prot · G709102 · 1983-12-31 00:00:00 — Personligenanser jag inte att det föreligger några principiella hinder när det gällerpersontrafiken på järnväg. Om ett privat järnvägsföretag kan sköta dentrafiken, bör man få pröva på det. Jagvill emellertid gärna framhålla att SJ fortfarande har skyldighet attexempelvis befrakta gods. Det viktiga är således att det verkligen fungerar ochatt verksamheten bedrivs på ett rationellt sätt. Anf.16 (): Jag delar den uppfattning som kommunikationsministern ger till känna isvaret. Kommunikationsministern säger där att det är bra om näringslivet får taöver vissa banor för att bedriva godstrafik. När det gäller vissa banor skulledet vara möjligt med en överföring till företagsägda industrispår. Det ärnaturligtvis bra. Mångajärnvägslinjer används självfallet i stor utsträckning av näringslivet och ärdärför utomordentligt värdefulla. Industrispåren är således en mycket bralösning. I slutet av senaste inlägg fanns en positiv attityd närdet gäller privat persontrafik på vissa järnvägslinjer. Jag gläder mig överdetta. Jag hoppas att vi får se ett resultat. Överläggningenvar härmed avslutad. 6§ Svar på fråga 1983/84:379 om postverkets service i skärgårdsområden frågat mig om jag är beredd att verka för att postverket upprätthålleren god service i skärgårdsområden och undviker nedläggningar av postanstalter. Jag är naturligtvisberedd att verka för att postverket upprätthåller och förbättrar servicen i t.ex. skärgårdsområden, och jag kan konstatera att detta ofta bäst sker genomatt fasta postkontor ersätts med rullande postkontor - lantbrevbäring. 18 PARGRANSTEDT (c): Jag ber att få tacka kommunikationsministern för svaret på min fråga.Det var kort och koncist och kan vid första påseendet t. o. m. verka positivt,även om det väl tyvärr inte är det. Detsom fick mig att ställa frågan var att postverket ånyo har aktualiserat ennedläggning av en Uten poststation i skärgården, i det här fallet på . Detfinns en mycket stark lokal opinion mot detta, och det hänger samman med att det efter eneventuell nedläggning blir långt från tiU en poststation och framför allttidsödande att komma dit. I skärgården handlar det inte bara om kilometrar utanöver huvud taget om vilka kommunikationsmöjligheter som man har. Denpostanstalt som finns på BUdö har ett betydande underlag, naturligtvisframför allt , men det finns också en inte obetydlig bofastbefolkning. Kommunikationsministernsäger nu att den bästa formen av postservice ofta är lantbrevbäring i ställetför en fast postanstalt. Jag kan gärna vitsorda att lantbrevbäring har mångaförtjänster - men den har också sina brister. Denna service är inte alltidtillgänglig när man behöver den. Det är i stället de boende som måste varatillgängliga när lantbrevbäraren kommer, och många människor har inte ettsådant arbete att de kan finnas på plats när den service som lantbrevbärarenkan erbjuda finns tillgänglig. Om det då är långt och besvärligt att komma fast postanstalt, hamnar man i en svår situation. Detär uppenbart att de som bor på upplever en sådan här förändring som enförsämring, åtminstone väldigt många av dem. Samma sak har man också kunnatiaktta på andra håll. För min del tror jag att det är de boende själva som ärmest kapabla att bedöma vilket alternativ som är bäst för dem, en fastpostanstalt eller lantbrevbärare. Det kunde vara intressant att höra om intekommunikationsministern tiU äventyrs delar den uppfattningen. Tyvärrfår man ett intryck av svaret att kommunikationsministern inte är beredd attverka för ett bibehållande av postanstalten på och på andra orter där småpostanstalter är hotade. Jag undrar om det är rätt uppfattat. Om det är så ärdet beklagligt och kommer att utlösa besvikelse på och på många andrahåll där posten är hotad. vet mycket väl att jag inte kommenterar det enskildafallet. Det är f. n. under regeringens prövning, och jag föredrar att det fårberedas på sedvanligt sätt och att vi kan fatta beslut utifrån den beredningen.Fallet får alltså bero tills vi har fått möjlighet att gå igenom alla desynpunkter som finns i detta fall. Beträffandeatt byta ut ett fast postkontor: Jag sade inte att det alltid är bäst utan attdet ofta är bäst att ett fast postkontor ersätts med ett rullande postkontor.Detta är något självupplevt från det län som jag förmodar hållermed mig om är ett glesbygdslän, , där det har inträffat rättofta att man bytt ut ett fast postkontor mot lantbrevbäring. I samband med attdiskussionerna har pågått har det naturligtvis i de flesta fall funnits enmycket stark opinion för att få behålla det fasta poststället. Men sedan och väl har fått lantbrevbäring vet jag inte ett enda fall där man harsagt något annat än att detta var en mycket fin lösning. Många brev ochinsändare vittnar om. , att människor då inser att detta var ettavgjort fördelaktigt sätt att få sin post på. Lantbrevbärarna fyller inte barauppgiften att komma ut med posten, jag vill mena att de också har en socialfunktion, och den har uppskattats oerhört . Det bevisar alla debrev och insändare som vi får ta del av. Ombättre samordning mellan SJ och länstrafikbolagen beträffande månadskortsgiltighet Låtoss hjälpas åt. , att inte alltid ställa upp på att opinionen harrätt. Vi måste visa fördelen av att få det rullande postkontoret. Anf.20 (): Jag har inte avkrävt kommunikationsministern något definitivt besked ifallet . Det jag har efterfrågat är en principiell uppfattning som jag harexemplifierat med , eftersom det är aktuellt. Jag har naturligtvis allförståelse för att beskedet måste komma i en annan ordning. Menden principiella inställning som framskymtar i svaret är tyvärr en preferensför lantbrevbäring. Jag tvingas konstatera att kommunikationsministernsuppfattning i så fall skiljer sig från lokalbefolkningens. Visst harlantbrevbäring många fördelar, men den har också många svagheter, som jag sadei mitt inledande inlägg. Jag tycker för min del att det är viktigt att lyssnapå lokalbefolkningen och ta deras synpunkter på allvar. Det är så lätt atthävda att folk inte vet sitt eget bästa, nu protesterade de men närförändringen väl har kommit till stånd kommer de minsann att inse att detta ärbra. Det kan lätt bli ett slags förmyndarattityd, där postverket ellerregeringen tar på sig uppgiften att vara förståndigare än de människor som berörs,och det tycker jag inte är särskilt tillfredsställande. Självfallet kanförutsättningarna variera från område till område. Men jag tror att människorna,både i det här fallet och i många andra fall där man lokalt slåss för att fåbehålla sitt postkontor, har mycket goda skäl för det. Jag hoppas attregeringen också kommer att ta de skälen på allvar när den skall pröva Blidöoch andra liknande fall . Överläggningenvar härmed avslutad. 7 § Svar på fråga1983/84:397 om bättre samordning mellan SJ och länstrafikbolagen beträffandemånadskorts giltighet har, med hänvisning till ett fall där man trots länskorti två angränsande län inte kan resa över länsgränsen med tåg, frågat mig omvilka åtgärder jag ämnar vidta för att förmå SJ att låta länskortet hagiltighet fram till länsgränserna. Jagvill först stryka under vikten av en nära samverkan mellan våra färdmedel, omvi skall få en bra kollektivtrafik. Detta gäller inte bara på biljettområdetutan även när det gäller trafikuppläggning, tidtabeller, information ochservice. Administrativa länsgränser bör inte utgöra hinder för detta samarbete. Reformenmed ett samlat ansvar genom länshuvudmän för den lokala och regionalakollektivtrafiken har lett till en ökad samverkan mellan tåg och buss. Iflertalet län har avtal träffats mellan huvudmännen och SJ om att länskort förbuss också gäller på tåg. Överenskommelser har vidare nåtts om ytterligaretåguppehåll, flera tågförbindelser samt att länskort kan gälla för resor även överlänsgränser. Resultatet har bUvit att tåget allt oftare används för lokala ochregionala resor. Självfalletär man inom SJ intresserad av att ytterligare utveckla samarbetet medlänshuvudmännen. Det gäller även i de fall en huvudman är intresserad av attanvända tåg för lokala och regionala resor över en länsgräns. För attunderlätta överenskommelser meUan SJ och länshuvudmännen har det utfärdatssärskilda riktlinjer för ersättning till SJ vid köp av lokal/regional tågtrafikm.m. I sammanhanget kan vidare nämnas att kollektivtrafikberedningen bedrivervissa projekt som syftar till att belysa förutsättningarna för ett meralångtgående samarbete mellan SJ och länshuvudmännen på olika områden. Jagbedömer mot denna bakgrund att det finns goda förutsättningar för att ett näratrafiksamarbete skall kunna utvecklas även över länsgränserna. Jag ser därföringen anledning att vidta någon ytterligare åtgärd. Ombättre samordning mellan SJ och länstrafikbolagen beträffande månadskortsgiltighet 22 (): Jag ber att få tacka kommunikationsministern för svaret på min fråga.Jag tycker att svaret andas mycket av förståelse för de speciella problem somhar föranlett frågan. Länstrafikbolagenfungerar i stort sett bra, och överenskommelserna med SJ, som successivt harväxt fram, är i många fall bra. Skönhetsfläckar finns, och jag förstår avsvaret att kommunikationsministern inte har något emot att försöka hjälpa tillatt få bort de fläckarna. Det är tacknämligt. Imin hemkommun, i södra , kan vi resa på vårt länskort tillEksjö och i . Från kan vi utnyttja SJ:s spårbundnatrafik in i , dock längst till . Det tycker jag ärrimUgt. Med ett länskort i borde jag kunna ta mig tillexempelvis Nyköping- i det fall länstrafikbolaget där har avtal med SJ. Dettycker jag också vore rimligt. Någratelefonsamtal om hur det kan vara medlänstrafikbolag, SJ och länsgränser gjorde mig fundersam. Sedermera redovisadesi pressen och i vissa lokalradioprogram "fall mellan två länskort". Resenärer,som har att göra dagliga arbetsresor eller resor till studieort från ett läntill ett annat, har frågat om min åsikt om just det förhållandet att deterfordras två länskort plus en SJ:s färdbiljett för länsgränspasserandet. Jaghar sagt att jag tycker att det är en dum uppläggning. Vad gör du åt det då,frågar de. Jag säger att jag saknar inflytande i länstrafikbolaget och även iSJ. Men, har jag tänkt, om kommunikationsministern också tycker att det är dumtatt man inte mellan SJ och länstrafikbolag förhandlar sig fram till enklarelänsgränspasseringar, ja, då kanske parterna skuUe göra en extra ansträngningatt lösa denna "järnvägsknut". De är ju alla intresserade av godaförbindelser mellan orter och mellan människor. Jag läser i svaret: "Föratt underlätta överenskommelser meUan SJ och länshuvudmännen har utfärdatssärskilda riktlinjer." - Jag vill då fråga: Kan man tänka sig att Om bättre samordning mellan SJ och länstrafikbolagenbeträffande månadskorts giltighet vid enjustering av dessa riktlinjer kommunikationsministerns uppfattning kan avspeglasig- som jag läser mellan raderna här i varje fall - att sådana här relateradefall om länskortens begränsning kan försvinna? Det vore tacknämligt omkommunikationsministern kunde ge ett positivt svar på den frågan. Det skulle iså fall innebära att han hjälper till att rätta till detta. Om man sätter sig i kupén hos en resenär såsomexemplifierats i , förstår man givetvis att dethela är otillfredsställande. Tror inte kommunikationsministern att en Utet smidigarehantering skulle vara god PR för både SJ och länstrafikbolagen? och jag har varit med om att häri fatta beslutet att länshuvudmannen skall ha ansvaret för den lokalaoch regionala trafiken. Vi har också bestämt det sätt på vilket länshuvudmännenskall föra resonemang med SJ beträffande månadskorten. Jag är optimist, . Vi skall komma ihåg attlänshuvudmanna-organisationen bara är . Ett faktum är att detunder har träffats inte mindre än 18 avtal mellan SJ ochlänshuvudmännen -avtal som naturligtvis inte bara reglerar frågor om månadskortutan givetvis också tar upp andra frågor av gemensamt intresse. säger att han inte har något inflytande pålänstrafikbolagen. Men deras styrelser är politiskt sammansatta, och visst harvi möjligheter att påverka inom våra resp. regioner, så att de som sitter meddet politiska ansvaret också hjälper till att skapa bättre förutsättningar. Jagär helt övertygad om, , att SJ är berett att göra det. Vid allade samtal jag har haft med SJ i de här frågorna, Uksom i andra samarbetsfrågorinför den nydaning som det innebär att länshuvudmännen skall ta ställning tillexempelvis eventuellt fortsatt persontrafik på järnvägssträckor, har SJ absolutvisat ett klart intresse för att försöka hitta lösningar. Jag är övertygad omatt alla som berörs av det här kommer att göra allt för att underlätta förkollektivtrafiken. 24BÖRJE (): Jag är kommunikationsministern tacksam för denambition han här visar. Jag kan inte tänka mig annat än att det också kommeratt avspegla sig i det fortsatta arbetet från SJ:s sida. Om kommunikationsministernhär vill antyda att SJ är mera berett än länstrafikföretagen att försöka lösade problem som uppenbarats just i det faU som ligger bakom min fråga tror jagproblemet kan få sin lösning ganska snabbt. Problemet beror väl just på SJ:ss"ätt att behandla de här frågorna - man begränsar länskortets giltighettill en viss station och vill inte komma överens om att låta två länskort gällamellan exempelvis och . Det kostar 180,kr. under den tidsperiodsom ett länskort gäller att ta sig den förhållandevis korta sträckan mellanSkruv och , om man har länskort för att resa mellan exempelvis Kalmaroch . Jag kan inte tänka mig att länstrafikbolagen i och länhar haft något emot att lösa problemen för den lilla biten också. Det hängerkanhända samman med prisfrågan, men det kan ju inte röra sig om mycket pengar,såvida man inte skall betala ovanligt mycket för kilometrarna mellan ochEmmaboda. Anf.25 Kommunikationsminister : Fru talman! Jag kan naturligtvis inte uttala mig om kostnaderna mellan och - det förstår nog också . Den diskussionen klarar jag inte av. Men jag tror att det är väldigt viktigt att vihar klart för oss att vi också här i har fattat beslut om att lägga ettvisst ekonomiskt ansvar på SJ och inte hänvisar till att SJ utgör en broms för att åstadkomma detta samarbete. SJ måste naturligtvis också se till att skaffa sig kostnadstäckning för en beställning som görs på dessa banor. Jag vet och är också övertygad om att SJ i förhandlingarna har visat en öppenhet och vilja att få till stånd överenskommelser mellan länshuvudmännen och den det här gäller. Låt oss vara beredda att hjälpa till på alla sätt och vis! Även länshuvudmännen måste inse det ekonomiska ansvar som vi här i kammaren har lagt på SJ och i sådana här sammanhang också ta hänsyn till det. Anf.26 (): Vi kanske inte med någon större framgång kan diskutera enskilda fall,men det är ändå nödvändigt att exemplifiera hur det kan vara i konkreta fall.Skulle det vara så att kommunikationsministern vet att den förvaltning somfinns i den delen av landet i ett sådant konkret fall har gjort sitt allrabästa för att lösa de här speciella problemen och ansvaret i stället ärlänstrafikföretagens hoppas jag verkligen att de som är nära berörda i resp.län kan påverka sina länstrafikbolag till en bättre lösning av just detspeciella förhållande som ligger bakom min fråga. Överläggningenvar härmed avslutad. 8 § Svar på fråga1983/84:401 om handläggningen av felparkeringsärenden i har, med hänvisning till en tidningsartikel omhur en person försökt få en felaktig felparkeringsavgift undanröjd, frågatjustitieministern om denne är beredd att klargöra rättsläget i ett sådant falloch att vidta lämpliga åtgärder. Arbetet i regeringen är såfördelat att det är jag som skall svara på frågan. Enligttidningsartikeln har följande hänt. En bilägare hade påförts enfelparkeringsavgift för att hans bil varit felparkerad i medan den isjälva verket stått uppallad på . Bilägaren anmälde till polisen iÖstersund att hans bil aldrig varit i . emellertid att inte tanågon hänsyn till invändningen. Den beslutande tjänstemannen har därefter -sedan han insett att beslutet var felaktigt -förklarat att han inte själv kunderätta till beslutet. Gångenför den som vill befrias från en felparkeringsavgift är denna: Det enklaste äratt begära rättelse hos poUsen. Någon särskild utredning görs inte.Räftelseinstitutet är till för klara fall av felskrivningar osv. Om man intefår rättelse eller om en utredning behövs kan man skriftligen anmäla tillpolisen att man inte anser sig skyldig att betala felparkeringsavgiften. Polisenskall då göra en utredning. Det beslut som poUsmyndigheten sedan fattar kanöverklagas till tingsrätten. Tingsrättens beslut kan överklagas till hovrätten. Omjag har förstått rätt är det som föranlett hans fråga i förstahand beskedet från tjänstemannen hos polisen att han inte kunde ändra sittbeslut trots att han dåmera förstod att det var fel. Inledningsvisvill jag säga att jag reagerade precis så som jag utgår från att när han läste artikeln: Är detta verkligen en rimlig ordning? F.n. saknas det i stor utsträckning regler om myndigheternas rätt att självaändra sina beslut. Det är något oklart hur långt den rätten sträcker sig. Förvaltningsrättsutredningenhar lagt fram ett förslag till ny förvaltningslag. Enligt förslagetskall myndigheterna själva kunna rätta sina beslut i sådana situationer somGunnar fråga avser. Förslaget är nu ute på remiss. Iväntan på statsmakternas ställningstagande till förslaget är det viktigt attmyndigheterna så långt möjligt bistår den som kommit i kläm. Det kan ske påmånga sätt t. ex. genom att den enskilde får hjälp med att skriva enbesvärsinlaga. Underdetta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 28 iVärmdö (m): Tillåt migatt tacka kommunikationsministern för svaret. Fråganvar ju ursprungligen ställd till justitieministern, eftersom jag uppfattadedetta mest som ett polisiärt och juridiskt ärende. Men outgrundU-ga äro Herransvägar, och jag är fullt nöjd med att få samtala med kommunikationsministern istället, så mycket mer som han visar en vänUg, human och förnuftig inställningtill frågan. Justdärför att det är kommunikationsministern som svarar skulle jag gärna viljaställa en fråga till, ifall han kan besvara den: Hur kan det bli så här iverkligheten? Hur går det tiU när en bilägare, vars bU står på , får enparkeringsanmärkning i ? Närdet gäller rättsläget får vi naturligtvis alla - jag tror faktiskt inklusivekommunikationsministern - ta ansvaret för en sådan här orimlig lagstiftning.Det visar med vilken ringa vishet världen styrs -1, o. m. av oss själva. Det ären lag det gäller - det är inte bara någonting som myndigheterna själva harhittat på, även om det sker märkliga saker också på ett lägre plan. Proposition119, som justitieministern begåvat oss med, ger oss kanske vissamöjligheter att tackla dessa problem i avvaktan på remissyttrandena överförvaltningsrättsutredningens förslag. Kommunikationsministernavslutade sitt svar med att säga att man i borde ge vederbörandehjälp med en besvärsinlaga. Jag har också ett annat förslag, nämligen att mandär läser i lagboken, som faktiskt innehåller några allmänna regler, "dären domare skall sig alldeles efter rätta". Det står nämligen så här: "Ochav det nu sagt är, kan man klarligen märka, att de stå farligen för , somdriva all lagen därefter, att de skola få stora sakören, ty lagen är icke givenför saköre skull, utan för rätt skull, den menige man till nytta och gagn, ochicke till olaglig beskattning, skada och fördärv. Och de fogdar ochbefallningsmän, som aUt söka därefter, att de skola draga deras herrar storasakören till hända, de äro skadliga fiender." Domarreglernaavslutas med en vers, fullt i klass med vad vår finansminister kan åstadkomma.Den lyder: "Orätt saköre göringen herre rik: Men lag och rätt ärHerrans pris." Omman går tiUbaka till punkt 7 i domarreglerna, finner man vidare följande ord:"Alla lagar skola vara sådana, att de tjäna till det meniga bästa, ochdärföre då lagen bliver skadlig, så är det icke mera lag, utan olag, och böravläggas." Anf.29 Kommunikationsminister : Herr talman! i Värmdöställde en fråga, nämligen hur felet i kunnat begås. Jag vet inteexakt hur det gått till, , men jag föreställer mig att polismannenskrev upp fel registreringsnummer på fordonet, så att den oskyldige mannen påLjusterö drabbades. Jag måste hålla med om att det är orimligtatt man skall behöva hamna i en sådan situation. Jag utgår från att vi när vifått in remissyttrandena över förvaltningsrättsutredningens förslag skall kunnarätta till ratinerna, så att sådana här felaktigheter inte skall behövainträffa. Anf.30 i (m): Jag tackar kommunikationsministern för det beskedet. Vi har bägge gjortsamma gissning, nämligen att en felskrivning har skett. Jag är för min delockså beredd att inse att det är mänskligt att fela. Jag frågar mig då bara hurofta sådana felskrivningar inträffar i dessa sammanhang. När så sker är jurättssäkerheten i fara. Vi får väl hoppas att man skyndar på medbehandlingen av förvaltningsrättsutredningen, så att vi snart kan få sådanabesked att man kan handla mera förnuftigt i fortsättningen. 31Kommunikationsminister : Herr talman! Jag har just fått detbeskedet att det begås fel i av fallen. Men, i ,något rättshaveri kan det ju aldrig bli Omaviserad nedläggning av musikskola fråga om i det härsammanhanget. Som jag redogjorde för i mitt svar finns det ändocköverklagningsmöjligheter under alla stadier av ärendenas behandling. Vadjag och, som jag föreställer mig, även har reagerat mot var , trots att det medgivits att fel begåtts, inte kunde rätta till beslutet.Jag tycker att vi rimligtvis måste kunna komma till rätta med sådanafelaktigheter. Vi får väl fortsättningsvis försöka hjälpas åt med att se tillatt sådana inte kan inträffa igen. Anf.32 i (m): I vad på mig ankommer kan kommunikationsministern räkna med minhelhjärtade medverkan. Överläggningenvar härmed avslutad. 9 § Svar på frågorna1983/84:399 och 418 om aviserad nedläggning musikskola har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta föratt bevara i . har frågat mig om regeringen ämnar ta skyndsamt initiativ för atträdda verksamheten vid . Jag besvarar de bådafrågorna i ett sammanhang. som bedriver utbildningen vid . Ansvaret förverksamheten vilar således helt på bolaget. Riksradion har i skrivelse tillutbildningsdepartementet anmält att planeringen är inriktad på att utbildningenskall läggas ned . Bolaget har lagt framvissa förslag om statliga insatser. Det är enligt min mening nödvändigt att göra ensamlad bedömning av de samhälleliga insatserna för utbildning på musikområdet.Chefen för kommer , efter samråd med mig,att föreslå regeringen att överlämna riksradions framställning tilluniversitets- och högskoleämbetet med uppdrag att, tillsammans med berördaintressenter på musikområdet, pröva förutsättningarna för att samordnaverksamheten vid med befintlig statlig verksamhet. Jag utgår från attarbetet skall bedrivas skyndsamt och att åtgärder med anledning av det kommeratt kunna samordnas med de åtgärder som riksradion kan komma att vidta. 34 (): Jag villtacka för svaret. Den svenskamusikutbildningen har ju fått en enorm bredd under de Jagtänker framför allt på den kommunala . Vi har också fått enkraftig utbyggnad av den högre musikutbildningen - en utbyggnad som få länderhar motsvarighet till. Vidsidan av detta finns , som startades ,i en delvis annan situation än den vi har utbildningsmässigt. Det är juen treårig elitutbildning av stråkmusiker och pianister. Detvar som tog initiativet. säger sig Riksradion inte ha råd attsvara för - det kostar ungefär 1,5 milj. kr. Denförsta frågan är väl om ändå inte koncernen skulle pröva i vadmån det här kunde vara ett gemensamt ansvar för Riksradion och TV. Men om detnu är så att man inte anser sig kunna klara detta menar jag att staten bör taöver ansvaret för från . Jagär inte säker på att man behöver utreda så förskräckligt mycket, hur den härverksamheten skall samordnas med andra musikutbildningar.