prot · G70963 · 1983-12-31 00:00:00 — Det problem tar upp bör enligt min meningi första hand lösas i samband med ansökan till högskoleutbildning. Enhandikappad som vill få en viss utbildning bör genom högskolemyndigheternasförsorg få information om på vilken av de berörda orterna det är mest lämpligtför en Om villkoren för överflyttning av tilldelad utbildningsplatsvid handikappadatt genomgå utbildningen. Enligt högskoleförordningen kan sökande på grund avhandikapp få företräde framför andra sökande vid antagning till allmän ellerlokal utbildningslinje. Vid urval till påbyggnadslinje anger universitets- ochhögskoleämbetet (UHÄ) vilka regler som skall gälla, men även till sådanautbildningar är det i allmänhet möjligt att bli antagen av särskilda skäl, t.ex. handikapp. De regler som finns ger således goda möjligheter att tahänsyn till enskilda handikappades behov. Enligt min mening är inte någraregeländringar motiverade. 35 (); Jag tackar utbildningsministern för svaret påmin fråga. Bakgrunden till frågan var att en studerande med fysiskt handikappblivit tilldelad en utbildningsplats vid . Den studerande äremellertid beroende av sin handikappanpassade lägenhet med dygnet-runt-servicei och har mycket svårt att klara dagtiga resor till och från Uppsala.Den studerande har därför ansökt om att få sin studieplats överflyttad tillStockholm. Denna ansökan har avstyrkts i tur och ordning avpsykologiska institutionen vid , universitetsstyrelsen iStockholm och UHÄ med motiveringen att hiss saknas på psykologiskainstitutionen. Eftersom personer med rätt till färdtjänst är berättigade tillhjälp från färdtjänstpersonalen för förflyttning till och från den lokal som äraktuell, förefaller avslagsmotiveringen mycket märklig. Med utgångspunkt i detta enskilda fall har jag ställt enprincipiell fråga om vilka regler som gäller och om det är befogat att ändrareglerna. Utbildningsministern säger i svaret att det inte är aktuellt mednågon ändring av reglerna. Jag har inga invändningar mot detta. var syftet med min fråga också att göra klart att manrimligen inte som enda avslagsmotivering kan anföra att en institution saknaren hiss. Det är enligt min mening inte en rimlig avslagsmotivering. Jag vill ställa en följdfråga tillutbildningsministern; Delar utbildningsministern min uppfattning, eller kanman med argumentet att hissi ...iKnas säga nej till en handikappad som söker enutbildningsplats, vilken hon eller han annars skulle ha fått? 36Utbildningsminister : Herr talman! Eftersom det är mycketangeläget att det underlättas för handikappade att genomgå högskolestudier,måste man vara mycket noga i den praktiska prövningen. Visst kan det finnassvårigheter ibland att installera hissar. Jag kan erinra om att en delundervisningslokaler är förlagda i äldre byggnader, ibland t.o.m.kulturminnesmärkta. Det kan naturligtvis föreligga praktiska problem att få inen hiss. I första hand skall man alltid göra ordentliga försök attfå lokalerna tillgängliga. Om det inte skulle gå att få in en hiss, finns detofta andra lösningar, som JörgenUllenhag påpekade. Framför allt kan styrelsen för vårdartjänst svara förförflyttningar inom lokalerna. Då bör det alternativet prövas, innan man avpraktiska skäl avvisar en handikappad. Jagmenar alltså att man på alla sätt skall försöka lösa frågan och inteslentrianmässigt säga nej därför att det fattas en hiss. Anf.37 (); Jag tror att en handikappad studerande mycket väl accepterar att honeller han inte får en plats, om andra har bättre meriter eller om det finnsrimliga skäl för att man bör säga nej. Men jag tror att det kännsutomordentligt besvärande och orättvist om det enda argument som åberopas ärjust att man inte klarar handikappanpassningen. Jag uppfattarutbildningsministerns svar som ätt vi är överens i denna fråga. Man skall göraallt för att klara svårigheterna för handikappade studerande. Jag tycker attdet är bra att jag har fått det svaret . Omutbildningen på gymnasieskolans yrkesinriktade linje Överläggningenvar härmed avslutad. 10 § Svar på fråga1983/84:248 om utbildningen på gymnasieskolans yrkesinriktade linje har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att,som han uttrycker det, elevernas rätt till utbildning enligt läroplanen skalltryggas. DetJörgen syftar på är möjligheten för elever på de tvåårigayrkesinriktade linjerna att läsa ämnet svenska i två årskurser och därmed -omde valt engelska - få allmän behörighet för högskolan. JörgenUllenhag hänvisar till hur Elfackets centrala yrkesnämnd under höstendeklarerat att elever som väljer t. ex. svenska i årskurs 2 på bekostnad avtimmar i yrkesämnen inte kan anses få en fullständig yrkesutbildning. kan sådana elever inte få lärlingsanställning inomelinstallationsbranschen. lämnade detta besked till årets elever först i mitten avseptember 1983, dvs. när skolan redan varit i gång och ungefär etthalvår efter det att eleverna gjort sina val äv t. ex. svenska som frittfillval. Jag har erfarit att för yrkesnämnden påtalat attdess beslut drabbar eleverna retroaktivt och också anhållit om en omedelbaromprövning av nämndens beslut. Jag anser att den situation som uppkommit ärmycket olycklig, både för de elever som drabbas och för samarbetet mellan utbildningsansvarigaoch arbetslivet. Det är givetvis ytterst otillfredsställande att arbetsgivar-och arbetstagarintressen inom en viss bransch på detta sätt i prakfikenblockerar en från allmänna synpunkter önskvärd utveckling av gymnasieskolan. Vad så gäller självasakfrågan är jag glad att delar min Om utbildningen på gymnasieskolans yrkesinriktade linje uppfattning.Vilka åtgärder som kan vidtas har jag redovisat genom förslagi den nu framlagda budgetpropositionen. /85 bör ämnet svenskaerbjudas parallellt med andra tillvalsämnen i årskurs 2 av de yrkesinriktadelinjerna. Fr.o.m. /86 bör svenska ersätta de hittillsvarandetillvalsämnena. Jag har föreslagit dessa ändringar inte bara med tanke påsvenskämnets roll för den allmänna behörigheten. Jag har också tänkt på ämnetsavgörande roll för alla elevers språk- ochpersonlighetsutveckling. Jag serförslaget som ett steg på väg mot en gymnasieskola där alla elever ges engedigen både teoretisk och praktisk grund. 39JÖRGEN (): Jag tackar utbildningsministern också försvaret på denna fråga. Enligt läroplanen för gymnasieskolan skall elev påyrkesinriktad linje kunna bredda sin kompetens med s. k. fritt tillval. Dettaläses då i stället för samma timtal i arbetsteknik. För elever som avser att senare studera vid högskola ärdet ett direkt behörighetskrav att ha två årskurser svenska i gymnasieskolan. 1 höstas skrev, som framgår av min fråga och avutbildningsministerns svar, Elfackets centrala yrkesnämnd till länsskolnämnder,skolstyrelser, skolledningar och lärare och talade om att nämnden vidsammanträde beslutat följande; "De elever som inte fullgör iel/teleteknik kan inte anses ha fått en fullständig utbildning. Det innebär attlärlingsanställning inte kan bli aktuell." Vidare säger centrala yrkesnämnd, att "omverksamma inom skolan anser att elever på yrkesinriktade utbildningar skall haökade kunskaper i t. ex. svenska får detta ske genom utökad studiegång." I realiteten innebär detta att kan ha kommit att sätta det fria fillvalet i denna del ur funktionför många elever. Så här får det naturligtvis inte gå till. Det enda rimligaär ju att om Elfackets centrala yrkesnämnd har synpunkter på de regler som gällertill följd av ett riksdagsbeslut, får man ta upp detta med skolöverstyrelsenoch med . Sedari får man gemensamt resonera om huruvidadet är aktuellt med förändringar i de bestämmelser som gäller. kan ju inte självt skriva till berörda skolmyndigheter ochtala om vad som gäller. är också utbildningsministern i sitt svar till migmycket kritisk mot detta agerande, och det vill jag hålla utbildningsministernräkning för. Jag har ofta i denna talarstol och på annat sätt haft anledningatt mycket kritiskt granska utbildningsministerns fögderi - det finns gott ombränsle för det, och jag tänker fortsätta med den uppgiften - men i denna frågatycker jag att utbildningsministern har lämnat ett mycket bra svar med en starkkritik av det här sättet att agera. Vi äröverens om att stärka svenskans ställning. Jag vill gärna säga att jag tycker detär viktigt att göra det på alla nivåer. Det gäller inom , det gällerinom gymnasieskolan, och det gäller faktiskt också inom högskolan. Ett genomgående tema i den läroplan som antogs efterförslag från folkpartiregeringen och som både och jag var medom att behandla här i var just att i stärka svenskansställning. Jag tycker det är utmärkt att det kommer förslag i denna riktningäven vad avser gymnasieskolan. Jag har i denna debatt ingen följdfråga tillutbildningsministern. Om folkhögskolans verksamhet för arbetslös ungdom Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på fråga 1983/84:266 om folkhögskolansverksamhet för arbetslös ungdom har frågat mig om jag harför avsikt att vidta några ytteriigare åtgärder i syfte att öka antaletelevveckor för kurser för arbetslös ungdom vid folkhögskolorna. Regeringen medgav i förordning attsärskilda kurser för arbetslös ungdom får anordnas vid folkhögskolorna /84 och omfatta högst . () har i en skrivelse den 13 december1983 anmält att ansökningar om att få anordna kurser av detta slag inkommitfrån ca 50 skolor. Skolorna önskar genomföra omkring 90 kurser om sammanlagt . SÖ hemställer att den totala ramen höjs . Jag delar uppfattning attfolkhögskolornas verksamhet med kurser för arbetslös ungdom har varitframgångsrik. Kurserna har gett många ungdomar motivation för fortsatta studierinom eller utom folkhögskolan och i många fall medverkat till att ungdomarnahar fått arbete. Vid en samlad bedömning av behovetav ytteriigare insatser mot ungdomsarbetslösheten under detta budgetår får enökning av ramen för folkhögskolekurser vägas mot andra aktuella åtgärder. Någotmer konkret besked kan jag inte ge . 41LENNART (): Jag tackar utbildningsministern för svaret på min fråga. Redan när jag ställde frågan konstaterade jag attfolkhögskolornas verksamhet för arbetslösa ungdomar har varit mycketframgångsrik. Efter ytterligare kontakter med en rad olika folkhögskolor kanjag stryka under detta mitt tidigare konstaterande. Folkhögskolorna harpå nytt visat att de besitter ett starkt engagemang för och en stor förmåga atthjälpa de Omavgifterna för utförsäkrade patienter i sluten sjukvård Närvi studerar denna fråga kan vi konstatera att statens ekonomiska insatserär av relativt begränsad omfattning. Vid en bedömning av den dagsaktuellasituationen för arbetslösa ungdomar är min uppfattning att det är mycketangeläget att folkhögskolorna får fortsätta med sin verksamhet. Om det inte ärmöjligt att omgående få fram medel för ytterligare anslag hoppas jag att detskall visa sig möjligt . Utbildningsministerntalar i slutet av sitt svar om att det senare skall göras en samlad bedömningav behovet av ytterligare insatser mot ungdomsarbetslösheten. Det kan varavärt att då pröva möjligheterna till en omfördelning av anslag från olikakonton till just denna verksamhet inom folkhögskolorna, så att allt flerungdomar kan beredas fortsatta studier eller komma ut på arbetsmarknaden. Överläggningenvar härmed avslutad. 12§ Meddelande om svar på interpellation 1983/84:83 har framställt en interpellafion fillmig om landstingens patientdatabaser. Jagvill meddela att interpellationen på grund av min arbetsbelastning inte kommeratt besvaras inom stipulerad fid. Jag har kommit överens med omatt interpellationen skall besvaras . 13 § Svar på fråga1983/84:228 om avgifterna för utförsäkrade patienter i sluten sjukvård har frågat mig näi jag kommer att föreslå ändraderegler för avgifterna för utförsäkrade patienter i sluten sjukvård. Hon haräven frågat vad förslaget kommer att innebära och när det avses träda i kraft. Närriksdagen beslutade att införa de nuvarande reglerna medmöjlighet för sjukvårdshuvudmännen att ta ut differentierade avgifter,förutsattes att tillämpningen skulle bli föremål för en uppföljning medredovisning av resultatet för . Efter samråd med representanter förLandstingsförbundet beslutade jag att tillsätta en arbetsgruppmed uppgift att följa upp tillämpningen. Socialutskottetanförde i sitt av godkända betänkande 1982/83:34 omdifferentierade vårdavgifter, att det var angeläget att arbetsgruppen även togupp och belyste olika möjhgheter till lösningar i avgiftsfrågan. Om resultatetav gruppens arbete gav anledning till det, fömtsatte utskottet att regeringen skyndsamt skulle ta initiativ till Utskottet utgick också från att regeringen så snart detkan ske skulle återkomma till med en redovisning av vad somframkommit jämte regeringens egna överväganden med anledning därav. Jaguttalade redan i riksdagsdebatten med anledning av utskottsbetänkandet, attjag tog det som socialutskottet anfört som en beställning till regeringen. Arbetsgruppenlämnade en delrapport med en kartläggning av fillämpningen(Ds S 1983:13). Gruppen fortsätter nu sitt arbete med att även ta upp ochbelysa olika möjligheter till lösningar i avgiftsfrågan. Det arbetet beräknasvara slutfört . Detbör nämnas att representanter för pensionärs- och handikapporgani-safionernaföljer gruppens arbete och ges fillfälle fill att efter hand lämna synpunktertill gruppen. Närberedningsarbetet är avslutat, avser regeringen att återkomma till . Omavgifterna för utförsäkrade patienter i sluten sjukvård 44 (): Jag ber attfä tacka statsrådet för svaret; Men,fru statsråd, ju längre vi väntar desto svårare blir det för alla. Det blirsvårt för landstingen att vänja sig av med att ha detta system. Det blir och ärsvårt för personalen, som inte rikfigt vet om tjänsterna skall vara kvar. Ochhela tiden sitter det förtvivlade pensionärer och anhöriga till pensionärer ochväntar. Jag talade senast med en kurator här i staden somsade att många av de anhöriga känner sig som om de sitter på nåder i sinavåningar, utan att veta någonting om framtiden. Detta skapar en otrevligstämning - och det kan vara svårt nog ändå att stå inför en flyttning tillexempelvis långvården. Detär klart att denna arbetsgrupp inte kan slarva ifrån sig detta viktiga ärende,och det gör man inte heller. Vi har fått en utomordenfiigt fin delrapport. Menjust genom att vi fått en så fin rapport trodde jag att detta arbete skulle gåfortare än det nu tydligen gör. Olika lösningar finns redan, som statsrådet harsagt, i de mofionsförslag som socialutskottet har behandlat och som regeringenoch kan ta ställning till. Jag tycker därför inte att vi skall behövavänta så länge som fill nästa eller kanske , som blirfallet om förslaget skall gå ut på remiss osv. Den lösning som har fillämpatsav de flesta landsfing framstår för allt fler som klart orättfärdig. Minprincipiella inställning är fortfarande densamma som jag deklarerade i enmofion som sammanföll med en socialdemokratisk motion - och jagresp. och hade olika motioner, men desammanfattande kraven sammanföU. Vi krävde att skall upphäva beslutetom differenfierade vårdavgifter, att all sjukvård skall finansieras viaförsäkringskassan, dvs. att man inte skall utförsäkra människor, och attgrundavgiften skall vara hka för alla. Om vi skullekomma att införa någonting som motsvarar de Omarbetsför-hållandenaför vissa utövare av fria yrken danskaplejehjemmen, så att en ensamstående kan ha egna möbler och annat från sitteget hem inom en insfitution, då tror jag att man skulle kunna överväga att taut en hyra, men annars skall avgifterna vara lika över hela linjen. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 1983/84:71 och fråga1983/84:256 om arbetsförhållandena för vissa utövare av fria yrken i har frågat mig omregeringen avser att dels utfärda yrkesförbud för s. k. fritidspraktiker, delsöverväga yrkesförbud även för andra utövare av fria yrken. GötheKnutson har ställt följande fyra frågor till mig: Är det sjukvårdsministerns uppfattning att utbudet avläkare ökar om offentliganställda läkare förbjuds arbeta som privatpraktiker påsin fritid? Blir det lättare att rekrytera läkare till obesattatjänster om sådana restrikfioner införs? Har regeringen planer på även andra åtgärder, exempelvisetableringskontroll för privatpraktiker? Planerar regeringen, vilket antyds i proposition 66, attförsöka inskränka verksamhetsmöjligheterna också för andra privata vårdgivareän läkare? Jagbesvarar dessa frågor i ett sammanhang. Svaret påGunnar båda frågor är nej. båda första frågor vill jag besvara med attframhålla att något förslag om förbud för privat läkarpraktik varken harantytts eller föreslagits av regeringen. När det gäller de övriga frågorna villjag redogöra något för bakgrunden till det arbete beträffande vissaprivatpraktiserande läkare som enligt beslut pågår isocialdepartementet. slopade 1977 begränsningen av möjligheterna föroffentligt anställda läkare som bedrev fritidspraktik vid sidan omheltidstjänstgöringen i offentlig vård att få ansluta sig till försäkringen.Riksdagen uttalade att om fritidspraktikerverksamheten fickstörre omfattning än beräknat, skulle frågan omprövas. I proposition 1983/84:66redovisas utvecklingen på detta område . Man utgick då ifrån att denya anslutningsbestämmelserna skulle komma att omprövas, om förslaget skulleleda till andra effekter än som . förutsattes av riksförsäkringsverketsläkarvårdsdelegation, dvs. I proposifionen redovisas attantalet besök hos fritidspraktiker var 200000. har en av tiooffentligt anställda läkare fritidspraktik. Enligt riksförsäkringsverketsprognos kan antalet besök beräknas ligga mellan 500000 och 570000. Ienlighet med vad uttalade bör därför anslutningsreglerna förfritidspraktikerna omprövas. Som också redovisats i proposition nr 66 pågår ettsådant utredningsarbete i departementet. Enligtden nya hälso- och sjukvårdslagen skall landstingskommunen planera hälso- ochsjukvården med utgångspunkt i befolkningens behov av hälso- och sjukvård.Planeringen skall avse även den hälso- och sjukvård som erbjuds av andra änlandsfingskommunen.. Föratt kunna planera i enlighet med hälso- och sjukvårdslagens intentioner måstealltså landstingen också beakta den vård som ges av privatpraktiserande läkare.Det är naturligt att då göra en avvägning av hur mycket av den vård för vilkenoffentliga medel från sjukförsäkringen utgår som bör ske i resp. iprivat regi. Frågan gäller således inte om s. k. fritidspraktik skall förbjudaseller ej. överenskommelse som slufits mellan ochsjukvårdshuvudmännen om vissa ersättningar från sjukförsäkringen tillsjukvårdshuvudmännen - och som har redovisats för - harbl. a. skrivits in att parterna skall utreda möjligheter och konsekvenser avatt i ökad omfattning föra samman och schablonisera ersättningarna frånsjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen. Utredningsarbetet skall ocksåklarlägga hur en mera schabloniserad ersättning till de offentligasjukvårdshuvudmännen skall samordnas med försäkringens ersättningar till Denna överenskommelse har godkänts av regeringen och har redovisatsför i proposifion 1982/83:174. En arbetsgrupp som är knuten tillhälso- och sjukvårdsberedningen arbetar f. n. med detta uppdrag. Avvad jag har sagt framgår att det utredningsarbete som bedrivs inomsocialdepartementet och dess hälso- och sjukvårdsberedning i dessa frågorbygger på de uttalanden tidigare gjort och på förutsättningar somredovisats för . Omarbetsförhållandena för vissa utövare av fria yrken 46 iVärmdö (m): Mitt inlägg med anledning av statsrådet svar kunde i och försig inskränka sig till ett, eller två, "tack"! Menbakom mitt ordval - "yrkesförbud" - låg naturligtvis litet mer än enhänvisning till det i den politiska debatten förekommande tyska ordet"Berufsverbot", därför att jag har fått en obehaglig känsla av i debatten om fritidspraktikerna bedriver ett slags förföljelse, kanskeinte av en folkgrupp, men i varje faU av en yrkesgrupp, som varken gjort sigskyldig till något olagligt eUer till något olämpligt. Läkareär personer, som efter en lång och krävande utbildning förvärvat kunskaper ocherfarenheter, som kan komma andra människor till nytta. Det ligger i det yrketsoch den utbildningens natur att man oavlåtligt försöker förkovra sig och attsjälva yrkesutövningen - även där den tar många av dygnets timmar i anspråk -ofta innebär en stimulans och en glädje. Man kan nog också säga att självaläkarutbildningen gör den blivande yrkesutövaren rätt immun mot sedvanligaföreställningar om normala arbetstider, med avseende på både arbetstidernasförläggning och den sammanlagda veckorarbetstiden. Här finns en avde faktorer som möjliggör den s. k. fritidspraktiken - låt mig kalla det eninre drivkraft. Om arbetsförhållandena för vissa utövare av fria yrken lär i gårha sagt att man skall få arbeta så mycket och så länge man vill. Det finns också yttre drivkrafter, och jag vill nämna tresom har skapat förutsättningar för den inre att göra sig gällande. Det har hänt mycket inom vår sjukvård under de mer än 40år som jag varit verksam som läkare. Efterfrågan på sjukvård har ökat i taktmed en förbättrad levnadsstandard och större kunskaper, både hos allmänhetenoch inom medicinen. Denna efterfrågan har stigit i takt med - och trots - ettallmänt förbättrat hälsotillstånd hos befolkningen. Denna efterfrågeökningledde till att statsmakterna inledde en våldsamökning av läkarutbildningen i landet - som också av arbetsmarknadsmässiga skälavsågs att skapa en överskottssituation. Innan effekterna härav hade visat sigöverraskade den dåvarande socialministern landets läkare med vittgåendeförändringar - jag tvekar att använda ordet "reformer" - av sjukhusläkarnasarbetsvillkor. Deras privata mottagningar på sjukhusen avskaffades ochersättningssystemet förändrades radikalt. Genom att läkarna blevheltidsanställda tvingades deras fackliga organisation att kräva något som jag- dess bättre - själv aldrig har drabbats av, nämUgen arbetstidsreglering.Denna har lett till ett sådant kineseri att SPRI har sänt ut enbruksanvisning, som ter sig som ett under av genialt vansinne för den varsinställning till arbetet är att man skall ställa upp så länge det behövs. Självfallet är emellertid att man genom dessa åtgärderkortat ner den tillgängliga läkararbetstiden och läkararbetskraften i offentligtjänst. har så fä fått så många att tacka för så litet - utom möjligenläkarbarnen, som fått se sina föräldrar mera. Sedan man sålunda tagit med den ena handen och givit medden andra, vad befolkningens sjukvårdsbehov beträffar, kan man inte förtänkadoktorerna om de, av många skäl, började se sig om efter möjligheter attnyttiggöra sina kunskaper och sitt människointresse - för trots vad som står ispalterna är det faktiskt så, att intresset för människor är den vikfigastedrivkraften för de unga människor som börjar studera till läkare. Jag vet det,för genom mina händer har gått 3 000 blivande svenska läkare, och mitt egetmänniskointresse har föranlett mig att sitta och prata en hel del med demunder årens lopp. Det är därför fakfiskt inte så underligt om läkare, somfinner att deras anställning inte ger dem tillräckligt uflopp för det som engång drivit dem in på den här banan, söker sig andra möjligheter att verka isitt yrke - ett yrke som av hävd varit, och till sin natur är, ett fritt yrke.Inte minst känner säkert många av de läkare som genom utvecklingens obönhörligagång fått offra mer och mer av sin egentliga verksamhet till förmån föradministrativt arbete och oändliga och ofta rätt improduktiva sammanträden, ettbehov av att man skall få vara doktor, på egen hand. När jag började påSerafimerlasarettet bar jag ansvar för tre vårdavdelningar. Undan för undanfick jag offra dem, en i taget, till dess att jag mot slutet inte hade någonunder min direkta ledning -bara därför att jag tvingades att ägna mig åtförsvaret av mina medarbetares sjukvårdande verksamhet mot maktgalnaadministratörer och vilseförda polifiker. Jag har velat säga något om detta som en bakgrund till frågan omfrifidspraktiker, en bakgrund som sällan kommer fram i utredningar ochpromemorior, helt enkelt därför att deras stämmor tystnat som kunde ha haftnågot att berätta.