prot · G70945 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:45 1 § Justerades protokollet för den 5innevarande månad. 2 § Föredrogs och hänvisadesProposition 1983/84:79till utrikesutskottet 3 § Föredrogs men bordlades åter Konsfitutionsutskottetsbetänkanden /84:11, 13 och 14 betänkanden /84:15, 17och 18 betänkande 1983/84:12 betänkande1983/84:8 betänkanden /84:10 och 11Kulturutskottets betänkande 1983/84:8 betänkande1983/84:7 TrafikutskoUets betänkanden /84:6 och 9 Jordbruksutskottetsbetänkanden /84:15 och 17 betänkanden /84:7 och 8Arbetsmarknadsutskottets betänkande 1983/84:11 betänkande1983/84:12 4 § Föredrogs bostadsutskottets betänkanden 1983/84:11om ett bostadsförbättringsprogram m. m. delvis) och 1983/84:8 om garanti och försäkring somvillkor för bostadslån till vissa nybyggdasmåhus m. m. 1983/84:41). betänkanden 11 och 8 kommer attbehandlas i nu nämnd ordning. Voteringarna äger rum i ett sammanhang efteravslutad debatt. Först upptas alltså bostadsutskottets betänkande 11 om ettbostadsförbättringsprogram m. m. Ett bostadsförbättringsprogram m. m. Ettbostadsförbättringsprogram m. m. Målet för efterkrigstidens bostadspolitik varfrämst att undanröja bostadsbrist och trångboddhet. Innebörden i dennamålsättning har växlat, men den grundläggande fördelningspolitiskamålsättningen, att det skall finnas tillräckligt med goda bostäder och attboendekostnaderna skall fördelas rättvist, har stått fast. Vi befinner oss i en ny bostadspolitisksituation. Miljonprogrammet var en unik satsning, som innebar att vi höjdebostadsstandarden radikalt. Programmet skapade en helt ny situation på densvenska bostadsmarknaden. minskade andelen omoderna ochhalvmoderna lägenheter från och andelen trångbodda hushåll från 16fill . Ännu togs alltså avgörande steg för att uppnåstandardmålen för efterkrigstidens bostadspolitik. Nästan varannan svensk har en egen bostad, och nästan alla bostäder är modernt utrustade. som detta sägs kan det finnas skäl att erinra omatt statistiken aldrig speglar den individuella verkligheten. Går vi djupare ini materialet, finner vi att många fortfarande har en otillfredsställandebostadsstandard. Det gäller särskilt invandrare, låginkomsttagare ochbarnfamiljer, som så ofta som en genomsnittssvensk har bostäder sominte står i relation till deras behov beträffande utrymme och utrustning. Attandra har en standard långt över normerna ligger så att säga i det statistiskamaterialets natur. har förutsättningarna förbostadspolitiken förändrats även i andra avseenden. Varken invånarantaleteller antalet hushåll väntas öka i samma takt som . Tvärtom pekarprognoserna på att vi kan få vidkännas en befolkningsminskning efter 1990.Däremot har vi ett växande antal ålderspensionärer. Den stora omflyttningeninom landet har också stannat av. Flyttningen till och mellan tätorter hardämpats. Möjligheten att få en bostad som tillgodoser rimliga kravbegränsas numera inte av någon allmän bostadsbrist. som allt fler hushåll har fått tillgäng tillrymliga och moderna bostäder, har sjunkande reallöner, hög inflation och högränta utsatt bostadspolitiken för nya och svåra påfrestningar.Produktionskostnaderna har skjutit i höjden och därmed också bostadsstödet pernyproducerad lägenhet. De generellt verkande subventionerna har kommit attdominera, bl. a. genom produktionens inriktning och produktionskostnaderna. Till detta kommer att den dåliga ekonomiska utvecklingenunder senare år har gjort det svårt för många med mindre inkomster att söka sigen bättre och större lägenhet. Tvärtom har rörelsen gått åt andra hållet, frånstörre till mindre lägenheter. Vi har fått en fördelningspolitisk profilpå samhällets bostadsstöd som strider mot de bostadspolitiska mål somsocialdemokratin arbetar för. Om vi skall kunna försvara och utveckla enrättvis bostadspolitik i dagens svåra samhällsekonomiska läge är det nödvändigtatt de resurser som kananvändas till bostadssektorn utnyttjas på ett förnuftigt och rättvist sätt.Eftersom vi knappast kommer att kunna tillförabostadssektorn nya reala resurser, måste vi omfördela resurser inom och mellanolika stödformer. Vi står alltså inför ett 1980-tal med en nybostadspolitisk verklighet. Nyproduktionen av bostäder är inte längre den heltdominerande frågan. Större uppmärksamhet än fidigare måste ägnas åt hur detbostadsbestånd som vi har fördelas, förvaltas och förnyas. Vi går från en bostadsbyggnadspolitiköver till en bostadsförsörjningspolitik. En sådan omställning är en omfattande och långsiktigprocess, som kräver anpassningar i alla led inom byggsektorn. Anpassningenpågår också , men har inte skett med tillräcklig kraft. Ett avskälen till detta är säkert att det har saknats program och mål som kunnatligga till grund för mera långsiktigt inriktade satsningar. När den socialdemokratiska regeringen tillträdde hösten1982 ingick som en del i regeringsförklaringen att ett särskilt program förunderhåll, reparationer och ombyggnader av bostäder skulle utarbetas och sättasi verket. Det programmet - det s. k. ROT-programmet - har regeringen nu lagtfram för behandling. Det övergripande målet för ROT-programmet- ellerbostadsförbättringsprogrammet som vi hellre kallar det - är att genomföraförbättringar som är socialt och bostadspolitiskt angelägna och som kanförsvaras från samhällsekonomiska utgångspunkter. I då kapaciteten inombyggsektorn är dåligt utnyttjad finns det all anledning att påskynda dettaarbete. Vi behöver också i vårt land, mer än något annat just ,samla krafterna för att övervinna den ekonomiska krisen. Det gäller inte minstinom byggsektorn. Byggandet är en viktig del i det sammanhanget. Byggsektornspelar en väsentlig roll för den långsiktiga ekonomiska utvecklingen.Byggsektorn är den sektor som har de starkaste länkarna med annantillverkningsindustri. Dessutom svarar byggandet för en stor andel av BNP ochsysselsättning. Det är ett slöseri både med mänsklig arbetskraft och medtekniska och ekonomiska resurser att inte nu utnyttja den motor isamhällsekonomin som byggandet alltjämt kan vara. Byggandet måste därför hållasuppe. Kurvan måste förmås vända uppåt igen. Därmed är inte sagt att en vändningav kurvan måste få formen av ett ökat nybyggande. har nedgången i nybyggandet balanserats av enökande underhålls-och ombyggnadsverksamhet. Denna ger nu ett betydligt störrebidrag till byggproduktionen än nybyggandet. Det är anledningen till attbostadsinvesteringarna ligger över de investeringar som gjordes 1970,när vi satte i gång byggandet av 110 000 lägenheter. Räknat priser,alltså i fasta priser, är bostadsinvesteringarna 1983 totalt sett högre än vadde var under högkonjunkturen 1970. Att investera i byggnader och anläggningar är alltså intebara en fråga om att bygga nytt. Det är också en fråga om insatser för attbevara och värda det vi har. Den delen av vår ekonomi kan i hög grad bidra tillatt förbättra Ett bostadsförbättringsprogram m. m. bostadsförbättringsprogram m. m. samhällsekonominoch att öka sysselsättningen, som vi på ett förnuftigt sätt hushållarmed våra resurser. Problemen inom byggsektorn är kanske inte knutnatill bostadssektorn i första hand. ROT-programmet för bostäder kan inte ensamtlösa alla de problem som byggsektorn står inför. Det finns därför anledning attuppmärksamma också andra områden. Det allvarligaste problemet är nedgången i kommunernas ochlandstingens byggande. Kommunerna kan förbättra både sysselsättningen och sinegen ekonomi genom att bättre underhålla sitt byggnads- och anläggningsbestånd.Underhållet är, enligt utredningar som har redovisat, eftersattpå de allra flesta håll. I en vikande byggkonjunktur är det dessutom av störstavikt att vidmakthålla och utveckla den tekniska kompetens som utgör grundenför konkurrenskraften inom byggsektorn såväl på hemmamarknaden som på deninternationella marknaden. Vi har satt upp ett ambitiöst mål för engerisparandet. Ochvisst har vi nått en del goda resultat. Men vi ligger inte så långt framme attvi kan slå oss till ro med den nuvarande takten i energisparandet. Det finnsockså av denna anledning alla skäl att ägna än större uppmärksamhet åt skötseloch underhåll av våra byggnader. Här finns en betydande sparpotential. Ansträngningarnamåste därför ökas ytterligare. I stora delar av bostadsbeståndet finns det tekniskabrister i kvalitet och i underhåll. Även direkta byggskador förekommer. Detfinns också betydande brister i andra hänseenden - dålig fillgänglighet, enlägenhetssammansättning som inte svarar mot de långsiktiga behoven ochotillräckliga bostadskomplement. De bostadspolitiska mål som ligger till grund förprogrammet är att alla skall ha rätt fill en modern bostad, väl underhållen ochmed god tillgänglighet. För att förbättra underhållsstandarden och ökaombyggnadsverksamheten föreslår nu regeringen förenklingar och förbättringar idet finansiella stödet och förenklad administration. De många olika låneformersom finns reduceras till tre: underhållslån, ombyggnadslån och tilläggslån. Vi räknar med att 425 000 lägenheter behöver byggas omunder den tioårsperiod som vi mätt ut. Insatserna för underhåll iflerbostadshus bör öka från 2,5 miljarder till 4,1 miljarder,reparationer av byggskador oräknade. De beräkningar som gjorts tyder på attprogrammet i sin helhet kommer att innebära en investeringsökning på 3miljarder jämfört med och att byggsektornfår ett tillskott på 15 000-20 000 nya jobb, också jämfört med på1970-talet. Vid förnyelsen av bostadsbeståndet är det särskilt viktigtatt vi uppmärksammar de äldres och rörelsehindrades situation i vårt samhälle.Den inre och yttre bostadsmiljöns utformning leder till att många människorblir sociah isolerade och hindras att leva ett normalt liv. Det beräknas att enmiljon lägenheter i landet inte klarar kraven på tillgänglighet för handikappade.Av trevåningshusen saknar hissar. Den yttre miljön är ofta svårforceradför dem som har en begränsad rörelse- och orienteringsförmåga. Antalet gamla ökar i vårt land. De flesta vill fåmöjlighet att bo kvar i sin invanda miljö. Men många tvingas avomständigheterna alltför tidigt till institutionsboende. Motiven för attförbättra tillgängligheten är inte bara sociala och humanitära. Ävenkostnaderna för vård och omsorg kan antagligen begränsas om bostadsmiljön meraanpassas till denna växande grupp i vårt samhälle. I ROT-programmet föreslås ett särskilt stats-kommunaltstöd för hissinstallationer. Men vi måste gå vidare. De äldres möjligheter attbo kvar hemma hänger också på hur vi organiserar service och vård. Genom attutveckla öppnare service- och vårdformer kan fler människor trotsfunktions-nedsättningar eller sjukdom bo och leva i vanliga bostadsområden. Manmåste kunna bygga in olika grader av service i bostadsområdena, och kanske kanman med sådana metoder, till en del i varje fall, eliminera behovet avtraditionella sjukhem. De äldre och andra som har särskilda behov får då förutsättningaratt leva ett rikare liv än vad institutionsboendet kan erbjuda. Regeringen kommer att tillsätta en arbetsgruppgemensam för bostads-, social- och civildepartementen. Vidare kommer förträdareför , och andra berörda organisationer attges möjlighet att medverka i gruppens arbete. Gruppen skall arbeta skyndsamtför att belysa och ta fram förslag beträffande de äldres och handikappadesboende. Jag kan i sammanhanget nämna att regeringen ävenuppmärksammat ungdomens bostadssituation. För att få en samlad och allsidigbelysning av läget planeras ett seminarium . Det som kommer framskall sammanställas och bearbetas , och ett samlat förslag tillåtgärdsprogram beräknas föreligga . Sammanfattningsvis kan man alltså säga attbostadspolitiken mera måste inriktas på att tillvarata,utveckla och komplettera det bostadsbestånd vi har. Kostnadsutvecklingen är ihög grad en fråga om hur vi skall sköta bostädernas drift, underhäll ochsuccessiva förnyelse. Men det gäller också att förse det med den service ochomsorg som garanterar alla ett gott liv. Vi måste öka tillgängligheten förgamla och rörelsehindrade. Vård och omsorg måste bli en angelägenhet för alla.Vi måste slutligen och inte minst skapa ekonomisk rättvisa i boendet. Det är destora bostadspolitiska uppgifterna . ROT-programmet förbostäder är ett första men väsentligt steg i detta arbete. Ett bostadsförbättringsprogram m. m. 3 (): Att vården av vårt bostadsbestånd är denstora arbetsuppgiften inom bostadspolitikens område tror jag är fullständigt ense om i . Det är alltså inte en fråga som vi hardelade meningar om. Däremot kan vi naturligtvis diskutera på vilket sättuppgiften skall genomföras och vem som skall ha ansvaret för den. Bostadsministerngav i sitt anförande en entusiastisk beskrivning av vad Ett bostadsförbättringsprogram m. m. ROT-programmetskulle komma att betyda, och det var ingenting annat att vänta, eftersombostadsministerns uppgift är att försöka framställa förslaget som en storreform. Man kan säga att programmet, med de förslag det innehåller, består aven förhoppning om en ökad verksamhet. Den förhoppningen tror man skall infriasgenom att man inför ett räntestöd till de allmännyttiga fastighetsägarna, ochsedan flyttas kreditförsörjningen i övrigt, inkl. den viktiga del somenergisparandet utgör, ut pä den oprioriterade kapitalmarknaden. Detta betyderatt det skapas en avsevärd osäkerhet om hur mycket som kommer att bligenomfört. har yrkat avslag på den huvudsakliga delen avregeringens proposition, och vi har anfört en rad motiv för detta. Vi haremellertid tillstyrkt vissa delar av propositionen, t. ex. förslaget omtilläggslän - jag skall återkomma till detta i den debatt som skall förassenare . Motiven för vårt yrkande om avslag på de huvudsakliga delarna avpropositionen är att vi menar att det är fel av regeringen att somden tillsatt en statlig bostadskommitté, som har uppdraget att lägga fram förslagom finansiering, subventionsformer osv. i enlighet med mycket vidlyftigadirektiv, komma med det ena förslaget efter det andra, vilket i stort settinnebär att bostadskommitténs arbete är "kraschat". måste ju rimligtvis utgå från att de åtgärder som regeringen harföreslagit i propositionen och de som aviseras när det gällerfastighetsavgiften är sådant som skall utgöra permanenta inslag ifortsättningen. Därmed har möjligheten att utreda alternativ och förhandla sigfram till en större enighet i stort sett körts över. Vi menar också att det är omotiverat att nu ge sig in iytterligare delar av bostadssektorn. Bostadsministern gjorde en beskrivning avhur bostadsbeståndet hade utvecklats i vårt land, och det finns ingenanledning att invända emot den. Vi kan slå fast att vi har skapat ett mycketstort och ett i huvudsak mycket bra bostadsbestånd och att den kommandearbetsuppgiften är underhållet av detta. Jag konstaterar också attbostadsinvesteringarna, precis som bostadsministern sade, har hållit sig på enkonstant hög nivå. Det har de gjort sista år och under deförsta åren av . Vi menar att det i första hand måste ligga ifastighetsägarnas och hyresgästernas intresse att se fill att underhållet avbostadsbeståndet blir genomfört. Det är inte nödvändigt att staten alltid tarsamma stora befattning med bostadsmarknaden. Statens intresse skall enligt vårmening rikta sig mot att stödja nyproduktionen och den tyngreombyggnadsverksamheten liksom det man speciellt vill prioritera, t. ex.energisparandet och handikapptillgängligheten. Enligt vår mening är det fel att nu gå in med ettsubventionssystem även när det gäller underhållet. Det måste vara rimligt attkräva - i all synnerhet som vi i denna kammare måste föra upprepade debatter omhur statens budgetunderskott skall av - av dem som äger fastighetereller av dem som hyr lägenheter, att de i större utsträckning själva får svaraför kostnaderna och att en suventionerad upplåning inte skall behöva tillämpas. Systemetär naturligtvis också, som det föreslås bli utformat, orättvist gentemotsmåhusägarna, eftersom de i betydande omfattning lämnas utanför. Regeringentycks utgå från att en småhusägare alltid kilar till banken och lånar pengarför varje form av reparation av sin fastighet och då spekulerar i att han pådet sättet kan få ränteavdrag och underskottsavdrag. Så är det naturligtvisinte, utan väldigt mycket av underhållet får ske - både när det gäller egna hemoch när det gäller bostadsrätter - med pengar som man har sparat ihop för attkunna klara just bostadsunderhållet. Vi är också starkt kritiska till den planeringsomgång somregeringen vill starta. Bostadsministern vill göra gällande att detta attverksamheten inte haft tillräcklig omfattning beror på att man inte genomförten planerad omgång ute i kommunerna när det gäller vilka fastigheter som skallbyggas om och vilka åtgärder som skall vidtas. Detta är ganska betecknande försocialdemokraterna. Vi menar att bostadsförsörjningen skall betraktas såsom enreguljär arbetsuppgift i den kommunala verksamheten och naturligtvis i förstahand, som jag sade, skall ligga hos fastighetsägare och boende. Det ärfelaktigt att , när vi försöker minska på kostnaderna ochadministrationen, föra in en ny omgång av besiktning och kommunalplanering. Om det sedan skall vara någon mening med detta krävs detnaturligtvis också påverkan för att se till att åtgärderna blir genomförda. Bostadsministern framställer saken som så, att genom går in för tre låneformer skulle det vara en reform som innebär en minskadbyråkrati och minskade svårigheter när det gäller hanteringen av bostadslån ochstödåtgärder. är ju inte propositionen något under av klarhet, och därförtror jag att vi skall vänta med bedömningen av huruvida det blir en förbättringi dessa avseenden till dess att vi kan se omfattningen av bostadsstyrelsensanvisningar för hanteringen av ärendena i fortsättningen. Jag tror att mångakommer att tycka att det var förfärligt så många bestämmelser som måste tillför att klara gränsdragningen mellan de olika lånen. Vi har frän sida - utöver vad jag redovisat sommera konkreta motiv för att vi sagt nej till förslagen om räntestöd och dessaprogram för planeringen - hävdat att självfallet är bostadspolitiken i behov avreformer. Vi förde ju också fram motionsförslag om att en utredning skullegöras. Regeringen har därefter även beslutat tillsätta en utredning. I vårmotion och i reservationen på denna punkt har vi sagt att det måste ske enövergång från generella subventioner till subventioner åt dem som har merabehov av sådana. Vi har också framhållit att det måste införas ett system somomfördelar räntekostnaderna över och att det skall vara kostnadsneutralitetmellan de olika besittningsformerna - hyresrätten, bostadsrätten ochäganderätten. Det skall också ske en rationalisering på finansieringssidan, pådet sättet att hantering av lån minskar men också på detsättet att den prioriterade kapitalmarknaden tar hand om upplåningen av kapitalför den statliga delen av bostadsbyggandet. Vi måste vidare engagera människorför att öka sitt sparande, och detta sparande skall då kunna kanaliseras till bostadssektorn.Ett ökat personligt engagemang bör komma till stånd också genom övergång tillbostadsrätt, och nyproduktionen skall då i stor utsträckning avse bostadsrättoch ägandrätt. Jag tror att vi Ett bostadsförbättringsprogram m. m. Ett bostadsförbättringsprogram m. m. uppnårmindre reglering endast under förutsättning att vi gör ordentligarafionaliseringar i lånesystemet, t. ex. genom decentralisering av besluten ibostadssammanhang. Den form av avgifter på äldre bebyggelse somsocialdemokraterna föreslår vill vi inte ha. Vi menar att människor som valtatt dra in på sin konsumtion för att försöka spara och amortera på sinabostadslån inte i senare skede skall drabbas av att behöva vara med och betalatill den övriga delen av bostadssektorn. Vi menar att man måste göra degrundläggande reformerna i systemet först, innan man går vidare och inför dentyp av åtgärder som man nu från regeringens sida har föreslagit. Anf.4 (): När bostadsministern tillträdde sitt ämbete satte hanomedelbart i gång med att skriva direktiv till en ny bostadsutredning- den somsedan tog namnet bostadskommittén. I de direktiven, som egentligen varmastodontartade och som i långa stycken naturligtvis avspeglade HansGustafssons socialistiska uppfattning om bostadspolitiken, fanns ändå i ettviktigt avsnitt en som jag tycker realistisk bedömning, nämligen när det gällerden viktiga finansieringsbiten inom bostadssektorn. Där säger bostadsministernatt de förslag som utredningen skall komma med måste innebära oförändrade ellerminskade belastningar på statsbudgeten. gör man då den här departementsutredningen på enbit av bostadsområdet, och där finns denna återhållsamhet medpengar. Här framlägger man förslag som betyder nya belastningar för staten på istorleksordningen 8 miljarder . Dessutom skriver man in bestämmelsersom kommer att belasta kommunerna med stora kostnader. För att få igenom dettai regeringen har bostadsministern dessutom tydligen måst gå finansdepartementettill mötes genom att föreslå en ny fastighetsskatt, som kommer att drabbaboendet mycket hårt. visat i en seriös utredningkommer en rad privata fastighetsägare att drabbas så hårt av denfastighetsskatten att de inte får något utrymme för ombyggnader ochreparationer i sina fastigheter. De fastigheterna kommer att gä med förlust.Det motverkar exakt det som bostadsministern står här och säger: Här skall detnu sättas i gång ett stort program för om- och tillbyggnad samt reparationer avfastigheter. De förslag som är framlagda innehåller dessutomytterligare regleringar, ökade krav på planering, nya subventioner och nyaskatter. Det betyder att ROT-programmet för in oss i ett ännu värreregleringssamhälle . kan man konstatera att det inte pånågot område i samhället finns en så stark styrning och reglering som fallet ärinom bostadssektorn. Detta har också medfört att valfriheten påbostadsmarknaden satts åsido och att människors efterfrågan på bostäder intefått göra sig gällande. Det har i sin tur inneburit en snabb kostnadsstegring,ett stort och växande överskott på vissa typer av lägenheter, medan vi harbrist på andra, efterfrågade lägenheter. Det härvisar att vi måste få en ny målsättning för bostadspolitiken. Vi moderater har tidigare vid fleratillfällen betonat vikten av att de enskilda individerna och familjerna självafår bestämma vilka bostäder de vill ha och att vi inriktar produktionen efterefterfrågan. En reell valfrihet förutsätter att det blir en produktion sombostadskonsumenterna efterfrågar. Då måste man naturligtvis också ge allamöjlighet att välja mellan de olika boendeformer som finns på marknaden. Vi harpåpekat att vi saknar ägarlägenheter i flerfamiljshus. En verklig valfrihet innebär också att människor skall hamöjlighet att byta bostad i större utsträckning än . Rörligheten påbostadsmarknaden är oerhört viktig. En rad regleringar och hinder finns i dagsom gör att vi inte har denna rörlighet. Här borde man med kraft försökaavveckla sådana hinder och regleringar. Förutsättningen för en framgångsrik bostadspolitik ärenligt vår uppfattning att vi ändrar skattesystemet och tar borthyreshusavgiften samt avvecklar den fastighetsskatt som föreslås. Vi menarvidare att samhället måste avveckla de generella bostadssubventionernaoch avveckla detaljregleringen, som hårt belastar byråkratin på bostadssektorn. Självfallet har stat och kornmun ett ansvar för att allahushåll får möjlighet till en god bostad. Det måste ske genom insatser påskatteområdet och genom bidrag som är riktade till de grupper som har svårt attklara boendekostnaderna, beroende på låg inkomst eller en stor försörjningsbörda. Jag skall nu gå över till att kommenteranågra av förslagen i propositionen. Eftersom det är Luciamorgon, skall jagförsöka hitta någonting ljust till att börja med. I inte så många ljus, men ett par har jag hittat. föreslår en avveckling av de retroaktivaräntebidragen. Det skall vi behandla . Det är en riktig åtgärd medtanke på det statsfinansiella läget. Med denna åtgärd återgår man till det lägesom vi hade . Det ställer vi upp på.