prot · G70979 · 1983-12-31 00:00:00 — Den villkorliga frigivningen fårinte tillämpas så att andra medborgare i samhället utsätts för stora riskertill liv och hälsa. De brottslingar som har dömts för grova våldsbrott måstegranskas särskilt noga av den nämnd som har att besluta om och övervaka denvillkorliga frigivningen. Och de som har dömts för grova narkotikabrott, föratt nämna en typ av brottslighet, bör också undergå samma hårda granskning. Iannat fall kan skadorna i samhället bli väldigt stora. Det är ett mycket svårt och grannlaga arbete att besluta ifrågor om villkorlig frigivning. Det kommer aUtid att finnas fall där man kanpeka pä att den villkorliga frigivningen inte har slagit väl ut, att skador haruppstått för den dömde, för oskyldiga människor i samhället och för samhället istort. Men detta får inte medföra att vi säger nej till institutet villkorligfrigivning. Om man har den humanitära grundsynen att en dömd skall gesen reell chans att anpassa sig i samhället, tror jag också att det är riktigtatt låta den nuvarande institutionen och de bestämmelser som finns verkaytterligare ett tag. Det finns sedan skäl att noga utvärdera verksamheten ochfatta de beslut man kan anse vara riktiga i samband med ett sådantställningstagande. Jag tycker att det i detta fall är riktigt att avvakta ochatt noggrant observera hur den villkorliga frigivningen fungerar. som jusfitieministernframförde som ett löfte - att man skall lägga fram resultatet och sikta motbreda lösningar över partigränserna. ställde en hypotetisk fråga till mig som jag inte skallbesvara men väl kommentera genom att säga att jag hellre vill ha vetenskapligtunderlag för mina bedömningar än spridda tidningsuttalanden. frågade också hur jag kan påstå att vi inte har fjärmat oss från dennordiska gemenskapen genom vad som skedde . Mitt svar är mycketenkelt och kort: De långtidsdömda, nämligen i allt väsentligtnarkofikabrottslingarna, berördes ju inte av reformen. Tillherr Körlof vill jag bara fälla den kommentaren att vi är överens om att detinte var helt lyckat att behandla den villkorliga frigivningen utan samband medövriga kriminalpolitiska frågor som fängelsestraffkommittén har att behandla.Jag tar det fulla ansvaret för att så skedde , men ursprunget till attdet skedde var ett initiativ från den moderate justitieministern . Jagsade att jag eftersträvar breda samförståndslösningar på det kriminalpolitiskafältet. deklaration om moderata samlingspartiets syn på denvillkorliga frigivningen gör mig något tveksam om huruvida ett sådant brett samförståndkan komma att omfatta moderata samlingspartiet. inlägg var i dethänseendet mera svårtolkat. Jag hyser emellertid fortfarande godaförhoppningar, och vi får se om de infrias när frågan kommer till pänytt. Anf.18 (); Först vill jag säga att det är med anledning av de fidningsuppgiftersom förekommit som jag har ställt interpellationen och önskat svar avjustitieministern. När det sedan gäller tillämpningen och relationentill de nordiska länderna säger justitieministern att det är enkelt att gebesked. De långtidsdömda berörs inte av reformen. Det är vad jag har tagit uppoch velat påvisa genom bl. a. citat, men tillämpningen av den nyalagsfiftningen tycks ha omfattat även dessa grupper. Det är det somdiskussionen bl. a. gäller. 19 (): Först en liten kommentar fill det som justifieministern sade i etttidigare anförande. Justitieministern välkomnade att var bereddaatt medverka till skarpa reaktioner mot ekonomiska brott. Det är sant att vi ärdet. Det är möjligt att vi kan nå enighet pä den punkten, förutsatt att vi färett system som innebär att vi verkligen kan fä tag i brottslingar och kanbevisa deras skuld och att allt detta sker under bevarad rättssäkerhet i vårtland och utan alla sädana funderingar som kommit från bl. a.Eko-kommissionen och som vi inte kan vara överens om. Närdet gäller villkorliga frigivningar och möjligheter att komma överens om ettsystem där uttryckte jusfitieministern, såvitt jag förstod, en viss tveksamhet.Det är kanske svårt att skapa ett sådant system, om man håller fast vid denprincip som innebär att man skall ha obligatorisk villkorlig frigivningalldeles oavsett hur vederbörande sköter sig och alldeles oavsett vadvederbörande har begått för brott, t. ex. inom ramen för strafflatituder undertvå är. Det är ett system som för oss ter sig utomordentligt främmande ochmärkligt, och det måste te sig utomordentligt märkligt för medborgarna, justmot bakgrund av den oerhört stora vikt som man lägger vid detta i allasammanhang när man diskuterar hur strafflatituder och straffskalor skallutformas för olika brott. Det ter sig hela fiden. som meningslöst att föra endiskussion om straffmätning och straffmätningspraxis, strafflatituder,straffskalor, gärningars svårighetsgrad osv., om man har ett systeminom en annan lagstiftning som undanröjer effekterna av hela den diskussionen.Det är detta som är grunden för vår kritik mot det system som gäller. Menjag är öppen för vidare diskussioner, och om vi då kan komma överens är detnaturligtvis en utomordentligt stor fördel. 20 (): Justitieministern sade att mitt inlägg varsvårtolkat beträffande möjligheterna till en samförståndslösning i framtiden.Jag angav vissa humanitära skäl för att man bör återanpassa de dömda fill ettnormalt liv i samhället genom att begagna institutet med villkorlig frigivning.Jag angav även vissa andra skäl som borde vägas in: säkerheten för allmänheten tillliv och hälsa och undanröjandet av möjligheten att det uppstår skador isamhället då man kan bedöma att det finns stor risk för fortsatt brottslighet.Jag ansåg att vi behövde ytterligare tid för att utvärdera de beslut somfattades 1982. Efter en utvärdering borde diskussionen tas upp igen med siktepå en bred lösning. Det är sammanfattningen av vad jag ville få fram i mittinlägg. Jag undrar vad som är så svårtolkat i det sammanhanget. Överläggningen var härmed avslutad. 6§ Svar på interpellation 1983/84:86 om brottsförebyggande rådets verksamhet i har i eninterpellation frågat mig om jag är beredd att lämna en redogörelseför vilka slag av brott som förebyggts genom brottsförebyggande rådetsverksamhet. Ett framgångsrikt brottsförebyggande arbete förutsätteråtgärder på bred front. Det är i stor utsträckning också fråga om sådant somligger utanför vad som vanligtvis brukar betecknas som kriminalpolitik, t. ex.åtgärder inom familjepolitiken, skolan, arbetslivet och fritidssektorn. Det brottsförebyggande arbetet förutsätter att viutvecklar och sprider kunskap och erfarenhet om kriminalitetens orsaker och omeffekterna av olika åtgärder mot brott. Det var bl. a. sådanaöverväganden som låg bakom att brottsförebyggande rådet (BRÅ) kom fill för tioår sedan. Avsikten var inte att BRÅ skulle överta uppgifter från andra organutan att rådet genom sin verksamhet skulle främja och verka för en samordningav olika myndigheters, organisationers och enskildas insatser mot brott. BRÅhar således inte någon direktivrätt gentemot några andra organ. Enligt sin instruktion skall BRÅ bl. a. följa ochanalysera brottsutvecklingen, följa, stödja och initiera forskning omkriminalitetens orsaker och om hur den skall förebyggas samt verka för ensamordning på det kriminalpolitiska området. Rådet skall också medverka idetkriminalpolitiska arbetet genom utredningar och andra inifiativ. För egen del är jag övertygad om att arbete av det slagsom rådet skall utföra är av stor betydelse för en rationell kriminalpolitikoch ett framgångsrikt brottsförebyggande arbete. En parlamentarisk utredning konstaterade också för någraår sedan bl. a. att rådet hade utfört ett betydelsefullt arbete och attverksamheten visat på värdet av ett centralt organ för brottsförbyggandeinsatser. Värderar man BRÅ:s verksamhet efter vad som åligger rådet enligt dessinstruktion, tvekar inte heller jag att säga att rådet väl fyller sin uppgift.Det är däremot knappast lämpligt att försöka värdera BRÅ:s arbete genom någotslags lista över olika slag av brott som förebyggs. Om brottsförebyggande rådets verksamhet 22GUNNAR i (m); Tillåt mig att till justitieministernframföra ett tack för hans svar pä min interpellation. Interpellationer är juen av de medel varigenom utövar sin granskning av rikets styrelse ochförvaltning. Att jag nu bett om en redogörelse för brottsförebygganderådets verksamhet beror bl. a. på att jag under mitt medlemskap iforskningsrådsnämnden och i delegationen för långsiktsmotiverad forskning harvarit med om att dessa organs verksamhet har blivit föremål för utvärdering,bl. a. genom oberoende utländska forskare. BRÅ har - som justitieministernnämnde - underkastats en översyn av bl. a. två ledamöter avdenna kammare. Jag har tagit del av denna utredning. Det har varit naturligt för mig att fundera på hur detskulle ha tett sig om vi haft ett sjukdomsförebyggande råd. Hur skulle man hautvärderat dess verksamhet? Justitieministern anser det olämpligt "attförsöka värdera BRÅ:s arbete genom något slags lista över olika slag av brottsom förebyggts". Jag är inte så säker på att det skulle vara olämpligt omman ersatte ordet lista med ordet statistik. Om man - som sker på olika ställen ute i världen och härhemma - försöker förebygga exempelvis hjärtinfarkter eller självmord försökerman självfallet värdera sina insatser genom att studera utvecklingen över tidenmellan områden eller grupper vars levnadsförhållanden eller livsföring man söktpåverka, och vanligen också i förhållande till motsvarande områden ellergrupper där ingen sådan påverkan eftersträvats. Jäg har med intresse följt publikationen BRÅ-Apropå, menjag har inte allfid känt.mig riktigt övertygad om kvaliteten på de meddelandensom lämnas där. En uppstramning i riktning mot ett högre anspråk påkontrollerbar vetenskaplighet förefaller inte vara obefogad. Det borde vara avintresse för statsmakten, inte minst för justitieministern själv - och jaghörde att justitieministern använde ordet vetenskaplighet i den föregåendedebatten - att fä klara och sä entydiga besked som möjligt om vilka medel tillminskande av brottsligheten i landet som kan visas vara mest effekfiva, ochdetta är inte mindre intressant för . tycks ha hesiterat inför uppgiften attgöra en bred uppföljning av rådets verksamhet pä grund av de kostnader dettaskulle ha medfört. Frågan är dock om inte en revision ändå skulle löna sig, närman har en så pass bekymmersam utveckling av brottsligheten och en såresignerad inställning till den nuvarande kriminalvårdens effekt som kanutläsas ur betänkande. Jag är fullt medveten om att jag inte harnågon särskild sakkunskap på det här området. Däremot har jag en visserfarenhet av vetenskapligt arbete pä andra områden, i fråga om bådeförebyggande åtgärder och behandling. Jag känner mig inte alldeles övertygad omatt den så att säga interna granskning av BRÅ som har förekommit ärfillräcklig. "Sektorsforskning" leder ofta till isolering. Dennaisolering kan t. o. m. kännas betryggande för dem som verkar inom den, men den kanockså innebära att man går miste om både kritik och stimulans från andra delarav samhället och vetenskapen. Jag är rädd att namnet brottsförebyggande rådet är alltförpretentiöst och uppammar förväntningar, som visar sig svåra att infria. Men sålänge rådet har det namnet kommer man inte ifrån kravet på en dokumenteradresultatredovisning. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Föredrogs och hänvisades 1983/84:109till socialförsäkringsutskottet 8 § Meddelande om interpellationer Meddelades att följandeinterpellationer framställts 1983/84:101av () till statsrådet om exporten av sill tillEG-länder: Sill är av tradition den vikfigaste svenska exportvaran till EG på fiskeområdet. Möjligheten att sälja silltullfritt till är därför av stor betydelse för svenskt fiske. 1 proposition 1972:135angående avtal med den europeiska gemenskapen m. m. framhölls bl. a. följande: "För den viktigaste svenska exportvaran inomfiskeområdet, sill, är EEC;s tull emellertid suspenderad. I särskildskriftväxling har åtagit sig att behålla den nuvarande tullfriheten förfrysta fiskfiléer samt fisk- och skaldjurskonserver från ochStorbritannien samt att' utsträcka dessa förmåner att gälla hela EEC. Dessaåtaganden gäller dock endast så länge någon genomgripande förändring ikonkurrensförhållandena inom fiskerinäringen inte sker. Sådana förändringar kanvara att EEC upphäver nuvarande suspendering av silltullen eller att de svenskafiskarnas landningsrättigheter i upphör." Enligt nugällande regler uttas en tull på för den kvantitet som överstiger 74000 tonunder tiden 1984. 1984/85 avses dentullfria kvantiteten minskas fill . Vad som händer därefter är ännuinte klart. Enligt gällande avtal har EG möjlighet att minska den tullfriakvantiteten ända ner till . EG:s agerande på detta område är givetvis oroväckande försvensk fiskerinäring. Situationen kräver ett kraftfullt agerande från densvenska regeringens sida, om nödvändigt inkluderande de motåtgärder som gjordaöverenskommelser med EG ger utrymme till. Med hänvisning härtill hemställer jag om att få ställaföljande frågor till handelsministern: Vilka förklaringar har den erhållitfill EG:s åtgärder mot sillimporten? Vilka åtgärderhar regeringen vidtagit resp. avser regeringen att vidta med anledning av denuppkomna situationen? Övervägerregeringen åtgärder mot svensk import av fiskprodukter från EG-området, om entillfredsställande lösning inte kan nås förhandlingsvägen? 1983/84:102av (vpk) till statsrådet om åtgärder för atthindra att värdefull konst säljs till utlandet: Konst har i allt högre grad blivitspekulationsobjekt. Därmed ökar risken att värdefulla konstverk försvinner frånmuseerna. Allmänheten berövas möjligheten att ta del av konstverken. Detta problem har aktualiserats genom planerna pä attmålningen skall försäljas på Bukowskiauktionen. Målningen, som ägsav en svensk affärsman i , har senare år funnits på iLinköping. Det är naturligt att ett konstverk som reproducerats i såstor skala och som finns i så många svenska hem tilldrar sig särskilt intresse.Problemet gäller dock inte enbart Grindslanten, utan är betydligt mervittomfattande. Det aktualiserar principiella frågor. Det börvara ett intresse att rädda värdefulla konstverk åt våra museer, så att alstren blir tillgängliga för en bred allmänhet.Museernas möjligheter att konkurrera med kapitalstarka personer är dockbegränsade. När det gällersärskilt betydelsefulla kulturföremål där risk föreligger att de kan föras utur landet finns vissa möjligheter att anslå statliga medel för inköp.Motsvarande möjligheter borde finnas för att motverka privatisering av särskiltvärdefulla konstskatter. Lagstiftning både mot utförsel av vissa kulturföremåloch för att åt museer och allmänhet bevara värdefulla konstverk förefallernödvändig. Med hänvisning till det anförda vill jag fråga statsrådet: är regeringen beredd vidta för att trygga allmänhetens tillgång tillsärskilt värdefulla konstverk? 1983/84:103 av i (vpk) tillkommunikationsministern om SJ:s service på mindre orter: SJ vill nu minska antalet tågstoppvid station så att inga tåg på linjen gör uppehållvid stationen i fortsättningen. Efter många års försämringar vad gällertåguppehåll så återstår nu endast uppehåll på linjen /. kommun har drabbats hårt av stålkrisen ochstår med stor arbetslöshet och stort bostadsöverskott. ligger iHallstahammars kommun och betjänar en befolkning på ca 18000 personer. Kommunenär i stort behov av goda förbindelser för att kunna upprätthålla och helst ökaantalet människor som pendlar till och från arbetet. station ärdessutom en knutpunkt för de ovannämnda järnvägslinjerna och betjänar som sådanen stor del av västra . Som skäl för försämringarna anför SJ att man måste minskarestiderna på linjen för att vinna fler resande, och man pekarpå City som bevis för framgång i konkurrensen med andra trafikmedel.Ökade restider för dem som bor efter linjen mellan de stora städerna synes intespela någon som helst roll för SJ. Mot bakgrundav ovanstående vill jag fråga: Vilka åtgärder är regeringen beredd att vidta för attförmå SJ att upprätthålla en godtagbar service också på mindre, menbetydelsefulla orter, t. ex. ? 9 § Meddelande om frågor Meddelades att följande frågorframställts 1983/84:330av () till försvarsministern om de värnpliktigas hemresor: Vid olika tillfällen har frånregeringens sida uttalats Bragelöften om att ta krafttag mot byråkrati och krångel.Jag vill gärna ge statsrådet en chans att visa sinhandlingskraft på detta område - eventuellt i samarbete med Nr 79kommunikationsministern. När en värnpliktig skall resa hem i samband medveckoslutsledigheter och liknande skall han skriva ut enbiljettbeställning i fem exemplar, få denna underskriven av kompaniadjutantsamt därefter bege sig till , där erforderhg biljett utfärdas. Vad som sedan händer med de olika exemplaren avbiljettbeställningen är en för mig väl bevarad hemlighet, men jag räknar medatt ett ganska stort antal funktionärer inom SJ/SAS/samt försvarsmaktenanvänder nog så många timmar för att klara avräkningen, även om blanketten ärförstämplad med uppgifter om resebyrå och kundnummer etc. utöver löpandenummer. För den oinvigde förefaller denna metod för att tillgodoseden värnpliktiges intressen enligt gällande bestämmelser samt avräkningenmellan två statliga myndigheter vara ett utomordentligt exempel på tungroddhet.Här försöker länshuvudmän m.fl. att genom klippkort, rabatthäften etc. attförbilliga för resenärer och reducera kostnaderna för biljetthantering m.m. Mensådana strävanden synes inte ha föresvävat berörda organ inom försvaret ochberörda kommunikationsföretag. Medhänvisning till det anförda vill jag fråga; Avser försvarsministern att tainitiativ till förenklingar och reducerad byråkrati när det gäller devärnpliktigas ledighetsresor? 1983/84:331av () till försvarsministern om de ekonomiska förmånerna vidkompanibefälsutbildningen: a. att utbildningspremien för kompanibefälsutbildning skulle slopas ochersättas med en högre dagpenning. Man kan givetvis diskutera det lämpliga i ensådan åtgärd, men det är inte avsikten med min fråga. Vad som är väsentligt viden sådan här omläggning är emellertid att de som berörs av omläggningen blirväl informerade och dessutom inte drabbas retroaktivt. Av tidningsinlägg i bl. iår att döma tycks emellertid varken information eller samordning ha fungerattillfredsställande. Tvärtom tycks det vara så att många som accepterat denaktuella kompanibefälsutbildningen, bl. a. för premiens skull, inte ens vidinryckningen - vilket ju ändå skulle varit alltför sent - blev informerade omde nya reglerna. Under hänvisning till detta ber jag att få ställa följandetvå frågor till försvarsministern: Hur har informationen om de nyareglerna beträffande ekonomiska förmåner vid kompanibefälsutbildning ordnats? Om informationen uppenbarligenlämnats , avser då statsrådet att vidta några åtgärder för att hålla deberörda eleverna ekonomiskt skadeslösa? 1983/84:332 av IvarFranzén (c) till jordbruksministern om försurningsskadorna på skog: Skogsstyrelsensrapport om försurningsskadorna i skogen är alarmerande. Mot denna bakgrund villjag ställa följande fråga till jordbruksministern: åtgärder ämnarregeringen vidta med anledning av rapporten? 1983/84:333av förste vice talman () till flnansminis-tern om rättenatt kvitta underskott i villafastighet mot inkomst av kapital: Villaägare har utlovats möjligheten att kunnakvitta underskott i sitt egnahem . mot inkomster av kapital.Har ena maken underskott och den andra kapitalinkomsten är de emellertidberövade kvittningsrätten genom beslut. Däremottycks få vara medvetna om att detta också kommer att gälla imånga fall dä samma make har både kapitalinkomsten och underskottet. Jag avserde fall dä den andre maken har den högsta A-inkomsten och denna fillsammans medmakarnas B-inkomster överstiger brytpunkten. Ettsådant fall må återges: Mannen har marginalskatt. iA-inkomst, en kapitalinkomst på . samt ett villaunderskott på 20 000kr. Trots att hennes B-inkomst är . )sambeskattas hela hennes kapitalinkomst med undantag av ett grundavdrag på . ovanpå mannens inkomst. Härifrån dras sedan värdet avvillaunderskottet. Detta leder i hennes fall till att B-inkomsten på netto10000 kr. drabbas av en skatt pä . eller 112,. Iall tysthet har således rätten att kvitta egna kapitalinkomster mot egnaunderskott i villa satts ur spel för tusentals äkta makar på ett sätt som tordevara omöjligt för flertalet att genomskåda. Jag vill därför frågafinansministern om han: a) är medveten om att kvittningsrätten på detta sätt sätts ur spel förmånga makar, b) är medveten om att B-inkomsten på detta sätt kan belastas med mer än100% i marginalskatt, c) avser att göra något för att förhindra detta. 1983/84:334 av OswaldSöderqvist (vpk) till utrikesministern om eventuella åtgärder med anledning avrapporter om förhållandena vid det turkiska fängelset i : Förhållandena i det beryktade turkiska fängelset iDiyarbakir har åtskilliga gånger varit uppe till debatt i . De senasteveckorna har nya rapporter kommit om hungerstrejker, som slagits ner medtortyr,, avrättningar och rena massakrer. Detta sker somrepresentanter för nya civila regering försöker få plats iEuropaparlamentet. Den regeringen har tillkommit efter "fixade" valhelt styrda av mihtärjuntan. Någraförsök till förbättringar i Diyarbakir-fängelset har inte gjorts av dennaregering. Jag villdärför fråga utrikesministern: Hur ser den pä den turkiska regeringensstatus och vilka åtgärder ämnar vidta med anledning av rapporterna frånDiyarbakir? 1983/84:335 av () tillkommunikationsministern om SJ:s service på mindre orter: SJ vill nu minska antalet tågstoppvid station, så att inga tåg pä linjen gör uppehållvid stationen i fortsättningen. Efter mänga års försämringar vad gällertåguppehåll återstår nu endast uppehåll på linjen /. kommun har drabbats hårt av stålkrisen ochhar stor arbetslöshet och stort bostadsöverskott. ligger iHallstahammars kommun och betjänar en befolkning på ca 18000 personer. Kommunenär i stort behov av goda förbindelser för att kunna upprätthålla och helst ökaarbetspendlingen. station är dessutom en knutpunkt för de ovannämndajärnvägslinjerna och betjänar som sådan en stor del av västra . Som skäl för försämringen anför SJ att man måste minskarestiderna på linjen för att vinna fler resande, och man pekarpå City som bevis för framgång i konkurrensen med andra trafikmedel.Ökade restider för dem som bor efter linjen mellan de stora städerna synes intespela någon som helst roll för SJ. Motbakgrund av ovanstående vill jag fråga: Anser kommunikationsministern att restiden mellan storastäder är SJ:s enda konkurrensmedel? Kan kommunikationsministern medverka till att förändraSJ:s attityd när det gäller att upprätthålla en godtagbar service också pämindre - men ändock betydelsefulla - orter, t. ex. ? 1983/84:336 av () tilljordbruksministern om djursjukvårdsavgifterna; Regeringen har i åretsbudgetproposition föreslagit att intäkterna från djursjukvårdsavgifterna skallfördubblas under /85 jämfört med innevarande budgetår. Enligtcenterpartiets mening är det viktigt att den fördelning av kostnaderna förveterinärverksamheten som 1982 beslutat om fullföljs.Jordbruksministerns förslag- innebär ett kraftigt avsteg frän denna princip,eftersom djurägarna kommer att fä vidkännas starkt ökade veterinärkostnader.Särskilt allvarligt skulle det vara om en sådan ordning skulle leda till attdjurägare drar sig för att anlita veterinär på grund av de höga kostnaderna ochatt detta i sin tur skulle ge upphov till ökat lidande för djuren. 3 protokoU 1983/84:79-86 Mot denna bakgrund vill jag ställa följande fråga tilljordbruksministern; Är regeringen beredd att ompröva sitt förslagom höjdadjursjukvårdsavgifter, så att det inte får negativ effekt på djurskyddet? 1983/84:337 av () tilljordbruksministern om åtgärder för att främja trädgårdsnäringen; Den svenska trädgårdsnäringen kämpar en hård kamp påmarknaden. underströk, när den presenterade sinaförslag, betydelsen av ett förbättrat gränsskydd.