prot · G709136 · 1983-12-31 00:00:00 — börtillsammans med andra länder framlägga ett förslag som innebär att DemokratiskaKampuchea berövas sin plats i FN, dvs. att dess fullmakter underkänns. Även i övrigt bör vid den kommandegeneralförsamlingen i FN verka för en ny resolution i Kampucheafrågan, vilkenöppnar möjligheterna till en fredlig lösning. Det är inte tillfredsställandeatt med svenskt stöd antar resolutioner, som i alltförhög grad präglas av , och föga konstruktiva, för att intesäga negativa, inställning. Det räcker inte med att i samband med ettsådant votum nöjer sig med en röstförklaring som kritiserar formuleringar itexten. Svenska kommittén för , ochKampuchea, som har en bred sammansättning och anslutning politiskt ochorganisatoriskt, har vid sitt årsmöte detta år vädjat till regeringen omförnyade och förstärkta insatser för att åstadkomma en rättvis och varaktigfred för återuppbyggnad och utveckling i . fick ett stortinternationellt anseende genom det engagemang regeringen visade under Indokinakriget.Detta förpliktar också i dagens situafion, som är både komplicerad och allvarUg. Det är ett uttalande i inläggsom jag vill ta upp. Han säger att de miljarder som har givit tillVietnam har fått en bitter skörd. Jag vet inte om det är avsiktatt de orden skall bli de definitiva i kammarens protokoll när det gäller hansinsyn. Är det de miljoner som vi nu lägger på de tvåbarnsjukhusen i , eller det vi nu lägger på pappersbruket i föratt få fram papper och göra folk läskunniga, som har givit den bittra skördenatt har invaderat ? I så fall måste jag säga att anspråken påsamband mellan orsak och verkan inte är stora. Det finns en anekdot av där han visar påöverklassdamen som ser några trashankar. Hon dövar sitt samvete genom att säga:Dessa barn äro ej värda vårt medlidande, ty deras fäder super. Kanske är barneni heller inte värda vårt medlidande till följd av den invasion somVietnam har gjort i ? Men jag anser att vi bör skilja på de härsakerna. Jag vill också med skärpa fillbakavisa påståendet att detär en teaterviskning från den sida när den för Vietnamframhåller nödvändigheten av att dra tillbaka sina trupper ur . Det ärockså klart att detta har framhållits här i med all kraft, inte minst idenna kammare, men också vid alla samtalskontakter som förekommit med denvietnamesiska regeringen. Det förhållande som har till görkanske att man lyssnar mer på våra ord än på uttalanden från stater som ärdirekt fientliga till . Därför kommer vi att fortsätta att framförakravet på återtåg ur . Vi godkänner inte de motiv som maneventueUt anför för sin invasion. En annan sak är att det också finns andra syndare i denhär situationen. Det vet alla som önskar en förhandlingslösning i denna region.I det sammanhanget har man tidigare apostroferat den roll som undersin nya regering möjligen kan komma att spela, men också den vilja till lösningsom många av de omgivande ASEAN-länderna.visar. Jag tror också att Vietnamlider så mycket ekonomisk skada av att hålla så stora trupper i att det skulle kännas angeläget för att få dra sigtillbaka därifrån. Till vill jag säga att vårt bistånd tillKampucheas folk måste gå via FN-organ, Röda korset och liknande institutionerså länge det inte finns en regering med vilken vi kan träffa enöverenskommelse. Förutsättningen för att det skall kunna bli ett bilateraltavtal mellan den och är att där åtminstone finnsen regering som vi erkänner. De olika grupper som gör anspråk på att inneharegeringsmakten i underkänns av oss, i båda fallen. Det har ocksåvarit grunden för vårt uppträdande i , där vi har lagt nedvår röst i den frågan. Vi anser inte att Demokratiska skall haplatsen i . Vi anser heller inte att ha den. En regering i kan bara komma till när detta landsfolk lever i frihet från omgivande staters inblandning. Då är det ocksåför oss att börja uppta förbindelse med den och godkänna dess fullmakter iFörenta nationerna. 16IVAR VIRGIN (m); gjorde till att börja meden utläggning om humanitär hjälp till . Jag vill verkligen med kraftunderstryka yikten av att vi hjälper folket i detta utomordentligt utsattaland. Jag vill varmt stödja tanken att vi fortsätter med den hjälpen-och ävenutökar den. Vad sedan gäller det jag uttalade om den bittra skörden,vidhåller jag min uppfattning att det kan betecknas som en utomordentligtbitter skörd av vår hjälp till när denna hjälp med nödvändighetfriställer resurser, som kan användas för att ockupera ett grannland. Då det gäller humanitär hjälp är vi självfallet posifivatill den såsom vi är i alla andra fall - det är vi givetvis även beträffandeVietnam. Däremot tycker jag att de problem som vi nu tar upp mycket skarptbelyser den fråga som utrikesutskottet har varit inne på vid ett flertaltillfällen. Jag kan erinra om att utrikesutskottet i sitt betänkande 1978/79:1framhöll, att biståndssamarbetet bygger på långsiktiga fömtsättningar och attett abrupt avbrytande av sådant samarbete är ett mycket allvarligt steg, somförutsätter en ingående prövning från fall till fall. - Jag tycker att det ären bra beskrivning. Och det borde vara solklart att biståndet fill , omnågot, skall avbrytas. Den här debatten har förts . Det kannaturligtvis finnas starka skäl för att fullfölja investeringarna och inteavbryta hjälpen , men när pappersbruket nu väl ärbyggt och invigt och i drift är det självklart att , om viljan finns,har resurser att driva pappersbruket i Bai . Jag villerinra om några händelser . arfilleribesköts, bombades ochutplånades byn i västra av artilleri, pansarfordon ochinfanteri från . Många dödades och skadades och 50 000 människorförlorade sina hem. De insatser som gjordes i den operationen var naturligtvisbetydande, och kostnaderna uppgick fill . oberoendeav om hjälpen kom från , gör naturligtvis betydande uppoffringarför att åstadkomma operationer av den här typen. Den28 utförde Sovjetbyggda stridsvagnar - T 54 och T55 -tillsammans medryskt artilleri anfall på Pnom och , byar nära thailändskagränsen, med stor förödelse, många flykfingar och många dödade civila, kvinnoroch barn som följd. Jagkan också erinra om ett uttalande av som svar på en fråga 1980. Hansade då: "Den politik som bedrivs i kommer i längden attallvarligt skada biståndsviljan i och få konsekvenser för våramöjligheter att över huvud taget lämna bistånd." Jagvidhåller att resultatet av hjälpen till numera är en bitter skörd. 17 HANS (): Utrikesministern framhåller att har lagt ned sin röst i FN:s generalförsamlingdå det gällt frågan om plats där. Vad jag anförde i mitt tidigareinlägg var att denna nedläggning av rösten fillsammans med en röstförklaringinte är tillräcklig. Den ståndpunkten tillsammans med det stöd som demokratiskaKampuchea fått från andra medlemsstater har lett till att demokratiskaKampuchea fortsättningsvis intar platsen i FN. Det är därför som jag menar attdet är viktigt att nu överväga en förändring av ställningstagandet på så sättatt man från svensk sida verkar för att plats i FN under en viss tidskall lämnas obesatt. Det betyder inte att man erkänner Heng Samrin-regeringen,men det skulle på ett mera konsekvent sätt ge uttryck för den svenskauppfattningen. Omdenna plats t. v. lämnades obesatt skulle FN få störte möjUgheter att verka fören fredlig lösning. Ett svenskt agerande i den frågan - gärna tillsammans medandra länder - skulle också öppna möjligheter för länder som atttillsammans med göra en verksam insats för att åstadkomma en fredligutveckling och uppnå en fredlig lösning i . Det är självfallet regeringens önskan att verka för enförhandUngslösning, som rekommenderar. Vi skall också nogaöverväga om ett annat röstningsbeteende i FN kan gynna detta. Strävan att nå enfredlig lösning är det enda som vägleder oss. Överläggningenvar härmed avslutad. Om kontakter med Högsta till förmån för AnatolijSjtjaranskij 6 §Svar på interpellation 1983/84:121 om kontakter med Högsta till förmånför Anf, 19 Utrikesminister ; har frågat mig om jag är bereddta initiativ till kontakter med företrädare för Högsta till förmån förbl. a. så att han.friges ur fängelset och snarasttillerkänns rätten att emigrera till för att där återförenas med sinhustru . Jag har uppfattat frågan så att det är kontakter medföreträdare för den sovjetiska regeringen som åsyftas. har i sin interpellation beskrivit det ödesom drabbat Sjtjaranskij. dömdes Sjtjaranskij till fängelse ocharbetsläger på grund av sitt aktiva engagemang för mänskliga rättigheter. Hanvar särskilt verksam när det gällde att granska den sovjetiska regeringensgenomförande av de principer och: bestämmelser om medborgerliga rättigheter somfinns nedlagda i slutdokumentet från om säkerhet ochsamarbete i (ESK). I fängelset var han utan kontakt med sinfamilj och omvärlden, och han genomförde därför en hungerstrejk för drygt ettår sedan. Efter talrika internationella påtryckningar fick Sjtjaranskijs mor taemot ett brev, och hungerstrejken avbröts. Modern har sedan kunnat besöka sinson vid ett eller ett par tillfällen. Försök, att med hänvisning tillSjtjaranskijs dåliga hälsotillstånd få honom frigiven efter halva strafftiden harinte gett något resultat, trots antydningar från sovjetiskt håll om att dettaskulle vara möjligt. Den har vid olika tillfällen uttalatsin djupa oro över medborgarrättskämparnas situation i . Särskilduppmärksamhet har därvid riktats mot de s. k. Helsingforsgmpperna vilka, pågrund av de förföljelser som de utsatts för, praktiskt taget har upphört attverka. Lika tydligt har framhållits från svensk sida att envar har rätt attlämna varje land, däri inbegripet sitt eget, och att återvända till sitt egetland. Detta slås fast i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna.Icke desto mindre kan i endast en liten minoritet resa ut urlandet. För judar som vill emigrera har antalet utresetillstånd under detsenaste året kraftigt minskat. Det vore en välkommen humanitär åtgärd om AnatolijSjtjaranskij släpptes ur fängelset och tilläts att resa ut ur landet för attåterförenas med sin hustru. Detta har också framförts direkt fill sovjetiskarepresentanter, senast i anslutning till utrikesminister vistelse iStockholm . Om inte denna vädjan, på strikt humanitär grund,tillsammans med framställningar från andra håll, ger resultat är det mycketmöjligt att den kan komma att förnyas vid lämpligt tillfälle. Anf, 20RUNE (): Jag ber först att få tacka utrikesministernför det både utförliga och informativa svaret. är det som den 29-årigematematikern och medborgarrättskämpen häktades den 15mars 1977. Han engagerade sig tillsammans med bl. a. , som ocksåsitter i fängelse , för att försöka bevaka att de sovjetiska myndigheternalevde upp till de avtal som träffades i beträffandegrundläggande mänskliga rättigheter, t. ex. rätten till utvandring och medverkantill att återförena splittrade familjer. Låt migockså lämna en del andra upplysningar om . Sedan Sjtjaranskij funnit det allt svårare att följa ettjudiskt kulturmönster i begärde han attfå tillstånd att utvandra. Denna liksom senare ansökningar avslogs. Den 4 juli1974 gifte sig med sin nuvarande hustru eller - som hon i andrasammanhang kallas - . Avital tvingades att lämnaSovjet, eftersom hon hade fått tillstånd att utvandra men inte beviljatsanstånd med denna utvandring. Hon hade då fått ett löfte om - och det tyckerman är ganska naturligt - att hennes man snart skulle få följa efter.Hon lämnade därför med förhoppningen att de snart skulle återförenas. är situationen den att Avital lever i och ännu inte har kunnat få fri, trots att hon hela tidenkämpat för hans rätt att få utvandra. har alltså alla hennesansträngningar och även alla andras ansträngningar varit förgäves. Jag besökte , och då erfor jaghur oroliga alla människor var över att Sjtjaranskij suttit häktad i mer utan att någon hade fått träffa honom. När jag kom tillbaka till ordnade jag därförtillsammans med några kolleger i samarbete med för judaren hearingi , , med stort internationelltdeltagande, under ordförandeskap av hovrättspresident . Jag anseratt vi vid denna hearing fick fastlagt att det "brott" som AnatolijSjtjaranskij hade begått var att han enträget och oegennyttigt - i många fallockså framgångsrikt - hade kämpat för att hjälpa enskilda till deras rätt samtpåmint sovjetiska myndigheter om deras skyldighet att följa landets lagar ochuppfylla de förpliktelser landet hade åtagit sig i internationella överenskommelseri FN och i andra sammanhang. Jag vill poängtera att vi till denna hearinginbjöd ambassadör här i för att han skulle få tillfälle attpresentera sin syn på saken. Sannolikt var man från den sovjetiska ambassadennärvarande vid hearingen, men man begärde aldrig ordet och gjorde ingakommentarer. Efter en exceptionell och i vissa avseenden direktolagligt lång häktningstid, nära 16 månader, under vilken Sjtjaranskij höllsavstängd från alla kontakter med anhöriga och vänner, dömdes han den 14 juli1978 till fängelse plus arbetsläger med "hård regim".Inberäknat häktningstiden har Om kontakter med Högsta till förmån för AnatolijSjtjaranskij Omkontakter med Högsta till förmånför han nu avtjänat mer änhalva tiden, men trots detta har han inte ens släppts ut ur fängelset tillarbetslägret. Jagvill gärna återge några ord ur nyhetsbulletinen Judarna i , nr 3/84: "Förförsta gången fick " - dvs. Sjtjaranskijsmor-"träffa sin fängslade son . Med vidbesöket var också hans bror . Defick samtala med varandra under två fimmar. ansträngde sig för att geintryck av att vara vid gott mod. Han försökte till och med skämta någragånger. Trotsdet var både och synnerligen oroliga för hans hälsofillståndoch då särskilt hans ögon. De är rädda för att han lider av grön starr. Efter besöket vädjade i där Chistopol-fängelset ligger. - Ni måste gehonom läkarvård, bad hon och fick svaret att hon skulle vända sig tillhälsovårdsmyndigheterna i . IdaMilgrom berättade också att skrivit till överrabbinen för synagogan vidArkhipovgatan i för att få en bibel och en bönbok. hade varkenböcker eller något brev kommit till honom. När hon efterforskade i synagogan svaradepersonalen där att de aldrig fått någon förfrågan från . I vilket fallsom helst fick de bara sprida böcker som är tryckta i och därmed varbibeln utesluten. är mycket oroligför de nya fängelseregler som börjat gälla . De innebär attfängelseledningen har rätt att förlänga straffet för 'bråkma-kare'." Medkännedom om ryskt språkbmk och vilka regler som gäller, så inser man att termenbråkmakare ger fängelsemyndighetema hart när oändliga befogenheter atttrakassera fångar. Isammanhanget kan det vara intressant att konstatera att både AnatolijSjtjaranskij och många andra har dömts till fem- och tioåriga fängelsestraffför "slandering of the Soviet society" - det kan väl närmastöversättas med att baktala eller missfirma den sovjetiska staten. Jag undrarhur många svenskar som skulle stanna utanför fängelserna om vi skulleha liknande lagar i . Dethar hänt litet grand som är positivt , och det hargett anledning till just de rykten som statsrådet redovisar i sitt svar. Jagskall inte undanskymma att jag själv indirekt gladdes över den långa fiden fråndet att min interpellation ställdes till dess att svaret kom. Jag hadeförhoppningar om att det möjligen berodde på att hadenågra informationer om chansen att skulle frisläppas ochatt man därmed inte ville att vi skulle föra en debatt i som skullekunna försvåra den proceduren. Vadsom har utlöst ryktena är väl att Avital, fru, fick ett brev från . Samtidigthar vid det här besöket talat om för sin mor att hanmottagit ett av de hundratals brev som Avital sänt till honom. Den här direktabrevkontakten mellan makarna gör kanske att vi kan hoppas att det är fråga om,skall vi säga, ett led i ett normalisering av situationen. Det gläder mig att av interpellationssvaret erfara att densvenska regeringen vid upprepade tillfällen för representanter förSovjetunionen har aktualiserat såväl Sjtjaranskijs som andra samvetsfångarssituation. Senast blev ju utrikesminister informerad omden svenska synen på de här frågorna. Men då det i blivitett skifte på partiledarnivå, finner jag det lämpligt att på nytt - förde nya makthavarna i Kreml - aktualiserar de här viktiga frågorna om mänskligarättigheter, bl. a. rätten för sovjetiska judar att utvandra. Med hänvisning till det sagda vill jag frågaom utrikesministern är beredd att ta nya kontakter med företrädare förSovjetunionen, bl. a. med tanke på , så att denne äntligenfriges ur fängelset och tillerkänns rätten att emigrera till föratt där återförenas med hustrun . Kontakterna kan lämpligen tas när dens.k. återupptar sitt arbete. Jag vill också använda det här tillfället att informerautrikesministern om en relativt unik händelse. inbjödsjag tillsammas med två andra "aktivister" i till ettsammanträffande på generalkonsulat för att där diskutera ettupprop som vi hade gjort ungefär en-månad tidigare. Där hade vi bl. a.aktualiserat vissa problem med brevutväx-ling och med distribution av hebreiskreligiös litteratur. Sammanträffandet ägde alltså rum så sent som förra fredagen.Jag gladde mig över att samtalet varade hela och att detfördes i ett mycket trivsamt tonläge - om jag får använda det uttrycket.Beträffande postgången sade ryssarna helt frankt att de själva hade bekymmer.De hade konstaterat att det tyvärr fanns allvarliga brister i postgången mellanSovjetunionen och . De hade alltså drabbats själva, och de sade sig hagjort flera framställningar- och förnyade framställningar med anledning av vårtupprop - och de hoppades att det skulle leda till förbättringar. Detunderströks att det i varje fall inte var fråga om någon särbehandUng avrefuseniks. Man menade att sådana här oregelbundenheter drabbar alla. Eftersomjag har arbetat vid posten, varav på utväxlingspostanstalten iGöteborg, sade jag att jag hade en viss förståelse för att vanliga brev kanförsvinna, men att jag inte kunde förstå att rekommenderade försändelser kundeförsvinna i sådan utsträckning. Man hade ingen förklaring utan hänvisade baratill att det tyvärr förhåller sig på detta sätt. Den andra frågan som aktualiserades gällde möjligheternaatt till medföra religiös Utteratur eller att sända sådan perpost. Man erkände att detta inte på något sätt är förbjudet i sovjetisk lag.Tvärtom är det, sade man, tillåtet att ha med sig reUgiösa böcker. Detta är,hette det, naturligtvis ett stort problem för tullmyndigheterna, eftersom dessagivetvis har ett behov av att kontrollera att skrifterna inte är så utformadeatt de innebär kritik eller angrepp på Sovjetsystemet som sådant. Om kontakter med Högsta till förmån för AnatolijSjtjaranskij Om kontakter med Högsta till förmån för AnatolijSjtjaranskij uttaladeatt vi hade full förståelse för att det kunde vara svårt, men framhöll att detborde vara möjligt att deponera skrifterna och få tillbaka dem efter någradagar, sedan tullen ordnat med språkkunnig personal för granskningen. Viskisserade faktiskt ett system hur man skulle kunna gå till väga för att tillseatt exempelvis synagogorna i och får nya böcker och att det dåsker på ett sådant sätt att problemen blir mindre såväl för de ryskatullmyndigheterna som för de svenska avsändarna. Man erkände att det ärpraktiskt taget omöjligt att trycka böcker på hebreiska i , varförböckerna rimligen måste importeras. Den sista fråga som vi tog upp, och som var den mest kontroversiella,var varför man inte tillät refuseniks som har lärt sig hebreiska på egen handatt fungera som lärare för andra i det språket och därmed få detta godkänt somen syssla som ger inkomster. Där förklarade man frankt att ingen annan fårsyssla med undervisning än den som är licensierad. Och licensierade lärare ihebreiska finns bara vid tre universitet i hela . De var minsann så hårtutnyttjade i det ordinarie arbetet att de inte hade tid till extraknäck. Som vikonstaterade leder detta till att de judar som är beroende av att lära sighebreiska för att kunna utöva och medverka i sina religiösa handlingar ocholika festligheter inte har någon möjlighet att skaffa sig denna kunskap. Detta bemötte man genom att säga att jiddisch enligtsovjetisk uppfattning var judarnas språk i , eftersom det språket talasav av judarna. Vår kommentar att det inte finns religiös litteratur påjiddisch som kan tillgodose behovet - all litteratur är på hebreiska - bemötteman med att konstatera att det var ett problem i och för sig, men att det ivarje fall inte var uppgift att lösa problemet. Vi förklarade attvi inte heller hävdade detta, utan vad vi hävdade var att man inte bordeförhindra möjligheterna för judarna att få tillägna sig de nödtorftigakunskaper som fordras för att man skall kunna delta i religiösa högtider. Det bör med skärpa understrykas att visvenskar finner det ytterst klandervärt att sovjetmyndigheterna inte lever upptill sina internafionella åtaganden att tillerkänna alla sina invånare derasav FN fastlagda mänskliga rättigheter. Svenska företrädare bör också hävda attdömda personer inte godtyckligt får berövas rättigheter som de har enligtsovjetisk lag. Vi får inte förtröttas att kämpa för dessa. Då och då får viljusglimtar - en och annan slipper ut. Jag hoppas att utrikesministernfortsätter sina aktiviteter för att hjälpa refuseniks. Anf, 21Utrikesminister : Från sida säger man, när dethär fallet tas upp, att Sjtjaranskij är dörhd till fängelse för spionage. Detär uppenbart att man i begreppet spionage lägger en mycket vidsträckt innebörd,gränsande till vad som kan kallas statsfieritlig verksamhet. Från statsfientligverksamhet är avståndet kanske inte långt till opposition över huvud taget motvissa företeelser i det egna landet. Vad Sjtjaranskij nu än är dömd för, så har han kastats i fängelse 1978 och har vid det här laget således avtjänathälften av det straff Redan detta vore grund för hans frigivning. Jag vill också göra klart att regeringen har enuppfattning som i huvudsak överensstämmer med vad här har tagitupp, att frågan om mänskliga rättigheter inte är en nationell angelägenhet. Detär rimligt att riksdag används som en av de plattformer som man kan haför att tillvarata mänskliga rättigheter i ett annat land. Jag är övertygad omatt den debatt som vi fört här i kammaren också kommer att observeras. Det talas ofta om prestige och att man inte skall uppträdapå sådant sätt att det blir prestigeladdat att exempelvis till varje pris hållaSjtjaranskij fängslad i fortsättningen'också. Jag "skulle vilja påstå attfå saker skulle kunna verka mer höjande på en stats prestige än att visarespekt för mänskliga rättigheter och att t. ex., i det fall som det nu ärfråga om, låta vederbörande utvandra ur sitt eget land med den rätt som FN:ssärskilda stadga om mänskliga rättigheter vill ge medborgarna i vilketmedlemsland som helst. Om svenska krediter till , m. m. Anf, 22 (): Jag vill gärna uttala mitt oförbehållsammatack till utrikesministern för vad han redan har gjort till förmån för såvälSjtjaranskij och hans hustru som många andra drabbade refuseniks. Jag uttryckerden förhoppningen, att våra gemensamma ansträngningar skall leda till att debåda makarna skall kunna återförenas inom en inte alltför avlägsenframtid. Överläggningen var härmed avslutad. 7§ Svar på interpellationerna 1983/84:122 och 140 samt fråga 1983/84:487 omsvenska krediter till , m, m. Anf, 23Utrikesminister : I en interpellation har frågatmig om jag vill ge en redogörelse för de svenska officiella åtgärderna isamband med konflikten mellan BPA och algeriska staten, om tidningsuppgifternaär riktiga om kraftiga svenska krediter till på förmånliga villkor, omanledningen till krediter till av denna storleksordning, om det finnsnågot samband mellan dessa krediter och lösandet av BPA:s mellanhavande med denalgeriska staten och om jag är beredd att redovisa eventuell korrespondens iärendet mellan svenska ambassaden i och de algeriska myndigheterna. I en interpellation till statsministern ber Jan-ErikWikström om en redogörelse för dels förhandlingarna mellan och Algerietom samarbetet länder emellan och om svenskt bistånd, dels om statsministernsroll i dessa förhandlingar.