prot · G70947 · 1983-12-31 00:00:00 — Men de som har gått i spetsen för detta när det gälltpraktiskt taget varje händelse av betydelse i världen är socialdemokraterna. sade att det är en strid om ord, när viavser att än en gång slå fast enprocentsmålet. Jag tycker det är synd att hanhar den inställningen. Det vore väl ändå värdefullt om vi här i en diskussionom u-hjälpen i ett trängt ekonomiskt läge, där vi alla beklagar att vi just nuinte kan leva upp till våra mål, skulle kunna slå fast att vi är överens omenprocentsmålet såsom det mål som vi skall nå upp till så fort det är möjligt. Jag vill än en gång, herr talman - det är min sistamöjlighet i detta replikskifte - säga att socialdemokraterna i menaratt utskottsbetänkandet skall tolkas så att enprocentsmålet i princip liggerfast. Tredje vice talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik. har frågat mig omregeringen avser att ändra principerna för beräkningen av det statligabiståndets omfattning och om den avser att beskära omfattningen av det svenskabiståndet. Såsom framgår av propositionen 1983/84:40 har regeringen -med hänsyn till budgetläget - funnit det nödvändigt att låta deutgiftsbegränsande åtgärderna beröra också det internationellautvecklingssamarbetet. En möjlighet kunde därvid ha varit att räkna inu-krediternas kommersiella del i biståndsramen så som föreslogs avu-kreditutredningen. Regeringen har emellertid avvisat det förfaringssättet. Regeringen avser således inte att ändra principerna förberäkningen av det statliga biståndets omfattning. Däremot anser sig regeringeninte kunna föreslå en höjning av biståndet så att enprocentsnivån upprätthålls. Det är min övertygelse att de negativa följderna av attbiståndet inte höjs kan mildras av att vi håller fast vid vårabiståndspolitiska principer och av att biståndets kvalitet och effektivitetförbättras. Biståndets inriktning på de mest utsatta grupperna kommer att ytterligareförstärkas. Vi kommer att sträva efter att ytterligare rationaliserabiståndsverksamheten. Låt mig också erinra om att utgiftsbegränsningen äravsedd att utgöra en tillfällig åtgärd. snart somden ekonomiska situationen medger det bör enprocentsmålet åter kunna uppnås. 120 (); Jag vill tacka utrikesministern för svaret påmin interpellation. Den ställdes i ett tidigt skede av höstriksdagen, när fråganom principerna för beräkningarna av det statliga biståndets omfattning ännuifrågasattes. Det rådde då en livlig debatt om tanken att räkna inu-krediternas kommersiella del i biståndsramen. Detta förslag från u-kreditutredningenhade tydligen beställts av regeringen, som på det sättet fick en möjlighet atttesta opinionen. Den var nu så gott som totalt negativ till förslaget, och jagvill till regeringens heder säga att den tagit konsekvensen av detta, ändratståndpunkt och säger sig nu vilja bibehålla principerna för beräkningen av detstatliga biståndets omfattning. Jag tycker det är bra. Men huvudfrågan gäller förslaget om en begränsning avbiståndets omfattning. I besparingspropositionen anges att regeringen ibudgetpropositionen kommer att lägga fram förslag om frysning av biståndetsvolym till nuvarande nivå. Genom detta kommer att göra ett avsteg frånenprocentsmålet, och biståndsvolymen sjunker därmed till avbruttonationalinkomsten. I den allmänpolitiska debatten talade jag omsocialdemokraternas första regeringsår som de många svekens period. Här, närdet gäller biståndet, upplever vi det största sveket av alla, sveket mot denfattiga världen. fördes kampen för enprocentsmålet mycketintensivt av företrädare för kyrkorna, av liberala och av progressivasocialdemokrater. Efter många års mödor och debatter nådde vi äntligen framtill ett riksdagsbeslut om enprocentsmålet. Av många av oss betraktades dettasom en stor moralisk seger i svensk politik. Under de år då ingick i olika regeringaruteslöt vi biståndet från alla besparingsplaner. Vi markerade i kontakt med deandra regeringspartierna att denna fråga för oss var så viktig att vårtdeltagande i regeringarna stod och föll med uppslutningen kringenprocentsmålet. Inte kunde jag drömma om att ensocialdemokratisk regering skulle finna det naturligt att i en besparingsplanockså inkludera biståndsmålet. Under har betraktats somett föregångsland när det gäller inriktningen och utvecklingen av detinternationella biståndet. I många andra länder, där liknande debatter harförts, har man åberopat som ett gott exempel. I FN-debatter har mångarefererat till som ett föredöme. hamnar vi i den motsattasituationen. I alla de länder där besparingsarbete pågår, och det är de flesta,kommer man att säga, att när t. o. m. med dess stolta traditioner pådetta område kan spara på biståndet, kan också vi göra det. Denna besparing riskeraralltså att få stora konsekvenser när det gäller det totala biståndetsomfattning i världen. Detta är inte någon överskattning av roll, baraett konstaterande av villkoren för biståndets utveckling. Ingetannat förslag i besparingssammanhang har väckt en sådan indigna- Begränsning av utgifterna för utvecklingssamarbetet Begränsning av utgifterna för utvecklingssamarbetet fastar landets alla biskopar och övriga kyrkoledare. Meddem fastar tusentals människor, som i olika former protesterar mot regeringensförslag. Långt in i socialdemokratins egna led har protesterna genljudit. Jagtänker på artiklar av , , ochmånga andra. En gång framstod som en garant förinternafionell solidaritet. Det kommer han inte längre att kunna göra med sammatrovärdighet. En gång fanns det en svensk biståndsminister, som fann frågan omden kontinuerliga uppbyggnaden av biståndet så viktig att hon hellre lämnadesin post än medverkade till en lägre uppräkning än den hon själv ansåg rimlig.Det är en av de få gånger som en svensk minister har avgått på en sakfråga ochen principståndpunkt. Vad skulle hon ha sagt , omhon fortfarande tillhört denna kammare? anförs alla tänkbara skäl för begränsningen avbiståndet. Somliga talesmän för regeringen säger att det inte är fråga om någonfaktisk nedskärning, och så laborerar man med olika beräkningar och medreservationer mellan åren för att dölja det stora sveket. Andra säger - som nuutrikesministern och - att det är fråga om en tillfälligbegränsning. Som om det skulle bli lättare att bygga ut biståndet, när mansenare skall starta från en lägre nivå än vad som annars varit fallet! I denna kammare debatterar vi och ommånga anslag. Det gäller pensioner, bostäder, sysselsättning, skatter ochmycket, mycket annat. Allt detta är viktiga frågor. Men det är sällan det rörsig om samvetsfrågor. Biståndet är här ett undantag. Jag vet inte någon annanfråga som har samma dignitet och samma moraliska dimensioner. Det vore därför oriktigt att inte undersöka om det finnsännu en möjlighet att förmå socialdemokraterna att ompröva sin hållning i dennafråga. För del skulle jag vara beredd att föreslå en återremisstill utskottet för att där nå en uppgörelse om att enprocentsmålet skall ligga fast.Vi är i så fall beredda att söka medverka till en överenskommelse om en annanbesparing för att finansiera ett fasthållande av biståndsnivån. Vi vill gärnaen sista gång fråga socialdemokraterna om de skulle vara beredda att vika frånsitt förslag till förmån för en överenskommelse om att upprätthålla enprocentsmålet.Jag vill därför fråga utrikesministern om han på regeringens vägnarvill medverka till en sådan uppgörelse. Det är nu nödvändigt att göra klart att vadvi diskuterar är möjligheterna att upprätthålla vårt bistånd som vihar en ekonomi i kris. När denna regering tillträdde kunde denkonstatera att hade ett land, vars ekonomi allmänt ansågs som ettföredöme, förvandlats till ett varnande exempel. Och för det bär de regeringaransvar, i vilka ingått. Det borde ha funnits skäl att tänkapå att denna situation måste uppstå, då man föreslog - och genomförde-skattesänkningar med att man lät utgifterna fortsätta att stiga. Underdenna period steg statsskulden från 74 miljarder till nästan 400 miljarder.Underskottet i statens budget steg från 7 miljarder till det tiodubbla.Räntorna på statsskulden ökade från 5,4 miljarder till 48,2 miljarder. Parallellt med att den offentliga sektorn raserades blevden industriella basen allt mindre. Under de sex borgerliga åren blevindustriinvesteringarna nästan halverade. Antalet arbetstillfällen i industrinhar minskat med nästan 150 000. Denna utveckhng måste brytas, och regeringen har påbörjatett omfattande program för restaurering av vår ekonomi. Det har redovisatstidigare . Och de första stegen har tagits. Svensk industri har blivitkonkurrenskraftig. Export- och industriproduktion har ökat. Men ett viktigt led i en långsiktig förbättring av densvenska ekonomin måste vara att vi får kontroll över budgetunderskottet. Detkan inte tillåtas att expandera i samma takt som det gjorde år underden borgerliga regeringsperioden. Om vi skall finansiera utgifterna med dessa växandebudgetunderskott, då kommer räntan att ligga på en mycket hög nivå. Med denräntenivån kommer investeringarna att bli dåliga, i bostäder lika väl som inomindustrin, och med dåliga investeringar blir det en dålig sysselsättning och endålig produktion. Med det budgetunderskott som det skulle innebära attfortsätta den politik som de borgerliga partierna förde får vi en räntenivå somomöjliggör en lösning av arbetslöshetens problem i landet. Därför harregeringen tvingats att angripa budgetunderskottet från båda sidor. Den harföreslagit skattehöjningar, och det möter som bekant sitt motstånd. Denföreslår också utgiftsbegränsningar, och även det möter sitt motstånd. Men regeringen har det samlade ansvaret - den kan intediskutera en fråga i taget - och den har då kommit fram till att i detnuvarande ekonomiska och statsfinansiella läget måste även biståndet tillutvecklingsländerna påverkas av besparingsåtgärder. Därför kommer biståndetinte att höjas. På en del låter det som om det var fråga om att biståndetskulle sänkas, men det kommer alltså inte att höjas. Det har föreslagits av en del talare att en ökning avu-landsbiståndet skall finansieras genom att man minskar andra utgifter. Dåvore det bra att få en närmare definition av vilka utgiftsbegränsningar manvill vidta. Förslag som vi känner är försämringar av sjukförsäkringen och aversättningen till dem som blivit arbetslösa. Ytterligare förslag är t. ex. attden skattelindring som arbetsgivare erhåller när de betalar avgifter till sinaintresseorganisationer inte skall till någon del åtnjutas av löntagare, när debetalar avgifter till sina intresseorganisationer. På det sättet kan man, genom att föra en politik där vissautsatta grupper får det ännu sämre, åstadkomma det belopp man önskar, men vihar inte tänkt att det är av dem som biståndet skall finansieras. Jag vill också påpeka att vi kommer med det biståndsanslagregeringen föreslår att kunna fullgöra våra skyldigheter till de 18biståndsländerna. Vi kommer att kunna ge stöd till FN-organen, men det är intevårt fel att dollarn Begränsning av utgifterna för utvecklingssamarbetet Begränsning av utgifterna för utvecklingssamarbetet har stigittill det dubbla värdet och därmed gjort att värdet i dollarblivit betydligt mindre. Vi kommer att kunna ge katastrofbistånd i den omfattningsom vi förut har gjort till dem som är drabbade av torka och av andraanledningar till omedelbar katastrofal nöd. Vi kommer inte att kunna klara en ökning av biståndet, menvi kommer att kunna stå för det som vi har utlovat. Om det nu är som någon harsagt, att andra länder tänker förebrå för dess brister ibiståndspolitiken, skulle man anspråkslöst vilja föreslå att de själva släpadesig upp till det av FN uppställda biståndsmålet , innan de klagar över detland som ändå ligger bra långt . Jag vill också säga att om regeringens politik godkänns avriksdagen, om vi får fullfölja den politiken, om vi får en ökad produktion ochökad sysselsättning, då kommer kanske av bmttonationalintäkten att realtsett ha ett större värde än 1,av en bruttonationalintäkt som är åstadkommenav en ekonomisk politik med stegrad skuldsättning, hög ränta och arbetslöshet. 122 () replik; Jag slutade mitt anförande med att ställa enfråga till utrikesministern, och jag föreslår att utrikesministern lämnar defärdigskrivna replikerna och försöker svara på detta: Finns det ett intressehos regeringen att nå en uppgörelse om att bibehålla enprocentsmålet? Denfärdigskrivna repliken var en sådan här standardformulering om vad som hadehänt under de borgerliga åren. Det finns mycket att säga om det, och vi är juingalunda utan synd. Sedan den nya regeringen trädde till har den dragit på signya utgifter. Svensk socialdemokrati har under medverkan av det naturiigt att medge avdragsrätt för fackföreningsavgifter för ettbelopp som är så stort som den prutning av biståndet som regeringennu föreslår. Det är internationell solidaritet! Jag vill upprepa frågan tillLennart : Finns det något intresse av att man vid en återremiss tillutskottet skulle pröva om man kunde nå en överenskommelse om att upprätthållabiståndsmålet? Jag har sagt att vi är beredda att medverka till att åstadkommaandra besparingar så att budgetunderskottet inte skall bli större. 123BERTIL MÅBRINK (vpk) replik: Plocka fram pengarna som krävs för att manskall kunna komma upp till enprocentsmålet, säger utrikesministern. Ja visst,det kan vi göra. Jag tycker att utrikesministern skall ta och fundera litet påvad jag säger . har det samlade börsvärdet ökatfrån 110 till . Det är väl tecken på någonting, nämligenatt det finns väldigt mycket pengar i det här landet. Antalet mångmiljonärerhar ökat från 8 000 till 18 000. Det är ju ocksåtecken på någonting.Men det innebär ju ett politiskt ställningstagande att fatta beslut om att tapengarna där de finns. Visst är det kris i ekonomin i det här landet, men detberor inte på att det är ont om pengar, utan på att de är så snett fördelade. Jag tycker inte att det är roligt att höra att man nuskall pruta de här knappt 400 miljonerna som det rör sig om, när den regeringsom utrikesministern tillhör för inte länge sedan fattade beslut om att betalaut 28 miljarder till ett nytt krigsflygplan - då fanns det minsann pengar. Mendet är inte så säkert att det stannar vid 28 miljarder, det kanske snararestannar vid 40 miljarder. Utrikesministern säger att det är kris i ekonomin. Javisst, på grund av att man använderpengar på det sätt man gör. Sedan vill jag upprepa en fråga till utrikesministern;Anser utrikesministern att det är riktigt att räkna in de 500 miljonerna iu-krediter i biståndsanslaget? Anser utrikesministern att det är riktigt atträkna in icke använda biståndsanslag en gång till i biståndsbudgeten? Om svaretär nej, då är det inte av BNI , utan då är det - eller någotöver 0,8. Jag tycker att utrikesministern i hederlighetens namn bör svara pådetta. Är u-krediterna bistånd som skall räknas in i biståndsanslaget? Är detförsvarbart att räkna in reservationsanslag, dvs. tidigare års beviljadeanslag som inte har utnyttjats, en gäng till i biståndsbudgeten? Begränsning av utgifterna för utvecklingssamarbetet Anledningen till att jag tittade på ettpapper när jag höll mitt anförande var att jag, eftersom det inte finns någraandra argument för frysningen av biståndet än de ekonomiska argumenten, tyckteatt det fanns skäl att ange exakta siffror, som var antecknade på detta papper,i stället för att göra svepande generaliseringar. Men skall jag lämna detpapperet och bara konstatera att det borde stå klart att regeringen har ettintresse av att biståndsmålet upprätthålls. Det målet har vi också kvar. Viskall återvända till det så snart det finns någon som helst möjlighet att göradet. Det talar om och som vi har räknat in ibiståndsanslaget är gåvoelementet i de lån som ges. Om vi ger en subventiongenom att den som lånar ett visst belopp i verkligheten inte behöver betalatillbaka det beloppet med ränta, utan vi fyller på eller någotliknande ur ett särskilt anslag, då är det väl rimligt att detta, som harblivit en utgift för den svenska statskassan, också inräknas som en gåva.Varför skulle det vara mera hederligt, , att säga att det inte ärnågon gåva, när man inte tar tillbaka hela det belopp som genom krediten harställts till förfogande? Däremot kommer kreditbeloppet som sådant inte att räknasin i sin helhet, vilket vi har gett ett klart besked om. Det betyder inte attvi inte också i fortsättningen skall ge krediter. Det är ofta den endamöjligheten. Med krediter finansieras i stor utsträckning vår egen industriellautbyggnad här i . Det är ju för investeringar vi ger krediter. Om eninvestering lyckas och mognar ut till produktion, då kan man sedan med denbetala tillbaka kreditbeloppet, och man producerar mera därtill. Men deu-kreditersom det här är fråga om behöver inte återbetalas i sin helhet. Begränsning av utgifterna för utvecklingssamarbetet kreditbeloppetåtergår, och resten betalar skattebetalare. Det är därför hederligtatt anse att också detta gåvoelement ingår i biståndsanslaget. 125 () replik; Nej, utrikesministern, det är inget fel attanvända manuskript - det gör jag själv. Jag hade ursprungligen tänkt hålla ett tal medganska hård kritik av regeringen och utrikesministern. Anledningen till att jagi stället valde att ställa frågan om det var tänkbart med en återremiss för attpröva om vi kunde nå en överenskommelse var ett samtal jag hade med några avdem som har stått med facklor ute på . Defrågar inte så mycket efter vad man har sagt i utskott och sådant, utan defrågar: Finns det någon möjlighet att rädda biståndet? Det var därför jag ställde frågan om ni var beredda attmedverka till en uppgörelse i utskottet, om vi förpliktar oss att göra en annanbesparing av samma storleksordning. Det är den frågan som intresserar mig. Jag läste just det här avsnittet ur ytterligare en gång . Det är väldigt lärorikt. Det var enhård debatt inom det dåvarande socialdemokratiska partiet om biståndet. GunnarSträng och stod mot , och . Jag känner ingen skadeglädje när jag läser det här. Jag upplever pänågot sätt att det skildrar är en moralisk seger i svenskpolitik. Det är det som ledde till att biståndsmålet fastställdes. Jag är inte alldeles främmande för politisk polemik, menjag har velat markera att detta är en annorlunda fråga än de flesta andra vidiskuterar. Det är därför som jag på nytt skulle vilja ställa frågan: Är dettänkbart att regeringen skulle vilja medverka till att åstadkomma en annanbesparing och rädda biståndet, inte för min skull eller skulleller ens för biskoparnas skull, utan för de människors skull som svälter ivärlden och har satt sin tro och sitt hopp till politiker? 126 (vpk) replik: Det må så vara att man ger en kredit som intebehöver betalas tillbaka i sin helhet. Det är ändå en skillnad mellan att ge500 miljoner i rent biståndsanslag och att ge det på det här sättet.Utrikesministern har ju själv kritiserat att dessanäringslivsbefrämjande exportåtgärder skall blandas in i biståndet. Sedan noterar jag att utrikesministern inte svarade påfrågan om utrikesministern anser att det är riktigt att man räknar in tidigarebeviljade anslag, som inte är utnyttjade, en gång till i biståndsbudgeten. Jag anser knappast att det ens förfullständighetens skull borde vara nödvändigt att nu påpeka att det som räknasin i biståndsanslagen inte är krediter i sin helhet, utan det är gåvodelar ikrediten. Jag vill också säga att det upprepade gånger framhållits frånsocialdemokratin att dessa krediterskall prövas omsorgsfullt, så att det blir sådana krediter som är till klartstöd för mottagarlandet. Det är inte fråga om att prångla ut varor som vihändelsevis har ett överskott av. Vad sedan gäller den andra frågan om att räkna medreservationerna i ramen vill jag säga att vi inte har gjort det i detbudgetförslag som vi nu föraviserat. Så den frågan har också fått sitt svar. Vad slutligen gäller fråga vill jag,herr talman, säga att vi noggrant avvägt de olika möjligheternaatt begränsa utgifterna för att hålla budgetunderskottet inom någon rimlig ram.Regeringen har diskuterat alla möjligheter utifrån sina utgångspunkter. Dessförslag har behandlats i utskott och skall avgöras av kammaren.Regeringen ser ingen anledning att göra en ny avvägning på den här punkten. såg det som särskilt graverande attlöntagare har rätt till avdrag för vissa avgifter till intresseorganisationer.Att man har rätt till vissa avdrag - naturligtvis inte i samma omfattning somarbetsgivare - upprör så till den grad att han vill slopajust den posten för att därmed finansiera u-hjälpen. I finansieringen bör allabidra lika. Det får man göra genom det förslag som regeringen framlagt. Begränsning av utgifterna för utvecklingssamarbetet 128PÄR (); "Flertalet icke oljeproducerandeu-länder har försatts i en akut ekonomisk kris. Produktionstillväxt ochexportvolym har stagnerat eller sjunkit. Bytesförhållandena har utvecklatsmycket ogynnsamt. Räntor och amorteringar på tidigare utlandslån har blivitalltmer betungande. Knappheten på utländska valutor för import av de mestnödvändiga varor är kännbar. Allt fler har nödgats genomföra drastiskaanpassningsprogram som för stora befokningsgrupper innebär stora uppoffringar.I många länder underminerar den ekonomiska krisen en redan bräcklig social ochpolitisk stabilitet. Det utgör grogrund för militära omvälvningar ochstormaktsingripande. I flera länder i söder om , där mer änhälften av huvudmottagarländerna för svenskt bistånd ligger, är situationensärskilt allvarlig. Det är här knappast längre en fråga om att öka takten iutvecklingsprocessen, utan snarare att minska underutvecklingens allt snabbarespridning." Detta, herr talman, tycker jag är en utmärkt beskrivningav den situation som befinner sig i. Jag kan säga det därföratt beskrivningen inte är min. Den är utrikesminister , i ettinterpellationssvar till mig . Precis så allvarlig somutrikesministern här beskriver situation är den faktiskt. I debatten då tror jag att vi var ense om att deninternationella krisen har drabbat de icke. oljeproducerande fattiga ländernaoändligt mycket mer än ett land som . Det är mot den bakgrunden man frågar: Var finns logiken iregeringens förslag? I en situation där problem är större ännågonsin går den ut och föreslår en nedskärning av detsvenska biståndet -för en nedskärning är det, herr utrikesminister, trots attnågot annat sades 11 protokoll 1983/84:46-47 Begränsningav utgifterna för utvecklingssamarbetet från talarstolen för enstund sedan. Vi har ju en inflation här i landet. Och en frysning av beloppet ikronor räknat innebär därför i reala termer en nedskärning. Det är ju intekronbeloppet som är intressant för våra mottagare utan vad de kan köpa för detbistånd som vi ger. Attvi lever över våra tillgångar och måste skära i vårt överflöd tas som intäktför att vi skall skära ned stödet till dem som kämpar för sin överlevnad. Allaär naturligtvis medvetna om att det är viktigt med en ekonomisk återhämtning ivårt eget land och i världen i övrigt. ges man ett intryck av att enminskning av biståndet skulle vara ett led i arbetet att skapa en ekonomiskåterhämtning i . Men hur är det i verkligheten? Ligger det till på dettasätt? Också här finns det visdomsord att hämta i utrikesministerns svar tillmig . Då talade han om den uppgång som var på väg iindustrivärlden men konstaterade följande: "Mångafaktorer kan dock hota uppgången, bl. a. skuldsituation. När defattiga ländernas exportintäkter i ökad utsträckning går till att betala räntoroch amorteringar minskar utrymmet för varuimport. Detta motverkar inte bara deskuldsatta ländernas egna utvecklingsansträngningar utan leder även till ettefterfrågebortfall i världsekonomin och därigenom till minskad export,sysselsättning och tillväxt i industriländerna, eftersom avi-världens export numera går till marknader i tredje världen." Ävenom utgångspunkten för förslaget är egenintresset, är det svårt att förstå denpolitik som regeringen nu föreslår.