prot · G70930 · 1983-12-31 00:00:00 — slogockså ut stora delar av industrier. Den industriapparal som byggdes uppkorii till för att fylla vissa grundläggande behov av egen varuproduktion.Bristfällig miljöskyddsteknik, okunskap om mängderna av utsläpp, men framförallt frånvaron av en internationell sammanvägning av vad naturen kan tålapräglade utvecklingen. Resultaten av den hittillsvarande miljöpolitiken blir nualltmer uppenbara. Sjöar försuras och/eller förgiftas. Skogarna är delvisskadade, på sina håll döende. När det gäller kvicksilvret har omfattningen avskadade sjöar ökat, trots all utsläppen från exempelvis klorfabrikerna minskal. Människorna ser sin livsmiljö hotad. Oron för ohälsa ochför att värdefulla naturresurser skall gå förlorade ökar. Dessa bakomliggandefaktorer har fört människorna samman till försvar av naturmiljön. Varje åtgärd som underlättar och utvidgar miljökampen ökarmedvetenheten och förståelsen för dess karaktär. Alla ökade möjligheter aktiv, folklig miljölillsyn måste försvaras. I miljökampen har många progressiva människor sammanslutilsig. Ofta har man skaffat sig mycket ingående kunskaper i de frågor kring vilkaman fört de lokala striderna. Nästan jämt har man haft breda, folkligaopinioner som stött de aktioner man genomfört för att understryka sina krav. Den nationella miljöpolitikens ramar måste bestämmas avriksdag och regering. Men vid fillämpningen ute på fältet måste de ideellaorganisafionerna ges mera inflytande. Rätten alt överklaga beslut imiljöärenden bör vidgas, så alt utöver sakägare också ideella organisationerges sådan rätt. Med del anförda yrkar jag bifall tillreservafion 1 av vid jordbruksutskottets belänkande 1983/84:1. Miljö- och natur-' resurspoliUk 106 (): I radions Nyhetsmorgon talade Rödakorsels generalsekreterare om Röda korsels nya insamling, somjust skulle gå till naturresurs- och miljöarbete i tredje världen. Det är enform av katastrofhjälp till för alt bevara skogar, åkrar ochvattendrag, så att inte värre kalastrofer händer. har alltid försökt verka för att Sverigesinternationella insatser på miljöområdet grundas på i huvudsak samma principersom de nationella. Det är viktigt att naturresursernas användning,hushållningen och försiktigheten får en grundläggande plats i 1980-taletsmiljöarbete. Det gäller de förnyelsebara resurserna. Dit räknar vi sådanaresurser som skapas i jordens kretslopp - rinnande vatten, växandeskog, vind som blåser. Jorden är full av resurser som skapas och sommänniskan bör utnyttja effektivt men varsamt. Minst lika varsamt och effektivt måste vi hantera deresurser som inte förnyas, t. ex. olja, kol, gas och de metaller som till stordel utgjort grunden för det moderna samhällets uppbyggnad. Användningen avkoppar utgör ett exempel på vår lids slit-och-släng-attityd tillnaturresurserna. När del gäller kopparn skrapar vi redan på kistans botten. Den rikedom som den industriella revolutionen har givitoss är förbehållen mänsklighetens överklass - människorna i i-länderna ochnågra få i de fattiga länderna som lever på i-ländernas villkor. Denaturresurser och råvaror som finns i de faltiga länderna används intehuvudsakligen för att förbättra livsbefingelserna för människorna där utan för attöka de redan rikas överflöd. Vi måste alltså ta vara på de resurser som finnsoch satsa på återvinning. Vår biståndspolitik måste inordnas i målsättningen attnaturresurser, lagrade eller förnyelsebara, inte är fria nyttigheter som vi kanförfoga över i den takt som ekonomi och teknik orkar med att utvinna ochkonsumera. Detta vill vi i vår partimolion och reservation 2 att riksdagenskall ge regeringen till känna. Jag yrkar bifall till vår reservation. För alt agera internationellt måste vi här hemma varastegel före andra. Vi anser därför att vi i bör införa ett system mednaturresursräkenskaper. Under tid som jordbruksministertillsattes naturresurs- och miljökommittén, som tittat på dessa problem och nuavlämnat sitt betänkande. Kommittéledamoten framhåller i sinreservation att det övergripande hushållningsmålet utgör basen för ennaturresurshantering som grundas på en ekologisk syn och som innebärsparsamhet med naturresurser genom bl. a. åleranvändning och effektivhantering. En del naturtillgångar är ju ändliga, och även de förnyelsebara ärberoende av hur vi handlar. Vi ser del bl. a. på försurningen, som behandlas iett annat belänkande . Del behövs alltså inte bara en ekonomisk budget utan även enekologisk. Då har vi bästa möjligheten att påverka utvecklingen av våranaturresurser. Vi hemställer därför i vår reservation att gerregeringen även detta till känna. Jag yrkarbifall till vår reservation och i övrigt till utskottets hemställan. 107 (): Ett övergripande mål för densocialdemokratiska miljöpolitiken är att skapa en livsvänlig miljö för alla.Del gäller nationellt, men också internationellt. Därför måstemiljöförstörelsen - var den än förekommer -stoppas och förstörd miljö så långtsom möjligt återställas. I arbetet för att förverkliga detta övergripande målhar vi använt oss av olika medel. Med hjälp av forskningen - för det första - har vi fåttmöjlighet att upptäcka problemen. Med hjälp av forskningen har vi också fåttmöjlighet att ta itu med och lösa uppkomna problem. Därför är forskning ochutvecklingsarbete ett avgörande medel i strävan att åstadkomma en bättremiljö. För det andra har vi med hjälp av lagstiftningen frånsamhällets sida dragit upp de gränser som måste gälla för hanteringen av vårmiljö. På det viset kan samhället bestämma vad som kan accepteras. Miljön ärför viktig för att överlåtas till fria marknadskrafters spel. Men om lagstiftningen skall fungera krävs det också - ochdet blir det tredje medlet som jag redovisar - någon som sätter kraft bakomlagarna. Här kommer administrationen in. Så har ,, länsstyrelserna och självfallet de kommunalaorganen sin betydelsefulla roll att spela när det gäller att genomföramiljöpolitiken. Ett fjärde medel är planeringen av våra naturresurser ochnaturtillgångar. Den blir ett viktigt inslag, inte därför att planeringen somsådan löser problemen, utan därför att vi med hjälp av planeringen får detbeslutsunder lag som krävs för att ställningstagandena skall bli så bra sommöjligt. För detfemte: Återvinning av och hushållning med naturresurser. För del sjätte: Ett internationellt samarbete. Det ärkanske på få områden som del är så nödvändigt med ett intensifieratinternationellt samarbete som på just miljöns område. Det beror självfallet påatt föroreningar och förstörelse med vindens och vattnens hjälp sprids övernationsgränserna. Aldrig så strikt uppdragna administrativa gränser håller inteundan miljöförstörelsen. Därför är ett vidgat internationellt samarbeteavgörande för våra möjligheter alt åstadkomma en livsvänlig miljö. Självfallet spelar de ideella organisationerna ochmänniskors medverkan på olika områden en avgörande roll för våraförutsättningar att kunna förverkliga miljöpolitiken. Människors förståelse ochengagemang är drivkraften i arbetet. Därför är det nödvändigt att stödjaideella organisationers insatser och verksamhet. I del avseendet har vi frånutskoftsmajoritetens sida givelvis ingen annan mening än motionärerna. Men sedan går motionärerna vidare och menar all ideellaorganisationer skall ha möjlighet all anföra besvär i olika miljöfrågor. Delkravet har tidigare behandlats i och då avvisats. Om man tillgodosågett sådant önskemål skulle man nämligen på miljölagstiftningens område göraavsteg från allmänna principer som gäller i samhället i övrigt. Vi skulledessutom få en ganska tung hantering. Det är rimligt alt de ideellaorganisationerna spelar sin roll som pådrivare, men när det gäller justbesvärsrätten är del nödvändigt att vi följer de principer som gäller isamhället i övrigt. har tillstyrktett motionsyrkande om införande av miljöräkenskaper. Jag vill hänvisa till attden frågan, liksom en del andra, har behandlats inom ramen för miljö- ochnaturresursutredningens arbete. Kommittén har avlämnat sina förslag , och de kommeratt bli föremål för sedvanlig remissbehandling. Därefter får möjlighetalt la ställning till de olika delarna av förslagen. Mot bakgrund av dettafinns del inte anledning att tillstyrka motionskravet. Den diskussionenfår anstå tills kommitténs arbete är slutgiltigt behandlat. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillutskottets hemställan i dess olika ansatser. 108 (vpk): betygar de ideellaorganisationerna sin förståelse och sitt stöd i kampen för miljön. Del äremellertid en avsevärd skillnad mellan våra båda partier i den här frågan.Trots att verball ger de ideella organisationerna sitt stöd villhan inte ge dem en utvidgad rättighet att också överklaga, trots deras bevisadekompelens och stora kunskap i de aktuella miljöfrågorna. Jag vill erinra om all i en av de största miljöslriderna ivårt land, nämligen frågan om kärnkraftens utbyggnad, var detmiljöorganisationerna som drev kravet på en folkomröstning och drev det såeffekfivl att det fick genomslag även här i . Det skulle innebära en utvidgning av kampmöjlighelerna omman också gav dem besvärsräll. Det finns mycket tungt vägande skäl för att denrättigheten skall tillerkännas dem. 109 (): De ideella organisafionerna, ,har att spela sin viktiga roll som pådrivare och opinionsbildare. I det arbetetär de ideella organisationerna värda allt stöd. Deras medverkan är nödvändigoch viktig. Jag tycker emellertid att del är en väldig skillnad alt säga allideella organisafioner, utöver det arbete som läggs ned för att väcka debattoch för all ta upp frågor till belysning, också skulle behöva ägna sig åt denrent juridiska hanteringen. De instanser som samhället på olika sätt har utsettför att handlägga dessa frågor har naturligtvis, med all den kompetens somdessa olika samhällsorgan besitter, alt omhänderha den delen av arbetsuppgifterna.Det tror jag är ett lyckligt förhållande och en lycklig arbetsfördelning. Attfrångå detta just på miljölagstiftningens område vore att göra ett avsteg frånallmänna förvaltningsrällsliga principer, och del har utskollsmajoriteten intemenat all man bör göra. Jag yrkar alltså än en gång bifall fill utskottetshemställan. 110PAUL LESTANDER (vpk): De instanser som skulle pröva överklagandenablir ändock desamma som prövar överklaganden som i annan ordning inges i sammaärende. På del sättet blir del ingen utvidgning, ulan man utnyttjar de administrativaresurser man har i de aktuella instanserna. Det är bara Nr 30 kretsen avpersoner som har rätt att överklaga som vidgas. Det är där den Onsdaeen den stora skiljelinjen finns i den här frågan. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter behandlingen avjordbruksutskottets betänkande Kammaren övergår nu till all debattera jordbruksutskottetsbetänkande 2 om vissa åtgärder mot försurningen. 112HANS (): Försurningen håller på att bli enmänsklighetens ödesfråga. Särskilt långt har den gått i , vilketframgår av varenda tidning vi öppnar. På sina håll har mer änhälften av skogsbeståndet angripits av någon sjukdom. Det förefaller som omprocessen där går ganska långsamt till en början, för alt sedan den passerat enviss gräns ta en oroväckande fart. Det är mot den bakgrunden ganska naturligt att vi undernuvarande förhållanden, när vi genom våra döende sjöar påminns omsituationens allvar, mest diskuterar de näraliggande företeelserna. Moderatasamlingspartiet har emellertid i en motion begärt en utredning om de meralångsikliga ekonomiska konsekvenserna av försurningen. Jag vill i del sammanhanget påpeka all motionen har nr1977, Längst ner på s. 7 i betänkandet har del felaktigt angivils att motionenhar nr 1987. Också den motionen behandlar visserligen högst angelägnamiljöfrågor, men det handlar där om militära övningar på , och del fårvi diskutera i ett annat sammanhang. En kort återblick på lång sikt - om uttrycket tillåts -kanske kan vara på sin plats. bildades av bl. a. denlidens svavel de fossila bränslena, kol och olja. Jag har glömt exakt hur långden period var under vilken detta skedde, men jag tror del var mellan 50 och 60miljoner år. Under denna ur geologisk synpunkt ganska korta lid skapades debränslen som vi nu på en fenomenalt kort lid, bara , anstränger oss attgöra slut på, varvid en mängd svavel som tidigare bundits nu blir fritt igen.Det är inte att förvåna sig över alt naturen under sådana omständigheterprotesterar, att den slår tillbaka. Jag vill sedan kasta en blick framåt i tiden - inte 300miljoner år, utan se frågorna i ett betydligt kortare perspektiv. Vad som sker i kan ske här . Mantalade om någonting som man kallade Blekingesjukan. A tgärder i7iot försurningen Jag för min del hävdade då att den sjukan hängde ihop med enförsvagning av träden genom torka. Genom den försvagningen hade jorden så allsäga beretts för en massa barkborrar och andra insekter som gav trädendödsstöten. Jag tror fortfarande att en stor del av skogsdöden, åtminstone isödra , beror just på denna faktor, dvs. torkan, men likheten med den s.k. tyska sjukan är i alla fall påtaglig. Med den bilden för ögonen har vi all anledning all vara påvår vakt. Vi bor ju inom ett område med ganska kraftigt surt nedfall. Effektenpå insjöar och vattendrag berörde jag inledningsvis. Man har visserligen ännuinte märkt något absolut entydigt tecken på minskning i skogens tillväxt, menvi kan ändå inte bortse från del tyska exemplet. I är det främst granöver som drabbas. Vad skulle hända med hela vår export, hela vårskogshantering, om vi skulle bU tvingade att på kort lid avveckla hela vårtbestånd av mogen gran? Man har vid kreditinstituten också blivit litet oroligmed tanke på skogsfastigheternas kredilvärdighel, om all skog i avverkningsbarålder plötsligt skulle försvinna. Det är bl. a. därför som vi moderater begärtden utredning som avses i reservation 4. Det bör i detta sammanhang också påpekas att en hel delandra nyttigheter har kommit i farozonen . Genom all grundvattnetförsurats har en hel del metaller, koppar, kadmium, vanadin, aluminium m. fl.,lösgjorts ur marken med påföljd t. ex. att inom stora områden brunnarnas vattenhar blivit odrickbarl. Detta har inträffat i skrämmande stor omfattning medallt vad del betyder för fastigheternas värdering. I glesbygderna finns ju intenågra möjligheter till vattenreningsverk, ulan man får la det vatten som finnsdär, eller också får man söka sig någon annanslans. Det synes finnas en tendens här i vårt land att vilja slåsig till ro med alt kalka. Man kalkar insjöar, och man kalkar markerna litethär och var. Ja, det är nog gott och väl på kort sikt, för vi känner inte tillnågot bättre medel för att just för ögonblicket få bukt med en försurning. Mendet är bara ett uppehållande försvar. Det är dessutom direkt farligt attanvända kalk i ett ekosystem där det inte förut funnits kalk. Vi vet inte vaddet blir för följder. Allra farligast är väl att om man börjat kalka måste manfortsätta därmed. Annars blir en del farliga ämnen fria, när kalkningen upphör.Det blir ett slags förgiftningschock, vars karaktär vi inte riktigt kanyttra oss över. Det finns, herr talman, bara ett enda sätt att få bukt medde här problemen, och del är att fånga upp föroreningarna vid källan - vidfabriksskorstenarna eller var del nu kan vara. De tekniska möjligheterna sådan uppfångning finns, men man slår alltid ifrån sig med att de är fördyra. Men vad gäller del? Ja, del gäller att leva eller inte leva. Nog är detväl trots allt värt en del all leva, och de fördyringar som det medför attuppfylla önskan alt leva måste vi givelvis ta med i kalkylerna för nyaanläggningar. Vi måste baka in de kostnaderna i hela vår livsföring. Vi kanhelt enkelt inte fortsätta alt ha luft och vatten som något slags sopbaljor. Detta gäller inte bara oss. Det gäller även ullandel, ochdär får vi ju ta upp förhandlingar. nämnde att vi måste hainternationelll samarbete, och om jag inte minns fel spelade herrtalmannen en icke oväsentlig roll i samband med Genéveöverenskommelsenhäromåret. Det är med tanke på allt vad jag här har sagt som jagyrkar bifall till reservation nr 4, så alt vi i siffror kan få omsätta svarenpå några frågor som är ganska väsentliga i detta sammanhang. Vad kostardet att fånga upp utsläppen vid källorna? Vad kostardel alt få sjöar, skog, vatten m. m. förstörda? När vi kan sälta de siffrorna mot varandra kan vi få litetmera ryggrad i våra diskussioner. Del är av den orsaken som jag än en gångyrkar bifall till reservation nr 4, som syftar till att få ett ekonomisktschema att gå efter. I dettaanförande instämde (). 113 (): Försurningen är kanske just nu denallvarligaste miljöfrågan i vårt land. Den påverkar, som har sagts,våra skogar, våra åkrar, våra vattendrag och våra sjöar och den utgör överhuvud taget ett hot mot vår miljö. Kanske har problemen i vårt land uppmärksammats mest genomförändrade pH-värden i sjöarna med fiskdöd, ändrad växtlighet och utfällningav giftiga metaller som följd. I har vi engagerat oss iförsurningsfrågorna. Jag vill dock säga, herr talman, att alla kanske inte harvarit fullt medvetna om problemels art och storlek och framför allt inte om desmygande konsekvenserna och dessutom inte om de konkreta åtgärder som måstevidtas. I har uppvaknandet kanske kommit sent, men hardet konstaterats att av skogen i är skadad. sades nyss-jag vet inte vilket av dessa tal som är korrekt, men procenttalet är myckethögt. Och troligen är utsläppet av svavel en viktig orsak till dettaförhållande. regeringar börjar förstå problemets räckvidd och ärberedda att vidta åtgärder. börjar också indikationer finnas på skador påvår svenska skog. Hur skulle det vara, herr talman, om av också vår skogskulle skadas av försurning? Endast av nedfallet av svaveldioxid kommer frånvåra egna utsläpp. Om man emellertid sätter denna procentsats i relation tilldet totala nedfallet, , får man en uppfattning om den ofantligakvantitet det är fråga om. Man får också en uppfattning om att är mycket -det som kommer från våra egna utsläpp är . Därför är del oerhört viktigt att vi omgående vidtaråtgärder för att så långt som möjligt begränsa våra egna utsläpp. Den föregående talaren, , sade att detbara finns ett sätt att klara problemen, och det är just att vidta åtgärder.Därför finner jag det förvånande att och socialdemokraternatillsammans röstat mot de krav på skärpta bestämmelser om utsläppsnivåer somden dåvarande regeringen ville införa 1982. har gåttsedan dess, och samma majoritet yrkar avslag på våra förslag om skärptabestämmelser för eldning med kol. Del är bra med utredningar om försurningens långsiktigakonsekvenser, och del är bra att utskottels betänkande visar att mycketutredningsarbete är på gång. Det som är allra betydelsefullast, herr talman, äratt vi nu vidtar åtgärder för alt minska utsläppen, och att miljökraven förkolanvändningen läggs fast på en myckel låg nivå. Jag yrkarbifall till reservation nr 1. 114PER (vpk): Belänkande nr 2 från jordbruksutskottet tillinnevarande behandlar ett av industriländernas största miljöproblem -försurningen. Utvecklingen på området är alarmerande, och den endaljuspunkten är att åtminstone några industriländer i börjar komina tillinsikt om situationens allvar. Anledningen till utskottsbetänkandet, som vi nu behandlar,är ett antal motioner, däribland motionen 1982/83:335 från vpk som kräveråtgärder mot förorening av luft, vatten och mark. I det nu förevarandebetänkandet behandlas yrkandena 1, 2 och 4 i vår motion. Anledningen till att vi regelmässigt återkommer medpartimotioner i denna miljöfråga är att vi dels vill markera partietsståndpunkt, dels vill få en aktuell redovisning till från utskottet. Jag skall först ge några allmänna synpunkter på detallvarliga miljöproblem som försurningen är och sedan kortfattat gå igenomvåra motionskrav och de svar som utskottet gett på dessa. har människan brukat elden försina syften. Länge var denna förbränning så obetydlig alt den i mycket ringagrad påverkade den omgivande livsmiljön. Med den myckel kraftiga befolkningsökningeni världen, och framför allt genom övergången till industrisamhällen i mångaländer, blev miljöpåverkan genom förbränning av fossila bränslen betydande. Vikan se två hot som båda utvecklas vidare mot allt större skador på denmänskliga miljön. Det ena hotet är försurningen av livsmiljön som följd avutsläppen vid industriländernas förbränning av fossila bränslen. Det andrahotet är ökenutbredning och jorderosion som följd av att fattiga folk tvingashugga ned de sista buskarna och träden, i brist på annat bränsle, för att kunnalaga sin mat. Det vi diskuterar , och som utskottsbetänkandelhandlar om, är försurningen av vår livsmiljö på grund av främst utsläpp frånindustrierna i . Vi kan här konstatera att föroreningarna av luften ärett internationellt problem, eftersom ju luften ständigt befinner sig irörelse över ländernas gränser. kan därför inte ensamt lösaförsurningens problem. En förutsättning för en varaktig lösning är därförnågoriunda samtidiga och kraftiga minskningar av utsläppen till luften avförsurande föroreningar. Konventionen om långväga gränsöverskridandeluftföroreningar, som trätt i kraft, är en början till sådana samladeåtgärder. Svagheten ligger i att del inte gått alt enas om något program förkonkreta åtgärder, varför det ankommer på varje enskilt land som skrivit underkonventionen att besluta om sina åtgärder. var värd för en internationellkonferens, som diskuterade åtgärder mot försurningen i och Nordamerika.En värdefull expertrapport hade från svensk sida utarbetats fill den konferensen.Tyvärr gick del inte heller då alt enas om några klart definierade mål för deolika ländernas åtgärder mot försurningen. Det var ändå positivt attkonferensen kom fill stånd. Det är nämligen mycket viktigt att del förankrasett vetenskapligt grundat medvetande i de olika länderna om att de försurandeutsläppen leder till allvarliga miljöskador och all man inte fortsätter attgömma sig bakom talet att sambandet mellan försurande utsläpp och miljöskadorinte är vetenskapligt bevisat. När skogarna dör och tungmetaller förgiftar våra vatten ärdel viktigt att ha sambandet med de försurande utsläppen klart för sig. Del ärinte bara så, att skogen dör genom direkt påverkan av den förorenade luften,den dör framför allt av alt marken under skogen försurals och släppt lossmetaller som i prakfiken kväver träden. Vad som är särskilt skrämmande ärsnabbheten i skogsdöden, när ett visst stadium i försurningen uppnåtts. Man hari t. ex. konstaterat att det under endast tre årskett mycket stora förändringar, som medfört att skogen dött. I har viännu bara sett vissa tecken till skogsdöd, men det allvarliga hotel finns såatt säga runt hörnet. Del är därför synnerligen viktigt att bestämda åtgärdermot den fortgående försurningen av vår livsmiljö drivs både nationellt ochinternalio-nelh. Jag övergår nu till all kommentera utskottets svar på vårayrkanden i motionen 1982/83:335. I yrkande 1 vill vi att åtgärder vidtas försvavelavskiljning vid oljeförbränningsanläggning av viss storlek och attforskning bedrivs syftande fill ytterligare sänkning av svavelhalten ieldningsolja. Utskottets svar är i korthet att teknik redan finns föravsvavling men att det blir för dyrt och att det inte finns anledning att göranågot då vi snart skall övergå till kol. Utskottet avstyrker därför yrkande 1.Vi har emellertid ansett att olja ännu kommer att vara aktuelltsom bränsle och att ansträngningarna att minska de försurande ursläppen ocksåfrån oljeförbränning därför måste fortsätta. Vi har därför reserverat oss iutskottet på denna punkt. I yrkande 2 i vår motion tar vi upp riktlinjerna för dennu ökande kolförbränningen. Vi har - i avvaktan på att regeringenlägger' fram förslag till riktlinjer baserade på nu färdig utredning ochremissomgång - motionerat om alt riktlinjer borde få gällautan inskränkning. Denna vår mening håller vi fortfarande fast vid. Enligt denredovisning som ges i ulskollels betänkande ligger de kolriktlinjer som t. v.tillämpas nära , och utskottet anser därför att vårt motionskravtill stor del är tillgodosett.