prot · G70939 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:39 Förhandlingarnaleddes till en början av förste vice talmannen. 1 § Justerades protokollet förden . 2 §Svar på interpellation 1983/84:29 om förhållandena i Mot bakgrund av konflikten i harMargaretha ställt följande frågor. Vad ärutrikesministerns bedömning av de diskussioner som förts mellan vissa av deberörda parterna med biträde av FN :s generalsekreterare? Är Sverigeberett att genom en aktion inom eller utom FN ånyo aktualisera Afghanistanskamp för sin självständighet och därvid söka förmå världssamfundet att på olikasätt stödja de rörelser som kämpar för landets frihet? Vilka ärregeringens planer för fortsatt stöd till de afghanska flyktingarna och tillbefrielserörelserna? I det närmaste efter den sovjetiska inmarschenråder i ett militärt dödläge. Med stöd av de sovjetiska styrkornaupprätthåller Kabulregimen kontroll över större städer och kommunikationsleder.Samtidigt behärskas stora delar av den afghanska landsbygden av motståndsgrupper. Kriget i har drabbat civilbefolkningenutomordentligt hårt. Den brutala krigföringen med bl. a. urskillningslösbombning av städer och byar har tvingat en stor del av befolkningen att lämnalandet. Över tre miljoner afghaner har sökt sig till grannländerna ochIran. Ansamlingen av flyktingar i är världens största. Stridshandlingarna har slagit hårt mot detafghanska jordbruket. Livsmedelssituationen har drastiskt försämrats under årenav sovjetisk ockupation. Hungersnöd hotar vissa delar av landet . Sverigehar lämnat ett omfattande bistånd till behövande afghaner i och utanför deras hemland. I samarbete med de pakistanskamyndigheterna har ett samordnande ansvar förflyktinghjälpen i . stöder flyktingkommissariatets program förde afghanska flyktingarna genom ett omfattande reguljärt bidrag tillorganisationen och därutöver med extra medelstilldelning. Under det senasteåret har dessa extrabidrag uppgått till 17 milj. kr., vilket motsvarar ca entredjedel av vårt reguljära bidrag till organisationen. Vidare har närmare 6milj. utgått för flyktinghjälp i enskilda organisationers regi. Härutöverhar också bidrag om drygt 5 milj. kr. beviljats svenska enskilda organisationerför humanitära insatser inne i . Behoven av humanitär hjälp äravgörande för utformningen av dessa insatser. Särskilt stöd tillmotståndsgrupper i är inte aktuellt. Sammanlagt har alltså Sverigeunder bidragit med drygt 28 milj. kr. nämner i sin interpellation hargenom FN:s generalsekreterares förmedling indirekta samtal förts mellanPakistans och Kabulregeringens utrikesministrar i syfte att fä till stånd enfredlig lösning av . deltar inte aktivt i denna processmen hålls informerat av parterna. En första samtalsomgång ägde rum i ijuni 1982. Den följdes sedermera av ytterligare samtal . Efterdessa överläggningar uttalades från FN-håll vissa förhoppningar ommöjligheterna att uppnå en lösning. Påföljande diskussioner avslutadesemellertid utan några avgörande resultat. Fortsatta kontakter mellan parternahar ägt rum i i samband med FN:s generalförsamlings möte. Även om ingen snar lösning av konflikten kan skönjas,föreligger genom FN-samtalen ett instrument för förhandlingar omAfghanistanfrågan. Dessa samtal bör ges möjlighet att fortsätta. Den svenskaregeringen ger härvid sitt fulla stöd åt generalsekreterarens ansträngningar.Vår förhoppning är att parterna skall nå en uppgörelse, som bl. a. innebärfullständigt tillbakadragande av de sovjetiska styrkorna samt möjlighet fördet afghanska folket att utan yttre inblandning självt avgöra sin framtid. I har ett brett opinionstryckriktats mot den sovjetiska invasionen alltsedan konfliktens början. Regeringenfäster stor vikt vid att detta tryck vidmakthålls. Generalförsamlingen harnyligen med oförändrat stor majoritet antagit enresolution med krav på de utländska truppernas omedelbara tillbakadragande ochen fredlig lösning av konflikten. har röstat fördenna resolution. 2MARGARETHA AF (): Jag ber att få tacka utrikesministern för svaret. har med vapenmakt sökt kuvaAfghanistans folk. Trots stor militär överlägsenhet har ännu intelyckats. Motståndet mot ockupationsmakten fortsätter runt om i Afghanistan.Bristen på mat, läkarvård och mediciner har inte brutit motståndsviljan. Nyhetsförmedlingenfrån är sparsam. Ändå når oss berättel- ser omohyggliga övergrepp mot civilbefolkningen. Byar skövlas, och befolkningenutrotas i repressalieaktiöner. har en debatt förts i svensk press om tystnadenrunt kriget i Aghanistan - "det glömda kriget", som det heter. Ochvisst finns det en sådan officiell tystnad. gör pliktskyldigast - påsätt som finns redovisat i utrikesministerns svar till mig - sina deklarationeroch avståndstaganden i Afghanistanfrågan, men var finns det engagemang och detintresse som präglat regeringar i andra internationella konflikter? Om UD och regeringen ägnade en bråkdel av dentid som avsätts för södra och utvecklingen i , skulleSverige kunna bli en verksam kraft i den internationella opinionsbildningentill förmån för ett fritt . Det vore värdefullt att få höra utrikesministerns syn påden kritik mot regeringen för passivitet i Afghanistanfrågan som framförts imassmedia. Är utrikesministern nöjd med de svenska insatserna? Märkliga är också de samtal som förs om Afghanistansframtid med biträde av FN:s generalsekreterare. representeras viddessa samtal av Karmalregimen, en regim som saknar all legitimitet och som inteskulle överieva efter ett ryskt tillbakadragande. Afghanistanrepresenteras således i själva verket av ockupationsmakten. Utrikesministern uttrycker sitt fulla stöd för dessasamtal. är utrikesministern säkert medveten om att man inom deafghanska motståndsrörelserna är djupt oroad över att dessa diskussioner skallleda till någon form av överenskommelse som inte återger det afghanska folketfull bestämmanderätt över sin framtid och sitt styrelseskick. För att folketskall få en sådan bestämmanderätt krävs ett fullständigt tillbakadragande av deryska trupperna och fria demokratiska val. Sammanfattningsvis, fru talman: Den ryska ockupationen avAfghanistan är ett flagrant brott mot folkrätten och grundläggande mänskligarättigheter. Det afghanska folkets kamp för sin frihet är en kamp föralla nafioners rätt fill självbestämmande. angår därför också oss. säger att görpliktskyldigast sina deklarationer. Vi gör våra deklarationer med fullt allvar.11, ex. det tal som jag höll inför i årgav jag, trots att många ämnen pockade på att bli behandlade, utrymme också förfrågan om den sovjetiska ockupationen av . Vi påpekade vid dettillfället bl. a. att fundamentala mänskliga rättigheter kränks oavbrutet iAfghanistan, att krigshandlingarna fortsätter och att över 3miljoner-afghanska flyktingar väntar på att kunna återvända. Därefter tog vår permanente representant i FN upp frågan ien debatt i i slutet av . Där framhöll vårrepresentant att den fördömer, som den har gjort från förstabörjan, den väpnade sovjetiska invasionen i . Jag skallinte ytterligare referera dessa uttalanden, men jag anser att det svenska fördömandet av den sovjetiska ockupationen avAfghanistan hör till de skarpaste uttalanden som har gjorts i denna debatt. Jag tycker inte att det är riktigt när afUgglas säger att vi i fråga om använder ett annat språk eller görvåra uttalanden med mindre intresse än i fråga om eller . Detfinns ingen anledning att ställa det ena förtrycket mot det andra, utan vireagerar mot vart och ett av dem. Jag vill också påpeka att det är naturligt för oss attstödja de ansträngningar som görs av FN:s generalsekreterare. Det harpoängterats både i det tal som jag själv höll inför generalförsamlingen och idet tal som vår permanente representant senare höll. Jag finner ingetanmärkningsvärt i att FN:s generalsekreterare väljer att tala medKabulregeringen när han skall försöka komma till en lösning. Det är intemärkvärdigare än att FN:s generalsekreterare talar med närdet gäller frågan om ett fritt . Och ändå är enockupationsmakt i . Och det är inte med som FN:sgeneralsekreterare har talat när frågan gäller . 4 (): Det är värdefullt att få dessa förklaringarfrån utrikesministern, det tycker säkert många med mig. Men det hade varittacknämligt om utrikesministern hade tillagt att det är naturligt att FN:sgeneralsekreterare också har kontakt med det kämpande och demotståndsrörelser som kämpar för befrielse. Det måste vara ettnaturligt led i strävandena att åstadkomma ett fritt och självständigtAfghanistan. Utrikesministern är säkert inte omedveten om att här finns enstark oro för att dessa samtal förs över huvudet på det afghanska folket ochinte leder till fullständig självbestämmanderätt för det afghanska folket. Utrikesministern har i sitt svarfill mig redovisat vad har gjort. Jag har i fråga nr 3 i mininterpellafion frågat vilka planer har framöver för att såväl stödjaoch hjälpa flyktingar som på andra sätt stödja kampen i . Jag finnerinte att urikesministern har givit mig någon redogörelse för vilka regeringensplaner är för framtiden. Det vore värdefullt för kammaren att få höra det. Det afghanska motståndet emot Kabulregimen ochden sovjetiska militära närvaron i utövas av ett stort antal motståndsgrupper,som opererar över hela landet. Det finns från svensk sida ingenting att invändamot att generalsekreteraren, om han finner det ändamålsenUgt, tar kontakt ocksåmed motståndsgrupper som han anser vara representafiva. När det sedan gäller frågan om vad vi kan göra utöver attuttala oss om vad som förekominer i vill jag säga att vi är bereddaatt fortsätta att ge ett humanitärt stöd till folk. Stödet lämnasi stor utsträckning genom svenska enskilda organisationer. Vi bedömer attdetta stöd kommer dehjälpbehövande inne i till del. Vi ger också stöd till dem som lämnatsitt land och som i stort antal finns bl. a. i . Det stödet förmedlasgenom . Jag kan bara bekräfta vår vilja att stödja de nödlidandevare sig de befinner sig i eller har lämnat landet. villjag peka på svårigheterna att nå särskilt dem som befinner sig inne i landet.Vi fortsätter emellertid med våra ansträngningar och med vårt samarbete medenskilda organisationer. Överläggningen var härmed avslutad. 3§ Svar på interpellation 1983/84:30 om utvecklingsbiståndet till har frågat mig om detsvenska utvecklingsbiståndet till är utformat på ett sådant sätt attdet stöder en demokratisk samhällsutveckling i landet och vilka möjligheterSverige har att inom eller utom biståndssamarbetet medverka till en demokratiskutveckling i . Det svenska biståndet till inleddes efterdet att Somozadik-taturen störtats med folkflertalets stöd. lämnadekatastrof- och återuppbyggnadsbistånd till stöd åt den nya regeringensansträngningar att reparera skadorna och lindra nöden i landet efter flera årsinbördeskrig. Medlen användes främst för livsmedel och hälsovård. Regering och riksdag har sedan beslutat om reguljärtutvecklingsbistånd till fr. o. m. /81. Det var angelägetatt fick omfattande internationellt stöd för att främja landetsåteruppbyggnad, ekonomiskt oberoende och utveckling i demokratisk riktning.Stödet utnyttjades bl. a. för barn- och allmänsjukhus, malariakontroll ochdricksvattenförsörjning. F. n. är biståndet inriktat på insatser inom skogsindustrioch gruvdrift för bl. a. forskning, rådgivning, utbildning och utrustning.Utanför dessa sektorer har medel även använts för konsultinsatser inomskatteadministration samt för hushållsundersökningar för att ge underlag tillbefolkningsstatistiken. Biståndet har i hög grad kommit att utnyttja svenskkunskap, vilket inneburit ett omfattande kontakt- och erfarenhetsutbyte medSverige. Mer än ett femtontal svenska enskilda organisationer har engagerat sigi biståndsinsatser i , och ett ökande antal svenska volontärer arbetardär. Det statliga stödet till de enskilda organisationernas verksamhet haruppgått till totalt ca 14 milj. kr. Huvuddelen av det svenska biståndet är ett bidrag tillNicaraguas ansträngningar för ekonomisk tillväxt, oberoende och socialutveckling. Biståndet främjar därmed också demokratiska strävanden i landet. Idetta sammanhang är de enskilda organisationernas insatser av särskildbetydelse. är utsatt för ett växande tryck, som försvårarden ekonomiska och sociala utvecklingen och uppbyggnaden av ett demokratisktsamhällssystem. Vägledande för vår och omvärldens politik gentemot Nicaraguamåste vara att underlätta för landet att fullfölja den utveckling man säger sigeftersträva. behöver fred för att kunna uppfylla sina deklarerade målom demokrati, pluralism, alliansfrihet och biandekonomi. Även utanför biståndet kan medverka till endemokratisk utveckling i genom att stödja politiska lösningar avkonflikterna i . Den har vid flera tillfällenunderstrukit sitt stöd för det fredsinitiativ som tagits av de latinamerikanskaländerna i den s. k. Contadoragruppen, dvs. , , ochVenezuela. Regeringen har även tagit avstånd från den aggression Nicaraguautsatts för av rebellgrupper som med uppenbart utländskt stöd försöker störtalandets regering. 7 (): Jag ber att få tacka utrikesministern försvaret på min interpellation. Det svenska biståndet till måste i höggrad ha som målsättning att utgöra ett stöd för landets oberoende ochdemokratiska utvecking. är inget fattigt land, jämfört med SIDA:sövriga programländer. Samarbetet med inleddes också 1979 som enåteruppbyggnadshjälp efter Somozadiktaturens fall. Jag har- ställt min interpellation till utrikesministern,därför att jag ifrågasätter om det svenska biståndet har en sådanutformning att det tillräckligt främjar den pluralistiska och demokratiskautveckling som är så viktig att understödja i dagens . Det tragiska med revolution är ju att den efteratt ha varit en bred folklig revolution alltmera har blivit enbartsandinisternas, att inga allmänna val hållits, att presscensur införts, attframträdande demokratiska politiska ledare har flytt landet, att breda grupperav medelklassen har lämnat . En av styrkefaktorerna i är attekonomin ännu inte helt socialiserats. Det finns en enskild sektor med en mängdmindre företagare inom såväl jordbruk som handel och industri. Det har sagtsmig att av landets 900 000 yrkesverksamma är ca 300 000 småföretagare. Det vore önskvärt och naturligt att svenskt bistånd ocksåuppmärksammade och stödde denna för landets demokratiska och ekonomiskautveckling betydelsefulla enskilda sektor. Så är inte fallet . Från borgerligt håll harvi i föreslagitatt biståndet skulle få en inriktning som också främjade den enskilda sektorn.Så har inte skett. Jag beklagar detta. Det finns en mening i utrikesministerns svar till mig somjag finner krypfisk. Utrikesministern säger i sitt svar: "Vägledande förvår och omvärldens politik gentemot måste vara att underlätta förlandet att fullfölja den utveckling man säger sig eftersträva." Menar utrikesministern därmed att vi i vår dialog medNicaragua inte skall diskutera sådana frågor som värdet av en fri press,demokratiska val, skydd förminoriteter etc, eller anser utrikesministern tvärtom att bör diskuteradessa spörsmål med ? Biståndet till är utformat ienlighet med beslut i , där är ledamot. Jagvill inte frita regeringen från dess ansvar, men vi har alltså inte på någraväsentliga punkter ändrat den inriktning som fackmyndigheten har föreslagit. Vihar goda erfarenheter av det biståndssamarbete som bedrivs med . påpekar att jag framhållit att vivill stödja att man i fullföljer den utveckling som man säger sigeftersträva. Jag menar naturligtvis reellt att det är strävan till demokratioch pluralism som vi skall stödja. Därmed har jag också svarat på frågan om viinte är positivt inställda till en fri press, till demokratiska val osv. Jag vill också påpeka att jag haft möjlighetatt överlägga med en delegation av parlamentariker,från , som iriksdagens regi besökte för att bl. a. studera vårt valsystem. Trots desvåra yttre omständigheterna har antagit lagar som gör det möjligtför olika politiska partier att existera. Man håller vidare på att utarbeta envallag. Jag vill också gärna säga att det under den allra senastetiden kommit in en del positiva rapporter om utvecklingen i . Manmenar att spänningen i landet har minskat, och man tror att de förslag somkommit från regeringen om en fidtabell för kommande val, om tillbakadragande avmiUtära rådgivare och om en dialog med oppositionen har spelat en stor roll fördenna avspänning. Överläggningar har också tagits upp mellan regeringen ochden s. k. biskopskonferensen. Det uppges ytterligare att det precis i dessadagar skulle komma fler liberaliserande åtgärder, bl. a. innebärande totalamnesti för alla oppositionella. Det är självklart att vi från sidamed tillfredsställelse hälsar den utvecklingen. Jag vill också nämna att det i finns tvåorganisationer som arbetar med frågor som gäller mänskliga rättigheter. Den enaorganisationen står mer i opposition till regeringen, medan den andraorganisafionen är mer på regeringens sida. Men båda organisationerna påpekarnär brister i fråga om de mänskliga rättigheterna förekommer. Således uppgerden organisa-fion som inte stöder regeringen att ett antal fackföreningsledarevar arresterade utan saklig grund. Den organisation som stöder regeringen säger sig arbetaför att få loss ca 50 fångar, som avtjänat sina straff, men som ännu intefrisläppts. Jag menar alltså att det i också finns krafter somarbetar för tillgodoseende av de mänskliga rättigheterna, och dessa krafter ärvärda allt vårt stöd. 9MARGARETHA AF (): Jag tycker att detta var ett värdefullt inläggav utrikesministern. Det är mera sällan man hör representanter för den svenskaregeringen diskutera de inre förhållandena i , medan man istället,koncentre- Om svenska initiativ för att öka rättssäkerheten i rar sig pådet yttre tryck som är utsatt för, vilket förvisso förtjänaruppmärksamhet. Men det inre trycket - den mycket tragiska utvecklingen för denbreda nicaraguanska revolufionen - har man från svensk sida talat betydligtmindre om. Det tycker jag har varit att beklaga. Jag tror nämligen att när detgäller många av de mer hoppingivande tecken som kunnat skönjas den senastetiden och som utrikesministern refererade till kan de västeuropeiskademokratierna spela en konstruktiv och viktig roll. Jag vill här gärna uttryckamin förhoppning att utrikesministern och den avser attfortsätta att spela en sådan roll, att det i inte blir val ochvallagar å la . Jag tycker att det finns påtagliga tecken på att det äri den riktningen som sandinisterna strävar. Det är inte vad vi i villbenämna fria, öppna och demokratiska val. Det är sådana val som ökarmöjligheterna att lösa upp spänningarna och ge en chans till enpositiv och demokratisk framtid. , fru talman, vill jag säga att det faktisktgjorts markeringar till SIDA:s anslagsframställning. En markering fanns iSIDA:s anslagsframställning 1983/84 från borgerligheten. Vi önskade se enannorlunda inriktning av biståndet till just för att den enskildasektorn också skall kunna få stöd. Överläggningen var härmed avslutad. 4§ Svar på interpellation 1983/84:60 om svenska initiativ för att ökarättssäkerheten i Mot bakgrund av uppgifter från AmnestyInternational om har frågat mig vilka initiativ regeringen ämnarvidta för att öka trycket på den iranska regimen att ge de iranska medborgarnaökad rättssäkerhet. Främjande av de mänskliga rättigheterna och kritik av allvarligabrott mot dessa är en viktig del av svensk utrikespolitik. Sverigetillhör de mera aktiva länderna i dessa frågor inom bl. a. FN, och . Arbetet i dessa organ omfattar bl. a. utveckling avinternationella normer och regler på området och bevakning av förhållandena iolika länder. I linje härmed följer den meduppmärksamhet händelseutvecklingen i bl. a. i fråga om mänskligarättigheter. Jag har två gånger inför kammaren redogjort förregeringens inställning härvidlag och de åtgärder som vidtagits från svensksida såväl bilateralt som i internationella fora. En redovisning lämnades i ettsvar på interpellation av rörande behandlingen avBahäi-religiösa i . Den andra redogörelsen lämnades så sent som den 29november, i mitt svar på en fråga av om åtgärder med anledning avvissa rapporterade brott mot de mänskliga rättigheterna i . Som jag framhållit i dessa sammanhang har gjortframställningar i till förmån för politiska fångar och för bahäierna iIran och också i andra sammanhang påpekat kränkningar av de mänskligarättigheterna. Vidare har bl. a. berörts i det svenska anförandet iår inför FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna. Jag vill härutöver erinra om att den svenska regeringenvid olika tillfällen uttryckt sin starka kritik av tortyr, summariska ochgodtyckliga avrättningar och försvinnanden. Denna kritik har bl. a. tagit siguttryck i att tagit initiativ till - och aktivt deltagit - iutarbetandet av en konvention mot tortyr. Vi har också med all skärpa klargjortatt vi tar avstånd från dödsstraffet. Från svensk sida kommer f. ö. denna veckaett anförande i dessa frågor att hållas inför . Densvenska inställningen kommer då på nytt att klargöras. Låt mig avslutningsvis understryka att den svenskaregeringen självfallet även i fortsättningen kommer att noga följahändelseutvecklingen i vad gäller mänskliga rättigheter i och andra länderoch därvid på lämpligt sätt hävda den traditionella svenska synen. Om svenska itiitia-tiv för att öka rättssäkerheten i 11 (): Jag tackar utrikesministern för svaret på mininterpellation. Även om frågan om de mänskliga rättigheterna i tidigareoch också ganska varit föremål för överläggningar här i kammaren mådenna interpellation vara ytterligare ett bevis för den upprördhet ochindignation som svenska folket känner inför vad som sker underKhomeiniregimen i landet. Redan tidigt under detta år kunde FN:s generalsekreterarei en rapport till FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna visa på att,allvarliga överträdelser mot den internafionella konventionen i stor omfattningförekommer i . Rapporten talar om brott mot artikel 6, som handlar omrätten till sitt liv. har fått fram nya bevis för attpolitiska fångar i hemlighet avrättats i iranska fängelser. Det innebär att dettotala antalet avrättningani under Khomeiniregimen betydligt överstigerdet antal på 5 000 som officiellt tillkännagetts. Avrättningarna ifängelserna har bekräftats på flera sätt. Genom intervjuer med frigivna fångar, som hållitsfängslade i olika delar av landet, och genom jämförelser av fångarsredogörelser har det blivit klart att många avrättningar aldrig rapporteratsofficiellt. Amnestys uppgifter har mycket hög trovärdighet. Bland offren återfinns tonåringar och gravida kvinnor.Bland de yngsta som avrättats finns en 11-årig flicka och en lika gammal pojke.Det är avrättningar som uttryckligen är förbjudna enligt internationell lag. De flesta avrättade, liksom nästan alla polifiska fångar iIran, tros ha blivit torterade, ofta tydligen mycket grymt, uppger AmnestyInternational. Det är t. o. m. svårt att återge dessa grymheter i ett anförandesom detta. Då är det inte svårt att förstå hur de upplevs av dem som blivitutsatta. Om svenska initia tiv för att öka rättssäkerheten i I ett direktreferat i kunde vi också få glimtar av hur revolutionsgardisternaarbetar och kontrollerar enskilda människor i och om pasturans roll i ettsådant sammanhang. Även sådant som då kom fram måste verka kränkande på demänskliga fri- och rättigheterna. Mot denna bakgrund känns det synnerligen svårt att medregeringen glädjas åt det ökande handelsutbytet och den ökning av exporten tillIran som offentliggjorts. Utrikesministern redovisar i sitt svar att främjandet avde mänskliga rättigheterna och kritik av allvarliga brott mot dessa sedan längeär en viktig del av svensk utrikespolitik. Om detta råder självfallet storenighet, liksom beträffande att gett uttryck för stark kritik av tortyroch av summariska och godtyckliga avrättningar och försvinnanden samt aktivtarbetar för att åstadkomma en konvention mot tortyr. Det tillkommande i redovisningen är att det dennavecka kommer att från svensk sida hållas ett anförande i dessa frågor införFN:s generalförsamling. Även med detta fillägg i redovisningen kvarståremellertid min fråga obesvarad.