prot · G70927 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:27 Förhandlingarna leddes av andre vice talmannen. 1§ Kompletteringsval till utskott Socialdemokratiska riksdagsgruppen har som suppleant iutrikesutskottet under ledighet anmält hans ersättare och som suppleant i kulturutskottet under ledighetanmält hennes ersättare . Moderata samlingspartiets partigrupp har som suppleant iutbildnings- och näringsutskotten under Per ledighet anmält hansersättare . partigrupp har som suppleant i konstitutions-och skatteut-skollen under ledighet anmält hennes ersättareAndres . vice talmannen förklarade valda till suppleant i Andres () suppleant i skatteutskottet Andres () suppleant i utrikesutskottet () suppleant i kulturutskottet () suppleant i utbildningsutskottet () Om dom i visst ärende från suppleanti näringsutskottet () 2 § Justerades protokollet för den 10innevarande månad. 3 § vice talmannen meddeladeatt () denna dag återtagit sin plats i ,varigenom uppdrag som ersättare för honom upphört. 4 § Svar på interpellation 1983/84:24 öm Europadomstolensdom i visst ärende från har frågat om justitieministernär beredd att lämna kammaren en redogörelse för de slutsatser som man harkommit fram till inom angående konsekvenserna för svensklagstiftning av en dom i . har också frågat omjustitieministern anser att oppositionen bör ges möjligheter att delta iberedningsarbetet. Inom pågår ett arbete med ätt analyserakonsekvenserna för vår lagstiftning av dom. För egen del harjag ännu inte hunnit sälta mig in i frågan så långt att jag kan lämnanågon sådan redogörelse som efterfrågar. Jag är inte heller beredd all ta ställning till hurdet fortsatta beredningsarbetet bör bedrivas. 3 (): Del är ett märkligt och otillfredsställandesvar som den nye justitieministern har lämnat. Hans debut kunde knappast havarit sämre. Jag ber högst formellt all få tacka för svaret. frågade jag hans företrädare vilkaåtgärder regeringen ämnade vidta med anledning av den fällande domen motSverige i . Justitieministern lovade då att - ordetomedelbart är ett citat ur anförande från protokollet - beredaärendet i och återkomma med en redogörelse så snart dettaskett. Han skulle då också la ställning till på vilket sätt oppositionen skulleges möjlighet all delta i arbetet. , herr talman, har gått. Ingenting har hörts frånjustitiedepartementet. Det enda som har hänt är all statsministern har gjortett djupt olyckligt uttalande om . Om inte arbetstakten i ärsnigelarlad, kan man inte dra någon annan slutsats än att departementetstruntat i ärendet eller gett det lägsta prioritet. Delta är i och för sig inte så märkligt när det gäller ettsocialdemokratiskt lett departement. Respekten för egendomsskyddet ochrättssäkerheten. vilket denfällande domen i handlar om, har det ibland varit si och så medfrån socialdemokratins sida. är mer än nog för att förberedaen rapport till . Del är jag lämnade in deri nuaktuella interpellationen. Departementet har haft god tid på sig att förberedaett svar. Justitieministern är visserligen ny på sin post, men han har enbakgrund som gör all han snabbt borde ha kunnat sätta sig in i ärendet och avgeett tillfredsställande svar. 1 annat fall kunde han ha kontaktat mig ochföreslagit all vi skulle flytta fram svarsdatum och denna debatt någon ellernågra veckor. Men så har inte skett, och hanteringen av hela ärendet är enförolämpning mot . Eftersom svaret bör ha varit på delning inom helaregeringen, ställer sig alltså denna bakom handlingssättet. Justitieministern gör i sitt s. k. svar klartatt han inte är beredd att sakdiskutera min interpellation, eftersom han ochhans departement inte är förberedda. Mot denna bakgrund är det meningslöst althär och aktualisera de vikliga sakfrågor som åierflnns i interpellationen.Ett svar är emellertid nödvändigt, eftersom har förbundit sig att följaEuroparådets konvention om de mänskliga rättigheterna. Jag kommer därför, herr talman, att nu gå tillkammarkansliet och framställa exakt samma interpellation en gång till.Därigenom kan justitieministern få den ytterligare betänketid som han och hansdepartement anser sig behöva. Om dom i visst ärende från Jag sade i mitt svar på att jag inte hunnit sätta mig in i frågan så långt att jag i dagkunde lämna den fullständiga redogörelse som har begärt. Med delhar jag inte sagt alt det inte skulle ha pågått ett arbete inomjustitiedepartementet som har förflutit sedan interpellerade -tvärtom. Jag ansåg del viktigt alt, innan jag var färdigmed min fullständiga bedömning av de analyser som har gjorts, lämna ett så kortsvar som jag här gjorde. Med anledning av vad sade i sitt inlägg villjag erinra om några saker som har skett inom departementet ochregeringskansliet. Till en början tror jag att håller med migom all del inte är helt lätt alt bedöma vad dom innebär förden nu gällande expropriationslagsliftningen. Vi har nämligen, sedan domenföll, fått en annan lagreglering och praxis. Enligt den nu gällandeexpropriationslagen skall i expropriationstillstånd bestämmas inomvilken saken skall fullföljas genom ansökan om stämning till domstol. Ipraktiken bestäms numera till , och del har utvecklats enpraxis som innebär att tiden inte förlängs. En annan av huvudfrågorna i delta ärende gäller delångvariga byggnadsförbuden. Ett mycket omfattande arbete på detta område harnu slutförts och lett fram till en lagrådsremiss, som har börjatbehandlas av lagrådet. I denna remiss föreslås dels alt gällande byggnadsförbudomgående upphör. Om dom i visst ärende från dels attnya byggnadsförbud inte får meddelas. Jag tycker, , att det finns en del övertoneri denna debatt. Del tyckte jag f. ö. redan innan jag tillträdde somjustitieminister. Hos kommissionen registreras flera hundra klagomål.Genom åren har de allra flesta stater blivit fällda en eller flera gånger.Sverige har fällts vid ett enda tillfälle. Helt allmänt vill jag säga all lagarna är föremål förständig tillsyn, översyn och anpassning till förändrade krav och värderingar.En omständighet som alltid skall beaktas-vid tillsynen och översynen av vårlagstiftning är de bedömningar som görs av . Jag talade omövertoner, men jag vill fråga om han ändå inte håller med om attvår lagstiftning uppfyller myckel högt ställda rättssäkerhetskrav, sett i ettinternationellt perspektiv. Jag är säker på att är beredd attgöra del medgivandet. 5 (): Den nye justitieministern säger alt hantycker att det har funnits övertoner i denna debatt. Ja, det är alldelesriktigt, men de övertonerna har inte kommit från moderat håll. De endaövertoner jag har kunnat konstatera i denna debatt är statsministerns påståendeom att har blivit en lekstuga för regeringsrådet uppmärksamhet som följt på detta uttalande har lett till ett ökat intresseför , och på det sättet har statsministerns uttalande trots alltkanske haft en viss effekt. Vidare säger den nye jusfitieministern att han inte hafttid att sätta sig in i arbetet. Jag vill bara konstatera att ikammaren lovade all arbetet med denna kartläggning skullebedrivas med stor skyndsamhel och att han så fort några resultat förelåg skulleta ställning till i vilken utsträckning oppsitionspartierna kunde beredasmöjligheter att delta i beredningsarbetet, t. ex. i form av en parlamentarisktsammansatt utredning eller arbetsgrupp. har icke någonting hänt somhar redovisats till kammaren eller till offentligheten. Den nyejustitieministern har visserligen inte varit i tjänst särskilt , menordningen brukar vara den att de tjänstemän som handlägger de aktuella ärendenautarbetar ett förslag, som sedan del statsråd som är ansvarigt lar ställningtill och redovisar för kammaren. Den ordningen hade naturligtvis, herr talman,varit möjlig även - om dessa tjänstemän verkligen hade haft detmaterial som lovade i denna kammare. Det ärväl ingen, herr talman, som tror att den nye justitieministern eller andrastatsråd ägnar åt all ta ställning till interpellationssvar. Dethade alltså funnits tillräckligt med tid. redovisar alt det här föreligger en delproblem. Jag är helt medveten om detta. Jag instämmer i hans bedömning attdetta är en komplicerad fråga, men den slutsats jag drar, herr talman, är attdet just därför finns anledning att sätta full fart. Sverigehar i blivit fällt på två vikliga punkter. förstagången detta sker. Ett land som , som ofta har synpunkter på mänskligarättigheter i andra länder, borde väl om något föregå med gott exempel ochsnabbt se till att någonting sker. Jag kan försäkra att den svenskahandläggningen av detta ärende följs med stort intresse i . Vill vislå vakt om det goda rykte som vi eventuellt har, ligger det nog makt uppå attnågonting sker snabbt. Till slut ställde justifieminislern en fråga till mig. Detbrukar vara interpellanten som frågar, men jag skall gärna svara på dennafråga. Jag anser att den svenska lagstiftningen i stora stycken ger etttillfredsställande rättsskydd. Men jag anser också att den på en del områden faktisktinte gör det. Det exempel som vi diskuterar är just ett exempel på att eninternafionell domstol - som sannerligen icke är känd för att fälla någon ionödan, utan tvärtom kännetecknas av stor försiktighet - har ansett att vårlagstiftning icke är förenlig med konvention om de mänskligarättigheterna. Jag kan bara uttrycka en förhoppning om att den nyejusfitieministern skall medverka till aU ytterligare stärka rättssäkerheten.Det innebär bl. a. att en del av de förslag som , med SvenHeurgren i spetsen, har kommit med läggs i papperskorgen. Om tillämpningen av narkotikalagstiftningen Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 1983/84:38 om tillämpningen avnarkotikalagstiftningen har frågat mig vilkaåtgärder jag är beredd att vidta för att få en mer konsekvent och strikttolkning av narkotikalagsliftningen. Bakgrunden till frågan är bl. a. ett påstående frånLennart Brunanders sida om att lagstiftningen om straff för narkotikabrotttolkas olika av polis, åklagare och domstolar på skilda orter. Den som ertappasmed innehav av en viss mängd narkotika skulle få olika hårt straff beroende påvar delta sker. Av interpellationen framgår inte om detta påstående stödsav några undersökningar på området eller vad som annars ligger till grund fördet. Själv kan jag inte vitsorda att det skulle föreligga någraanmärkningsvärda skillnader i praxis i detta hänseende. Allmänt sett vill jag framhålla att den mängd narkotikasom ett narkotikabrott avser - vare sig det gäller innehav eller andra typerav sådant brott -självfallet är av stor betydelse när påföljden skallbestämmas. Här som i andra sammanhang måste man emellertid vidpåföljdsbestämningen ta hänsyn till samtliga omständigheter, däribland t. ex.om narkotikan har varit avsedd för försäljning, om det är fråga om återfall ochom gärningen har varit av särskilt hänsynslös art. För valet mellan fängelseoch icke frihetsberövande påföljder är naturligtvis också personligaomständigheter, t. ex. gärningsmannens eventuella behov av vård och hansvillighet att underkasta sig sådan Om tillämpningen av narkotikalagstiftningen vård, avbetydelse. Att påföljden för ett så allvarligt brott som narkotikabrott skullevara schablonmässigt anknuten till mängden narkotika har aldrig varit avsett. Slutligen vill jag instämma i vad harsagt om att narkotikamissbruket är ett av våra största sociala problem.Regeringens inställning är också alt missbruket skall bekämpas med kraft inomalla samhällsområden. Jag kan här hänvisa till att lagstiftningen om straff förnarkotikabrott har skärpts och till att den särskilda narkotikakommissionsom regeringen har tillkallat har föreslagit en rad ytterligare åtgärder pådetta område. I vissa hänseenden har förslagen redan lett till beslut. 7LENNART BRUNANDER (c): Jag vill tacka vår nye justitieminister försvaret, och jag vill samfidigt önska honom lycka till i hans nya ämbete. Narkotikamissbruket är- som vi tydligen är helt överens om- ett mycket stort problem i vårt samhälle. Det problemet har naturligtvis enrad olika orsaker, och människor börjar med missbruket av olika anledningar. Dekan vara arbetslösa, de kan ha utövat annat missbruk, de kan ha tappat tron påframliden - ja, del finns en rad olika orsaker till detta. Från samhällets sida har en hel del insatser gjorts. Manhar försökt att råda bot på missbruket genom bl. a. information och utbildning,både i skolan och på andra håll, och arbetet måste naturligtvis ske på olikafronter. Man har också tillfört tullen och polisen ökade resurser, och vi harfått en ny narkolikalagsliftning. Men trots delta fortsätter missbruket. Vi har enrekrytering som är alltför stor. Vi kan inte påvisa att det som gjorts har haftnågra riktigt påtagliga verkningar. Till följd av del ökade missbruket uppslårmånga mänskliga problem. Att människor slås ut på det här sättet är ocksåödesdigert för samhället. I arbetet för all bemästra problemen måste vi alla ställaupp - som föräldrar, som medmänniskor, som lärare. Också vi politiker måstebära vårt ansvar. Vi måste ta itu med frågorna varhelst vi är verksamma. Menför att skapa motivation för detta och ge oss säkerhet i våra olika positionerkrävs konsekvens i samhällets uppträdande, bl. a. i fråga om vilka regler somskall gälla i olika sammanhang. Vi måste naturligtvis fortsätta med att i storutsträckning inrikta oss på att jaga de stora narkolikahajarna. Men även om vifår tag i några av dem, är del så mycket pengar med i det här spelet att detdyker upp nya. Samma sak gäller beträffande försäljarna, langarna. Många av demägnar sig åt den här verksamheten därför att de måste finansiera sitt egetmissbruk. Vi måste naturligtvis också hålla efter missbrukarna, så att man fårstopp på rekryteringen. Del får då ske, som jag sade, genom utbildning ochinformation men också genom bestämda regler för vad som händer när man ertappasmed narkofika på sig. Justitieministern har i sitt svar ställt en fråga, om detfinns någon undersökning som grund för påståendet från min sida attlagstiftningen om straff förnarkotikabrott tolkas olika av polis, åklagare och domstolar på skilda orter.Svaret på den frågan är att någon sådan undersökning inte finns. Påslåendetgrundar sig på resonemang med människor som jobbar med detta - vid polis- ochåklagarmyndigheter och sociala förvaltningar. Rättare sagt är del dessa somtagit kontakt med mig, och för att få det här problemet belyst har jagframställt denna interpellation till justitieministern. Efter del att jagframställt inlerpellafionen har jag fortsatt att resonera med dem som sysslarmed dessa frågor. Jag har resonerat med åklagare och poliser, och man har då förmig påpekat att del faktum att lagregleringen gäller både narkotikabrott ochnarkofikaförseelse är en källa till alt man gör dessa olika ställningstaganden.Jag vet inte om detta är en riktig bedömning, men del skulle vara myckel bra omjustitieministern ville gå litet djupare in i detta problem, kanske inte här men i sitt fortsatta arbete, eftersom delta är en så väsentlig fråga föross alla. Den bedömning som man gör från de sociala myndigheternassida och från polis- och åklagarhåll är all allt innehav av narkotika bordebedömas som brott. Men detta är naturligtvis inte bara en fråga om hur vi skalltolka lagen utan också en resursfråga - en fråga om man har möjlighet alt bådepå den sociala sidan och hos polisen följa upp olika åtgärder liksom naturligtvisockså hos tullen för att stoppa inflödet av narkotika. Jag skulle avslutningsvis vilja fråga justitieministern omhan är beredd att ta dessa påpekanden på allvar och undersöka vad som liggerbakom och vilken orsaken kan vara till att man gör olika bedömningar. Ärjustitieministern beredd all la konsekvenserna av det som man då får fram ochvidta de förändringar i lagen eller i vederbörande instruktioner, eller vad somkan behöva göras, så all man får en mer enhetlig och strikt tillämpning av lagen? Om tiUämpningen av narkotikalagstiftningen Jag vill svara på den avslutande frågan medatt säga alt jag faktiskt inte alls tror alt tillämpningen av lagen är så olikasom frågeställaren gör gällande. Men vi följer naturligtvis tillämpningenuppmärksamt. Del är nämligen så all få frågor i mitt arbete och iregeringsarbetet ägnas så stor uppmärksamhet som just narkotikafrågan. 9 (): Jag får lacka för det kompletterande svaret.Vad som inger förtröstan i sammanhanget är att justitieministern säger att fåfrågor engagerar både jusfitieministern och hans medhjälpare så mycket somdenna. Det här är ju faktiskt en myckel viktig fråga, och jag hoppas att vikommer all se resultatet av detta arbete . Överläggningen var härmed avslutad. Om religionslärarnas behov av fortbildning 6 § Svar på interpellation 1983/84:21 om religionslärarnasbehov av fortbildning i har frågat migvilka åtgärder jag avser alt vidta för att tillgodose religionslärarnas behovav fortbildning. Låt mig inledningsvis framhålla alt jag är medveten ombehovet av fortbildning av lärare i ämnet religionskunskap. Låt mig emellertidockså konstatera att systemet för personalutbildning för skolan rymmer ettstort mått av kommunalt inflytande. Ordningen är i största korthet följande.Riksdag och regering anger de områden för personalutbildning som prioriteras.I något fall har preciseringar också skett av hur många som bör få utbildningenoch hur lång den bör vara. Regeringen och bestämmer vilkaförmåner som får lämnas vid tjänstledighet för olika utbildningar. Sedan är dethögskolan som anordnar utbildningen (i de flesta fall) och kommunerna somprioriterar bland de lärare som anmäler sig. Religionskunskap är ett bland många prioriterade områdenför personalutbildningen. Man bör hålla i minnet att det nya systemet förpersonalutbildningen i skolan inte har funnits längre än /83.Vad som kan konstateras är all de kurser i religionskunskap som erbjudits avhögskoleenheterna inte har prioriterats så högt av lärare och kommuner att dealltid kunnat genomföras. Det finns dock enligt min mening ingen anledning attförvånas över alt kommunerna i ett inledande skede vill göra de störstasatsningarna på områden som varit eftersatta i fortbildningssammanhang,exempelvis data ochNO/teknik, särskilt som de är nya eller genomgripande harförändrats i skolan. Jag utgår från att kommunernas val kommer att bli merdifferentierade i takt med att de mest akuta behoven, bl. a. betingade av dennya läroplanen för , tillfredsställs. Jag vill i sammanhanget nämna alt ordningen med lokalskolutveckling medger att den enskilda kommunen väljer andra former förpersonalutbildning än högskolekurser. Har man tillgång till kompetentautbildare inom något område kan kommunen ordna utbildningen i egen regi. Dettakan rent pedagogiskt också vara en fördel, om man ti ex. vill anknytautbildningen till lokala förhållanden. Dessutom kan man den vägen kanske nåflera än med högskoleutbildning. Staten erbjuder personalutbildning för lärare ireligionskunskap. Bedömer man lokalt att det finns ett behov, finns alltsåtillgång till utbildning. Jag menar att del f. n. inte finns anledning attvidta några ytterligare åtgärder för att tillgodose religionskunskapslärarnasbehov av fortbildning. 11BARBRO i (s): Jag vill tacka för svaret.Jag tycker att det är hoppfullt att statsrådet framhåller behovet avfortbildning och att han är medveten om behovet av fortbildning. Jag vet också-och det har jag uttryckt i mininterpellation - att ordningen för att tillgodose behovet rymmer ett stort måttav kommunalt inflytande. Men det är mycket väl känt att ämnet religionskunskapär svårt att undervisa i. Det är ett stort antal lärare som saknar utbildning.Del har nämnts att var fjärde lärare i ämnet inte fått någon kunskap omkristendom. Det nämns också att ämnet kan integreras bort just beroende påbristfällig kunskap hos dem som skall undervisa. Vi vet att fortbildning i ämnet religionskunskap ärangelägen. som staten har det övergripande ansvaret förpersonalutbildning, har de lokala kommunerna ansvaret för att den genomförs.Fortbildning för personalkategorier och för skolans personal syftar både till attbehålla och till att förbättra deras kompetens. Vi vet att fick i uppdrag attkartlägga utbildningsbehovet och ärligen avge förslagom utbildningsinsatser.Statsrådet markerar också i sitt svar att det är somupprättat prioriteringarna. Av statsbidragen till lokal skolutveckling skall 60-80 %användas just för att täcka kostnaderna för studieledig personal. Man kan anseatt de medlen kanske inte används på ett alldeles korrekt sätt, om vissalärarkategorier- i detta fall religionslärarna - inte kommer i fråga. Fr. o. m. /83 disponerar kommunerna resursersom skall användas. Medlen skall användas - och refererar jag en tidigareskolminister - efter en egen frihet. Den tidigare skolministern framhöll attdenna ökade lokala frihet skulle komma att användas för att möta det behov avfortbildning i religionskunskap som just många lärare har - dessutom beroendepå att fortbildningen i religionskunskap är ett prioriterat område. Jag skulle vilja dra den slutsatsen att den lokalafriheten inte varit till någon glädje. Snarare skulle jag vilja uppfatta densom en av decentraliseringens nackdelar. Skolan skall hjälpa eleverna att bearbeta frågorna införlivet och tillvaron. Eleverna skall få vidgade kunskaper om den kristnareligionen med i centrum. Eleverna skall också tadel av andralivsåskådningar än de religiösa. Så heter det i vår läroplan. Undervisningenskall vara vidsynt och objektiv och bidra till att skapa förståelse för värdetav en personlig livsåskådning. Det är också en väsentlig uppgift för skolan och desslärare att vidga kunskaperna om och toleransen mot invandrarna i vårt land.Kunskap och tolerans står i ett direkt och proportionellt förhållande tillvarandra. Ju mer kunskap, desto mer förståelse. Beträffande invandrarna ärderas religioner och kulturmönster något som vi måste få ökad kunskap om. Om har beredskap och beredvillighet attgöra en aktiv insats som initiativtagare och impulsgivare syftande till envidare orientering och personlig fördjupning som gagnar lärarna ireligionskunskap, hur kan dessa impulser nä ut till kommunerna? Det är oroväckande att riksdagsbeslut nonchaleras. Då såmånga kurser fått inställas, kan man känna en befogad fruktan att de olika fortbildningsorganentar detta till intäkt för att inte erbjuda kurser i den omfattning som lärarnahar rätt till. Om religionslärarnas behov av fortbildning Om religionslärarnas behov av fortbildning Jag vet all religionskunskapsämnet har aktualiserats vidupprepade fillfällen här i kammaren inför skilda statsråd. Ändå är min oro befogad. Man kan ställa frågan: Vad kommer att hända med detta skolansäldsta ämne, om man bortser från lärarnas rättmätiga behov av förkovran ochvidareutbildning i sin kunskap och metodik? har behandlat en motion angående denframtida lärarutbildningen i ämnet religionskunskap och säger i sitt betänkande1982/83:6 alt möjligheter finns för redan utbildade lärare att delta ipersonalutbildning i religionskunskap och livsåskådningsfrågor. Jag vill påslå att den inställning som vi skaffar oss ochsom vi sedan bär med oss genom livet i tros- och livsåskådningsfrågor i höggrad präglar våra inbördes relafioner, våra relationer i arbetslivet ochinställningen till de stora världsfrågorna. Kunskap om andra religioner ärockså väsentlig för att vi skall förstå de politiska skeendena i andra länderliksom att en del människors livsåskådning leder till andra uppfattningar än devi har i så viktiga frågor som demokrafi, jämställdhet och mellanfolkligförståelse. Inte minst behöver fredsfostran en grund alt stå på. I den senaste budgetpropositionen framgår under rubrikentill anslaget D 8 i bil. 10 alt fördelar medlen tillfortbildning för det lokala utvecklingsarbetet i och tillfortbildning för klasslärare i naturorienterande och tekniska moment "i styrandeoch stimulerande syfte". säger också i en skrivelse i oktober1982 att inriktningen och omfattningen av verksamheten bör vara huvudsakligendensamma /84. Vi är där nu! Del nya forlbildningssystemel har fungerat mindre än tvåläsår, och man kanske inte bör dra för förhastade slutsatser.