prot · G70945 · 1983-12-31 00:00:00 — Förslaget är inte avsett att ändra den miljtärabalansen i utan syftar fill att förstärka säkerheten för båda sidor. Vinoterar ett växande intresse för förslaget. Vi är övertygade om att det harframtiden för sig. Därför att frågan om en faktisk användning avslagfältskärnvapen i innefattar kärnvapenavskräckningens mestdjupliggande motsägelse. Idén om en kärnvapenfri zon i skall ses både sornen förtroende skapande åtgärd och som ett medel att stärka säkerheten. En sådanzon skulle förbättra de nordiska ländernas säkerhet genom att minska kärnvapenhoteti vår del av världen. Regeringen fortsätter att aktivt verka för enkärnvapenfri zon i . Som en del av en realistisk nedrustningspolitik bör ettömsesidigt åtagande om ett förbud mot första användning av kärnvapen uppnås. Ensådan restriktion i kärnvapendoktrinerna skulle öka förtroendet och bidra tillatt avvärja ytterligare spekulation om begränsade kärnvapenkrig. En ökadtilltro till konventionella styrkor, som f. n. diskuteras, bör därför åstadkommas.En konventionell balans bör skapas på en lägre rustningsnivå. har för sin del ställt sig bakomförslaget om förbud mot första användning av kärnvapen. har i FN stöttförslag om att kärnvapenstaterna skall anta en sådan deklaration. Den f. d. amerikanske försvarsministern uppmanat NATO att anta en deklaration om icke-förstaanvändning av kärnvapen. senast ingår detta som en del i hans konstruktiva18-punktsprogram för att minska risken för ett kärnvapenkrig. Detta program harpresenterats i tidskriften , Vidare kan den s. k. om förtroende-och säkerhetsskapande åtgärder och nedrustning i bli en hävstång iarbetet att vända misstro till förtroende och undvika risken av väpnad konflikti . neutrala och icke alliansbundna stater kommer förförsta gången att delta i förhandlingen som rör militära säkerhetsfrågor ochnedrustning i . Regeringen lägger stor vikt vid konferensen som har attbesluta om säkerhets- och förtroendeskapande åtgärder i vårt närområde. Sådanaåtgärder kan minska risken för överraskande anfall i , ge impulser politisk avspänning samt.främja och underlätta överenskommelser på nedrustningsområdetunder konferensens andra fas. Men även konferensens första fas ingår som ettled i en nedrustningsprocess. Konferensens mandat uppställer stränga kriterierbeträffande nya säkerhets- och förtroendeskapande åtgärder; De skall omfattahela , vara politiskt bindande och av militär betydelse samt varaförbundna med lämpliga kontrollåtgärder. När det gäller konkreta nedrustningsåtgärder finner jagtre förslag vara särskilt viktiga: Ettfullständigt förbud mot kärnvapenprov. En begränsningav militär forskning och utveckling. En kärnvapenfrysning skulle på ett effektivt sätt hejdakärnvapenkapprustningen. En sådan frysning skall innefatta ett fullständigtförbud mot prov av kärnvapen och kärnvapenbärare, förbud mot produktion ochutplacering av kärnvapen och kärnvapenbärare samt förbud mot produktion avklyvbart material för vapenändamål. Det råder ungefärlig jämbördighet, totalt sett,mellan och kärnvapenarsenaler. En kärnvapenfrysning är därför enrealistisk väg att inleda balanserade och kontrollerbara minskningar avkärnvapen av ohka slag. Detta krav stöds inte bara av ochden folkliga opinionen runt om i världen, utan också av kyrkan och av världensvetenskapsmän. Till denna skara kan också föras arbetarrörelsen, den fackligarörelsen och liberala krafter. Här i stöds fryskravet av alla partierutom . I sitt särskilda yttrande visar att de ställersig utanför den breda folkliga fronten för en kärnvapenfrysning. kritiserade stöd för en kärnvapenfrysning. I en riksdagsdebatt talade hanom "lika betydelsefulla som oroväckande posifionsförflyttningar" ifråga om syn på kärnvapenproblematiken. Han hävdade att nuställt sig bakom krav och synpunkter som tidigare veterligen "inte stöttsav någon enda regering utanför de intimt Sovjetallierades krets". I enDN-artikel gick åter fill hårt angrepp motregeringens fredspolitik. Bildt talade om en "kaskad av illa underbyggdaoch alltmer reservationslösa omfamningar av sovjetiska paradtankar". Mot bakgrund av denna inställning skulle man kunnaförvänta sig en skarp moderat reaktion när frysförslaget tas upp iutrikesutskottet - men icke. nöjer sig med ett särskilt yttrande. konstaterar att supermakternas arsenalerav kärnvapen nu är så stora, att väsentliga nedskärningar av dessa inte skullebehöva påverka balansen i stort. Utskottet konstaterar vidare att många skältalar för uppfattningen att totalt sett en ungefärlig balans råder mellansupermakternas kärnvapenstyrkor och att en reduktion av arsenalerna bör kunnapåbörjas med utgångspunkt därifrån. Det är bl. a. överväganden av detta slagsom fått att ställa sig bakom förslaget om en kärnvapenfrysning. hävdar att man genom att ärmilitärt överlägsen NATO i låser fast ett läge där obalans råder mellanmaktblocken. Men det är meningslöst att tala om obalans, när de båda parternahar så stora kärnvapenarsenaler att de skulle kunna förgöra den europeiskakontinenten om. Detsvensk-mexikanska frysningsförslaget fick även ett brett stöd vid behandlingeni generalförsamlingens första utskott. Särskilt glädjande är att NATO-staternasmassiva motstånd mot förslaget nu har luckrats upp. och , somförra året var de enda stater inom NATO som med ett avstående bröt NATO:snej-röstande, fick sällskap med både och . ÄvenAustralien flyttade sin röst från nej till avstående. En kärnvapenfrysningskulle erbjuda flera fördelar: Den kräver inga långdragnaförhandlingar, utan de två supermakterna kan förklara ett s. k.moratorium. Den är enkel, balanserad ochpraktisk och ger därför goda förutsättningar att mobilisera den allmännaopinionen. Den "lägger lock" på denvapenteknologiska utvecklingen. Det skulle sätta stopp för en ytterst farlig nygeneration av amerikanska och sovjetiska kärnvapen. Den skulle bidra till att hejda enspridning av kärnvapen till länder som inte förfogar över sådana vapen. Denskulle bidra till att hejda en farlig kapprustning i yttre rymden. Ett fullständigt förbud mot kärnvapenprov är ett viktigt element i en kärnvapenfrysning.Det skulle vara ett ytterst viktigt medel att förhindra ytterligare utvecklingav kärnvapen. lade fram ett avtalsutkast i omett fullständigt förbud mot kärnvapenprov. Förslaget är ett försök att finna enkompromiss som borde vara godtagbar för alla stater som en grund för seriösaförhandlingar. Utkastet innefattar ett effektivt internationellt verifikationssystem.Förslaget har mottagits positivt i vida kretsar. De två supermakterna spenderar giganfiska summor påmilitär forskning och utveckling. Den teknologiska förändringen i den militärasektorn överstiger vida förändringen inom den civila. Militära produktersforskningsinnehåll har uppskattats vara 20 gånger större än civila produkters iUSA. Samma mönster gäller sannolikt också i . Den militäraforskningen och utvecklingen driver i särskilt hög grad på kapprustningen. Påven har i ett budskap till världens vetenskapsmän tagitupp den militära forskningens och utvecklingens roll för kapprustningen. Hanuppmanade dem att överge "dödens laboratorier och fabriker". Det är ilaboratorierna allt börjar. Det är där uppfinningarna måste hejdas. Ocksåvetenskapsmännen har ett personligt ansvar. lade vid förra årets generalförsamling fram ettförslag om att det skulle göras en FN-studie om den roll som militär forskningoch utveckling spelar för kapprustningen. Den skall också ge förslag på hur denmilitära forskningen och utvecklingen kan begränsas. Denna studie skall varaklar . Sammanfattningsvis; Vad som behövs i dagens kärvaförhandlingsklimat är konstruktiva förslag för att minska kärnvapnens roll ochbygga upp en politik för gemensam säkerhet som ersättning för den föråldradeavskräckningsdoktrinen. Det är inte med militära utan med politiska medelfreden kan tryggas i världen. 6 protokoll 1983/84:45 har i denna anda vid höstens generalförsamlingtagit två nya nedrustningsinitiativ på centrala och betydelsefulla områden, somtidigare inte behandlats. Det ena förslaget avser en studie om säkerhetspolitiskadoktriner som utgår från förslag om gemensam säkerhet. Detandra avser en studie med syfte att kartlägga den kapprustningen medtonvikt på kärnvapen. Denna FN-studie har förts fram efter krav från . Båda förslagen antogs med mycket breda majoriteter igeneralförsamlingens första politiska utskott. De två expertgrupperna kommeratt tillsättas och inleda sin verksamhet . haruttryckt intresse av att ingå i båda grupperna. Det är glädjande att notera det starka stöd som Sverigesolika nedrustningsförslag fått i FN denna höst trots ett spänt internationelltläge. Det visar vilken betydelsefull roll en liten nation med ett starkt freds-och nedrustningsengagemang kan spela i det internationella arbetet. Under detta anförande övertog andrevice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Anf, 51 () replik: Får jag bara göra en kort kommentar till MajBritt inlägg, som jag tyckte inte innehöll så mycket nytt sombehöver.föranleda debatt. ställde frågan, varför intehar avgivit en reservation i fråga om detta med frysning ochicke-förstaanvändning utan i stället skrivit ett särskilt yttrande. Får jag dåupplysa om att i utrikesutskottets betänkande redovisasSveriges och den ståndpunkt. Vi moderater kan inte gärnareservera oss mot att man refererar det i ett utskottsbetänkande. Men vi tyckteatt i samband med att detta gjordes var det rimligt att vi avgav ett särskiltyttrande, i vilket vi erinrade om vår position, då intog deståndpunkter som refereras i betänkandet. Detta är den något tekniska förklaringen till att viavgivit ett särskilt yttrande i stället för en reservation. Någon politiskskillnad föreligger inte. Jag tycker som sagt inte att MajBritt anförande i övrigt innehöll några nyheter som man skulle behövauppta kammarens tid med i nämnvärd utsträckning. 52MAJ () replik: Det sista får naturligtvis vara uppfattning-om det är värt att uppta kammarens tid eller inte. Men får jag säga att efter klarläggande är detalldeles uppenbart att skiljer ut sig från samtliga andra partier iSveriges riksdag, skiljer ut sig från den stora folkopinionen inte bara iSverige utan i hela , i och runtom i världen, som just nu ser som sinviktigaste uppgift att ställa kravet på supermakterna, att dessa omgående skalldeklarera en kärnvapenfrysning. Det kan vara bra att vi verkligen vet det och attsvenska folket också har det klart för sig. Det är nu uppenbart att inte vill frysakärnvapnen på nuvarande nivå. De vill inte stoppa första-användningen avkärnvapen, helt enkelt därför att de oreserverat tror på terrorbalansen ochbetraktar denna som den yttersta garantin för fred. Jag refererade till en del uttalanden av frånförra hösten, och jag upptäckte att han inte tog avstånd från dem. Har man dengrundsyn som deklarerat här i kammaren och i en serie artiklar - ochden torde delas av hökarna i både öst och väst - så har man också bäddat för enfortsatt upprustning. I fråga om enskilda vapensystem kommer det nämligen alltidatt kunna hävdas att det råder obalans. Öst är överlägset i fråga omvapensystem A, och väst är överlägset då det gäller vapensystem B - och aldrigmötas de två. Den militära balansen kommer man aldrig att uppnå i dennapreciserade mening, och framför allt kommer man aldrig att erkänna att detråder paritet. Att säga nej till fryskravet är i själva verket att sägaja till rustningsspiralen, någonting som innerst inne tydligen är naturligt förmoderaterna, så fixerade som de är vid att räkna vapen på ömse håll. Deerkänner visserligen i sin motion att kärnvapenarsenalerna nu nått en nivålångt utöver vad det finns rimlig militär användning för. Men för dem räckerdetta ändå inte som argument för frysning. I ett gammalt och kritiskt visdomsord heter det att densom har mycket vill ha mer. går okritiskt ännu längre - den som harför mycket måste få ännu mer. Det är avskräckningsfilosofins eviga mara, somrider - avskräckningen skrämmer inte bara motståndaren, den blir enrekyl som träffar avsändaren. Det är hög tid att låta den föråldradeavskräckningsdoktrinen ersättas av en grundsyn som sätter den gemensammasäkerheten i centrum för våra strävanden. Det ger oss en chans att skapa nyaförutsättningar för fred och nedrustning. 53CARL BILDT (m) replik: Avsikten med mitt lilla mera riksdagstekniskapåpekande var kanske inte att ge en förevändning att läsa upp ettuppenbarligen väl förberett skrivet inlägg om någonting som hon hade trottskulle bli föremål för debatt. I stora stycken tycker jag att den debatten äravklarad - i synnerhet den första delen av vad hon sade, eftersom det påmångasätt våren exakt upprepning av vad i ett tidigare skede - närvi hade den egentliga utskottsrundan - uppehöll sig ganska länge vid. Jagfinner ingen anledning att ytterligare gå in i den debatten och inte heller iden frysningsdebatt som vi fört tidigare och där vår ståndpunkt är alldelesklar - i det har rätt. kommer där att lägga utargumenten. Om denna min ytterligare replik ger att läsa upp ännu ett förberett anförande, bjuder jag henne på det. 54MAJ () replik: Skrivna eller icke skrivna inlägg - CarlBildt är mästerlig på att ironisera över andra medlemmar av denna kammare. När vi tagit denna debatt - och det gäller också mig somledamot av kammaren - har vi gjort det i seriös övertygelse om att vi skallföra budskapet vidare till fler - förhoppningsvis också till och fådem att inse att man måste överge sin fastlåsta position när det gällerkärnvapenfrysningen. Jag vet inte om detta är hela det moderata partiets uppfattningeller bara . Jag har anat under den senaste tidens debatt att detfinns en viss skiljelinje mellan den officiella linjen och den som häller fast vid. Jag kunde i mitt första inlägg konstatera att moderaternanu har övergivit sin orealistiska ståndpunkt om att frihet i skullegöras till en förutsättning för nedrustningsarbetet. Jag hoppas att det inteskall dröja alltför länge, , innan de också överger sinavskräckningsfilosofi och inser att det inte är med militära medel man löservärldens sociala och politiska problem, utan med politiska metoder. 55PÄR (): har redovisatcenterns allmänna syn på nedrustningsfrågorna. Jag skall inte upprepa vad honsagt utan vill instämma i hennes anförande. I detta sammanhang vill jag också påminna om en debatt somfördes här i kammaren , dvs. för knappt två månader sedan.Det var en frågedebatt som gällde utplaceringen av medeldistansrobotar iEuropa. Då framförde förslaget att vi i skulle protesteramot detta genom ett kort produktionsstopp. Den gången väckte det inte någotstörre intresse från utrikesministerns sida. har framfört sammatanke här . Jag vill då gärna uttrycka förhoppningen att det skallinnebära att tanken nu får genomslag också bland socialdemokraterna och att vikanske rent av kan få idé förverkligad. Vi noterar med stortillfredsställelse det intresse som nu visat för idén. I övrigt har jag tänkt ta upp några speciella aspekter pånedrustningsdebatten. Vi får snart en konferens här i omförtroendeskapande åtgärder. Den har redan kommenterats utförligt både här ochi andra sammanhang. Vi vet att en för oss mycket viktig förtroendeskapandeåtgärd vore tillskapandet av en kärnvapenfri zon i . Vi har upplevt en tendens till attNorden har fått en ökad strategisk betydelse i de europeiska sammanhangen.Risken för att vi skulle bli indragna i konflikthandlingar har ökat i och meddetta. En förhoppning bakom förslaget om en kärnvapenfri zon i ärnaturligtvis att kunna vända denna utveckling och bidra till en avspänning iNordeuropa. Därför är det också viktigt att en zonlösning inte bara innebär konstaterar att de nordiska länderna själva är kärnvapenfria, utan att detockså leder till eftergifter från de militärblock som omger oss. Ett syfte medarbetet för en kärnvapenfri zon i måste alltså vara att åstadkomma ensänkning av rustningsnivån,framför allt på kärnvapenområdet, i hela norra . Därför är det viktigtatt det står helt klart att vi förutsätter att en zonlösning kommer attinnebära att också blir fri från kärnvapenbärare liksom också deövriga områdena omkring de nordiska länderna. Om man lyckas nå ett sådant mål,tror jag att man säkert kan hävda att genomförandet av en kärnvapenfri zon iNorden innebär avspänning och nedrustning i norra och därmed ett viktigtbidrag till kärnvapennedrustningen i hela . Vi vet att de politiska svårigheterna att nå fram tilldenna lösning f. n. är betydande. Men det faktum att vi inte ser någonmöjlighet att snart få beslut i denna riktning får inte leda till att vi gerupp arbetet. Det är viktigt med en fortsatt bred och konkret debatt angåendeförslaget om en kärnvapenfri zon i . Själv har jag förmånen att sitta med i en nordiskarbetsgrupp som sysslar med den här frågan och som har förankring ifolkrörelser, politiska partier och kyrkor i de olika nordiska länderna. Det ärviktigt att få en gemensam nordisk debatt, där man alltså inte bara diskuterari varje land för sig utifrån sina egna speciella förutsättningar, utan där mandiskuterar det hela som en gemensam nordisk angelägenhet. Detta zonförslag ärett försök i den riktningen. Den motion av mig som behandlas i betänkandet, 1776, om enregional nedrustningskonferens för måste ses i detta perspektiv.Tanken i min motion är att det skulle ordnas en konferens av ungefär sammamodell som MBFR-förhandlingarna i , fast förhoppningsvis något meraframgångsrik, och att man skulle kunna sänka rustningsnivån också när detgäller de konventionella vapnen. Utskottet hänvisar till att de här frågorna mycket väl kankomma att diskuteras under eller i det senare skedet avde nu aktuella förhandlingarna om förtroendeskapande åtgärder. Jag tycker förmin del att det är riktigt och rimligt att vi koncentrerar oss på Stockholmskonferensen.Därför har jag ingenting att erinra mot utskottets behandling av min mofion. När det gäller zoner är det inte bara den kärnvapenfriazonen i som har diskuterats. Också en annan zon har varit på tapeten,nämligen den kärnvapenfria korridor i som har föreslagits. Jagvill, herr talman, säga att jag tycker det är ett mycket bra förslag som harkommit fram från . Det tråkiga är bara att förslaget nuförefaller att åtminstone t. v. vara tämligen dött. Det allvarliga är att densom har avlivat eller åtminstone nästan avlivat förslaget är den svenskaregeringen. Med den hemliga diplomati som man i andra sammanhangtillämpar kunde man ha skaffat sig en bred förankring i både öst och väst fördet här förslaget och på det sättet sett till att förslaget skulle kunna förasfram t. ex. vid , i ett läge då man visste att man hadeförslaget väl förankrat. I stället för att göra på det sättet har man nu gjortförslaget till ett slagträ i öst-väst-debatten. Den valdeatt gå ut med vad man kallade sonderingar kring den här korridoren. sonderingari den bemärkelse att man försiktigt kände sig för var olika länder stod, utanman använde sig av former som skulle ge största möjliga publicitet förförslaget, för de kontakter som man tog och därmed naturligtvis också för desvar som man skulle få. Man valde att göra detta när fråganskulle kunna komma att användas i en valrörelse i ett av de viktigaste berördaländerna, nämligen . ser vi resultatet av denna märkliga hantering avkorridorfrågan. De flesta västländer har med varierande grader av oviljamarkerat sitt avståndstagande från förslaget. Östländerna har välkomnat detoch t. o. m. föreslagit att korridoren skulle utvecklas. Frågan om enkärnvapenfri korridor i har alltså förlorat sin ställning av att varaett fristående förslag med neutral förankring och har blivit en del islagsmålet mellan öst och väst. Genom den här hanteringen har alltså ett konstruktivt ochpositivt förslag kvävts i sin linda. Jag vet inte, herr talman, om det är ettuttryck för något slags utrikespolitisk klumpighet från regeringens sida ellerom önskan att få största möjliga publicitet blev starkare än intresset försakfrågan. Att sakfrågan har gjorts en dundrande otjänst, den saken är klar.Låt oss bara hoppas att frågan trots regeringens hantering av den ändå harlivskraft nog att överleva och återkomma. Det hade varit värdefullt, herr talman, att fåutrikesministerns kommentar till den här viktiga frågan. Men han har intebedömt nedrustningsfrågorna vara av sådan betydelse att han ansett sig böravara närvarande i kammaren när de behandlas. Jag vet inte om som väl får anses vara det närmaste ett statsråd vi kan komma i det härsammanhanget - kan förklara närmare hur man har hanterat frågan om korridoren. En annan viktig förutsättning för att skapa ett klimat sommöjliggör kärnvapennedrustning är att förhindra spridning av kärnvapen,förhindra att nya stater skaffar sig kärnvapen. Länge försökte man förneka attdet skulle finnas ett samband mellan civil - eller som man gärna sade, fredlig-kärnkraft och kärnkraft för militära ändamål, kärnvapen. är ingenlängre beredd att göra det, förmodar jag. Den tekniska utvecklingen har skapaten situation där sambandet bara är alltför uppenbart. Därför borde det vara en självklar trovärdighetsfråga förSverige att skapa fullständiga garanfier för att teknik, material ellerutrustning från aldrig någonsin kommer att användas för vapenändamål iandra länder. Det finns bara ett sätt att skapa sådana garantier; att säga ettklart nej till svensk uranbrytning, vidare att säga ett fullständigt klart nejtill upparbetning av avfall från svenska kärnkraftverk samt att införa ettkategoriskt förbud mot export av svensk kärnkraftsteknik. Detta borde vara en självklarhet i , men är dettydligen inte. Vi har tvingats att reservera oss i reservationerna 2 och 4. Jagär mycket förvånad över att socialdemokraterna fortfarande inte ställer upp pådessa till synes självklara krav. något valhänta hänvisning tillatt man nu avskaffade villkorslagen var kanske väl absurd. Myten som socialdemokraterna gärna sprider, attvillkorslagen skulle ha skapat bindningar till upparbetning, faller ju om manbara bekvämar sig till att sättasig ned och läsa villkorslagen. Där framgår klart att såväl upparbetning somicke upparbetning är alternativ som villkorslagen möjliggör. Att man i övrigt urholkar säkerhetslagstiftningen iSverige innebär, såvitt jag förstår, inte på något sätt något skydd mot attsvensk utrustning, material eller teknik skulle missbrukas utomlands. Detta är bara ett par enligt min meningcentrala ämnesområden. Andra har berörts tidigare i debatten, och vi kommeråter i flera sammanhang. Jag vill bara avsluta med att yrka bifall till dereservationer i detta betänkande där och namn finnsmed. 56 () replik; kom alltså de reservationer som varmotiveringen till att sattes upp först på talarlistan och fickinleda debatten. Vi fick höra en representant för som verkligeninte skrädde orden, utan talade i termer som självklart, kategoriskt osv. ochatt det var mycket allvarligt att man inte insåg det riktiga och rimliga idessa reservationer. Jag skall inte ta upp en ny stor energidebatt. Så mycketvet vi i alla fall att det var den politik som hörde samman med villkorslagensom ledde fram till att vi fick upparbetningsavtal och fastnade där. Det är intressant att läsa motion till den nyssframlagda propositionen om ny lagstiftning på kärnenergiområdet. Där säger manatt vi måste ta hänsyn till de upparbetningsavtal som tidigare regeringar gåttin på. Vi måste alltså ha övergångsbestämmelser. Med förslaget till ny lagstiftningpå kärnenergiområdet får man nya möjligheter till ytterligare skärpt kontroll.Där föreslås nämligen att regeringen skall bemyndigas uppställa krav påtillstånd för utförsel av produkter som, utan att vara direkt avsedda förframställning av kärnladdning, kan vara av väsentlig betydelse för sådanframställning. Det gäller inte bara sådant som har omedelbar anknytning tillenergiområdet, såvitt jag förstår. Vi har inte i utrikesutskottet haft tillgångtill denna proposition när vi behandlade frågorna. Jag noterar att samtligakrav som har ställts under vår behandling har kommit igen i motioner, som skallbehandlas i näringsutskottet.