prot · G70917 · 1983-12-31 00:00:00 — Det finns som jag ser det en viktig skillnadi sak mellan jordbruksministerns och min uppfattning när det gällerskogspolitiken, och det är att jag med bestämdhet hävdar att det redan i möjligheter att ålägga.passiva skogsägare att avverka, t. ex. överårig skog.Regler om detta har ju kommit till efter 1979/80 på förslag av . När jag lyssnade på jordbruksministerns senaste inläggfick jag en känsla av att det i första hand är omtanken om skogsvårdsstyrelsenspersonal som gör att jordbruksministern vill ha nya tvångsregler.Jordbruksministern tycker inte att det är "smakligt" attskogsvårdsstyrelsens personal skall behöva gå ut med lagboken i handen ochtillämpa den lag som riksdag har beslutat om. Jag frågar mig då varförman stiftar lagar. Varje förslag som vi , mer eller mindreofficiellt, har fått kännedom om är ju så utformat att det drabbar även deskötsamma skogsbönderna. Det kan t. o. m. uppfattas som riktat emot den-i. Detär därför vi för den här debatten. Jordbruksministern tycker kanske att jagorättvist beskyller honom för att ha en negativ inställning till skogsbönderna,men om man ser på de här förslagen får man det inte till någonting annat än attdet beröm som jordbruksministern ger skogsbönderna är en läpparnas bekännelsesom inte har täckning i handling. Det är därför så viktigt att vi nu i handlingfår uppleva att jordbruksministern står för vad han säger. Jag tycker att det inte finns någon bättre väg än att göraden deklaration som jag föreslog i mitt första inlägg, eftersom det - jaghävdar detta med bestämdhet - finns de lagliga möjligheter sombehövs för att se till att passiva skogsägare avverkar den skog som vi behövert. ex. vid en högkonjunktur. En vettig uppläggning kan t. o. m. göra att vi fårin virket där vi bäst behöver det. Eftersom detta inte får bli enskattedebatt, kan jag inte kommentera senaste inlägg, hur gärnajag än skulle vilja. senaste inlägg avslöjade att viskiljer oss i fråga om begreppsbestämningen i det här sammanhanget. IvarFranzén säger att det redan med den lagstiftning som föreslogriksdagen och som beslutade om fanns möjligheter att ålägga depassiva skogsägarna att göra sin insats. Sedan säger han att det egentligenbara är min omsorg om tjänstemäns bekvämlighet som gör attjag nuhesiterar inför att dessa inte skall behöva gä med lagboken i handen. När hansedan diskuterar de åtgärder som vi föreslagit i detta sammanhang och som harsamma innebörd i lagstiftningens mening - och som dessutom inte någon gångriktat sig mot de aktiva, utan mot de passiva - dä heter det inte att ålägga,utan det kallas att tvinga. Jag sade inte att vi inte inser att det kan bli nödvändigtatt låta tjänstemän ålägga passiva skogsägare att görasina insatser. I stället sade jag att vi helst önskar att virkesförsörjningenskall fungera utan att man behöver gå ut med lagboken i näven. Jag hoppas attäven tycker att detta vore bäst. Det är i linje härmed som vidiskuterar också andra åtgärder i sammanhanget. Jag kan naturligtvis inte heller ta upp en storskattedebatt i den här frågan; det får vi göra i ett annat sammanhang. Låt migändå få säga följande. Det måste - det är jag klart införstådd med - löna sigockså att arbeta i skogen. Den aktive skogsbrukaren måste få lön för mödan. Detär en självklarhet. Däremot får vi inte hantera de här frågorna så att viskapar en förväntning hos människor med stora inkomster och kanske med tillgångtill kapital, att skogen kan bli ett investeringsobjekt för framtiden där mankan placera pengar och räkna med att det där, även om man själv inte gör någoninsats, kan finnas goda inkomster att hämta vid sidan av de andra inkomsterna.Vi har också där en gräns, och avgörande är vilka råvarukostnader som densvenska skogsindustrin kan orka med att bära. Det skall löna sigatt arbeta i skogen, men skogen får inte bli ett spekulationsobjekt. 15 BOLUNDGREN (m): Jordbruksministern hade alldeles rätt i sittsenaste konstaterande, att det skall löna sig att arbeta i skogsbruket och medskogen. Jag uppfattade det ändå så att jordbruksministern trots allt menar -det skulle vara intressant att få en kort kommentar här - att det är bäst att iförsta hand försöka undanröja de hinder som kan finnas för en tillräckligavverkningsintensitet under alla säsonger. Det är det första man skall prövamed. Det innebär i sin tur att till en del kan bli tillgodoseddgenom att jordbruksministern säger att vi bör undvika att vidta ytterligareåtgärder som inte är nödvändiga och som kan drabba aktiva skogsbrukare. En annan fråga som jag skulle vilja ställa tilljordbruksministern gäller någonting som han inte har berört, nämligen det resonemangsom jag förde om risker med åtgärder som kan komma att föreslås. Denna debattär faktiskt ett försök att måhända förebygga att en del förslag, av typförslaget om avverkningskonton , läggs fram. På detta vis kanske vikan hindra regeringen och jordbruksministern från att lägga fram förslag somman sedan tvingas dra tillbaka på grund av opinionsstormar och annat. Kan inte jordbruksministern hålla med om att det inte gåratt kräva sä hög avkastning som t. o. m. nuvarande regler gör om de tillämpasfullt ut? Garantiskatt, skogsvårdsavgift och eventuell ränta på lånat kapitalfordrar en viss avkastning. Regeringen avser att höja skogsvårdsavgiften,vilket ökar kostnaderna och avkastningskravet. 11 protokoll 1983/84:14-17 ten,vilket också ökar avkastningskravet. Kanske överväger man t. o. m. andraåtgärder på beskattningsområdet. Är det rimligt? Är inte jordbruksministernmedveten om att detta skapar stora problem för just de aktiva skogsbrukarna? 16 (): Jag tror att det är väsentligt att viförsöker få klarhet i dessa begrepp. Jordbruksministern och jag är nog alldelesöverens om att skogsvårdslagen uttalar en bestämd skyldighet för skogsägarendels i vad gäller föryngring, dels i vad gäller avverkning av överårig skog.Det finns inskrivet i skogsvårdslagen. Om vi följer normal rättspraxis, finner vi att det är påden myndighet som har att övervaka lagens efterlevnad som det ankommer attkonstatera om det föreligger ett lagbrott och i så fall beivra detta. Med ensådan tillämpning kommer den helt dominerande delen av skogsbönderaldrig att ha något som helst problem - det vet jag och jag tror alla aktivaskogsägare. De allra flesta sköter nämligen sina skogar. Det ankommer påmyndigheten att tillämpa lagen mot dem som uppenbart är försumliga. Vi har tyckt att det har varit angeläget att dennarättstillämpning får fortleva i vårt goda fosterland. Vi vill inte ha denordningen - som gäller för t. ex. skogskontona - att man skall bevisa sinoskuld för att bespara myndigheterna besvär och att det är först sedan manbevisat sin oskuld som man kari bli frikallad. Det är bl. a. denna omvändabevisföring och en rad andra tvångsåtgärder som vi reagerar så starkt emot. Om vi är överens om detta, jordbruksministern, vore detväl inte sä farligt att avge den deklaration som jag nu har vädjat om ett pargånger? En sådan deklaration skulle med säkerhet uppfattas otroligt positivtbland skogsbönder. Jag tror att jag för min del kan avslutadenna debatt med två konstateranden. För det första: Vad vi är ute efter är icke attstöka till det för de aktiva, utan att få de passiva att medverka i skogsvårdoch virkesförsörjning. Jag utgår från att vi framöver skall kunna föra en sansaddebatt om dessa problem, eftersom det, vilket har konstaterats tidigare, torderåda enighet om att vi ser skogen som en tillgång som vi måste vårda och skötapå ett sådant sätt att den bidrar med de många arbetstillfällen som skogen kanskapa. För det andra: Jag kan, , bara formulera mig pådet sätt som jag har gjort. Jag inser att det skall vara lönsamt attarbeta i skogen såväl som på alla andra arbetsplatser. Vi får formuleraanspråken på skogsbruket och diskutera beskattning och annat från denutgångspunkten. Men vi måste - jag upprepar det - undvika att på denna punktförsöka tillgodose så långtgående intressen hos vissa skogsägargrupper att vimedverkar till att skapa risk för spekulation och förväntningar som är helt orealistiska mot bakgrund av den roll också priset påskogsråvaran spelar för vår skogsindustri. 18 (): Om jordbruksministern vill sätta handlingbakom den sista deklarationen, kan den enda förnuftiga slutsatsen bli att hanlägger alla ytterligare tvångsåtgärder på hyllan. Om reningen av bilavgaser, m. m. Jag måste sluta med att ställa en fråga tillIvar . har uppfattat det så, att det absolut inte finnsnågon risk för att den situation vi hade 1979 och 1980 kommeratt upprepas. Detär hans inställning. Han tycker inte ens att det finns skäl för att vi . närvi har rådrum pä grund av att avverkningarna fungerar hyggligt,, skall övervägavilka åtgärder vi borde kunna förena oss om för att motverka risken för attdenna situation upprepas. vet att vi framöver kommer att ha latentvirkesbrist i vårt land. I den meningen är marknadssituationen exceptionell. Vikommeratt ha en latent virkesbrist, som i varje högkonjunktur kommer attmedverka till att skapa risker i denna riktning. Den fråga jag vill ställa ärom tycker att det inte finns någon anledning att oroa sig, utan vikan låta allt vara vid vad det är . 20 (): Lät oss först konstatera attskogsvårdsstyrelsen har andra möjligheter än den hade 1979 och 1980. Dethar sedan den tidpunkten också skett en viss krympning av industrins kapacitet.Vi har haft en övergång till produktionsmetoder som innebär ett bättrenyttjande av skogsråvaran. Vi har sett att en kombination av uttagbar energivedoch industrived, om jag får använda det uttrycket, innebär en ökad tillgång påskogsråvara för industrin. Det är alltså en rad faktorer som har kommit till och somgör att jag för min del bedömer att det inte finns någon anledning att . iavvaktan på att vi ändå får pröva detta i.det nya problemkomplexet, tillskapaen massa regler, byråkrati och tvångsåtgärder, som uppenbart stör det viktigaarbete som skogsbönder gör för . Överläggningen var härmed avslutad. 6§ Svar på interpellationerna 1983/84:2 och 3 om reningen av bilavgaser, m. m. och har tagit uppfrågan om bilavgaskommitténs förslag om införande av blyfri bensin och skärptaavgasreningskrav och frågat om regeringen är beredd att i stället ansluta sig Om reningen av bilavgaser, m. m. till den tyska utvecklingen avseende bilavgasrening ochövergång till blvfri bensin. Jag avser att bcsvaia båda intcipcllationernasamtidigt. ()verl;imnade sina förslag tillregeringen . Kommitténs bedömning var att bilavgasutsliippen medförså stora risker för hälsa och miljö att ytterligare åtgärder bcir vidtas.Införande av.blyfri bensin och USA-krav beträffande avgasrening bedömdes ge denstörsta förbiittring-en från hälso- och miljösynpunkt som tillgängligteknik kan utnyttjas. Emellertid bedcMude kommittén det inte som möjligt, medhänsyn till griinstrafiken, att införa obligatoriska sådana krav. så liingeblyfri bensin inte finns tillgiinglig i våra grannländer. Kommittén föreslogdärför ett system med skattefördelar för bilar som klarar USA-krav. Samtitligtuttalade sig kommittén för öiiskviudheten av vidaste möjligaharmoiiisering-inom i fråga om bilavgasbestiimmclser. Kommitténsbetänkande är f. n. på remiss. Sedan bilavgaskommittén lagt fram sina förslag harStorbritannien. Viisttyskland och inom EG lagt fram förslag ominförande av blyfri bensin och fått stöd för detta från flera andra länder. Denvästtyska regeringen har i en regeringsförklaring tillkännagett sin avsikt attinföra skärpta avgasbestiimmelser att gälla fr. o. m. I princip skallkraven överensstämma med gällande federala USA-bestiirnmcIscr. Bilavgaserna är otvivelaktigt, i första hand i de störrestrulerna. ett av våra svåraste luftföroreningsproblem. Ett införande av blvfribensin i flera l;'iiider i skulle avsevärt underlätta för oss att uppnåvårt mål om en övergång till blyfri bensin och skärpta avgasreningskrav även iSverige. Regeringen konnner att tillvarata varje möjlighet att få en bredinternationell uppslutning bakom effektiva åtgärder för att komma till rättamed bilismens kl ftföro reningsproblem. 22PER (): Först.vill jag naturligtvis tackajordbruksministern för hans i stort sett mycket positiva svar på vårainterpellationer om bilavgaser. Bakgrunden till våra interpellationer är den tidigare i åravlämnade s. k. bilavgaskommitténs huvudbetänkande beträffande nya svenskaavgasbestämmelser fr. o. m. . I korthet kan man.säga attförslaget går ut på att personbilar fr. o. m. 19S8 års modeller skall varaindelade i tre olika grupper av fordon. Den första gruppen skall uppfylla amerikanskakrav på avgasrening, vilket förutsätter blyfri bensin. Denna grupp skulleskattemässigt komma att gynnas. Den.andra gruppen ansluter sig till de krav som ställs uppi , fr. o. m. Dessa krav ställs inte i något annatland i världen. De innebär att blyet finns kvar i bensinen men att man använderden bäst kända tekniken för att rena avgaserna med blyad bensin. Den tredje gruppen är en ren dispeiisgrupp. För att fordonsom inte uppfyller något av de två förstnämnda kraven skulle få användaskrävdes särskilt tillstånd från , allt enligtbilavgaskommitténs slutbetänkande. Jordbruksministern får uisäkla. menjag tycker faktiskt att bilavgaskommitténs slutbetänkande är en någotakademisk produkt, som varken tar till vara miljöintressena,bile.xpoilintrcssena eller i syiiMcilict bilkonsumcntci-nas intressen särskiltväl i denna fiåga. Det ;ir nog inget tvivel om att avgaser frfin bilar är enav de stora kiillorna för luftföroreningar i tätorter, i synnerhet sedan vi harbyggt ut fjärrvärmen i , och därigenom lyckats förbättra luften i våratätorter. Det är i detta sammanhang mycket viktigt att komma ihåg att Sverigehar en mycket betydande bilindustri. Den ger sysselsättning i mångaföretag-iivcn i andra branscher - och försörjer till viss del hemmamarknailen,men ger i 'i\nnu högre grad exportintäkter via fordonsförsäljningen. Jag vågar säga att det inte fimis något annat land iv;'n-lden som har så stor bilexport i förhållande till sin egen hemmamarknadsom just . Över huvud taget är det fä länder som är nettoexportörer avbilar. Främst bland nettoexportörerna finns naturligtvis och Frankrike.Men därefter kommer faktiskt på tredje plats, eller möjligen på fjiirdcplats. Av totala export utgörs 12 "''c av bilar,medan motsvarande bilimport endast står för . Ytterligare ett maltpå bilindustrins stora betydelse för är att var åtloiulc svenskmedborgare har sin försörjning och sysselsättning genom bilismen. Den hittillsvarande debatten i om bilavgaser harkommit att koncentreras kring den intressekonflikt som har funnits mellanviljan att ta bort alla hinder för export av bilar, som man har velatförbättra avgasreningen pä bilarna- i synnerhet i tätorterna. Desärbestämmelser siim finns för svenska fordon, och som avbilavgaskomniitténs förslag föreslås bli ännu mer särpräglade, härav utländskabilproducenter-och i viss mån även av regeringar - betraktats som rentprotektionistiska handelshinder i syfte att försvåra konkurrens från utländskabiltillverkare. Det ligger då nära till hands att man i andra länder vidtarmotåtgärder gentemot de svenska bilföretagen, vilka kan avkrävassärbestämmelser son-| är mycket svära att uppfylla utan att det blir alltfördyrbart att följa dem på grund av att man har inycket korta serier på mångaolika marknader. Exempel på sådana protektionistiska åtgårder finns . Från såväl svenska bilföretags som de fackligaorganisationernas sida har önskemål framförts om en anpassning av.de svenskaavgasreningsbestäni-melserna till de normer som utarbetats inom Europeiskagemenskapen. Om dessa skulle gälla också i skulle såväl antaletmodeller som lagerhållning inom bilindustrin kunna minskas, nied påföljd att deökade kostnader på grund av ökad avgasrening som i slutiinden alltid fårbetalas av bilisterna till viss del skulle kunna undvikas. När nu den största enskilda bilmarknaden i --genom sin nya regering har aviserat införande av amerikanskabilavgasbe-stämmelser om blyfri bensin redan från , anser jagatt bilavgaskommitténs förslag har kommit i ett helt annat läge. När dessutom den brittiska regeringen, den holländska regeringen, den belgiska regeringenoch den danska regeringen gett uttryck för en vilja att följa efter detvästtyska Om re tu n gen av bilavgaser, m. m. Om reningen av bilavgaser, m. m. initiativet, förefaller bilavgaskommitténs förslag somnågot antikverat. Det principbeslut som finns inom den gen-iensammamarknaden om införandet av blyfri bensin, när möjligheterna sa medger,förefaller i och med det viisttyska beslutet kunna avsevärt påskyndas. Det svenskadilennnat med sarbestiimmelser för att påskynda utvecklingen mot renarebilavgaser och bättre luft i tätorterna kan då ersättas med kravet pä en renanpassning till Europabestiimmelserna. Därmed uppfylls kravet på enbilexporlvänlig politik, som man får biista möjliga luft itiitorterna. Jag vill tolka jordbruksministerns svar på min och IvarFranzéns interpellationer som ett positivt bemötande av det västtyskainitiativet. Jag tror det vore utomordentligt angeläget att svenska bestiimmelseravseende bilavgaser samordnades med motsvarande europeiska och helst ävenamerikanska bestämmelser. När nu detta kan ske utan att angrepp på tekniskahandelshinder kan göras, vore det utomordentligt viktigt att följa upp detvästtyska initiativet och backa upp det genom att avisera att vi härför avsiktatt möjligt följa efter. Naturligtvis kan jag förstå att jordbruksministeni harsvårt att klart ta stiillning för eller emot bilavgaskommitténs förslag, närdet ännu iir ute på remiss. Diiremot förutsätter jag att dagens svar inteinnebär att jordbruksministern har för avsikt att fr. o. m. 19cS8 införa någraprovisoriska schweiziska avgasreningssystem. Ett sådant beslut skulle kunna fäkatastrofala effekter för svensk bilexport och inte minst för trovärdigheten ivad avser frihandeln. Det skulle åven komma att försvåra möjligheterna attförbättra luftkvaliteten i tätorterna. har enligt min uppfattning f. n. inte råd att somenda nation profilera sig pä bilavgasområdet. Däremot kan man i förening medVästtyskland och ett antal övriga länder inom den europeiska gemenskapen nåsamma resultat utan några väsentliga negativa effekter på bilexporten. , herr talmari, skulle jag vilja ställa ett parytterligare frågor till jordbruksministern och hoppas på ett klarläggande svar. Är dagens svar på min interpellation att betrakta som ettbesked om att det är inaktuellt - under förutsättning att västtyska regeringengenomdriver sina förslag om blyfri bensin - att i införa de schweiziskaavgasreningsbestämmelserna 1988? Har jordbruksministern några konkreta initiativ attredovisa eller uttalanden att göra i avsikt att backa upp den snabbacentraleuropeiska utvecklingen mot amerikanska avgasbestämmelser och mot enharmonisering av bestäm melserna för att åstadkomma en blyfri bensin och bättreavgasrening? 23IVAR (): Jag tackar jordbruksministern för svaret. Detär ett bra och mycket positivt svar. Jag tolkar det så att jordbruksministernär beredd att lägga bilavgaskommitténs förslag åt sidan och i stället fullt ututnyttja de möjligheter som den faktiska utvecklingen nu erbjuder att redan år1986 kunna införa blyfri bensin i och därmed också möjliggöra katalysatorteknikför rening av bilavgaserna. Vi i kommer på allt sätt att stödja jordbruksministern i ett arbete med deninriktningen. Det är mycket tillfredsställande att med ettaktivt beslut i denna fråga kan bidra till en mera fullständig uppslutning iEuropa kring en positiv lösning av den mycket viktiga hälso- och miljöfråga somblyfri bensin och bättre avgasrening är. Säkert kommer tusentals barn attskyddas från hjärnskador, om vi med framgång kan driva dessa frågor. Det ärockså hög tid att vår miljö befrias från de tusentals ton höggradigt gift somblyutsläppct via bilavgaserna medför. När nu jordbruksministern har visat vilja och förmåga attutnyttja de positiva möjligheter som erbjuds, så måste jag passa på att peka påytterligare en värdefull möjlighet som har ett mycket nära samband medövergången till blyfri bensin. Det är ett välkänt faktum att etanolinblandning i bensinenhöjer oktantalet. Ett av problemen med borttagande av blyet ur bensinen är attoktantalet sjunker. Blyets oktanhöjande effekt kan alltså till väsentlig delersättas av inblandning av etanol utan att detta kräver förändringar avbilmotorerna eller på något sätt skadar motorerna. Jordbruksministern brukar ibland beklaga sig över attsvenska jordbrukare är för duktiga och producerar för mycket livsmedel.Samtidigt har vi en betydande import av protein. Låginblandning av etanol i bensinen måste i första handmotiveras av miljöskäl med beaktande av bensinersättningen. Enligt uppgifter som jag har fått innebär en inblandningav etanol en oktantalshöjning från 93 till 96. Priset per liter bensin är iallmänhet högre för 96 oktan än för 93. Detta ger etanolen ett mervärdepå ca per liter. En annan mycket intressant uppgift, som grundar sig påamerikanska och i någon mån svenska erfarenheter, är att bränsleförbrukningensjunker vid inblandning av etanol. En bränslebesparing på är, hävdarmånga, fullt realistisk. Detta skulle ge etanolen ett ytterligare plusvärde på75 öre eller . Låt mig först konstatera att en 10-procentig inblandningav etanol i all bensin som förbrukas i kan bli basen för ny svenskindustri. Utöver produktionen av ca 440 000 m-* etanol, kan det produceras ca80 nativ stärkelse, kolsyra och gluten ochfoder. Spannmålsbehovet är ca , och det motsvarar ca 300 000 ha,vilket är mer än det nu aktuella spannmålsöverskottet. Det är alltså flera intressanta produkter som blirresultatet av en etanolindustri. Flertalet av dessa produkter importerar vi . En satsning i denna omfattning skulle inte bara skapa betydande sysselsättningutan också förbättra handelsbalansen på ett markant sätt. Det har gjorts många kalkyler på vad etanolen kommer attkosta. Utgår vi från att råvaror skall betalas till ett pris som inte störjordbruksregleringen, kan etanolpriset i fullskaletillverkning uppskattas till2:50 kr.-3 kr. Vad som behövs är en klar deklaration frånstatsmakten om hur man ser på etanolen och biprodukterna i framtidensenergisystem och varuförsörjning. Om reningen av bUavgaser, m. m. Om reningen av bilavgaser, m. m. Om statsmakterna garanterade att etanol, baserad påinhemska råvaror, skulle vara skattefri, skulle det förmodligen ge denstimulans som behövs för att näringslivet skulle våga göra den storsatsning sombehövs för att nå målet 440 000 m etanol . kan någon invända att det kan vara farligt att bindaupp väl av vär åkerareal till etanolproduktion. koinmerlivsmedelsbristen att kräva att all åker används för direktlivsmedelsproduktion. Det finns två saker som bör beaktas i detta sammanhang.Dels utgör biprodukterna betydande tillskott till foder och i viss månlivsmedel, framför allt kan vi spara mycket värdefull sojaprotein, som istället kan användas till människoföda, dels kominer det inom en snar framtidatt finnas alternativa råvaror för etanoltillverkning att tillgå. 1 de lutarsom vi bränner upp vid våra massafabriker finns bl. a. hemicellulosa, sominom en femårsperiod sannolikt kommer att vara en intressant råvara. Det viktigaste är att vi genom denna satsning kanbibehålla hela vår åkerareal vid full produktionskapacitet, och det kommer attvara någonting mycket positivt för framtiden. Jag villsammanfatta motiven för en satsning på etanol enligt följande: Etanol har en oktanhöjande effekt, vilket underlättarinförandet av blyfri bensin. Bensinimportenminskar, med positiva effekter på vår bytesbalans. Jordbruket fär nya marknader för sina produkter och kandärigenom utnyttja hela sin produktionskapacitet, vilket positivt påverkarsysselsättningen inom jordbruket. Försörjningstryggheten ökar och importberoendet minskarför såväl drivmedel som proteinfodermedel och stärkelse samt kolsyra. En inhemskomfattande etanolproduktion ger många nya arbetstillfällen. Stora möjligheter öppnas för svensk industri att på världsmarknad exportera teknik, utrustning och tjänster.