslutning kring det nationella, sedan de fåttuppmaning till detta utifrån. Manvet också att vissa s. k. mullor, som varit helt på regimens sida, har ändratinställning. Dettaär hoppfullt, och därför anser jag att det är ytterst viktigt att vi övervägerom vi inte kan göra någonting. Deniranska motståndsrörelsen i har i början av detta år erinrat om att detär den nuvarande härskaren kom till makten - det var den 11febraari. Det kallas den islamska revolutionen, och ledaren håller kriget vidliv för att kunna hålla tillbaka det missnöje och den opposition som finns ilandet. I det här sammanhanget pekar motståndsrörelsen på vad FN:sgeneralsekreterare sade , nämUgen att konflikten - dvs.kriget - mellan och utan tvivel är det som mest äventyrarvärldsfreden. Iraniernahar skrivit till vår statsminister , och jag har fått ta del avskrivelsen. Jag har också svar från ,ochjagtyckerdetärvärtattciteraurdet.OlofPalmesvararpåde frågor som ställts ochskriver bl. "Regeringenanser att mänskliga rättigheter måste försvaras överallt och att kränkningar avmänskliga rättigheter måste påtalas var de än förekommer. Denna uppfattning ärväl känd och har av regeringen framförts . När det gäUer konkretafaU, gör därför regeringen en bedömning i vilka former och genom vilka kanalerde svenska synpunktema bör framföras för att få den största effekten. När det gäller vårutrikeshandel eftersträvar vi friaste möjUga handel med största möjliga antalländer. I syfte att främja en internationell rättsordning har ingått enrad internationella avtal som reglerar vår utrikeshandel. Av detta följer attSverige endast kan vidta ekonomiska sanktioner om sådana beslutats av FN:ssäkerhetsråd i enlighet med FN:s stadga." Detsom sägs här är väl riktigt. Men jag måste fråga: Har varit heltkonsekvent när det gäller detta? Finns det inte exempel på att man har ageratpå privat initiativ? Jagtror för min del att det är mycket osäkert om den tysta diplomatin gerresultat. skriver om den oro man känner och om att man skallfortsätta med att följa utvecklingen, men jag hoppas att det verkligen skallbörja hända någonting snart. Jag tror att man kan förvänta sig resultat om managerar - det är inte betydelselöst. Vi vet att man uppmärksammar vad som sägsfrån vårt håll. Jagär mycket tveksam till att man med svensk medverkan nu skall bygga en fabrik idet här landet. Man skall framställa sådant som kan användas som sprängämnenoch krigsvapen. Jag hoppas att den frågan är under observation. Anf.11 (): Kampen för de mänskliga rättigheterna i världen är något av det mestväsentliga över huvud taget i världspoUtiken . MänskUga rättigheterförtrampas på så många håll i världen. Jag kan garantera den ärade kammaren attSveriges representanter i intemationella fora gör allt vad de kan för att ialla avseenden medverka till att främja de mänskUga rättigheterna. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslutetredovisas efter debatten om utrikesutskottets betänkande 13.) Anf.12 FÖRSTE "VICE TALMANNEN: Kammarenövergår nu till att debattera utrikesutskottets betänkande 13 omkrigsmaterielexport. 13 (vpk): Vi har sagt det förat i denna kammare, men det tål attupprepas: När det gäUer exportinkomster åt den svenska industrin förefaller densolidariska utrikespoUtiken och den proklamerade neutraU-tetspoUtiken att vägalätt! Detta gäller i högsta grad den politik som bestämmer vapenexporten. Denhar varit föremål för en livlig debatt . Mentyvärr kan inga större förändringar skönjas i exportpoUtiken alltsedan enkraftig opinion protesterade mot vapenleveranser till SalazarsPortugal mitt under brinnande kolonialkrig mot flera afrikanska folk som slogsför sin frihet. En genomgång av vad som förevarit på det härområdet - pressklipp, debatter i , förklaringar från ansvarigaministrar m. m. - är faktiskt en ganska bedrövUg historia. Gång efter annan hartillstånd givits för krigsmaterielexport till militärdiktaturer, totalitäraregimer och stater som varit inbegripna i konflikter, antingen med sitt egetfolk eller med andra stater. Enligt reglerna - ja, vi har ju egentligen förbudmot all vapenexport -men enligt reglerna kan dispens medges förutsatt attmottagarländerna i fråga inte är eller kan tänkas bli inbegripna i intema ellerinternationella väpnade konflikter eller kan tänkas använda vapnen för attundertrycka de mänskliga rättighetema. Detfinns väl knappast en enda militärregim i världen, som sitter där den sitter ikraft av annat än just sitt vapeninnehav. Folkliga opinioner för demokrati slåsburdust ned av miUtär eller av halvmilitär polis. Likväl har svenskakrigsmaterielindustrier försett just sådana regimer med vapen. Det gällerIndonesien, shahens och den tidigare diktaturen i , för att nämnanågra exempel rant om i världen. Vapen har också levererats från svenskavapensmedjor till krigförande länder. Det senaste exemplet på detta är Boforsoch andra svenska industriers export av materiel till DIVAD-projekt -trots att i högsta grad är inbegripna i flera intemationellaväpnade konflikter. Kritikenav den förda politiken-är, som jag nämnt, inte ny. Den ledde i mitten av1960-talet till att man tillsatte en utredning för att se över gällandebestämmelser. Den kom med sin rapport och innehöll bl. a. förslag tillvissa kriterier för när exportdispenser inte skiille medges, men mankringgärdade dessa med en luddig bestämmelse om, att i de fall materielen kantänkas vara av defensiv karaktär tillstånd ändå skulle kunna medges. Tala omatt sitta på två stolar! Utskottsmajoriteten kan således tänka sig att skickaluftvämskanoner till ett land - ta exemplet , som gjort sig skyldigttill massaker på ca en halv miljon kommunister och som sedan snart ettdecennium tillbaka ockuperar - eftersom denna materiel anses varaav rent defetisiv natur. Detta är ju nonsens. Det går aldrig att karakteriseravapen på detta sätt. Självfalletkan lätta luftvämskanoner sättas in i offensiv krigsföring. Det vet allamiUtärer. Det vet säkert också krigsmaterielinspektören och ansvarigaministrar. Men denna undantagsbestämmelse är bra att ta tUl när man villkringgå våra mycket hårda exportbestämmelser. Industrin, med den avgåendeBoforschefen i spetsen, har tryckt på liksom höga militärer, som anser att enansenlig export är nödvändig för upprätthållandet av vår högteknologiskakrigsmaterielindustri. får de faktiskt också draghjälp av fackUgaföreträdare som - för att slå vakt om de egna jobben - är beredda att gå titoch försvara en sjuk sak. Även regeringen är självfallet, med den strategi denstäUt upp för bekämpning av den ekonomiska krisen, beredd att späda påexportinkomsterna. Kritikenvar inte ur världen genom de nya bestämmelsema. På grand av den kraftigauppgången av exporten , den allt aktivare fredsrörelsenoch den häftigare kritiken såg sig regeringen, den här gången den borgerliga, föranleddatt åter tillkalla en kommitté att se över reglerna för vapenexporten. Förreförsvars- och utrikesministern valdes till ordförande, och ikommittén ingick också den tidigare utredaren , som i egenskapav utskottets ordförande fått stå till svars för den förda politiken på områdeti många utrikesdebatter . I kommittén fanns ingen som kundesägas stå för en kritisk ståndpunkt. Resultatet kunde alltså föratses på etttidigt stadium - någon förändring av exportbestämmelsema var det inte fråga om.Kommitténs arbete var en enda bekräftelse av de regler som redan fanns. Avkungörelsen blev en lag, men i det stora hela skulle allt förbli vid det gamla.Utrikesutskottet har således fel i sitt betänkande 13, när det säger att lagentillkommit efter en "grandlig parlamentarisk utredning". Så var intefallet. Man har infe grandUgt utrett de motsägelser som finns inbyggda i detregelsystem som bestämmer exportpolitiken, om man nu över huvud taget kan sägaatt de berörts. majoritet beter sig på exakt samma sätt. Manupprepar gamla utnötta formuleringar. Man skriver att regeringen görtotalbedömningar och att de nuvarande riktlinjerna på ett tillfredsställandesätt möjliggör den restriktiva prövning som vi i vpk förordar. Jag skulle viljakalla det för struntprat. Varför talar man inte klarspråk? Säg som det är, ser på krigsmateriel som vilken annan handelsvara som helst, för det är jufaktiskt så det ligger till. De restriktiva reglerna finns där som ett vackertutanpåverk, men är inte mycket värda när industrins exportinkomster står påspel. Sverigemåste börja tala med klart och tydligt språk. är ett alliansfritt land,och vi säger oss slå vakt om förtryckta folk som slåss för frihet ochdemokrati. Vår trovärdighet kräver att vi handlar i enlighet med detta. Vi hari vår motion 1983/84:968 utvecklat våra ståndpunkter. Vi föreslår dels att deregler som omöjliggör exporttillstånd - men som kringgås - skrivs in ilagtexten och att distinktionen mellan defensiv och offensiv krigsmaterielslopas helt. Dessutom föreslår vi att neutralitetspoUtiska hänsyn skall tasvid tillståndsgivningen. Liknande förslag framförs i motion1168. Vpkförordar inte ett totalstopp av vapenexporten. Men trovärdighetkräver en grandläggande förändring av tillämpningen av gällande bestämmelser. Jag yrkar bifall till reservationen som är fogad till utrikesutskottetsbetänkande 13, vilken också innefattar motion 1983/84:1168 av Hans GöranFranck. 14 HANS (): I utrikesutskottets betänkande hänvisas till det interpellationssvarsom utrikeshandelsminister gav till mig om denintemationella vapenhandeln, m. m. I det svaret yttrade attSverige aktivt engagerar sig i de ansträngningar som görs om åtgärder rörandekontroll och begränsning av den intemationella vapenhandeln. Det är angeläget att dettakommer till uttryck i konkreta och bestämda förslag.Det finns inte några generella folkrättsliga regler för krigsmaterielexport ifredstid. De neutralitetsrättsliga regler om krigsmaterielexport som återfinnsi är föråldrade och gäller endast i fall av krig ochbeträffande sådan export som sker från statliga och statskontroUera-de organ.Det finns inte ens någon internationell reglering om registrering ochrapportering av den intemationella vapenhandeln. Somframgår av utrikesutskottets betänkande skulle regeringen, enligt detinterpellationssvar som lämnades , "undersökaförutsättningarna att införa någon typ av rapportering av, den intemationellavapenhandeln". Något resultat av denna undersökning redovisar inteutrikesutskottet i sitt betänkande. hänvisar till att man böravvakta resultatet av en FN-studie om konventionella vapen inkl. handel medvapen. har det ansetts att denna FN-studie inte skulle utgöra någonfömtsättning för aktiva engagemang för att inom FN:s ram få till ståndåtgärder för kontroll och begränsning av den intemationella vapenhandeln. Jaguppfattar utrikesutskottets skrivning så, att denna FN-studie - som beräknasbli framlagd - bör ge regeringen anledning att ta ett initiativ.Jag hoppas att detta skall vara ett lämpligt tillfälle för att föradenna fråga vidare. Enligtbudgetpropositionen utgjorde medelvärdet av krigsmaterielexporten av den totala exporten . Värdetför beviljade utförseltillstånd uppgick till 2 010 milj. kr. Det ären ökning med ca 100 milj. kr. i löpande priser jämfört med beloppet för år1982. Vapenexporten har under vissa tidigare perioder ofta varit väsentligtlägre. uppgick den till , 1974 till likaledes och 1975 till0,av den totala exporten. Dethar ofta sagts att det är av betydelse att svensk vapenexport sker tillalliansfria länder för att minska deras beroende av stormakterna. Det härsamarbetet med de alliansfria ländema bör befästas. bör eftersträva attha förbindelse beträffande krigsmateriel endast med de nordiska staterna och deneutrala och alliansfria staterna. Det skulle få betydelse för tilltron tillvår neutralitetspolitik, och risken för vidareexport skulle därmed ocksåminska.