prot · G709133 · 1983-12-31 00:00:00 — Det är ju också ettmisstag att tro - och ovederhäffigt att påstå - att reklam i TV skulle innebäragratis program för tittarna, i motsats till licensavgiften. Vem betalar dessapengar? Bjuder företagen på dem? Ånej, all reklam tas ut på varornas pris - detär konsumenterna som betalar. Försök inte dölja det! "Reklamfinansieringär en förskönande omskrivning av konsument- och skattefinansieradTV-reklam", för att citera en av de ekonomer som deltagit imassmediadebatten om dessa frågor. Detär också naturligt att fråga sig; Har vi för litet reklam i vårt land? Är detett konsumentkrav att få mer av den varan? Jag tror fakfiskt att de flestasvarar nej på den frågan. Det är ju inte mer reklam de vill ha - det är bättreTV-program. Och det utlovas ju att det skall de få om de är beredda att ta emotreklam-TV. Dåkommer nästa fråga: Vad är det för program man får genom reklampengarna? Deföretag som betalar reklampengar ser på tittarsiffrorna - minsta motståndetslag kommer att följas. Lägsta gemensamma nämnaren för programkvaliteten fårråda, för att citera Nycop. Ett sådant underhåll-ningsskval verkar passiviserande,och många av oss befarar rent av ett analfabetiserande. IngridSundbergs exempel från , där man skulle ha valtnaturbilder från , men väljer den dåliga showen, tycker jag varett utmärkt exempel på vad jag menar. Här är en till; Hur mycket TV vill vi egentligen ha? Hur står sigboken i konkurrensen? - För att inte tala om fidningarna, somredan har svårigheter. Man kan fylla på med friluftslivet, familjesamvaron,föreningslivet och gemenskapen i samhället. Jagmenar: Hur mycket skall TV fillåtas dominera vår tillvaro, och hur mycket är viberedda att acceptera för att få så mycket underhållningsskval som möjligt iTV? Idet här resonemanget har man utgått från att reklam i TV skulle ge en massapengar, ett stort tillskott. Men det är faktiskt tämligen osäkert om det skulle bU så i verkligheten. TV-chefen har gjort engissning, om jag minns rätt, att det skulle bli en tillgång under menatt reklamen sedan knappast skulle ge mera. Vi vet inte heller om annonspengar skulle göra programmenkvalitetsmässigt bättre. Vi är många som tvivlar på det, och det finns ändå enrisk för styrning och för ett felakfigt urval, ett urval som annonsören stårför. I diskussionen om reklampengar kontra avgiftsfinansieringfinns också den komponenten att när man betalar en avgift vet man vad det ärman betalar för och att det är endast apparatinnehavarna som betalar. Men omjag köper en speciell vara därför att jag behöver den, är det inte säkert attjag därför är villig att betala genom företagets reklampengar för ett specielltTV-progfam. Även om jag inte tänker använda TV-reklam somslagträ i debatten - jag anser att den formen är otänkbar hos oss - vill jagändå påstå att TV-reklam inte är något konsumentintresse. Själva reklamen äringen tillgång i sig: den är sällan informativ, den blir med nödvändighetslagords-mässig, det skall hinnas med så mycket på så . Ett av de stora argumenten, som också framförs i denmoderata reservationen 3, är att reklam i TV ändå kommer att nå oss genomutländska satellitsändningar. Men detta är ju verkligen att kapitulera, att geupp! Låt mig göra ett par kanske något hisnande jämförelser. ex. och får vi in förorenad luft - alltså finns det ingenanledning för oss själva att rena våra utsläpp. Eller; Eftersom vi får in knarköver gränserna från andra länder, kan vi lika gärna släppa det fritt i . Vi har väl ändå anledning att värna vår egenart, vår egenkultur, vårt eget arv. Vi vet också ganska litet om hur mycket svenskarnakommer att ta åt sig av de otextade programmen från andra länder. Hotet kanskeinte blir så stort, trots allt. kommer de utländska satellitprogrammenatt kimna tas in bara i de södra delarna av landet, och då måste man också hastora, kostsamma parabolantenner. Även av den anledningen - förutom språkfrågan- blir det ett begränsat antal människor som får ut något av dessa satelliter. Vi menar alltså att det alls inte finns någon anledningfill att förivra oss. Vi har tid att vänta. Inför vi reklam i TV, är den införd- det kan knappast ske en ändring tillbaka. Men om vi inte inför reklam har vivår handlingsfrihet kvar. Det är ingenting som brådskar. Jag kan inte låta bli att i det här sammanhanget påpekaatt situationen för /TV med all säkerhet hade varit bättre i dagom inte den borgerliga regeringen tvingat igenom den olycksaligasönderslagningen i flera bolag. Den har stulit pengar, tid och ork, som istället kunde ha använts fill att göra program. Jag tycker att det voreklädsamt om kunde erkänna att detta var ett misstag. Jag vill till säga att en del av defrågor som han tog upp kommer att ägna sig åt, enligt denuppdelning som vi har gjort. Jag villdock säga någonting om den något underliga debattkonsten att ta upp det som en enskild s-medlem säger i en lokalfidningeller det som en enda förening inom en sidoorganisation till partietdiskuterade angående parabolantenner. Jag skulle på samma grunder kunna ställaJan-Erik och till svars för hur en lokal ledandefolkpartist i gick emot byggandet av länsmuseum. Jag tycker att detär fel sätt att föra debatten. F. ö. tycker jag fortfarande att allemansradion är klartöverlägsen närradion, framför allt ur demokratisynpunkt. Jag skulle även kunna citera åtminstone två ledandeartiklar i stora tidning , som går emot reklam i TV.Man kan undra vad säger om det. Jag yrkaralltså avslag på reservationerna 3 och 4. När det gäller vpk-reservafionen nr 5 hänvisar vi fill vadstatsrådet sagt i en debatt här i , nämligen att isamband med förberedelserna för ett nytt radioavtal bör finansieringsfrågornabelysas ingående. Förberedelserna kothmer att ske i en parlamentariskberedning. Även inom behandlas dessa frågor inför den nyaavtalsperioden och i det interna arbete som pågår i anledning av den. Vi avstyrkerdärför reservation nr 5. Reservafion nr 6 av vpk är enligt min uppfattning entämligen onödig reservation. Jag tror att den som läser betänkandet och sedanreservationen får litet huvudbry med vari skillnaden egentligen består. Attalla försök med kabel-TV skall ske i enlighet med de kulturpolitiska målen ären självklarhet. Jag yrkar alltså avslag på reservation nr 6. Låt mig avsluta med ett citat av ErnstWigforss. Han är borta nu och därmed godkänd även inom borgerliga kretsar. För50 år sedan ungefär sade han: "Att koppla av det privata vinstintressetblir inte ett medel att minska människans frihet utan att öka den." Jagyrkar alltså bifall till kulturutskottets hemställan i betänkande nr 17 ochavslag på motionerna 3, 4, 5 och 6. 7INGRID () replik: Siffror brukar tala, . Enligtde undersökningar som är gjorda räknar man med att 1985 kommer lägst ochhögst av hushåll att kunna ta emot satellitsändningar. 1990, ochdet är inte så värst långt dit, räknar man som lägst och somhögst. Det är inte några få. Man blir nästan förtvivlad när man lyssnar på TyraJohansson. Det blev inte femte gången gillt. Jag tvivlar på att det blir sjättegången gillt. Det blir nog "aldrig gillt" när det gäller att förståvad reklam i TV innebär. Allt förarbete har syftat till att helt fristående,speciella snuttar med reklam läggs in på vissa, företrädesvis fasta tider, utanatt företagen som annonserar har någon som helst påverkan på placeringen elleratt reklamen på något sätt får påverka programmen. Det är det systemet man hari , och där fungerar det alldeles utomordentligt. Jag skulle önska attTyra kunde fara dit och titta hur reklam-TV fungerar. Jag blirockså något chockad över den totala reklamfientlighet som gav uttryck för. Hon menade att konsumenterna fårbetala reklamen i TV. Ja, tidningsläsarna betalar i så fall annonserna ifidningarna. Är det så menar? Jag ser det som ettkonsumentintresse att vi får en delvis reklamfinansierad TV, eftersomkonsumenterna i så fall åtminstone slipper höjningen av mottagaravgifterna. har sagt att det nu är högerkrafterna somställer frågorna och socialdemokraterna som inte kan svara. Jag skulle viljasäga att här har jag som moderat ställt en fråga och fortfarande icke fåttsvar. Vad har ni emot reklam i TV? erinrade omoch drog fram direkfiven. Där står bara att det inte skall vara reklam i TV.Men vad är skälet? Skälet att man skulle kunna påverka programmen kan vi tabort. Vi kan, som sade, ta bort det motstånd som har funnitshos pressfolk mot reklam i TV. Det finns konkreta undersökningar som visar atttittarna är villiga att godta reklam. Sedan vill jag också säga ett par ord när det gällerkonkurrens utifrån. Tvivlar på att det kommer reklam i våraTV-apparater även om den inte förmedlas via svensk TV, tvivlar hon på attsvenska folket, inte sänder, med storsannolikhet kommer att ta in utländska sändningar? Det kommer att vara denfaktiska verkligheten. Man brukar tala om att gömma huvudet i busken. Och detverkar som om det är vad ni gör. Jag ställde i mitt första anförande frågan:Har socialdemokraterna låtit tiden gå förbi helt och hållet? Jag ställerfrågan en gång till. 8JAN-ERIK () replik: inlägg var något förvirrat.Jag passade på att berömma kulturministern för den tillnyktring ietermediadebatten som har skett i och med hans tillträde. Och så sätter TyraJohansson i gång något slags rättegång när det gäller exemplen. Jag förstår över huvud taget inte vad på. tillhörde själv dem som fäktades mest energiskt motnärradion. Och inte fanns det något intresse för nordisk TV-samverkan! Jagpåpekar då, att det har skett en tillnyktring i debatten och att mångasocialdemokrater är mer verklighetsförankrade . Jag menade detsom en komplimang, och jag kan försäkra att det inte fanns någon kritik motTyra på den punkten. Sedan ville att jag skulle erkänna demisstag som gjordes i samband med radio- och TV-reform. Jag kanske kanfå anledning återkomma till det mer utförligt i ett annat sammanhang än i enreplik till . Jag förstår att det är svårt att förbereda ett inlägg ikammaren i en debatt som denna. Vi har inte haft så storameningsskiljaktigheter formellt i utskottet, och därför valde jag att tala omdet arbete som den parlamentariska beredningen skall syssla med. Jag konstaterar att i debatten inte ärnågon nyansernas mästare. Nr 133 Anf. 9 (vpk) replik; Onsdaeen den " talman! Jag tycker att var litet motsägelsefullnär hon "PP Pk-reservationen. Tillatt börja med framhåller hur billigt det egentiigen är att höra på radio och se på TV, att vi har en uniktlåg Radio och licensavgift i det här landet. television " sedan, här vi kräver enmindre höjning med . ungefärhälften av vad en kvällstidning kostar - är det helt plötsligt stopp.Då säger att finansieringsformerna skall ses över. Det är bra.Det föreslår vi också i vår motion. I framfiden kan man tänka sig andra vägarän höjning av licenserna - om ock icke reklam. Men det är nu pengarna behövs. Om hadelyssnat på vad jag sade om hur man inom styrelsen för bedömeratt produktionen kommer att utvecklas - om dessa hårdarationaliseringskrav skall gälla - tror jag att hon kunde ha ställt upp pådenna höjning med . Det är ju ett faktum att de hårda rationaliseringskravenhar drabbat bolagen mycket hårt och drivit och driver fram ett slags otygladkommersialism, som klart strider mot målsättningen att skallvara ett public service-företag. Jag vet inte om har lyssnattill uppenbarliga förtjusning över kabelutbyggnaden och demiljardbelopp som det är fråga om och om hon har bedömt sådanasatsningar mot de kulturpolitiska målen. I annat fall skulle jag rekommenderaen genomläsning av de mål som har lagt fast för kulturpolitiken. 10 () replik: Till vill jag säga att allasiffror som vi har i det här fallet är osäkra - det tror jag vi kan vara ganskaöverens om. Och hur kan vi veta att programmen inte egentligen styrs på någotsätt av annonsörerna? Det ligger ju absolut i deras intresse. Skillnaderna mellan reklam i TV och i fidningar skulle detbehöva sägas mycket mer om. Men en skillnad är att i fidningarna har annonsernamycket större möjligheter att bli informafiva och därmed mycket bättre förkonsumenterna. Sedan har det ju också att göra med själva finansieringen avtidningar. Till : Frågorna om finansieringen är såutförligt besvarade i utskottets betänkande att jag tyckte det var onödigt attläsa upp det här igen. Jag har inget att fillägga utöver det som står ibetänkandet om finansieringsfrågorna. Beträffande inlägg vill jag bara sägaatt det vore skönt om någonsin tillnyktrade. 11 () replik: Ett kort svar på fråga;Fristående programbolag som gör programfilmerna, vilka sänds på fasta tider,ger inga möjligheter till påverkan på programmen. 12 () replik: Jag avstår från replik till . Jag har begärt ordet för att tala omföreträdesvis två punkter. Jag tycker att det är viktigt att det i en debatt,som rör anslagen och verksamheten för och Televisionunder kommande år, också sägs att det faktiskt produceras en del program, bådei radio och i television, och att den programverksamheten är mycket bra. Debatten ger emellanåt vid handen att läget skulle vara såkatastrofalt att i varje fall inga goda program kunde produceras. förman en diskussion om reklamfinansiering, som om reklamfillskottet - de intäkterman förväntar sig av reklamen - i någon rimlig grad skulle kunna innebära enförstärkning. Det man diskuterar som reklamfinansiering gäller rätt blygsammabelopp. bygger upp sitt inlägg på att jag inteskulle ha redovisat skäl mot TV-reklam. Jag har redovisat mycket klara skäl förregeringens ställningstagande i direkfiven till massmediekommittén. Viljan att säkra tidningarnas utgivning och tidningarnasekonomi är en sak. Det finns en rad andra skäl, alltifrån det som handlar omatt säkra ställning som public service-organ genom att geföretaget och dess dotterbolag en säker, oberoende och billig finansiering.Reklamen är nämligen dyr. Det är i och för sig riktigt att konsumenterna alltidbetalar på det ena eller andra sättet vad de ser, och de betalar naturligtvisockså reklamkostnaderna. Reklamen i TV - om man ser den strikt från SverigesRadios synpunkt - innebär ju då att en mycket stor del av det som man betalarför reklam kommer att gå åt tiU produktion av reklam och kringkostnader. Medanlicensavgiften egentligen till praktiskt taget varje krona går till program, sågår i varje fall minst hälften av varje reklamkrona någon annanstans än tillprogram. Jag tycker att också det kan vara viktigt att komma ihåg. Jag har pekat på att vi inte har anledning att sägaja till reklam i television, därför att vi får en ny mediasituation. Jag utgårnämligen ifrån att den kommer. Och den innebär naturligtvis då att läget blirett annat i . De som vill ha reklam i TV stiger upp och säger att vi jukan lägga annonserna på tider när folk inte tittar TV eller när de kan låta bliatt titta på TV. Det skall man naturligtvis värdera in när man gör en ekonomiskbedömning av möjligheterna, och det har jag gjort. Och man vet att i detmellanrum som finns mellan TV:s Rapport och det program som kommer kl. 8, närdet visas olika typer av information, faller en stor del av tittandet bort. Detär en bedömning som också reklamköparen måste göra. Han söker självfalletannonsplatsen på det ställe där han förutsätter att någon tittar på hansannons. Företagen är rimligtvis främst intresserade av att sälja sina varor ochmindre intresserade av att göra goda TV-program. Om vi då hamnar i en situation där TV-sändningar som nåross utifrån innehåller reklam, blir alldeles uppenbart marknadsbilden en annanän . 2 protokoll 1983/84:133-134 Den kommeratt bli annorlunda också i och samt i andra länder som i daghar nationella system. De kommer inte att kunna ha ett nationellt system på enreklammarknad som är internationell. Det är ganska naturligt att det blir så.Det finns länder i vilka ett ganska stort antal TV-kanaler konkurrerar medvarandra om reklamen. I varje fall i ett av dessa, , kan vi se hur reklamenutformas. finns det anledning att peka på att reklamfinansieringen ärosäker. frågar varför jag inte låter företagensjälva göra sin bedömning av värdet av reklam-TV. Jo, det får de göra, men jagtycker att de skall bedöma värdet för företagens del. Vad jag diskuterar ärvärdet för del. Vilka möjligheter har attreklamfinan-siera? Allt talar enligt min mening för att detta är någontingosäkert. När jag påpekar att de många TV-kanalerna, den storaspridningen, faktiskt är ett argument mot och inte för reklam-TV, då blir jagaldrig bemött i sak. Då talar man alltid om parabolförbud, som om jag hadeförespråkat det. har konstaterat att jag inte har gjortdet. Jag tycker att folk skall kunna se på de program de vill, även programfrån satellitsändningar. Vad vi här skäll ta ställning till är hur vi skallkunna finansiera vår nationella radio och TV. Påverkan på pressen är en fråga som det naturligtvis ocksåär intressant att tala om. söker upp det argument som sägeratt det egentligen bara är direktreklamen som drabbas. Ja, det sägs i allaundersökningar. Eller också säger man att dagspressens annonsintäkter ökarsamfidigt som man inför TV-reklam. Men man glömmer bort att tala om att det hargällt i ett öch annat land som har haft en stark ekonomisk expansion. Samtidigtsom TV-reklam införts där har alltså konsumfionsmarknaden ökat. Men i dagensläge med en vikande eller i varje fall stagnerande ekonomi finns det inget somtalar för att annonsmarknaden skulle öka. Jag gjorde en genomgång avden post som hamnade i brevlådan inkl. den direktreklam som kom. nådde mig en rad erbjudanden från olika handlare, alltifrån O UFritidslager till textilinsamlingen Evangelisten, som skulle äga rum påtorsdag. Den enda direktreklam som var generell var sessionsfidning, dvs. det nummer som skulle finansiera alla våraTV-program framöver. När jag sade detta på möte mötte jaginvändningen att man måste lita på forskningen och inte på vad som hamnar ibrevlådorna. Men jag fillhör dem som tror att det emellanåt är en poäng attockså se fill verkligheten och inte bara läsa forskningsrapporter. Jag läserockså forskningsrapporter och har bl. a. tagit del av den av åberopade rapporten, som handelshögskolefolket har gjort. Den var intressant.Man säger bl. a. att om TV-reklam via satellit leder fill att svenskbilindustri mister 5 procentandelar kommer si och så många människor att mistasina jobb. Det är ju en villkorssats som låter sig formuleras. Men det stårockså så här, och det är intressant: "Redan mot slutet av decenniet finnsdet med all säkerhet över 100 satellit-TV-kanaler. framfill att av de svenska hushållen kan se satellit-TV 1990. Vartannatsvenskt hushåll bUr alltså mottagligt för reklam från utlandet." Forskarnaär säkra på sin sak och kan nästan räkna fram varje "gubbe" somtittar på TV. I undersökningen säger man nämligen så här: "Enligt enprognos väljer av tittarna något av satellit-TV-programmen under bästasändningstid. Det blir i så fall sport-, underhållnings- och naturprogram därdet inte behövs så stora språkkunskaper." Låtoss gå igenom vad dessa siffror står för. Anta att det rör sig om 4 miljonertittare, varav hälften kan se dessa satellitprogram. Det blir alltså 2miljoner. av 2 miljoner är 360 000. De360 000 tittarna skall fördela sig på mer än 100 kanaler- och så skall dedessutom betala alla TV-program! Det är i snitt 3 600 per kanal som skall delsbetala TV-programmen, dels knäcka svensk bilindustri. Omdet är så, som forskarna säger, att vi får så många kanaler, då är det ett mycket starkt argument för min tes att reklam-TV har sett sina bästa dagar. Ett reklammedium som når så få människor och har en så splittrad bild som det här handlar om kommer att visa sig vara ett mycket dåligt finansierings medel för svensk television. Det är därför vi skall säga nej till reklami televisionen. 14 () replik: slutade med att ge ett skäl, för vilket jag tackar,till att man på socialdemokratiskt håll inte vill ha reklam i TV, nämligen attdet är ett dåligt finansieringssätt. Vad han glömmer bort är att han gör enbedömning som går stick i stäv mot den som företagen har gjort i andra länderdär reklamfinansiering förekommer. Rapportenfrån redovisar inte bara egna forskningsresultat utan ocksåandra, t. ex. vad det är som gör att vi köper ett visst märke. Man får mycketsnabba bilder, man hinner inte läsa texten, men man får en "image" -det är det ord som står i rapporten, herr talman - av förekomsten av varan. Omdetta står det så här i rapporten: "Entydigaforskningsresultat visar att märken som i jämförelse med konkurrerande märkenminskat sin 'imagebyggande' reklam till förmån för promotion tapparmarknadsandelar . tids forskning visar dessutom att såfå som två ä tre exponeringar för dagligvarumärken i TV-reklam direkt kanpåverka köpbeteendet, bl..a. via 'ord-till-munmetoden'." Jag översätterdå det engelska uttrycket "word of mouth". Hurman än ser på frågan om reklam, är det på det sättet att socialdemokraternavill fatta besluten för näringslivet, helt annorlunda än de beslut somnäringslivet fattar självt. Det var roligt att höra kommentarer,eftersom de trots allt i de två punkterna byggde på sakkunskap. Jag vill ocksåerinra om att jag i mitt anförande sade att jag tycker att television- och det är den första av två punkter - har klarat sinuppgift bra. Närdet däremot gäller synpunkten på reklam kan det hända att undermineringen avBengt redan har börjat. Jag skrev ner vad sade: Vi har ; dag inte orsak att säga ja.Vi får väl, herr talman, se framtiden an. 15 () replik: I likhet med vill jag sägaatt det är viktigt att komma ihåg att programverksamheten är det centrala. Ett stort problem framöver är att televisionen bliralltmer kostsam, och det gäller särskilt i det läge där konkurrensen medutländska bolag blir mera markerad. Mitt förslag är att den parlamentariskaberedningen skall få pröva olika finansieringsmöjligheter för TV, och jag är närmast beredd att förorda en kombination av licens- ochreklamfinansiering. Till sakfrågan vill jag också säga att det är alltidförbudet som måste motiveras, aldrig friheten. Det gäller även på det härområdet. Vi kommer att nås av TV-reklam , ochdet blir en stor frestelse för företag i vissa branscher att använda sig avutländska kanaler. Det är klart att även det bör vägas in. kan vi konstatera att det finns delade meningarmellan partierna och inom partierna i den här frågan. Det naturliga är då attden parlamentariska beredningen får frihet att pröva olikafinansieringsmöjligheter och kombinationer av finansieringsmetoder. Låt mig först bara konstatera, att denentusiasm med vilken talar för reklamfinansiering av TV ärytterst behärskad, och av den behärskningen drar jag slutsatser. hävdade att jag, stick i stäv med vad mansäger i andra länder, skulle hävda att vi inte skall ha reklam-TV eller attreklam-TV skulle vara en ointressant finansieringsform. Jag vill då barapåminna om att när man i andra länder har infört reklamfinansiering har detgjorts i en situation där man har kunnat skydda det egna företaget påreklammarknaden. Jag erinrar om att den nya mediesituationen faktiskt innebäratt man icke kan skydda ett nationellt reklam-TV-företag som opererar på eninternationell marknad, eftersom jag förutsätter att inte ärberedd att införa förbud mot parabolantenner för att säkerställa svenskaföretags tillgång till annonsmarknaden i för egen räkning. Jag utgårifrån att den utländska marknaden även i samhälle kommer att varatillgänglig. Jag tar inget beslut för företagens del. Jag har bara sagtatt det vi nu har anledning att diskutera är mediepolitik. I en tidigare debattmed har jag sagt att näringspolitiska skäl naturligtvis skullekunna få betydelse, om svenska företag blir skadade av att inte kunna görareklam i svensk television; det är den effekt som Handelshögskoleutredningenpåstår skulle kunna uppstå. Men då skall man komma ihåg att det inte baragäller från utlandet kommande reklam gentemot svensk reklam. Samma näringspolitiskaargument måste rimligen av rättviseskäl kunna anföras av lokala företagare iSverige gentemot dem som arbetar på riksnivå. accepterardet näringspolitiska argumentet, måste möbelhandlaren i rimligen fåtillgång till ett etermedium.