prot · G709124 · 1983-12-31 00:00:00 — stortydlighet visats att utbildningskvaliteten i vart fall inte skulle behövaförlora på att man följer UHÄ:s förslag. Internationella jämförelser visar attmindre tandläkarhögskolor väl hävdar sig jämfört med större enheter. Det är ocksåen generell erfarenhet från utbildning på andra utbildningsområden. Det var några korta kommentarer tillutskottets motivering för sitt förslag. Det finns också en rad andra argumentför bibehållandet av tandläkarutbildningen i , vilka vid det här lagetborde vara väl kända för kammarens ledamöter. Jag skall upprepa ett par. Från alla håll har vitsordats att den odontologiskaforskning som bedrivs vid i och som metodiskt byggtsupp under skolans hittillsvarande verksamhet ligger på en mycket hög nivå, bådenationellt och internationellt. Det är en forskningsverksamhet som bedrivs iintimt samarbete med flera utanför högskolans stående institutioner. Dennakvalificerade forskningsverksamhet skulle allvarligt hotas vid en nedläggningav tandläkarutbildningen i . RegionalpoUtiskt innebär en nedläggning av utbildningen iMalmö att den med en fjärdedel av landets befolkningblir utan grundläggande tandläkarutbildning. Nära hälften av det totala antaletutbildningsplatser kommer , om kammaren följer utskottets förslag,att koncentreras till . Detta kan inte vara rimligt frånregionalpolitiska och utbildningspolitiska utgångspunkter. Arbetsmarknadsläget i kommun är naturUgtvis ocksåett viktigt argument för att avvisa utskottets förslag. Enligtarbetskraftsundersökningen iippgick den relativa arbetslösheten fjärdekvartalet 1983 i till , i tiU , i till 3,2 %och i till inte . En nedläggning i skulle alltsådrabba den utbildningsort som har de sämsta arbetsmarknadsmässigaförutsättningarna att bära nedläggningen. En nedläggning ay utbildningen iMalmö drabbar också främst dén kvinnliga arbetslösheten, som ärfyra gånger så hög som i . Det går att fortsätta uppräkningen avargument som visar att utskottets förslag är oacceptabelt: tandläkarhögskolansställning som ett centrum för vidareutbildning, efterutbildning och speciaUstvård,de långt framskridna planerna på en internationell utbildning av tandläkare ochtandvårdspersonal och en verksamhet som allvarligt hotas vid en nedläggning avtandläkarutbildningen. Utskottet har i sitt betänkande förordat att man tar tillvara frigjorda resurser genom uppbyggande av specialistutbildning, fort- ochvidareutbildning och internationell utbildning samt att man prövarmöjligheterna att bibehålla forskningsresurser genom samarbete meduniversitetet i och med i uppbyggd speciaUsttandvård. Det är naturligtvis bra att utskottet gör sådanaskrivningar i sitt betänkande. Men låt mig framhålla att en uppbyggnad avsådan verksamhet avsevärt försvåras genom en avveckling av grundutbildningen,och det är viktigt att understryka att det på intet sätt innebär en ersättningav den förlust en nedläggning av den grundläggande tandläkarutbildningen skullemedföra för Hade utskottet följt UHÄ:s förslag om ett begränsat intagav tandläkarstuderande så hade det funnits goda förutsättningar att klara ensådan profilering av verksamheten vid högskolan i . Det skulle gagna intebara regionen utan hela landet. Utskottets förslag skulle medföra såallvarliga skadeverkningar utbildningsmässigt, forskningspolitiskt ochregionalpoUtiskt att det måste avvisas av kammaren. Förslaget är sällsynt illagenomtänkt. Det enda rimliga är att följa den linje som UHÄ förordat och somreservation nr 5 knyter an tUl. Detta bör bli kammarens beslut i frågan. Lakar- och tandläkarutbildningen, m. m. I detta anförande instämde , ,, i , , , , och (alla s). 62 PER () replik: Den repliken är en fråga. Vad innebär detsista uttalandet beträffande röstning vid slutvoteringarna? 63 (vpk) replik: kom med en förödandeargumentation till förmån för i . Sedan gjorde han dethalsbrytande numret att inte yrka på återförvisning av ärendet. Detta bidrarinte till att förbättra allmänhetens uppfattning om politikerna. 64 () repUk; Jag vill till Per och säga följande. När det om någon timme blir omröstning i kammaren, kommerer nyfikenhefatt stillas. Då får ni veta vilken ställning de socialdemokratiskaledamöterna från regionen har tagit. TiU dess får ni lugna er. 65 PER () replik: Som jag sade i mitt huvudanförande för någontimme sedan förutsätter svåra beslut, där man begär lojalitet från de egnapartiernas riksdagsledamöter inom en viss speciellt utsatt region, att de kanpåräkna motsvarande lojalitet från andra partiers kolleger. Jag vUl därför idenna debatt rikta min fråga till huvudföreträdarna för regeringspartiet: Är niberedda att garantera att era riksdagsledamöter är lojala gentemot utbildningsutskottetsförslag beträffande de delar som har berörts i den här debatten? 66 (vpk) replik; Detta är ett cyniskt spel med människors kampför rätt tiU arbete, detta är en form av våld. 5 protokoll 1983/84:124-125 Lakar- och tandläkarutbildningen, m. m. 67 () replik; De socialdemokratiska riksdagsledamöterna i regionen har från börjangett ett klart besked om var de står i frågan. Vi avvisar förslaget omnedläggning av i . Jagvill än en gång säga till : Den här kammaren skall fatta beslutom någon timme. Då kommer det att helt klart framgå hur kammarens ledamöterröstar. TUl dess får tygla sin nyfikenhet. vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. 68 (vpk): Jag skall börja med att säga att jag tänker tala i den här kammaren såpass högt att människor hör vad jag säger. Det är, enligt min mening, dåligtalarstil att stå och mumla, så att det inte hörs. Jag vill också säga att maninte är någon större statsman för den sakens skull. Vadär den stora faran för politikens anseende i ? Jag tror att det äratt den allt oftare verkar oförklarlig för människorna, att politiska beslutinte ter sig rationella, att de på ett nyckfullt sätt framgår ur dolda maktspeloch motsägelsefulla allianser mellan grupper av politiker, att poUtiker hemmadeklarerar att de står för en viss sak och sedan handlar på ett helt annatsätt, att det finns lojaliteter som inte redovisas och förklaras för människor.Människor tolererar inte längre politik i den formen. Faran är att när de möterpolitiken i sådan gestalt, så leder det till avståndstagande och förakt. Ettskolexempel på sådan politik är utbildningsutskottets behandling av landsortenshögskolor. Kanske särskilt skarpt framträder det galna och irrationeUa ibehandlingen av frågan om i . Ledningarnaför två stora partier - som annars gör sitt bästa för att ta heder och ära avvarandra - går plötsligt ihop för att lägga ned tandläkarutbildningen isydliga . Är det då så märkligt efter alla turer om folk i ochMalmö frågar sig; Vad är det egentligen vi röstat på i riksdagsvalen? Vadskall man säga inför beteendet - det politiska beteende som växlar likt vädreti april? Ena veckan är det som är den lämpligasteatt lägga ner. Men så lyckas inte det, av maktpolitiska skäl. Och veckan därpåhar då blivit det lämpligaste nedläggningsalternativet. Åsikter vrängs utoch in. Sakargument byter färg. Jag vill fråga majoriteten iutbildningsutskottet; Förstår ni inte hur förödande intrycket av detta är ochhur det verkar på människors tilltro? Inser ni inte att det parlamentariskasystemet är en för viktig institution och representerar för viktiga medborgerligarättigheter för att den skall få ge en sådan bild av sig själv utåt? Vadär det sedan för argument som majoriteten presenterar? Vad är det man sparar på att lägga ner i i ställetför att gå på en fördelad nedskärning? Man sparar 4 milj. kr., säger man. Menalla vet ju att det är en ren bokföringstransaktion. Den s. k. besparingen ärbara en överföring. Den kommer igen på arbetsmarknadssi- Denkommer igen i kostnaderna för de 14 000 patienter som ändå måste ha sintandvård. Alla inser att det är en skenbesparing och att kostnaderna för denoffentliga sektorn i själva verket stiger. Detta inser människor, och de frågarsig varför denna ekonomiska enfald skall vara något som riksdagensutbildningsutskott skall satsa hela sin prestige på. Det irrationella och verklighetsfrämmande når dock sinhöjdpunkt när expertspråket tågar in i diskussionen. Någon liten klättermus inågon centralförvaltning har hittat på något som kallas för tårtbitsprincip.Och , säger man att tårtbitsprincipen är bättre än osthyvelsprincipen. Meddet menas att det är mer ekonomiskt att lägga ner en hel enhet än att fördelanedskärningen på flera. Detta är skrivbordsteorier, abstraktioner som inte har medverkligheten att skaffa. Handen på hjärtat, är det inte så att självaspråkbruket på ett ganska kusligt sätt avslöjar hur centralbyråkratin ser pålandsortens högskolor. 1 verkligheten handlar det om vård och omsorg, omarbete för människor och om vetenskaplig tankemöda. Det handlar om ennågorlunda allsidig samhällelig struktur ute i regionerna. Allt detta kallar centralbyråkratenför tårtbitar. En tårtbit kan man som bekant ta på en liten spade, lyfta bortoch kasta i slasken. består verkligheten inte av tårtbitar och ostskivor. Imånga verksamheter är det tvärtom så - och detta finns det många vetenskapligastudier på - att en struktur med flera mindre enheter är effektivare. a. tandvårdsutbildningen. En enhet med reducerat intag studerandekan fördjupa utbildningskompetensen. Detta är särskilt viktigt med tanke på demångsidigare behov som kommer att finnas på tandvårdsområdet . En mindreenhet kan bättre utnyttja patientunderlaget och i gengäld förbättra vården.Flera mindre enheter får större kringeffekt på varje regions tekniska ochkommersiella utveckling än vad få större enheter får. Verkligheten är mervariationsrik än teorin. Det är nu på det sätt som jag härbeskriver. Det finns verksamheter där andra lagar och andra förutsättningargäller, det är också klart. Men i det här fallet stämmer det. Människorna ute ilivet inser att verkligheten är mera variationsrik och att man måste ta hänsyntill dessa variationer vid planering och bedömningar. Människorna reagerargenom att säga till politikerna: länge ni envisas med att röra er i en världav ostkanter och tårtbitar är ni oss främmande. Innan man river ner en högskola, innan man förstör enstruktur, som kan byggas upp igen, måste man tänka påsikt.,Man kan inte ,som utbildningsutskottet bara tänka ett budgetår i stöten.Den tidigare nödsituationen på barn- och ungdomstandhälsans område krävde enhög och snabb utbildningsfrekvens. Verkningarna har visat sig i bättretandhälsa. Utbildningen måste därför minskas, möjligen minskasganska kraftigt. Men vad sker sedan? En större del av befolkningen behållersina tänder längre. Vårdbehoven blir då återigen större, men också till sin artmer mångsidiga. Från att ha varit mer utpräglat teknisk blir tandvården merberoende av forskning utifrån ett bredare socialt och hälsopolitiskt synsätt.Just denna samhällsodontologiska inriktning har varit starkt betonad i Lakar- och tandläkarutbildningen, m. m. Lakar-och tandläkarutbildningen, m. m. Framtidens tandvårdkan inte heller bedrivas utifrån ett så högt patientantal per tandläkare somhittills. Efter en viss svacka ökar behovet och förändrar sin kvalitativakaraktär. Ett minimikrav är väl ändå, i förnuftets namn, att man serutbildningen och forskningen i detta större sammanhang, innan man tricksar medtårtbitar och byter ut nedläggningsprojekt. Jagvill , herr talman, övergå till ett annat perspektiv på den fråga somdiskuteras. Jag vill vända mig till utbildningsutskottets ordförande , liksom till alla de ledamöter i det moderata och det socialdemokratiskapartiet som är valda att företräda landsorten. JagviU fråga er; Ser ni inte det politiska spel som rullas upp bakombesparingsparollernas mask? Ser ni inte att vad det gäller är ett stort upplagtförsök att på olika områden, det här såväl som på andra, vältra besparingarnaöver på landsorten? Det går inte utan vidare, ty regeringen ochcentralbyråkratin vet att landsorten har majoritet i kammaren. Därför måstecentralmakten göra två saker. Den måste använda partikanslierna för att försökatvinga er till lojalitet mot något ni innerst inne tycker är avskyvärt. Denmåste splittra landsorten, så att den ena regionen kan spelas ut mot den andra. Detär därför det är så tragiskt med utbildningsutskottets ordförande . Han är landsortspojken, som man skall använda för att splittralandsorten. Vad han inte förstår är att det i nästa omgång kommer att gällahans egen region. Då är han en för centralmakten förbrukad vara, och då kommercentralmakten att försöka hitta någon annan lika tjänstvillig, som håller i denyxa som skall slå mot eller eller . Underden förgångna tid, herr talman, när den ekonomiska tiUväxten var snabb ochstark i västra , framförde jag som Malmörepresentant ikammaren kritik mot storstadskoncentrationen, och jag hävdade också kravet påsolidaritet med . När nu förlorat 35 000 personer avsin totalbefolkning - mer än något Norrlandslän -, när nu staden kröker ryggunder arbetslöshet och sociala problem värre än i både ochJämtland, och när nu frågan ställs om sydligaste med ettbefolkningsunderlag på 1,5 miljoner människor skall få behålla sintandläkarhögskola - då skulle jag gärna ha sett att förstod vadlogiken och sammanhangen krävde av honom. Med den roll nan spelar , förlorarhan all respekt jag haft för honom. Detfinns bara ett försvar mot den nedrivningspolitik som riktas mot landsorten.Det är att landsorten håller samman. När och är hotade, då skallMalmö och ställa upp till deras stöd. När är hotat, då skallvi som representerar de stora befolkningscentra i söder solidariskt lägga vårtyngd i vågskålen. Baraså kan man garantera ett med rimlig rättvisa och jämställdhet meUanolika landsdelar och med en social och kulturell standard som är tillgängligför människor i alla regioner. Jagskall slutligen vända mig tUl alla de ledamöter från och somrepresenterar och socialdemokraterna. utnyttja densamvetskonflikt ni nu befinner er i - en konflikt som ni, efter vad det verkar,kanske ännu inte riktigt har kämpat till slut. Jaghör att utbildningsutskottets ordförande skrattar upprepade gånger under mittanförande. Jag visste inte att jag var en så stor humorist. Eller är det kanskebara ett utslag av det förakt som han känner för problem? Jagtar det i så fall som en markering och tackar. Jagskall delge er representanter för och socialdemokraterna en Utensmula av min egen blygsamma erfarenhet från konfliktsituationer av det slag somni nu upplever. Minuppfattning är att man som politiker måste ha en överordnad lojalitet. Partiledningar kan verka mäktiga, hotfulla och högljudda. Men detär mest tomt buller. Partiledningar och partikanslier kommer och går. De kanbyta åsikt från den ena dagen till den andra. Det varaktiga i livet är demänniskor som har valt oss och som väntar sig att vi skall försvara deraslevnadsförhållanden. Det viktigaste rättesnöret är den egna övertygelsen omrättvisa. Man löper i det långa loppet ingen fara, om man håller sig tUl denprincipen. Gör man det inte, leder det i längden till ett personligt sönderfalloch till att man mår mycket dåligt. Jagvill be er också om en annan sak: Var uppriktiga i ertställningstagande! Låtsasinte att ni röstar emot som en ren demonstration. Försitt inte chansen attgenom en återremiss ge en tidsfrist för en omprövning av frågan. Hjälpregeringen att ta ett förnuftigt initiativ. Hjälp utbildningsutskottet att tasig upp ur det träsk som det lyckats trampa sig allt djupare ner i. Lakar-och tandläkarutbildningen, m. m. 69 GEORGANDERSSON (s) replik; Jag vill bara konstatera att här har uppträtt som enmycket utmanande moralist mot många av oss, i synnerhet mot mig. Jagnoterar att han nu har förlorat all respekt för mig. Det får jag väl leva med.Viktigast är ändå att mina uppdragsgivare i väljarkåren har kvar sin respektför mig och mitt politiska arbete. Det gläder mig att min väljarkår är betydUgtstörre och stabilare än ; Anf.70 (vpk) replik: Det beror på, , hur den jordglob som man har i sitt hemser ut. Om man bara har sitt eget län på jordgloben, kan jag förstå att man kanförsvara den typ av provinspolitik som innebär att man på andralandsortsprovinser vältrar över det som man själv vill slippa, att man kantycka att det skaU vara poUtikens mening och att man driver denna poUtik äventill priset av att man därigenom hjälper centralmakten att belasta landsorten. Jaghävdar att här avslöjar att hans lojalitet uppåt är mycketstörre än hans lojalitet nedåt. Lakar- och tandläkarutbildningen, m. m. 71BERTIL FISKESJÖ (c); Det är ofrånkomligt att man kontinuerligtdisponerar om utbildningar vid högskolorna med hänsyn till en rad faktorer. Detgäller arbetsmarknadens utveckling på litet , i den mån man kanbedöma den, det gäller det beräknade utflödet av utbildade vid högskolorna ochdet gäller de studerandes preferenser, så som de kommer till uttryck i ansökningstillströmningentill olika utbildningar. Behovet av omdisponeringar av resurserna gör sig särskiltgällande för utbildningar som kräver stora kostnader och som har en snävinriktning mot en begränsad del av arbetsmarknaden, om denna arbetsmarknad ärstarkt vikande. Begränsningar i intagningen är således ibland nödvändiga -främst med hänsyn till de studerande, som inte bör lockas till utbildningarinom yrken där risken för arbetslöshet kan bedömas vara mycket stor. Ursamhällets synpunkt är det naturligtvis också viktigt att felsatsningarna inteblir alltför stora. Men det är två saker som enligt min mening är viktiga atthålla i minnet härvidlag. Det ena är att prognoser ofta är osäkramätinstrument. De slår ibland fel, rätt rejält, vilket ett par årtionden av merplanerad utbildningsstruktur på högskolesektorn har lärt oss. Det senastebelysande exemplet är utvecklingen på ingenjörssidan, där mänga färdigutbildadeför hade väldigt svårt att få jobb och där det var svårt attfylla utbildningsplatserna. är situationen helt omvänd. Det är ett väldigtsug efter kvalificerade tekniker, och utbildningssystemet har svårt att svaraupp mot efterfrågan. Det andra är att neddragningar av kapaciteten på vissautbildningslinjer inte får leda till en total minskning av satsningen påhögskoleutbildningen. Tvärtom är detta en sektor som måste öka om vi skallklara att hänga med i internationell konkurrens på olika områden.Besparingsaspekten på det här området är således enligt min mening tämligenirrelevant. De medel som dras in på utbildningar med dåligarbetsmarknadsprognos bör återföras till andra högskoleområden med bättreframtidsutsikter. Det är således en förnyelse som bör leda till expansion, intetill totala bantningar. Men detta är dess värre den samlade effekten avhögskolepolitiken i det skede den är i . Till detta kan läggas en tredje aspekt; Många utbildningarvetter mot breda samhällssektorer. Utbytbarheten vad gäller yrken är såledesstor. Detta minskar ytterligare värdet av arbetsmarknadsprognoser. Det viktigahär är att ungdomarnas utbildningsambitioner kan tillgodoses. Man kan över huvud taget fråga sig om det är vettigt ochrimligt att ungdomar förvägras utbildning, när alternativet ofta ärarbetslöshet eller beredskapsarbeten som inte leder någonstans. Några årshögskoleutbildning kommer man som regel alltid att ha glädje och nytta av. Detta är, herr talman, några övergripande synpunkter, itider när den ena besparingsvågen efter den andra sveper över högskolevärlden,som alla talar om hur viktigt det är med utbildning och forskning. Dagensämne gäller dock i första hand ett par begränsade områden där en neddragning av utbildningskapacitetenkan motiveras med rätt säkra förutsägelser om relationerna mellan tillgång ochefterfrågan på färdigutbildade. Även om' - som den aktuella diskussionen ianledning av ett annat ärende visar - vi fortfarande har stor läkarbrist i betydandedelar av landet, är det uppenbart att det finns skäl för att på lång siktminska det intag som vi nu har. Detsamma gäller tandläkarutbildningen. Denviktiga frågan blir då hur den kvarvarande utbildningskapaciteten skallfördelas mellan olika utbildningsanstalter och regioner. Härvidlagär det två aspekter som borde vara rätt självklara vid en bedömning av hurbantningarna skall göras. Den ena är att man även vid en neddragning bör setill att man på det mest effektiva sättet tillgodogör sig de resurser som redanfinns uppbyggda för forskning och utbildning vid befintliga anläggningar. Attmed ett penndrag rasera hela institutioner som har en hög standard när detgäller forskning, utbildning och utrustning är en allvarlig resursförstörelsesom väger upp de besparingar som man tror sig göra. Det får också negativasekundäreffekter för annan forskning och utbildning, eftersom det finns ettberoende över ämnesgränserna mellan olika discipliner. Denandra aspekten är att man måste se till att inte hela landsändar utarmas påutbildning och forskning inom områden som är av stort allmänt intresse. Bådadessa aspekter har i hög grad relevans vad gäller de attacker som på olika sättriktats mot den södra högskolefegionen . Först gällde detforskning och utbildning vid , som regeringen ville lägganed helt i strid med vad som föreslagits av t. ex. UHÄ. Denna nedläggningskulle inte bara ha drabbat utbildningen mycket hårt utan också denframgångsrika kliniska forskningen. Motsvarande neddragning av utbildningenvid i skulle, såsom utbildningen var förlagd,inte ha denna effekt. Alltså borde neddragningen, om rationella skäl fick råda,göras i . Till detta kom att var starkt favoriserat vadgällde antalet platser i läkarutbildningen. Om regeringsförslaget gått igenomskulle ensamt ha haft av landets utbildningskapacitet påläkarsidan. Därtill kommer den utbildning som på nära håll finns i . Dettaoch en del annat framhöll vi i en centermotion och föreslog att neddragningenskulle ske i . Idenna fråga har utskottet tagit sitt samlade förnuft till fånga och följer isitt förslag motionen. Detta är naturligtvis tillfredsställande. Men man frågarsig hur det ursprungliga förslaget över huvud taget kunde komma till. Någrasakliga motiv angavs inte i propositionen. Mennu inträffar det att utskottets moderater och socialdemokrater alldeles utannågot förslag från vare sig regering eller UHÄ har beslutat sig för att slåtill mot i i stället. Något argument för detta, utöveratt man tror sig kunna spara några miljoner, anför man inte. skallnaturligtvis bevaras intakt, trots att man där i utgångsläget har 120 platsermot 60 i . Man kan fråga sig vad södra utbildningsregionen och hargjort moderater och socialdemokrater för ont. Lakar-och tandläkarutbildningen, m. m. Lakar- och tandläkarutbildningen, m. m. förstården plåga som pinar moderater och socialdemokrater från regionen. Det kan ju gåan att sluta upp bakom en partiståndpunkt när det finns goda argument fördetta, även om det svider i den egna regionen. Men det måste vara dubbelt hårtnär de goda argumenten helt lyser med sin frånvaro. Jag skulle vilja fråga moderater och socialdemokrater avvilken anledning hela med en befolkning på över en femtedel avrikets helt skall rensas på all tandläkarutbildning. Varför inte lika gärnaStockholmsregionen, som har en mindre andel av befolkningen och dessutomUppsala på gångavstånd? Men skall, som jag konstaterat, slippaall neddragning. Den slutsats som man kan dra är att när Stockholmsintressenstår mot andra intressen i landet, då är det Stockholmsintressena som vinnerinom moderata samlingspartiet och socialdemokratin. Det verkar nästan som om det här är en medveten strateginar det gäller den högre utbUdningen i den södra högskoleregionen. Den skallbantas, och den skall bantas mer än någon annanstans. Det är nämligen ocksåinnebörden i de ännu mera långtgående besparingsförslagen från UHÄ som ärute på remiss till högskolor och regionstyrelser, vilket till i sitt inledningsanförande. Om de förslagen gick igenom skulledet innebära att den södra högskoleregionen av landets befolkningskulle ha av högskoleplatserna i landet.