prot · G709115 · 1983-12-31 00:00:00 — Jag anser det vara ett rimligtkrav att möjlighet ges till en förlängning av remisstiden. Istället vill regeringen forcera remissarbetet. Det är illavarslande. Samtidigtlägger regeringen fram förslag om frizoner i andra kommuner. Övriga kommunerborde åtminstone få möjlighet att lämna ett fullödigt yttrande. Den omständigheten att jag inte kan biträda tankegångarna om enförlängning av remisstiden beror inte på vare sig ohörsamhet eller illviljautan på de faktiskt föreliggande omständigheterna, att naturresurslagen ärkopplad till den nya plan- och bygglagstiftningen. Jag tror - ja, jag vågarnästan vara alldeles säker på - att den främsta angelägenheten för kommunerna f. n. är att fåordning och reda i plan- och bygglagstiftningen och i de bestämmelser som skallgälla med anknytning till den fysiska riksplaneringen. Jagtror också att är berett att vitsorda att en sådan informationsinsatssom den beträffande naturresurslagen har genomförts när andrabetänkanden varit ute på remiss. I varje län har länsavdelningen anordnatkonferenser kring betänkandet, och i varje län har representanter förbostadsdepartementet deltagit, redovisat och diskuterat igenom innehållet i detbetänkande som föreligger. Det är en ovanligt gedigen informationsinsats somdepartementet och gemensamt har organiserat. Vidarehar frågan, som själv sade, diskuterats i kommunerna undermycket . Då är det väl fråga värt om det skulle hjälpa om man fickdiskutera den en månad till. Naturresurslagen bygger i allt väsentligt påriktlinjerna i den fysiska riksplaneringen, som gällt sedan i början av 1970-talet.Det skulle sannolikt inte göra vare sig från eller till om remisstiden hadeförlängts med . Jagbedömer det också vara möjligt att som står till förfogandeåstadkomma den politiska förankring som är möjlig och önskvärd, om man villanstränga sig litet. Det bör inte vara omöjUgt att behandla ettbetänkande, som enligt har diskuterats i enkommun. Omförlängdremisstid beträffande visst utredningsbetänkande Anf.22 (): Visserligen har frågorna diskuterats mycket ingående tidigare, men manhar då inte haft att ta ställning till det lagförslag som har aviserats ibetänkandet. Det finns en oro för att alltför snabbt acceptera lagförslag,eftersom man tidigare förbigåtts. Denenskilda kommunen har också en planering av sitt sammanträdande som kanske gördet nödvändigt att sammankalla ett extra kommunfullmäktigesammanträde för attkunna besluta om ett remissvar, och det innebär kostnader. Jag vidhåller att man ute i kommunerna upplever attremisstiden uppenbart är för kort, och att det skulle ha varit till gagn förunderlaget för den kommande lagstiftningen med en längre remisstid. Det är baraatt beklaga att det inte var möjligt att få en förlängning av tiden. Jag är alldeles övertygad om att det för kommunerna är långt viktigareatt få klarhet i de besvärliga frågorna om en ny plan- och bygglagstiftning ochfrågorna om naturresurslagen än att eventuellt behöva kalla till ett extrafullmäktigesammanträde. Arbetet med att få fram den nya lagen har pågått i 15år när det gäller och beträffande den fysiskariksplaneringen. Jag kan försäkra att också vi har fått ändra mångasammanträden som varit planerade, för att kuhna tillgodose kommunernas önskemålom att få ordning på lagstiftningen. Omspecialskolans ansvar för klädinköp åt eleverna Jagär för egen del övertygad om att de kommuner som vill har goda möjligheter attinom den föreskrivna remisstiden avge ett väl övertänkt svar. Men om det hadevarit möjligt med hänsyn till de föreliggande omständigheterna skulle visjälvfallet ha tillmötesgått önskemålet om att förlänga remisstiden. Jag hardock inte märkt att man från sida med hänsyn till de informationsinsatsersom skett har haft någonting att invända i detta sammanhang. Anf.24 (): Jag förstår att grundförutsättningen är given, att regeringeneftersträvar att det skall komma ett beslut , och att det därförinte finns någon möjlighet att förlänga remisstiden. Vi får väl då leva med attförhållandena är på det viset. Mendet finns olika förutsättningar i oUka kommuner. Alla kommuner har inte så storkapacitet när det gäller att utreda och svara på remisser. Det krävs personalför att klara det, och det gäller också att få förslaget förankrat i de olikapoUtiska partierna. Överläggningenvar härmed avslutad. 7 § Svar på fråga1983/84:411 om specialskolans ansvar för klädinköp åt eleverna har frågat utbildningsministern när vi kan vänta attregeringen verkställer vad gett regeringen till känna omspecialskolans ansvar för klädinköp. Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara på frågan. Medstöd av 6 § lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag innehålls två barnbidragper år för de elever som har bostad genom specialskolans försorg. Sedan långtid tillbaka har specialskolan ansvaret för klädinköp åt dessa elever. Beloppetför detta motsvarar numera de två innehållna barnbidragen. Föratt en ändring av nu gäUande ordning skall kunna ske måste såledesbarnbidragslagen ändras. En ändring av denna kan dock inte göras enbart förspecialskolans elever. Även sitautionen för övriga grupper som berörs avbestämmelsen måste beaktas. Regeringenhar gett i uppdrag att kartlägga detekonomiska stödet tiU handikappade. Kartläggningen kommer även att omfattahandikappade elever. Resultatet av kartläggningen skall redovisas före den 1juli 1985. Jagavser att avvakta kartläggning och därefter överväga hur enlösning på frågan om specialskolans ansvar för klädinköp skall kunnaåstadkommas. 26 (): Jag ber attfå tacka statsrådet för svaret. Förrvar specialskolorna ganska slutna. Eleverna hade på grund av dåligakommunikationer och andra omständigheter svårt att resa hem mer än kanske ettpar gånger per läsår. Detta har ändrats helt. De flesta elever reser hem övervarje veckoslut, även om de bor i internat. Detta gör att debestämmelser som togs 1947, om att två barnbidrag till elever i specialskolorskulle innehållas , är förlegade. För dessa skulle skolan köpa klädereller ge klädbidrag till föräldrarna. har man tillämpat densenare metoden vilket ju är det psykologiskt riktiga. Därför ansåg skolöverstyrelsenredan förra året i sin anslagsframställning att man borde ändra på dennabestämmelse. Statsrådet var inte då beredd att föreslå en sådan ändring. Detvar däremot utskottet, som med anledning av en motion av ochLarz ansåg att det fanns starka skäl att ändra den ordning som nugäller. Detta gav ett enigt utskott regeringen till känna. Attjag ställde min fråga berodde på att varken skolor eller skolöverstyrelse harhört talas om att regeringen gjort något, trots beslut. Statsrådetsäger nu att man gett i uppdrag att till den 1 juli 1985kartlägga det ekonomiska stödet till handikappade. Den lilla bit som rörbarnbidragen till just specialskolor tycker jag att man borde ändra med förtur.Jag vill fråga statrådet om man inte skulle kunna göra bara denna lilla ändringtidigare och inte behöva vänta med alltsammans, eftersom det då tydligen intekan fattas något beslut års ingång. Omspecialskolans ansvar för klädinköp åt eleverna Jag har ingenting emot att man åstadkommer enkla och praktiskalösningar. är det emellertid så, vilket jag sade i mitt svar, att man intekan göra den här förändringen bara för specialskolans elever. Jag stöder migockså på vad som faktiskt sades i då utskottet i sittbetänkande anförde - och den uppfattningen delar jag - att det finns starkaskäl att ändra den ordning som gäller, men att det ankom på regeringen attnärmare pröva hur en lösning skulle kunna åstadkommas. Det är den prövningensom nu genomförs. När den är gjord skaU vi inte dröja med attgenomföra en ändring, så att vi får en praktisk lösning. Anf.28 (): Det är klart att man skall titta på hela biten. Det förvånar mig baraatt man har tagit på sig efter beslut, innan man överhuvud taget har sett över det hela eller skickat ut ärendet på någon vidareutredning. Låt mig bara påpeka att det inte är den här frågan som har tagit tiomånader att utreda. En något större översyn måste göras, i vilken Det är det som har gjort att åtgärder inte kunde vidtasögonblickligen. Överläggningenvar härmed avslutad. 8§ Svar på fråga 1983/84:426 om stödet till regional teaterverksamhet har frågat mig om jag har för avsikt att aktualisera ettannat system för statsbidrag än det som bygger på grundbidrag, vilket skuUeinnebära att riksdag och regering accepterar att kommuner och landsting sökersig fram på olika vägar mot målet: en ökad regionalisering ochdecentralisering av kulturlivet. Regeringenhar av disponibla medel i särskild ordning tilldelat . för försök med regional teaterverksamhet förbarn och ungdom i under budgetåren 1983/84 och 1984/85. har /82 och senast /84 fåttstatliga bidrag för försöksverksamhet med regional teaterverksamhet för barnoch ungdom. Från har regeringen fått en ansökan om statsbidragför /85. Denna ansökan har ännu inte avgjorts. I anslagsframställning för budgetåret1984/85 föreslog rådet att . borde utgå i statligt stöd för regionalförsöksverksamhet med teater. I anslagsframställning redovisasockså en framställning från . Jag har inte bedömt att det finns tillräckligaskäl för att i budgeten införa ett återkommande anslag för stöd åtdenna försöksverksamhet. Enligt min mening är det viktigt att försöka hittaett sätt att stödja teaterverksamhet i län utan egen regional teater. De kravsom nu ställs på detta område får som bedömas från fall till fall medianspråktagan-de av de fria resurser som står till och regeringensförfogande. 31 (): Jag ber att få tacka för svaret på min fråga. Det har gått sedanjag ställde ungefär motsvarande fråga om regionaliseringen av kulturverksamhetoch hur kulturministern ser på den efter en period av . har det alltsågått , och jag vill ta upp litet mer principiella synpunkter än de somfinns i svaret på min fråga. Idet förslag som antog 1974 fanns flera olika mål, bl. a. ettdecentraUseringsmål. Det är intressant att , , se hur denmålsättningen fungerat i praktiken. Ifrågedebatten pekade jag på hur bestämmelserna om grundbelopp hargynnat storstadsregionerna. Nya uppgifter stöder den tesen. Grundbelopp somenda stöd till regionala teater-, dans- och musikinstitutioner kan t. o. m.motverka det decentraliseringsmålet. s. k. - kommunerna, staten och kulturen - visas attstatens bidrag till de centrala institutionerna i har ökat med 45 %mellan budgetåren 1974/75 och 1981/82, medan anslaget till regionalainstitutioner har ökat , alltså mindre. Då är ändå grundbeloppen iförsta hand avsedda att klara det s. k. decentraliseringsmålet. Itidningen bekräftar ordföranden i KOSK, ,detta och anför: "Statenhar misslyckats med den decentralisering av kultursatsningarna som klubbades avriksdagen 1974". Istället för att enbart diskutera bidraget till och länoch det uteblivna bidraget till vill jag fråga om syn på misslyckande och vilka åtgärder han i så fallvill vidta för att komma till rätta med problemet. Omstödet till regional teaterverksamhet Nej, jag tycker inte att vi kan säga att vi har misslyckats isträvandena att föra ut mer kultur utanför de största städerna. Vihar ibland en litet olycklig benägenhet att räkna mekaniskt på vissa anslagsramaroch inte iaktta verkligheten. Den som reser i vårt land och ser vad somfaktiskt förekommer i form av teater, musik, bildkonst och annat utanförde största städerna skall upptäcka att det har hänt väldigt mycket. Närman gör jämförelser mellan olika årtal när det gäller utvecklingen av statiigakostnader och grundbeloppsutvecklingen skall man komma ihåg att vi på ett antalplatser hade etablerade teaterscener som mig veterligt ingen har sagt bordeläggas ned. Ingen har föreslagit att skulle delas upp i 284 lika delaroch förläggas med en Uten bit till varje kommun i landet. Vi har aUtså haftvissa teaterinstitutioner. Ser man grundbeloppsutvecklingen finner man att denytillkomna grundbeloppen till den övervägande delentillförts områden utanför de stora städerna, och det är viktigt att känna till.Jag tog i mitt svar upp ett ganska ingående resonemang om den speciellaförsöksverksamheten, och det gjorde jag mot bakgrund av vårt resonemang förraåret. Jag vill alltså gärna understryka att jag inte tycker att man i budgetenskall lägga in den typen av försöksverksamheter, som inte rör sig med störrebelopp än att man kan hantera dem inom andra ramar som står till förfogande.Jag tycker det är bra om man experimenterar med också andra former och harannat än grundbeloppsbundna verksamheter, men man skall hantera det på ettekonomiskt praktiskt sätt - det var egentiigen det jag ville säga. 33 (); Det jag redovisade var inte mina privata funderingar utan det varKOSK-utredningens. Jag citerade , vice ordförande ikulturutskottet. Det pågår en delutredningar som inte är helt klara och som undersöker 10Riksdagens protokoll 1983/84:112-115 Om stödet till regional teaterverksamhet förankringen hos en teaterensemble som är fast ochheltidsengagerad och jämför län med sådana ensembler med län som inte har fastateaterensembler. Om man då kommer fram till att ett län med en fastteaterensemble har betydUgt mindre förankring i länet för teatern än ett s. k.teaterlöst län, där man i stället satsat på fria grupper och ett mera flexibeltteaterutbud -kommer detta då att påverka inställning i frågan? Inte för utgick jag ifrån attdet var helt privata funderingar redovisade. Jag utgår emellertidifrån att det gäller synpunkter som han delar och att vad han åtagit sig intebara är att fungera som referens i kammaren. Jag tillät mig att säga att de siffror som redovisats börbli föremål för diskussion och närmare analys. Det understryks av detresonemang som för om vad som tillförs olika län. Jag såg i höstasen redovisning som gjorde. Där visade det sig att den statligainsatsen uttryckt i anslag per individ var mycket högre i län där man inte haren regional ensemble. Vi har alltså redan nu en belastning till förmån för de"fast-teater-lösa" länen, vilket inte många tror. 35LARS (): var på enresa i . Där träffade vi de kulturansvariga. De talade med oss omatt man behövde hitta ett annat system än det som bygger på enbart grundbidrag.Det är inte tillräckUgt flexibelt, menade man där. Där håller man t. ex. på ochbygger ut funktioner. Man vill sprida utbyggnaden till ochSkellefteå. 1 satsar man t. ex. på ett skogsmuseum. Men, sadeordföranden i utbildnings- och kulturnämnd, vi måste satsa allt pålänsmuseet i för att få del av grundbeloppen, därför att staten kan baratänka sig ett länsmuseum, på en ort. är det nu att man utformar ettsystem som tillgodoser de oUka regionernas krav. Det får inte vara så attkulturpolitiken tillgodoser bara de önskemål som finns centralt. Den måsteockså tillgodose de önskemål som finns ute i landet. Jag delar den uppfattningen, men vill ändåpåminna om att om man utan vidare skulle överge grundbeloppssystemet skulle mandärmed riskera att ute i olika länshuvudstäder få ett antal icke fullt utbyggdainstitutioner, som skulle riskera att förbli icke utbyggda. I huvudsak tror jagatt de företrädare för ett regionalt kulturliv som deltar i en allmän debattser ganska positivt på grundbeloppen. Men självfallet kan man tänka sig andramöjligheter. Det får vi all anledning att diskutera och fundera över under denärmaste åren. 37 (): Jag vill bara ställa en sista fråga. I frågesvaret sadekulturministern: "Enligt min mening är det viktigt att försöka hitta ettsätt att stödja teaterverksamhet i län utan egen regional teater." Mankan då tänka sig motsvarande målsättning även för annan kulturverksamhet.Finns det någon tidsplan inom för en sådan åtgärd? Av mitt svar framgår egentligen två saker. F. n. har vi små möjligheteratt etablera nya fasta regionensembler i län som saknar sådana - i dessa länfår vi fundera över andra lösningar. I svaret ligger också en antydan om att vii den verksamhet som bedrivs med dess ganska måttliga, lättrörliga anslagvill pröva oss fram till fungerande modeller för en sådan verksamhet. Denverksamheten skall vi dra slutsatser av så snart vi kan. Överläggningenvar härmed avslutad. 9 § Svar på frågorna1983/84:417 och 439 om minoritetsspråksverksamhet har frågat statsrådet vad hon ämnar göraför att förhindra försämringar av programutbudet för de grekiska, jugoslaviskaoch turkiska invandrargrupperna. Arbetet inom regeringen är så fördelat att detär jag som skall svara på frågan. har frågat mig om jag anser att det skulle vara förenligt med avtaletmellan staten och att nyhetssändningarna i TV påturkiska, grekiska och serbokroatiska slopas. Eftersomfrågorna rör samma problem besvarar jag dem i ett sammanhang. AlexanderChrisopoulos har frågat mig om jag är beredd att vidta åtgärdersom garanterar minst nuvarande nivå på sändningar påinvandrarspråk. Jag svarade då att avvägningar som gäller sändningarnasomfattning och val av språk är en uppgift för och attdet är radionämnden, inte regeringen, som skall pröva rimUgheten i dessaavvägningar. redovisar hur verksamheten bedrivs och hur arbetetfortskrider med det reformprogram och de besparingskrav som ålagtföretaget. F. n. finns en rad oUka interna utredningar inom koncernen, och närde behandlats i de olika styrelserna kommer de i den mån de leder till förslagom förändringar att föreläggas regeringen, antingen som en redovisning ianslagsframställningen eller som separata förslag. Först då finns det anledningför regeringen att ta ställning till förslagen och redovisa sina förslag förriksdagen. 40ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk); Herrtalmani Jag tackar statsrådet för svaret. Som jag redan har påpekat när jag framställde min frågaaviseras kraftiga förändringar i programutbudet inom Radiosminoritetsspråksverksamhet. De föreslagna förändringar som är resultat av enintern enmansutredning innebär kraftiga försämringar av programutbudet förspeciellt tre grupper, nämligen för greker, jugoslaver och turkar. Utredaren föreslår att speciella program -1, ex. oUkanyhetssändningar -som riktar sig till andra grupper än finländare bör upphöra.Motiveringen för detta är enligt utredaren att dessa program är orimligtdyrbara i förhållande till gruppernas storlek. Såvitt jag kan förstå var manmedveten om gruppernas storlek när man beslutade om att starta programspeciellt inriktade för de tre ovan nämnda språkgrupperna. Trots gruppernasstorlek gjorde man bedömningen att det var viktigt från invandrarpolitiskutgångspunkt med sådana sändningar. Vad har inträffat som har gjort att man inte längreuppfattar de invandrarpoUtiska aspekterna som viktiga? I stället talar man baraom publikgruppernas storlek i förhållande till produktionskostnaderna. Varförgör man nu bedömningen att det inte föreligger något behov av speciella programför de nämnda språkgrupperna? Såvitt jag vet har varken invandrarministern,invandrarverket eller någon annan berörd myndighet gjort den bedömningen att detre nämnda språkgrupperna - greker, jugoslaver och turkar - har nått så långt iintegreringsprocessen att det inte föreligger något behov av speciella insatserav . styrelse gör tydligen den bedömningen. Statsrådet säger i sitt svar att avvägningar som gällersändningarnas omfattning och val av språk är en uppgift för och att det är radionämnden, inte regeringen, som skall prövarimligheten i dessa avvägningar. Följande fråga bör ställas i sammanhanget: låta styrelse bedriva en egen invandrarpolitik medegna bedömningar, analyser och motsvarande förändringar i programutbudet, ellertänker statsrådet ingripa för att förhindra de föreslagna försämringarna ochockså i fortsättningen låta riksdag och regering utforma invandrarpolitiken? 41KARIN (): Jag skaU be att få tacka statsrådet svaret. Jag är väl inte alldeles nöjd med det. Jag har faktiskt inte bettatt i förväg få någon redovisning av regeringens kommande förslag angående denframtida organisationen av sändningar på minoritetsspråk. Jag frågade bara helt enkelt om statsrådet anseratt det skulle vara förenUgt med avtalet mellan staten och , såsom det har påståtts i pressen och som senare harverifierats, att det finns utredningar som pekar på att man skulle vilja slopanyhetssändningarna på turkiska, grekiska och serbokroatiska. Avtaletger inte, som jag ser det, utrymme för stora kompromisser på den I 11 § heter det; "Föreskrifternai 9 och 10 §§ innebär skyldighet för TV att bl. 8. tasärskild hänsyn till språkliga och etniska minoriteter." Jag har mycketsvårt att förstå att man kan fullgöra den skyldigheten om man slopar desändningar som vi har på tre av minoritetsspråken. Snarare borde kanskesändningarna på minoritetsspråk utvidgas för att ge också nya minoritetermöjlighet att få nyhetssändningar på sina egna språk. Jag vet att det är radionämnden som bedömer om avtaletföljs. Men det är också viktigt att få besked från det ansvariga statsrådet pådenna punkt. Regeringen och är bundna av det här avtalet framtill . Det finns för anledning att veta vad den enaavtalsparten anser om en så väsentlig förändring på en, som jag upplever det,viktig punkt. De frågor som ställts till mig rör irealiteten om regeringen genom det för verksamhet ansvarigastatsrådet skall införa en annan ordning än den som gäller för Radiosverksamhet. Jag finner nödvändigt att stå fast vid att regeringen inte skallfungera som styrelse för . Då styrelse diskuterarhur den skall fullfölja avtalet med staten och hur radioverksamheten skallbedrivas ser jag ingen anledning att ta upp den saken. Jag tycker att det ärviktigt att regering och riksdag respekterar den självständigheten, som man engång har förklarat vara central för en obunden radio- och TV-verksamhet. Självfallet skall emellertid hålla sig tillavtalet. Om man åsidosätter avtalet, så finns det anledning för radionämndenatt pröva om man har gjort så. är alltså det organ som skallfullfölja den uppgiften. Att vi inte går in därvidlag från regeringens sida ärviktigt om vi menar allvar med att respektera självständigheten. Jag har settdet som grundläggande att framhäva detta. I all synnerhet ser jag det somviktigt att inte göra något uttalande'ens om vad jag personligen ellerregeringen skulle kunna tycka, eftersom det ännu inte finns något förslag omslopande av sändningar. 43 (vpk): Statsrådets senaste inlägg innebär väl låter det bU fritt fram för styrelse att utveckla en egeninvandrarpolitik med egna analyser, egna bedömningar och prioriteringar avutbudet när det gäller minoritetsspråk. 1 svaret sägs att förslag om förändringar kommer attföreläggas regeringen, "antingen som en redovisning ianslagsframställningen eller som separata förslag". Men i vilket fall somhelst: självständigheten består för styrelse när det gäller attfatta egna beslut om prioriteringar på invandrarpoUtikens område. Jag anser attdet är olyckligt att statsrådet inte kan ingripa för att påverka vissa beslut,sorn klart kommer i strid med de invandrarpoUtiska målsättningar somfastställts av . 44 (): Jag är medveten om hur känsligt det är att över huvud taget ge någraåsikter till känna om radions verksamhet på grund av den frihet som man hargett radiokoncernen, så jag skall inte pressa statsrådet på den punkten. Vadjag hoppas på är för det första att det inte kommer något förslag frånradiokoncernen till statsrådet om en försämring av sändningarna på minoritetsspråk,och för det andra, om det kommer ett sådant förslag till statsrådet, att detinte förs vidare till . För ordningens skull: styrelse har icke någrafullmakter att föra en politik som avviker från den som i avtalet medSveriges Radio har förutsatt att styrelsen skall föra. Om man skulle görasådant som avviker, så är det radionämnden som har att pröva om man har gjortavvikelser. Det är en ganska logisk och enkel ordning för att garanterastyrelsen handUngsfrihet och hindra regeringen att gå in i ständig programdiskussionoch programplanering. Det skall alltså undvikas att regeringen de facto skullebli styrelse för och dess programverksamhet. Anf.46 (vpk):