prot · G709148 · 1983-12-31 00:00:00 — Efter det att Samhällsföretag självt hadegjort en översyn avseende förändrade regler för representation i organisationenoch annat sade vi oss i den socialdemokratiska regeringen att vi skulle behövagå litet djupare i den här översynen. Det aviserades och beslutades i december1982. Översynsarbetet resulterade i ett beslut om vissa ändraderegler för representationen i Samhällsföretags regionala styrelser. Den delenhar alltså redan tagit ställning till. Frågan om de organisatoriskaförändringarna mötte - det är ingen hemlighet - ett mycket starkt motstånd iremissarbetet, ett motstånd som fanns inte minst i de socialdemokratiskalandstingsgmpperna ute i landet. sade man från Samhällsföretags sidaatt man såg möjligheter att spara lika mycket som regeringen önskade utan attgöra de organisatoriska förändringama, utan att slå samman olika regionala stiftelser. Avdetta har vi i regeringen dragit slutsatsen att det inte vare sig här iriksdagen eller ute i landet finns gehör, i varje fall inte f. n., för att göraden förändring somdepartementspromemorian föreslog, utan att vi måste söka finna andra vägar föratt uppnå kombinationen av ett effektivt Samhällsföretag och ettSamhällsföretag som väl svarar mot de sociala mål som vi har varit eniga om häri . Regeringenhar därför givit Samhällsföretag i uppdrag atttillsammans med anslagsframställningen för nästa budgetår lämnaarbetsmarknadsdepartementet en redovisning av på vilket sätt man enUgtSamhällsföretags mening skall kunna göra den långsiktiga besparingen fram /89. Självfallet måste därvid sådana frågor som diskuterat här finnas med i bilden och spela en mycket stor roll närvi får förslaget från Samhällsföretag. Jagvill alltså formellt redovisa att den proposition som vi tidigare aviserat intekommer att läggas fram. Vad förslaget till långsiktigt sparande inomSamhällsföretags verksamhetsområde kommer att innebära kan jagsjälvfallet inte säga någonting om . lämnar sinredovisning får vi se om de mål som satts upp har kunnat uppnås. Vi får då görabedömningen, om besparingen går att genomföra med bibehållande av de socialamålen. Vi återkommer alltså till på den här punkten. Anf.28 () replik: Arbetsmarknadsministern anklagar oss för att inte dra slutsatserna avatt vi sagt att man inte behöver sätta något tak för antalet platser iallmännyttiga organisationer. Jag har emellertid i mitt anförande sagtatt vi har diskuterat med arbetsförmedlingarna om detta. Vi har tagit kontaktmed många människor som arbetar med dessa frågor, och det har framkommit attdet inte är någon kö . Man säger samstämmigt från alla håll att dentidigare kön uppstod när taket infördes. Det blev då en anstormning till de härplatserna, eftersom man var rädd att de inte skulle räcka till. De människor som jag har hunnit tala med om dettahar också gjort den bedömningen, att ett slopande av taket troligen inte skulleöka kostnaderna. Vårt resonemang på den här punkten ansluter sig tillAnna-Greta , dvs. att den största subventionen skall gå till demänniskor som bäst behöver den. Man har ju nu i två steg begränsathandikappbegreppet till att gälla de människor som behöver stöd ,och då anser vi inte att det är nödvändigt att sätta ett tak. Det är uppenbartatt inte heller de andra partier som står för denna ståndpunkt har räknat mednågon kostnadsökning, eftersom inte heller de har angivit någon direktfinansiering. 29 ()replik: Jag har full förståelse för att arbetsmarknadsministern och regeringeninte har lagt fram någon proposition med utgångspunkt idepartementspromemorian. Det framfördes ju mycket stark kritik - och den fannsväl inom alla politiska partier- mot nedskärningen av antalet regionalastiftelser. Jag är också övertygad om att det inte finns någon majoritet iriksdagen för en sådan inriktning. Det gäller att finna andra lösningar för att komma ned till endriftbidragsprocent som är avsevärt lägre än den nuvarande. Jagskulle vilja ställa en direkt fråga till arbetsmarknadsministern: den uppfattning som framförs i departementspromemorianom nödvändigheten av att komrna ned till i driftbidrag budgetåret1988/89? Jag har tagit del av de tidigare uttalanden som gjorts, och det vorebra om arbetsmarknadsministern ville bekräfta dem. Slutligen,herr talman, några ord om lönebidragen till människor som är anställda i deallmännyttiga organisationerna. Detär helt riktigt att det förekommer saker och ting som innebär att det i vissafall inte är fråga om anställningar som berättigar till lönebidrag.Organisationerna utnyttjar den här möjligheten på ett sätt som inteöverensstämmer med vad som förutsatts. Men länsarbetsnämnderna har möjlighetoch även skyldighet att ompröva besluten när det gäller lönebidragsanställda ide allmännyttiga organisationerna. Om dessa handlägger de här frågorna på ettfelaktigt sätt, måste man naturligtvis från länsarbetsnämndemas sida omprövade beslut som har fattats. 30 (vpk) replik: Det är en ganska kraftig politisk markering som gjorts av både StenÖstlund och . De har i sina anföranden och repliker uttrycktnågon form av respekt för moderatemas hållning i fråga om lönebidragen till deallmännyttiga organisationerna och sagt att skall vara konsekventa.Det handlar ju om att de skall vidhålla en reaktionär poUtisk hållning. Jagkan bara se en förklaring till detta, och det är den sammansmältning av synsättsom kommer fram i regeringens ekonomiska politik och i och som såfint sammanfattades av den avgående SAF-ordföranden i går och påmorgonen. Han var mycket nöjd med regeringen ekonomiska politik. Denna klarapolitiska markering kommer fram också i synen på de handikappade. Mennär vi nu ser den lilla ljusblå strimman från moderat håll, så tackar vi förden och för att för en gångs skull hamnat på rätt sida. Närdet sedan gäller avgränsningen av begreppet handikapp är detta en svårdiskussion. Men som den förts här är den också vilseledande. nämligen att hon har sett ett antal exempel på att man anställt personersom inte har varit handikappade. Jag kan mycket väl tänka mig att det är så.Men är det inte handläggningen av bidragen som i så fall är orsaken, och intedefinitionen av begreppet handikapp? Vi har ställt oss bakom den definition somfinns i propositionen, vilket också utskottet har gjort. Vi menar att det är dehandikappade som skall komma i åtnjutande av det här bidragssystemet. Vi trorinte alls att det blir några problem. Att säga att man skall se på deekonomiska konsekvenserna och lösa detta genom att sätta ett tak är faktisktatt lura sig själv. Det sättet att se på frågorna drabbar också dehandikappade. Sedan till Samhällsföretagoch den tilltänkta propositionen. Vaddet nu handlar om egentligen i fråga om Samhällsföretag är ju regeringensproblem med den ekonomiska politiken - att man inte kan omfördela till desvagaste utan i stället konsekvent driver en ekonomisk poUtik som gynnarhöglönegrupper, börsföretag, dem som ägnar sig åt spekulation i dagenssamhälle. har vi en arbetsmarknad som blir ännu mer effektiv, ännumer hårdrationahserad, där de handikappade har allt svårare att få tillträde. situationen attackeras också Samhällsföretag av dessa marknadskrafter.Regeringens ekonomiska pohtik har ingen grundval som kan stå emot detta idagens läge, och därför har man naturligtvis problem. Det är en mycketberättigad kritik som kommer från dem som arbetar på Samhällsföretag, när desäger att det bör bli bättre villkor , så att även de som har gravthandikapp kan ingå i Samhällsföretag. Den som läser protokollet efteråt kan nog konstatera att vpk tackademoderaterna alldeles . Men den vädjan som jag enligt ha framfört till dem tror jag saknas där. Det var i stället inte någotannat än en skarp kritik av , en kritik som jag tycker är på sinplats i allra högsta grad därför att de för ett dubbelspel. Å ena sidan vill deframställa sig som goda vänner till de handikappade och de allmännyttigaorganisationerna genom att ta bort taket. Ä andra sidan drar de inte densjälvklara konsekvensen av att detta kostar pengar, nämligen att då måste depengarna tas fram. Visstär det skillnad mellan taket och definitionen när det gäller de handikappade -ingen har försökt säga att det skulle vara samma sak. Jag är glad över att vpkhar precis samma inställning som vi härvidlag, nämligen att vi skall ha en klardefinition som säger att de svårast handikappade skall ha del av samhälletsbästa stöd till handikappade. ApropåAme frågeställning kan jag gärna hänvisa till vad regeringen har sagti uppdraget till Samhällsföretag . Vi erinrar där om dengamla arbetsgruppen i departementet och säger att det främsta skälet till attarbetsgmppen tillsattes var behovet av att överväga ytterligare möjligheter attinom ramen för gällande arbetsmarknadspolitiska och sociala målsättningarminska företagsgmppens behov av bidrag. Mot bakgmnd av den statsfinansiellasituationen kvarstår dessa skäl. Detär alltså helt klart att det är min uppfattning att vi kan förena ettekonomiskt effektivare Samhällsföretag med sociala mål. Och jag skulle viljapåstå att vi kan förbättra måluppfyllelsen när det gäller den socialamålsättningen även om vi trappar ned statsbidraget. Jag tror att det finnsutrymme i en förbättrad organisation, i ett effektivare utnyttjande av degemensamma medlen. Samhällsföretag har alltså fått uppdraget att mycket snabbtkomma med förslag om detta till regeringen. Jag vet att Samhällsföretag är ifull gång med detta arbete, och jag ser fram mot dess bedömningar. Jagvill tillägga att det naturligtvis är väldigt lätt att piska upp en stämning,och också ganska lätt att få gehör för uppfattningen att varje neddragning av ettstöd som rör de handikappade får mycket negativa konsekvenser för dem. Det ärolyckligt, vill jag påstå, om debatten blir snedvriden på det sättet. Vi måstekunna ta både de ekonomiska hänsynen och de sociala. Det är ett ansvar somåvilar oss - både och regeringen - att kunna föra debatten på ettsådant ansvarsfullt sätt. Anf.32 () replik: har ju i sitt anförande tagit upp detta med bristernai det stöd som tidigare utgick till de allmännyttiga organisationerna - att deti vissa fall kunde uppfattas som organisationsstöd. har det skett enförändring. Men det verkar precis som om och regeringen intetror på sitt eget förslag, när man nu har snävat in handikappbegreppet på detsätt som skett, utan att man tror att det inte kommer att genomföras ipraktiken. Vårtenda syfte är att ge hjälp till dem som bäst behöver hjälpen. ju också deklarerat att det är detta som är syftet. Men inte påvisat att detta på något sätt kommer att kosta mer pengar. Jag har ialla fall talat med så många människor som möjligt som hanterar dessa frågoroch fått den klara uppfattningen att med denna insnävning kommer det inte attbli några ökade kostnader. Resonemanget från socialdemokraternas sida måste jubero på att regeringen och utskottsmajoriteten inte tror på att det egnaförslaget skall kunna genomföras i verkligheten. 33 ()replik: Det var värdefullt att arbetsmarknadsministern bekräftade regeringensinställning när det gäller riktigheten i att förverkliga departementspromemoriansförslag om en nedtrappning av driftbidragsprocenten till budgetåret1988/89. Jag är också övertygad om att det finns goda förutsättningar för attså att säga kombinera de ekonomiska målen och de sociala målen. Det ärsjälvfallet en balansgång som man måste gå, men jag tror att detär riktigt och nödvändigt. I och med att vi gör förändringar i lönebidraget börju också trycket på Samhällsföretag öka. Jagär också övertygad om att det finns goda förutsättningar att förbättraorganisationen inom Samhällsföretag, och vi har även föreslagit att det skallske genom vissa nedskärningar. Men den principiella inställning och uppläggningsom arbetsmarknadsministern här har redogjort för stämmer inte överens med detuttalande som utskottsmajoriteten har gjort vid besvarandet av vår motion. Mansäger klart och tydligt i detta uttalande att det vid en nedskäming medytterligare finns risk för att de sociala målen för verksamheten äventyras.Det är det vi har reagerat mot. Men jag hälsar med tillfredsställelsearbetsmarknadsministerns klarläggande här, att det inte är någon risk för attde sociala målen drabbas även om man gör dessa nedskärningar framöver. 34 (vpk) replik: Vpk är naturligtvis tacksamt för varje beslut i som är i dearbetandes intresse och som gynnar de svaga i samhället. Vi skulle givetvisockså vara tacksamma om regeringens politik gick åt det hållet. Nusäger att det är dubbelspelet från sida somföranleder den s. k. surheten från regeringen. Men jag har den bestämdauppfattningen att man hade räknat med att skulle stoppa det härförslaget i och att det är det man egentligen är sur över. är överens med vpk t. ex. om synen på handikappbegrppet, såvore det inga problem. Jag förstår egentligen inte varför man har tvingatsocialdemokraterna i att reservera sig i det här fallet. Vihar ju från utskottet sagt att det inte är så entydigt att det är de allrasvårast handikappade som skall få dessa bidragsplatser. De som bäst behöver demför skall få dem, och de gmpper som har mindre handikapp skall få ettlägre bidrag på annat håll. Men så har vi också sagt från utskottets sida attden enskildes önskemål när det gäller arbetets art och inriktning börtillgodoses så långt det är möjligt. Om man ärligt menar detta, bör man ocksåta hänsyn till de handikappades syn på vad de skall syssla med och påarbetsinnehållet i de uppgifter som de fullgör. Det är ett mycket väsentligtinslag i det som vi nu diskuterar. Ingen skall sättas på undantag. Att den somhar ett visst handikapp eller ett handikapp av en viss grad skall placerasendast på vissa typer av arbeten är uttryck för en mycket reaktionär människosyn. Menhär gäller det såvitt jag förstår egentligen ett ännu större dubbelspel.Socialdemokratema har sociala mål, som de åtminstone i valrörelserna säger sigvilja uppnå, men de för nu en ekonomisk politik som går tvärtemot dessa socialamål och som försvårar för handikappade och andra att få arbete. Jag ser dagensekonomiska politik som mycket besvärande för bl. a. handikappade men ävenandra som har det svårt på arbetsmarknaden. Det sägs att man kan se en vissljusning vad gäller industriinvesteringarna. De har ökat från en lågnivå. Men det ger ingen nämnvärd sysselsättning, om ens någon. Samtidigtsom denna ekonomiska politik förs får vi inga fler jobb i industrin, eftersomde satsningar som där görs naturUgtvis är rationaliseringsinvesteringar. Denoffentliga sektorn stryps. Man är inte intresserad av en arbetstidsförkortning.Jag undrar hur regeringen och arbetsmarknadsministern skall fåekvationen med rätten till arbete och en ökad utslagning att gå ihop. Allrasist, herr talman, vill jag säga att jag får intrycket att ocksåarbetsmarknadsministem, som är så välvillig i detta sammanhang, egentligenskulle vilja få tillbaka taket - men det är kanske någon som är ännu högreuppsatt i regeringen som har sagt stopp? Anf.35 Arbetsmarknadsminister : . Får jag bara tillIngrid säga att det är självklart att hon som enskildriksdagsledamot inte har resurser att göra en omfattande mndringning tilllänsarbetsnämnderna ute i landet. På departementet har vi självfallet betydligtbättre resurser att göra det. Inför den här debatten har mina tjänstemän hörtsig för hos många av länsarbetsnämnderna, om också inte riktigt alla. Hos endel har man också fått besked av samma typ som här har redovisats från moderathåll. Från länuppges att man f. n. inte har någon kö. Ett tjugotal personer väntar pålönebidragsplatser hos allmännyttiga organisationer, och väntetiden uppgår tillbara högst en månad. Stora avgångar ger möjlighet att placera in folk påvakanser. Denhär bilden från stämmer dock inte med förhållandena i andra län.Den uppfattning som i varje fall jag har fått genom mina medarbetaresmndringningar till olika länsarbetsnämnder är att det inte blir på det sätt sommoderaterna framställer det, dvs. att man inte skulle få några ökningar avkostnadema. Avskaffar man taket, uppstår kostnadsökningar. Den aktuellarundringningen från departementet bekräftar i allra högsta grad denuppfattningen. 36 (): I den debatt som vi nu för och som gäller sysselsättningsåtgärder förhandikappade skall jag be att få citera några rader ur en skrift: "Arbeteär inte enbart en försörjningskälla. Det är dessutom en fråga om möjlighetertill gemenskap utanför hemmet, ett behov av att betyda något -att behövas, ochöver huvud taget om rättigheten och skyldigheten att vara delaktig isamhällsansvaret. Arbete är en rättighet. Alla som vill ha ett arbete ska ocksåfå det - alla - oavsett fömtsättning. Ur samhällsekonomisksynpunkt är ett arbetsliv tillgängligt för alla det mest effektiva och urmänsklig synpunkt det enda acceptabla. Iarbetet finns också andra ovärderliga kvalitéer. Det ger den enskilde socialtoch personligt värde, nya kunskaper, arbetskamrater, den positiva känslan attskapa något tillsammans med andra, ökat självförtroende och mycket annat.Därför räcker det inte med ett tillräckligt antal arbetstillfällen, de måsteockså upplevas som meningsfulla." Dehär raderna som jag citerade är tagna ur en skrift som De handikappadesriksförbund gett ut och som heter Med DHR för rätten till arbete. Och dessarader tycker jag kan tjäna som en målsättning då vi diskuterar frågan omsysselsättningsåtgärder för handikappade. och jag har i ett flertal motioner tagit upp de gravt handikappadesproblem. Vi har fört fram den uppfattningen att de gravt handikappade harsärskilda problem i arbetslivet, som man måste lösa. Och lyckas man inte lösadessa problem, är risken mycket stor att de gravt handikappade aldrig får någotarbete. I motion 1332 för BörjeNilsson och jag fram den uppfattningen att lönebidraget skall kunnakompletteras med möjligheten att använda arbetsbiträde. Trotsde insatser som vidtagits för att förbättra sysselsättningsläget förarbetshandikappade kan man notera att bland de gravt handikappade saknarfortfarande flertalet en anställning. Det har visat sig att många arbetsgivaretrots lönebidrag inte är beredda att anställa gravt handikappade människor.Hade möjligheten funnits att kombinera en lönebidragsanställning med ettarbetsbiträde, skulle många gravt handikappade ha kunnat få en anställning. Detär också så att flera utredningar, bl. a. handikappkommittén, har visat på attdet både ur samhällsekonomisk och mänsklig synpunkt är betydligt bättre, om mankan få fram ett arbete i stället för förtidspension. Numenar arbetsmarknadsutskottet att vår begäran tillgodoses genom att detsärskilda lönebidraget även skall täcka kostnader för arbetsbiträde. Man sägervidare från arbetsmarknadsutskottets sida att en kombination av bidrag tillarbetsbiträde och lönebidrag skall få förekomma endast om det är fråga om gravthandikappade. Vi hoppas nu att man med dessa åtgärder alltså skall i ökadutsträckning få in gravt arbetshandikappade i arbetslivet. Det är naturligtvis så att man funderar över ytterligare åtgärder somskulle få ännu fler gravt handikappade in i arbetslivet. när vi står inne ien högkonjunktur vore det lämpUgt att sätta in oUka former av åtgärder. Det harnämligen visat sig att svängningar i konjunkturen inte betyder något för degravt handikappades sysselsättning, och detta måste väl hänga samman med att manunderlåtit att vidta effektiva åtgärder. Låtmig ta några exempel för att visa hur situationen är för dessa människor, somhar grava handikapp. Sedanlång tid tillbaka har vi haft konsulenter för syn- resp. hörselskadade - mendet har inte funnits sådana för rörelsehindrade arbetssökande. AweckUngen avarbetsvärdarna har inneburit, att det ofta saknats detaljkunskap om derörelsehindrades speciella problem och svårigheter. Därför ser man det somabsolut nödvändigt, att det knyts en konsulent för rörelsehindrade tilllänsarbetsnämnderna. Viser det också som absolut nödvändigt att det knyts människor som arbetar med derörelsehindrades problem till arbetsförmedlingarna. De skall bl. a. ha tilluppgift att bedriva en uppsökande verksamhet bland de gravt handikappademänniskorna. För det är så att ytterst få bland de gravt handikappade ärregistrerade på arbetsförmedlingarna. Jag har velat föra fram dessa synpunkter i anslutning tillarbetsmarknadsutskottets betänkande. Jag hoppas att vi skall få en utvecklingsom innebär att de gravt handikappade får större möjligheter att få ett arbete. 37 (): vände sig till mig när jag inte längre hade någonreplikrätt. Därför passar jag på nu att bemöta honom. har inga invändningar mot vårt förslag när det gäliersysselsättning för handikappade. Åtminstone framkom det inte under debattennågra kraftigare invändningar. Därför angriper vårabesparingsförslag när det gäller landsting och kommuner och påstår att de svagafår sämre villkor med våra besparingsförslag. Jag vill understryka det jagtidigare sagt här i debatten. För att kunna hjälpa dem som har det störstabehovet måste vi få ordning på vår ekonomi. Vi måste alltså få balans iekonomin. Därför måste vi spara för att kunna satsa på områden där behovet ärstörst. Jag har utgått från detta. Om vi ser på hur verkligheten ter sig - och det är judetta vi måste göra -finner vi att det ofrånkomligen bör göras neddragningar avde växande statsbidragen till landsting och kommuner. Dessa statsbidrag uppgårju redan nu till betydligt större belopp än hela den statliga inkomstskatten,som landstingens och kommunernas ekonomi är betydligt bättre änstatens. Det är mot bakgrund av detta som vi har föreslagit besparingar på deområden som var inne på. Jag vill understryka att balans i ekonomin är den endagarantin för att vi skall kunna hjälpa de människor som vi i dagvänder oss till i den här debatten. 38STEN (): senaste anförande härbekräftar bara vad jag har sagt tidigare. Jag skall peka på en annan sak. Det blir 2 miljoner färresysselsättningsdagar i beredskapsarbete enligt det moderata förslaget. 2 %gårtill arbetshandikappade reguljärt. Erfarenhetsmässigt vet vi ju det. Baradetta innebär 240 000 färre arbetsdagar för arbetshandikappade. Jag tycker attdet var bra att återkom med det här inlägget. Det bekräftadebara vad jag sagt. 39 (): beklagar nästan att det endastär som går till arbetshandikappade. Såvitt jag förstår innebär det förslagsom regeringen och utskottsmajoriteten med som företrädare läggerfram inte någon ökning. Med detta anförande, under vilketförste vice talmannen övertog ledningen av kammarens förhandlingar, var överläggningenavslutad. (Beslutet redovisas efter debatten omarbetsmarknadsutskottets betänkande 18.) 40 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Kammaren övergår nu till att debatteraarbetsmarknadsutskottets betänkande 18 om kontant stöd vid arbetslöshet m. m. Kontant stöd vidarbetslöshet m. m. Anf.41 (): Regeringens hantering av frågorna rörande kontant stöd vid arbetslöshethar präglats av det vankelmod som följer av en gryende insikt om problemensomfattning och bristande mod att vidta de åtgärder som krävs. Ibudgetpropositionen aviserade arbetsmarknadsministern att hon avsåg återkommatill i en särskild proposition och äskade med anledning därav intenågot anslag för detta ändamål utan angav endast den summa som borde tas ibeaktande. kunde vi i pressen läsa att arbetsmarknadsministern avsågatt återställa egenfinansieringsgraden i arbetslöshetsförsäkringen till avriksdagen beslutade från dagens . Fördetta välbetänkta förslag fick arbetsmarknadsministern utstå mycken smälek frånde fackliga organisationerna. Dessa slog med frenesi vakt om sin självpåtagnarätt att ställa krav på statskassan och värjde sig mot arbetsmarknadsministernsoförsynthet att ställa motkrav. Det gick som det brukar gå dåfackföreningsrörelsen är på offensiv. Arbetsmarknadsministern och regeringenföll än en gång till föga. I stället fick vi höra att arbetsmarknadsministernavsåg återkomma till ersättningsnivåerna i de kontanta stöden vid arbetslöshetdå resultatet av avtalsrörelsen var klart.