prot · G70944 · 1983-12-31 00:00:00 — I dennatillfredsställelse ligger naturligtvis också en förhoppning om att regeringenkan och kommer att göra ytterligare insatser, utöver dem som man hargjort. Överläggningenvar härmed avslutad. 15 §Svar på frågorna 1983/84:214 och 216 om ett uttalande rörande Nr 44 har ställt följande fråga till mig: Delar utrikesministern den svenske om sina kollegers omdöme och kompetens? ställt följande fråga till mig: Vad har utrikesministern för synpunkter på detförhållandet att ambassadör vid uttalar signedsättande om utrikesförvaltningen och anser att för säkerhetcentrala frågor bäst hanteras utan att andra än statsministern och han själväger kännedom om dem? Jag avseratt besvara frågorna i ett sammanhang. Sedan dessa frågor ställdes har ambassadör ochordföranden i personalföreningen vid UD gjort ett gemensamt uttalande, variunderstryks dels att majoriteten av UD:s anställda är totalt lojala tjänstemän,dels att utlämnande av hemliga handlingar inte får förekomma. Jag har ingenannan uppfattning än den som kommer till uttryck i uttalandet. Jag har fulltförtroende för och hög uppskattning av UD-tjänstemännens kompetens ochlojalitet, och jag har kunnat konstatera de goda arbetsinsatser som görs såväli som i utlandet. Enstaka olyckliga läckor rubbar inte dennagrundläggande inställning. I UD hanteras ett stort antal hemligahandlingar på ett fullt betryggande sätt. Beträffande andra fråga vill jag erinra om deti och för sig självklara att det är riksdag och regering som lägger fastlandets utrikes- och säkerhetspolifik. I det aktuella fallet har ambassadör av statsministern fått iuppdrag att föra ett samtal med en viss namngiven person. Så snartstatsministern fått samtalsuppteckningen informerades jag om innehållet i allaväsentliga delar. Om ett uttalande rörande vissa UD-tjänstemän 74JAN-ERIK (): Tack för svaret. I en tidningsintervju sade FN-ambassadörom sina arbetskamrater på : "SvD har pratat med en massa skvallriga UD-byråkratersom pratar med tidningarna därför att de vill göra sig märkvärdigare än de är.Det är ju ofta något som drabbar statstjänstemän som inte har så roligt. Devill kompensera dålig lön och låg status genom att babbla i pressen underanonymitetens täckmantel. Skriv detta i fidningen." Ambassadören har inte tagit avstånd från sina uttalanden,som f. ö. finns på band hos tidningen. Hur kan en ambassadör göra uttalanden som dessa? Hur kanen person i inflytelserik chefsposition om sina kolleger säga att de vill görasig märkvärdigare än de är, att de inte har det så roHgt, att de har dålig lönoch låg status och att de babblar i pressen? Om ett uttalande rörande vissa UD-tjänstemän Om formuleringarna är genomtänkta, är de ett utslag avfördomar och översitteri. Om de är oöverlagda, visar de att ambassadörenalltför lätt råkar i affekt och har svårt att kontrollera sitt humör. I efterhand har ambassadören tillsammans med UD:s personalföreningutfärdat en kommuniké, som visar att han inte är oförmögen till diplomatiskaformuleringar. Uppgiften som FN-ambassadör kräver diplomatiskskicklighet, gott omdöme, finess och personlig ödmjukhet. Sådana egenskapervisade sig , , och . : Anser inte utrikesministern att en ambassadörmåste ha fullt förtroende för chefen för sitt eget departement? 75CARL BILDT (m): Jag ber att få tacka utrikesministern försvaret på frågan. Den här debatten rör faktiskt ganska viktiga principfrågor.Är det på det sättet -som antydde - att den svenskautrikesförvaltningen är så opålitiig att viktiga utrikesfrågor i fortsättningenmåste handläggas via privata dagböcker, telefonsamtal eller förtroendefullarelationer med statsministerns kassaskåp, eller är det fortfarande så attSveriges utrikespolitik kan och bör skötas på det sätt som den ochalls icke utan framgång faktiskt har skötts? Svaret på den frågan har självfallet stor betydelse förden långsiktiga konsekvensen och styrkan i landets utrikespolitik. Ifallutrikespolitiken tillåts att degenerera till misstro mot etablerade rutiner,ovilja till registrering av handlingar och bristande information till dem somlöpande har att handlägga dessa viktiga frågor, kommer det självfallet inte attvara möjligt att föra en politik med tillräcklig konsekvens och styrka.Hur skall i en sådan situation den ena handläggaren någonsin kunna veta vad somegentligen är den linje som fastlagts av den andra handläggaren? Hur skall enviss regering kunna fastlägga vad som var den närmast föregående regeringenslinje i olika detaljförhandlingar? Hur skall vi undvika att hamna i ensituation där diplomatiskt bättre skolade och med större tålamod måhändaförsedda nationer kan ges en möjlighet att långsamt men säkert smula sönder eni så fall dåligt sammanhållen svensk diplomati? uttalande i dessa frågor i Svenska Dagbladetför sedan var - det tror jag det råder en ganska bred enighet om idenna kammare - en omdömeslöshet. Att och har mötts i ettganska egenartat gemensamt uttalande förändrar självfallet alls ingenting i densituationen. Utrikesministern är den för utrikespolitiken närmastansvarige. Det är hans skyldighet att värna utrikesförvaltningens ställning,dess anseende och dess arbetsformer. I detta ingår plikten att med kraft läggafast vad som gäller i situationer när dessa ifrågasätts - självfallet även isituationer där de som måste tillrättavisas tillhör statsministerns närmastepolitiska rådgivare. Genom denFermska förlöpningen, i förening med formuleringarna i Ferms och UPF:s försoningsuttalande och en del andrauttalanden, har det skapats en bild som lämnar utrymme för tolkningen attinemot hälften av utrikesförvaltningens anställda består av rötägg, babblandetyper eller illojala kärringar. Detta är en grov förvrängning av verkligheten. Men bildenär inte bara felaktig, utan den är också farlig. Den är farlig därför att detfinns en risk att omvärlden tror på den, och den är farlig också därför att detfinns en risk att andra inom förvaltningen tror på den och börjar ageradiplomatiskt med Fermska medel: prata i telefon i stället för att skrivatelegram, inte sända papper som registreras på UD, söka hållautrikesförvaltningen utanför. Detta borde utrikesministern ha tagit avståndfrån. När han inte gör det innebär det en försvagning för landetsutrikespolitik. Om ett uttalande rörande vissa UD-tjänstemän blev uppbragt när han i ettplötsligt telefonsamtal konfronterades med att Svenska Dagbladets reporterinnehade hemliga handlingar som uppgavs fill nummer och tid och med alla övrigaangivelser. Han fällde då i hastigt mod några uttryck som han sedan harkorrigerat. Jag vill påpeka att det i tryckfrihetsförordningen heteratt man skall fästa uppmärksamheten mera på ämnet och tanken än på uttrycket,se till syftet mer än framställningssättet. Vad som där gäller för den som medeftertanke yttrar sig i tryckt skrift må gälla också för den som överraskad iett telefonsamtal får en upplysning som gör honom starkt uppbragt. Uttalandet har sedan rättats till genom en överläggningsom förekommit med de anställdas organisation. Och jag ser ingen anledning attnågon här i kammaren skulle behöva känna sig mer sårad över detta. Vad sedan gäller frågan omförtroendet för mig, är det alldeles klart att inte har gettuttryck för någon brist på förtroende. Jag vill också påpeka - om det skallgöras något nummer av att ett dokument inte har gått direkt tillutrikesdepartementet utan fill statsministern - att det faktiskt i 10 kap. 8 §regeringsformen heter; "Chefen för det departement till vilketutrikesärendena hör skall hållas underrättad, när fråga som är av betydelse förförhållandet fill annan stat eller till mellanfolklig organisation uppkommerhos annan statlig myndighet." Så har också skett. 77JAN-ERIK (): Jag kan ha all förståelse för att man kantappa humöret när man får del av upplysningar sådana som utrikesministern nurefererade. Men om det är någonting som skall utmärka en diplomat -enkannerligen en som skall företräda just i situationer där detplötsligt kan uppstå nya lägen - är det väl en viss förmåga att kunna behärskasig. Sedan vill jag tillägga att en farm ursäkt omedelbartefteråt naturligtvis hade klarat upp en del missförstånd. Om det är så att manlätt tappar humöret kan man ju åtrå sig och beklaga vad man sagt. Men då räckerdet inte med en sådan utslätande kommuniké som i detta fall. Det fannsockså en annan del av den här intervjun, där sagde ambassadör Om ett uttalande rörande vissa UD-tjänstemän sade sig ha förtroende bara för statsministern. Det fannsen underton där som inte var särskilt rolig. Också detta kanske var illagenomtänkt. Men är det verkligen rikfigt att FN-ambassadör tapparhuvudet så lätt? 78 (): Jag vill först påpeka att frågan omrelationerna mellan och inte av mig har dragits ini denna debatt. Det intressanta med och hans uttalande är, somutrikesministern påpekar, inte formuleringarna för stunden, eftersom de kanvara överilade, utan det är syftet och tanken. Och syftet och tanken frånAnders Ferms sida var att klargöra en annan utrikespolitisk metodik än den somär den normala och etablerade: att tala i telefon, inte registrera handlingar,gå förbi förvaltningen. Det är väl värt att notera - och det har säkertutrikesministern gjort - att när hade kommit till och blevtillfrågad om sitt uttalande, då sade han inte, som utrikesministern nu säger,att uttalandet gjordes i stridens hetta, utan att det var ett diplomatisktvälplanerat uttalande av honom. Ifall det var diplomatiskt välplanerat av endiplomat att göra uttalanden som underkänner vad som är inte bara formerna utanockså till stor del substansen i handläggningen av utrikesärendena, då tyckerjag nog att det är diplomatiskt klokt, viktigt och riktigt att landetsutrikesminister, som har ansvaret för dessa frågor, lägger saker och ting tillrätta. Det kan i denna fråga, lika väl som i den förra somdebatterades, finnas ett mänskligt behov att skydda någon som har gjort ettmisstag. Men behovet att skydda någon som gjort ett misstag som riskerar attdrabba förtroendet för utrikesförvaltningen får ju inte leda till den typ avöverslätande attityd som utrikesministern nu intar. Det frågas vad debatten gäller. Låt mig sägaatt vi nu befinner oss i en förtalskampanj mot regeringen med falska tillmålen,en kampanj utan motstycke ända fillbaka till dess att förtaladesför av högern och högerns press med påståenden om att hemligauppgifter inte lämnades över till rätta myndigheter och att landets intresseninte tillvaratogs gentemot - och för all del inte mot heller. Det är detta som pågått i Sverigeoch som utlöser denna meningslösa debatt, där man också fortsätter att hänvisatill att man har källor på hög nivå inom UD som skulle motsäga de upplysningarsom ifrån regeringens sida ostridigt har visat vilka budskap som har lämnats.Carl Bildt har deltagit i detta genom att säga sig genom dessa falskauttalanden ha fått bekräftat vad han länge trott. 80JAN-ERIK (); Jag har inte deltagit i någon förtalskampanj.Jag har talat om de uttalanden som FN-ambassadören gjort. Stundom räcker detmed det förtal som regeringens egna tjänstemän riktar mot regeringen. 81CARL BILDT (m): Den förtalskampanj som vi diskuterar ikammaren är den förtalskampanj gentemot traditionell utrikespolifisksedvänja som FN-ambassadören inledde . Det är den förtalskampanjsom har som centralt element de Fermska förlöpningarna och det Fermska förordetför en utrikespolitisk metodik som det borde ligga i utrikesministerns ochregeringens eget intresse att förklara inte tillhör det normala. Det borde ävenligga i utrikesministerns och regeringens intresse att förklara att den typenav uttalanden inte är diplomatiska utan tvärtom odiplomatiska, att de inteutgör ett föredöme utan tvärtom utgör en varning för varthän det kan gå ifallman inte ser om sitt hus. Ansvaret för att man ser om huset ligger hos utrikesministern- och hos utrikesministern allena. Om eti uttalande rörande vissa UD-tjänstemän På de flesta arbetsplatser brukar detförekomma litet skvaller. Men man brukar hålla det inom de egna väggarna. Detnya här är att detta skvaller, som man ju sällan vill nedlåta sig till attbemöta, numera också hamnar i fidningarna. Jag anser att tillhör demer framträdande kolportörerna, inblandad i konspiratoriska utrikespolitiskaformuleringar med resonemang om vem som talar med vem och vem som inte gör det.Dessutom utsås missämja mellan departementets tjänstemän. 83 (): Det kräver litet talang att hållautrikesministern till rätt debatt. diskuterar vi faktiskt ambassadören är det om detta som både och jag ställt frågorhär i . Jag kan väl förstå att det inte är det mest populärasamtalsämnet för utrikesministern just , men det ingår i ett statsrådsskyldighet att svara även på frågor som han inte vill svara på. Det är faktiskt så att gjort offentliga uttalanden imedia som är anstötliga utifrån normal utrikespolitisk praxis. Det borde varaså att utrikesministern hade den personliga integritet, den politiska ställningoch det kurage som tydligen krävs för att säga åt att det han sagtfaktiskt är olämpligt. Att man sedan kan hålla förmaningstal över att saker ochting hamnat i pressen i största allmänhet håller jag gärna med om. Omutrikesministern håller ett sådant tal just , riktat mot FN-ambassadören, kanhan räkna med mitt instämmande. har beskyllt för någotsom denne faktiskt inte sagt. Han har inte sagt att han har bristandeförtroende för sin utrikesminister. Jag har ansett det passa väl in i denövriga bild av skvallrighet som kännetecknar många av uttalanden undersenare tid. Anf.85 (): Jag har på intet sätt sagt - varken i denna debatt eller någonannanstans - att sagt att han inte har förtroende för utrikesministern.Det påståendet får utrikesministern stå för själv. Jag har påstått att Fermsagt att han inte har förtroende för utrikesförvaltningen. Det ärutrikesförvaltningen och dess betydelse för konsekvensen och styrkan i vårutrikespolitik som jag har omsorg om. Jag har uttryckligen sagt att frågan omde personliga förhållandena mellan och kanske intebör bli föremål för en debatt i denna kammare. Frågan gäller Ferms förlöpningargentemot utrikesförvaltningen. Det är den saken vi borde ha diskuterat. Jagbeklagar att utrikesministern inte ville det. Jag beklagar att han inte villeställa saker och ting till rätta på det sätt jag anser att en departementschefhar skyldighet att göra. Eftersom tagit upp frågan om vad saken ytterst gäller, harjag också velat gå in på den och inte bara uppehålla mig vid de symtom som CariBildts uttalanden utgör. Överläggningenvar härmed avslutad. 16 § Svar på fråga1983/84:213 om sjukvårdens säkerhetssystem har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta isyfte att förbättra sjukvårdens säkerhetssystem. Socialstyrelsenhar i kungörelse om ansvar för medicinteknisk utrustning i sjukvården (SOSFS(M)1978:26) redogjort för ansvarsförhållandena inom hälso- och sjukvården vidanskaffning och användning av sådan utrustning. Enligthälso- och sjukvårdslagen (1982:763) har överläkaren det medicinskaledningsansvaret inom sitt verksamhetsområde. Det innebär att denna läkareytterst är ansvarig för den sjukvårdande verksamhet som bedrivs av underställdpersonal. Däri ligger också ett ansvar för att den medicintekniska apparaturenanvänds på ett sätt som motsvarar "vetenskap och beprövad erfarenhet"och att underställd personal har kompetens för uppgifterna. Socialstyrelsenhar givit ut en rapport om medicinteknisk säkerhet (allmänna råd frånsocialstyrelsen 1983:4). I denna konstateras bl. a. att det för en säker ochändamålsenlig användning och drift krävs att berörd personal hela tidenvidmakthåller nödvändiga medicinska och tekniska kunskaper om utrustningen. Detåligger huvudmannen att organisera sin verksamhet så att dessa krav kantillgodoses. Ansvaretför att den medicintekniska utrustningen utnyttjas på ett riktigt sätt liggersåledes på huvudmannen. Denne skall besluta om och tillhandahålla nödvändigaresurser för att uppnå erforderlig medicinteknisk säkerhet. Jag vill understrykaangelägenheten av att personalen noga instrueras om sina arbetsuppgifter och att sådana rutiner finns så attmisstag i arbetet så långt som möjligt förhindras. Med hänsyn till vad jag här har sagt avser jag inte attvidta några åtgärder med anledning av detta. 88 (): Jag vill tacka sjukvårdsministern för svaretpå min fråga. Svaret är ju utformat så att sjukvårdsministern redogjort för deregler som fastslagits i sjukvårdslagen om det medicinska ledningsansvaret ochansvaret för hur den medicinska apparaturen på ett riktigt sätt skall användas.Vidare har hon redogjort för reglerna hur personalen skall få den utbildningoch den kompetens som är nödvändiga för att klara uppgifterna. Huvudmannen har ju också sitt ansvar att besluta om denödvändiga resurserna för att uppnå den medicinska säkerhet som krävs. Statsrådet avser inte att vidta några åtgärder ianledning av min fråga. Frågan har ställts pä grund av den mycket tragiskaolycka som hände på ett av våra sjukhus, där tre patienter avled. Ytterligaremänniskoliv var i fara på grund av olyckan. Därför finns det anledning att frågasig om säkerheten är tillräcklig. Det gällde i det här fallet dialysbehandling. Dennasjukvård bedrivs på olika sätt på olika håll i vårt land. Man har olika system,bl. a. individuella system, i vilka säkerheten påstås vara större. förefaller det mig vara angeläget att man kan klaradessa problem . Det vore mycket bra om man kunde ha ett system somgör att den mänskliga faktorns betydelse inte är sä stor. Hade man här haft ettsystem där dialysvätskan indikerade att det var något galet och därbehandlingen automafiskt hade avbrutits, skulle det ha inneburit en störresäkerhet. Det har också hänt en del annat som gör att man kan frågasig om säkerheten är till fyllest. Jag kan som exempel nämna de patienter somfick hjärtklaffar inopererade och som sedan avled. Vidare har stark oroframförts från . Man vill att skallse över hur dessa frågor på ett bättre sätt skall kunna . Jag vill fråga sjukvårdsministern om hon anser atttryggheten för pafienter-na på våra sjukhus är tillräcklig och om honinte är beredd att göra någonting ytterligare för att bättre klara det minfråga gällde. är tillsynsmyndighet förhälso- och sjukvården. Det innebär att den också skall bevakasäkerhetsfrågorna när det gäller den tekniska utrustningen. för medi-cinsk-teknisk säkerhet ger förslag tillsäkerhetshöjande åtgärder. Man publicerar också redogörelser för deärenden som behandlats i nämnden. har en arbetsgrupp som följerde här frågorna. Jag tror att patienterna på de svenska sjukhusen kan kännasäkerhet. Jag tror däremot inte att det är möjligt att med teknikens hjälp helteliminera den mänskliga faktorn. 4 protokoll 1983/84:44 Omarbetsförhållandena vid statens rättsläkarstation i 90 (): Jag kan dela sjukvårdsministerns uppfattning att den mänskliga faktorninte helt kan elimineras. Det finns emellerfid flera möjliga system. Om mantänker sig ett för patienterna individuellt system, så har givetvissjukvårdspersonalen lättare att klara en katastrofsituation än om det, som idet här fallet, rör sig om femton patienter . Jaganser att regeringen borde fitta litet närmare på den här frågan och se efterom det inte finns anledning att göra någonfing. Det finns en stark oro blandmänniskor som utnyttjar och tvingas utnyttja sjukvården. Jagdelar statsrådets uppfattning att den svenska sjukvården ligger på en hög nivåoch att riskerna kanske inte är så stora. Detta hindrar dock inte att manförsöker minimera de risker som ändå kan uppstå. Det var därför jag hoppadesatt sjukvårdsministern ville ta ytterligare initiativ för att se över den härfrågan. Överläggningenvar härmed avslutad. 17§ Svar på fråga 1983/84:186 om arbetsförhållandena vid statensrättsläkarstation i har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta ianledning av de brister främst vad avser arbetsmiljön vid rättsläkarstationeni som påpekat i en skrivelse fill . Rättsläkarstationensnuvarande byggnad uppfördes och viss om-och tillbyggnad skedde i slutetpå . Lokalerna är dimensionerade för en lägre arbetsvolym än dennuvarande. påpekar att lokalerna är nedslitna och behöverrenoveras. Byggnadsstyrelsenhar kommit in med en framställning om medel förombyggnad av rättsläkarstationen. har dessutom i sinanslagsframställning begärt medel för inredning och utrustning i samband med ombyggnaden. Jag är väl medveten om förhållandena vidrättsläkarstationen i . Frågan om medel för ombyggnad och utrustningav lokalerna bereds nu inom . 92 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret. Det innehöll både vin ochvatten, kanske mest vatten. Rättsläkarstationen i hade behövt ettbesked. Jag tror att de anställda på rättsläkarstationen lyssnar påstatsrådet och att de velat ha ett klart besked från henne. Vi fick nu veta atthon är väl medveten om den situation som råder på rättsläkarstationen. Det ärtacksamt, men det hade varit bättre om vi fått ett svar som gått i en vissriktning. Verksamheten vid statens rättsläkarstation är av synnerligen storbetydelse för samhället. Vid sidan om den traditionella sjukvården i landetarbetar rättsläkarna med resultatet av vården när den kanske inte har lyckats.Viktiga och för sjukvården centrala kunskaper erhålls och skickasfillbaka in i vårdapparaten, som tack vare rättsläkarnas skickliga arbetedärigenom bhr allt bättre. Inomläkarutbildningen intar rättsmedicinen en väsentlig roll. Den utbildning idetta ämne som sker vid rättsläkarstationen medverkar till att åstadkomma enläkarkår som i det vardagliga arbetet förmår avslöja våld och brott. Rättsmedicinensverksarhhet har också ett betydande intresse för andra grupper i samhället.Förutom för behandlade läkare och blivande läkare har rättsmedicinen en viktigroll i många brottsutredningar. Tillspetsat skulle man kunna säga att enrättsmedicinare kan vända eller avgöra en brottsutredning på grund av de fyndsom görs vid den rättsmedicinska obduktionen. Rättssäkerheten hänger därför imånga fall på de rättsmedicinska utlåtandena. Imin fråga till statsrådet har jag hänvisat till en skrivelse från byggnadsstyrelsentill . I denna skrivelse pekar på deenligt min mening olidliga förhållanden som personalen arbetar under -inom enav de viktigare specialiteterna i vår vårdapparat. Såväl justitieombudsmannenoch yrkesinspektionen som kommun och Statshälsan har i skrivelser påpekatbetydande brister ur arbetsmiljösynpunkt på rättsläkarstationen. Jag skallinte närmare gå in på dessa brister, utan endast konstatera följande. Om interegeringen inom gällande ramar kan frigöra de medel som begärför en anständig upprustning av denna hårt slitna arbetsplats, finns det påtagligarisker för att den kvalificerade personalen lämnar denna verksamhet fill förmånför annan. Vifår inte här i landet föra en sjukvårdspolitik där vi prioriterar vissa områdenför lågt bara för att det inte handlar om vitklädda människor som ioperationsrum för en kamp mot död och för liv. Vi måste också prioritera devardagliga och gråa verksamheterna, som kanske försiggår i det tysta ute ikulisserna men som har en oändligt viktig funktion för att vårdapparaten i vårtland skall fungera. Jag efterlyser ett någotmera konkret svar av . Omhänsyn till etiska rättigheter vid sjukvårdsutbildning Överläggningenvar härmed avslutad. 18 § Svar på fråga1983/84:192 om hänsyn till etiska rättigheter vid sjukvårdsutbildning Andres Kiing har frågat socialministern om regeringen tänker undanröjadet yrkesförbud att verka som barnmorska som hotar två studerande som gåttigenom utbildning till barnmorska och som av etiska skäl har vägrat sätta inspiraler på patienter. Kiing har vidare frågat om Om hänsyn till etiska rättigheter vid sjukvårdsutbildning regeringenkan tänka sig att föreslå en lag som skulle slå fast den enskildes etiskarättigheter i sjukvård och sjukvårdsutbildning, för att garantera vederböranderätten att följa sitt samvete i sådana situationer. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på frågan.