prot · G709116 · 1983-12-31 00:00:00 — I en motion av m.fl., vpk, krävs att skall begära att få ett brett datapolitisktprogram och att detta program - som vi hörde av -skall främja demokratiska strukturer och stå i överensstämmelse medhumanistiska värderingar samt motverka alienation och mänsklig maktlöshet.Kjell m. fl. socialdemokrater vill att datadelegationen skallomorganiseras och ges ett ökat kompetensområde samt att ett datapoUtisktprogram skall utarbetas och presenteras för . Slutligen begärmoderaterna en sammanställning med förslag tillprioritering av resursbehovet för omläggningar och modifieringar av statligaADB-system. De vill också att hos regeringen skall begära enutredning av hur tillämpningen av informationsteknologin inom den offentligasektorn påverkar företag och enskilda medborgare. I betänkandet behandlas alltså den redovisning istatsverkspropositionen som har begärt och ett antal medanledning av denna information väckta motioner med mer konkreta krav. Inom finansutskottet har vi kunnat konstatera att en radutredningar har publicerats och är under publicering just inom datorområdet.Forskningsrådsnämnden publicerade sin översikt överaktuella och nödvändiga forskningsområden, och styrelsen för teknisk utvecklinghar kommit med sitt underlag för ett mikroelektroniskt dataprogram. Det är litet orättvist, herr talman, att säga attregeringen inte har gjort någonting, eftersom har tagit ställningtill ett mikroelektroniskt program och , sannolikt i ganska storenighet, kommer att ta ståndpunkt till regeringens forskningspolitiskaproposition. Till detta kommer en rad utredningar som når offentligheten. Det gäller betänkanden från datalagstiftningskommittén,sårbarhetsutredningen, data- och elektronikkommittén ochdataeffektutred-ningen. Det är väl rätt rimligt att en regering tar hänsyn tillresultaten av utredningar som just är under publicering. Här gäller det frågor om sekretess och integritet menockså om sysselsättningen, arbetsmiljön och produktiviteten. Vi kommer att haett material om detta . Jag vill alltså tillbakavisa de insinuationer somförekommit i debatten och även i vissa av motionerna, att regeringen skulle havarit passiv, men jag håller med om - och på den punkten är vi eniga iutskottet - att det är bra om regeringen kan ge ett sammanfattandedatapolitiskt program. Jag tycker att den här debatten skulle på något sättförstöra utskottsarbetet, om vi underströk de problem och de mycket sannolikaskiljaktigheter som kommer att visa sig när vi tar ställning tillfinansutskottets eniga och konkreta förslag. Jag går därför, herr talman, bara in på en punkt iutskottets text och det gäller datadelegationen. gjorde gällandeatt jag på något sätt skulle ha ändrat uppfattning i den frågan. Jag förstårinte riktigt vad han hänsyftar på, men för att klarhet skall råda vill jagerinra om att vi var eniga i kammaren omdatadelegationens ställning och arbetsuppgifter, och att detta kan man taslutgiltig ställning till först när vi har allt utredningsmaterial klart. Det ärmycket möjligt att man då finner att datadelegationens arbetsupp- gifter bör vidgas, men det är också möjligt, ,att datadelegationen kan läggas ner. Låt oss ta ståndpunkt i frågan närmaterialet föreligger. Så sade vi , den uppfattningen har jaghaft i utskottet och den har jag fortfarande. har till utskottets betänkande fogats tvåreservationer, en moderat och en centerpartistisk. Jag gör den tolkningen ansluter sig till utskottsmajoritetens synpunkter att behöver ettdatapolitiskt program men att man i reservationens form vill framföra moderataresp. centerpartistiska önskningar om propositionens innehåll. Utskottets utlåtande innebär att regeringen själv avgörhur ett datapolitiskt program skall se ut. När regeringen har intagit sinståndpunkt får vi tillfälle att ha en debatt kring de här frågorna på grundvalav ett konkret material. Jag tycker att vi för dagen kan nöja oss medkonstaterandet att det behövs ett konkret datapolitiskt program. Det räckteinte riktigt med den proposition som kom . Vi vill ha mera,och det beror på att frågan är så vid. Den omfattar så kolossalt mångaaspekter. Jag tror också, , att det skulle varaväldigt farligt om regeringen i en sådan proposition tog slutlig ställning tillalienation, humanistiska värderingar och demokratins utvecklingsproblem, för dåskulle det aldrig komma någon proposition. Propositionen bör komma . Sedan får vi fortsätta att diskutera de grundläggande frågorna omalienation, humanistiska värderingar och demokrati om och om igen, gudskelov. 36RUNE (): Vi tycker visst, , att det ärrimligt att regeringen skall ta hänsyn till alla de utredningar som f. n.behandlar datafrågor. Vi tycker att det är bra att regeringen har gjort vissasatsningar inom det forskningspolitiska området och en del satsningar påNMP-området. Därför tycker vi att det är konstigt att man inte iutskottet har tagit hänsyn till de tre mycket berättigade krav som jag har framfört i vår motion om olika utredningar och sammanställningar ifråga om ADB-verksamheten. Varför har man inte kunnat ta in det också i detstora arbete som måste ske och som skall leda fram till regeringens samladedatapolitiska proposition, som vi nu får vänta på? Sedan tog upp datadelegationen och sade att hani princip har samma uppfattning som . Det hälsar jag med tillfredsställelse,för om jag inte minns fel uttryckte sig i den debatten så att hantyckte att delegationen borde läggas ner men att han inte var beredd att dågöra det. Innebär detta, , att vi, när den samladedatapolitiska propositionen läggs fram, kan ta ställning tilldatadelegatiortens vara eller inte vara? Då kommer vi med stor sannolikhet attbesluta lägga ner den, eftersom den med nuvarande funktion inte har någonstörre betydelse i den datapolitiska debatten. Nr 116 Anf. 37 (): den Herr talman! Jag vill instämma i att det faktiskt var så att utskottetoch 4 april1984 tidigare hade uppfattningen att datadelegationen möjligen borde läggas ner. Men i den nu aktuella propositionen säger Datapolitiska föredragande statsrådet att haninte finner anledning att ompröva delegatio- frågor "" uppgifter, och denuppfattningen har utskottet faktiskt ställt sig bakom, eftersomman "backar upp" statsrådets yttrande på den punkten. måste välutskottet - eller åtminstone utskottets ordförande - anses ha ändrat Beträffande sakfrågan är det riktigt att konstatera attdet innebär ett omfattande och svårt arbete att genomföra en ordentligkartläggning och utarbeta ett samlat datapolitiskt program - det råder ingettvivel om detta. Därför tycker jag att det är anmärkningsvärt att regeringenhar missat åtminstone ett och ett halvt eller genom att inte följa deninriktning som fastställdes . Enligt denna skulle man inom kategori 1 tafram förslag som kunde leda till åtgärder , och deförslagen borde naturligtvis nu ha legat på bord för att kunna förverkligas.Eftersom detta inte skett har regeringen tidsmässigt missat , ochdet är anmärkningsvärt. Det är på den här punkten vi från sida anförkritik mot regeringens handlande. Likaså finner vi det anmärkningsvärt att regeringen intehar tagit in i programmet frågan om utarbetandet av generalplaner som angermålsättningen för myndigheter och andra som skall använda ADB-systemen när detgäller inriktningen och omfattningen av denna verksamhet när den skall föras uttill de lokala och regionala organen. Det hade varit av stor betydelse om dettakommit med i regeringens fortsatta arbete med de förslag som skallpresenteras. 38 (vpk): ironiserade över formuleringen avvåra att-satser. Han menade att om vi hade dessa som grund, skulle vi få väntalänge på ett datapolitiskt program. Det innebär att menar att densocialdemokratiska regeringen inte klarar av att lägga fram ett datapolitisktprogram som främjar demokratiska strukturer, inte klarar av att lägga fram ettdatapolitiskt program som står i överensstämmelse med humanistiska värderingaroch inte heller klarar av att lägga fram ett datapolitiskt program sommotverkar alienation och mänsklig maktlöshet. Det tycker jag är att sätta ettverkligt dåligt betyg på den egna regeringen. Jag måste säga att jag efter denhär deklarationen inte har så stora förväntningar på programmet, men vi får välse vad regeringen kan åstadkomma. När man nu har målformuleringar - vilket man hade också iden förra propositionen - är det viktigt att inte dessa går förlorade på vägendå man skall fomulera sina konkreta krav, vilket jag tyckte var fallet förragången. Anf.39 (): försökte i sitt senaste inlägg att vantolka det jagsade. Min avsikt var i alla fall att det skulle framgå att vi vill, ha ettmycket konkret datapolitiskt program. Man kanske vidgar frågan för mycket omman tar upp alla de problem ni berört och som handlar om humanitet, demokrati,alienation och sådant. De frågorna får man väl diskutera i andra sammanhang.Regeringens politik går i sin helhet ut på att främja alla de frågor ni harberört, men den nu aktuella propositionen måste innehålla konkreta åtgärder ochinte bara prat. TillRolf Rämgård vill jag säga att när regeringen har lagt fram enforskningspolitisk proposition och redan presenterat detta mikrodatorprogram,så är det litet orättvist att påstå att regeringen inte har gjort någonting ochinte har ett grepp om den här problematiken. Regeringen har varit mycket aktiv.Inom har man tillsatt en speciellt sakkunnig i datorfrågorosv. Då är det rätt rimligt att propositionerna i de frågor som behandlas avpågående utredningar läggs fram när betänkandena från dessa utredningarföreligger och således är offentliga. Vad skulle ha sagt, omregeringen hade lagt fram propositioner innan dessa utredningar var klara? Vikan bara gissa. Slutiigen,, vill jag beträffande datadelegationen påminna om vad jag sade förraåret. Jag kan upprepa det: Jag tycker inte alls att vi skall ha endatadelegation, om den blir en teknik att dölja de frågor i detta sammanhangsom skall diskuteras i . Om datadelegationen däremot har tillarbetsuppgift att ägna sig åt en upplysnings- och informationsaktivitet mellanarbetsmarknadens parter, departementen och andra intressenter, är det en annanfråga. Men låt oss ta ställning till den frågan inför ett konkretregeringsförslag. 40 (); Jag vill bara säga till att jag fortfarande uppfattar hansställningstagande vad gäller datadelegationen som att han har kvar sin gamlauppfattning, att datadelegationen egentligen bör läggas ned och att den i sinnuvarande funktion inte fungerar särskilt tillfredsställande. Låt oss vänta,, på det kommande förslaget. Jag har inte ändrat min uppfattning omdatadelegationen, och jag tror inte att det kommande förslaget kommer att ändramin uppfattning på den punkten. Anf.41 (): Denna kritik mot regeringen, , återfinns i utskottsmajoritetensskrivning, där man ju konstaterar att regeringen inte har något samlatdatapolitiskt program och att bör ge regeringen till känna att ettsådant bör tas fram. Detta är ju en kritik mot regeringen för att den inte itid har lagt fram en proposition i detta avseende. Det har utskottet självtskrivit under på. 4Riksdagens protokoll 1983/84:116-117 42 (vpk); Nej, , jag vill inte bara ha prat iett datapolitiskt program. Vi menar från vpk:s sida att ett datapolitisktprogram naturligtvis måste grundas på värderingar, analyser och formulerade måloch att de konkreta förslag som sedan läggs fram också skall vara sammanhållnaoch ge uttryck för den grundsynen. I annat fall blir det, som det harblivit, en rad olika förslag som behandlas i en rad olika utskott, och vi fårfortfarande inte en sammanhållen datapolitik. Jag hoppas verkligen att vi skallfå den typen av program från regeringen som jag skisserat och att det då kommerförmodligen . Överläggningen var härmed avslutad. betänkande 27 Punkt 1 Mom. I(motioner om den offentliga sektorn) Hemställan Utskottets hemställan bifölls med 286 röster mot 17 förhemställan i reservation 1 av i . 1 ledamot avstodfrån att rösta. Utskottets motivering - som ställdes mot den i reservation2 av m. fl. anförda motiveringen - godkändes med acklamation. Mom. 2 (en planmässig utbyggnad av den offentliga sektorn) Utskottets hemställan bifölls med 284 röster mot 17 förreservation 3 av i . 2 ledamöter avstod från attrösta. Mom. 3 (privatisering och systemförändring inom denoffentliga sektorn) Hemställan Utskottets hemställan bifölls med 224 röster mot 76 förhemställan i reservation 4 av m. fl. 1 ledamot avstod från attrösta. Utskottets motivering - som ställdes mot den i reservation5 av m. fl. anförda motiveringen - godkändes med acklamation. Mom. 4 (kampanjer mot krångliga bestämmelser) Utskottets hemställan bifölls med161 röster mot 141 för reservation 6 av m.fl. 1 ledamot avstod frånatt rösta. Mom. 5(utredning om en rationellare och mer decentraliserad statsförvaltning) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 7 avBjörn m. fl. - bifölls med acklamation. Utskottets hemställan bifölls. Mom. 1(ett samlat datapolitiskt program m. Först biträddes.reservation 1 av m. fl. med82 röster mot 47 för reservation 2 av och . 174ledamöter avstod från att rösta. Härefter bifölls utskottets hemställan med 179 röster mot77 för reservation 1 av m.fl. 47 ledamöter avstod från att rösta. Anslag till kriminalvården, m. m. Mom. 2-4 Utskottets hemställanbifölls. 8 § Anslag till kriminalvården, m. m. Föredrogs justitieutskottetsbetänkande /84:20 om anslag till kriminalvården, m. m. 1983/84:100delvis och förs. 1983/84:12). I fråga om detta betänkande hållsgemensam överläggning för samtliga punkter. 44SVEN MUNKE (m): Moderata samlingspartiet anser att denenskildes rättssäkerhet måste värnas och att kampen mot vålds- ochegendomsbrott, narkotikabrott och ekonomisk brottslighet måste intensifieras. Brottsligheten har ökat kraftigt under efterkrigstiden.Sedan 1950 har antalet brott stigit ftån ca 195 000 till ca 930 000. Det kraftigt ökade antalet brott har resulterat i en nyotrygghet i samhället. Många, framför allt äldre människor, vågar inte gå ut påkvällar och nätter. Man lämnar också ogärna sin bostad utan tillsyn. Demänniskor som har blivit utsatta för olika typer av övergrepp får också ofta beståendemen. Otryggheten blir härigenom en del av vardagen. Tron påsarnhällets möjligheter att skydda medborgarna för brott undermineras.Otryggheten förstärksockså när den vanlige, laglydige medborgaren kan läsa itidningarna att dömda brottslingar släpps villkorligt efter halva strafftiden. Som jag inledningsvis sade ökar antaletbrott, och detta inger oro. Påföljdssystemet måste därför vara så utformat attdet verkar brotts-hämmande. I det hänseendet har det svenska påföljdssystemetmycket stora brister. Underlåtenheten att reagera mot unga lagöverträdare, detomfattande bruket av frigångspäföljder och den obligatoriska villkorligafrigivningen efter halva strafftiden är några exempel härpå. Enligt våruppfattning måste påföljdssystemet i betydUgt större utsträckningbygga på ett allmänpreventivt synsätt. Hotet om straff skall avhålla människorfrån att Anslag till kriminalvården, m. m. Om detta hot skall framstå som reellt, kaninte generella straffminskningar genomföras, tvärtom. Vi menar att denna s. k.reform närmast kan betraktas som ett tecken på ringaktning för polisens och debrottsbekämpande myndigheternas ofta mycket omfattande arbete för att spåra uppoch döma lagöverträdare. Det är i princip på samma sätt för domstolarna, somförst skall döma ut ett straff enligt lagens mening och sedan veta om attvederbörande efter halva tiden blir frisläppt. Tar man sedan hänsyn tillpermissioner och liknande som en intagen åtnjuter , blir det mindre änhalva strafftiden som avtjänas. Då den obligatoriska villkorliga frigivningen diskuteradesi justitieutskottet i samband med behandlingen av proposition 1982/83:85 , hävdades att den villkorliga frigivningen i själva verket redanpraktiserades på ett sätt som ligger en obligatorisk frigivning mycket nära ochatt det inte vär fråga om någon principiell nyhet. Det var med all säkerhet ett riktigt påpekande. Men manbortser då från att tidigare villkorliga frigivningar föregicks av en prövningav den intagnes situation, vederbörandes uppträdande på anstalten samt sköttapermissioner, osv. Alla dessa enligt vår och en stor allmänhets uppfattningviktiga villkor för att slippa avtjänandet av hela straffet försvann genomnuvarande reglering. När halva strafftiden är avtjänad för en brottsling somkanske har dömts till ett straff öppnas portarna. Enligtpropositionen får den intagne stanna om han så önskar. Jag vet inte, herrtalman, om någon ännu har utnyttjat denna rättighet. Enligt mångas bedömning är de två allvarligaste formernaav kriminalitet narkotikabrottslighet och ekonomisk brottslighet. Det verkar nusom om uppmärksamheten riktas mot den ekonomiska brottsligheten, medan narkotikakriminalitetenkommit i bakgrunden. Det skall i detta sammanhang också påpekas attnarkotikakriminaliteten - hantering och Uknande - måste betraktas som en formav ekonomisk brottslighet, inte minst på grund av de stora belopp det handlarom och de stora vinster som ofta smugglas ut ur landet. Vid grövre brott som förskyller till längre straff än tvåår gäller dess bättre inte den obligatoriska frigivningen. I stället skallfrågan om halvtid, som är den vedertagna benämningen, prövas avkriminalvårdsnämnden. I de allra flesta fall beviljar denna nämnd då halvtid. Ivissa fall blir det villkorlig frigivning vid tre fjärdedels avtjänad tid.Kriminalvårdsnämnderi har att pröva om "påtaglig risk för återfall ibrottslighet av aktuellt slag" föreligger. Vidare påverkas nämndensbedömning av om vederbörande skött sina permissioner och inte visat någonmisskötsamhet under anstaltsvistelsen. Uppfylls dessa krav finns det enligtdepartementschefen som regel inte skäl att anse att återfallsrisken ärpåtaglig. Verkligheten är faktiskt annorlunda. De som dömts för t.ex. ekonomisk brottslighet eller grov narkotikabrottslighet är mycket oftapersoner som saknar annan anknytning till kriminalitet. De är också oftasocialt anpassade och har inga större svårigheter att följa de krav som gällerför villkorlig frigivning.Kriminalvårdsnämnden har i sina direktiv att rätta sig efter detta och måstesläppa de intagna, som kanske har k var av sin strafftid, som mångagånger övergår till sin brottsliga hantering efter frigivningen. Dethar i efterhand visat sig att narkotikadömda i väntan på villkorlig frigivningplacerats på en s. k. öppen anstalt och redan där förberett sin fortsattakriminalitet. Det är inte märkvärdigt att allmänheten blir upprörd när grovabrottslingar åtnjuter så generösa regler som den villkorliga frigivningeninnebär - både den obligatoriska och den fakultativa. Det medverkar under allaomständigheter inte till att intresset för samhällsskyddet mot bl. a. denekonomiska brottsligheten och narkotikabrottsligheten upprätthålls. Närden obligatoriska, villkorliga frigivningen infördes , såuppfattades detta av många bedömare som ett sätt för staten att spara och intesom en humanisering av kriminalvården. Med andra ord, när staten har dåligafinanser, då är det "billigare" att begå brott. Så resonerar ocksåmånga brottslingar, och det tas med i de ofta omfattande beräkningar som t. ex.de stora narkotikaligorna, ofta av utländskt ursprung, gör föreförsäljningsräder i vårt land. Demoderata ledamöterna har i reservation 3 i anslutning till justitieutskottetsbetänkande 20 klart uttalat att reglerna om obligatorisk, villkorlig frigivningbör avskaffas. Jag yrkarbifall till reservation 3. Anslagtill kriminalvården, m. m. 45 (); Antalet anmälda brottsbalksbrott har ökat kraftigt under 1960- och1970-talen. En viss avmattning i ökningstakten har vi dock kunnat se under desenaste åren. När det gäller den långsiktiga utvecklingen så avvikervåldsbrotten från andra brottsserier. Antalet anmälda våldsbrott låg länge på istort sett oförändrad nivå. Det är först som antaletbörjar öka. Under har det skett en fördubbling av antaletpolisanmälda våldsbrott. Förutomatt våldet ökat totalt i samhället, finns det också andra oroande faktorer.Övergreppen blir allt råare, och vapen finns med i bilden. Oftasker våldsdåden helt oprovocerat, och en del gärningsmän tycks vara omedvetnaom vad de egentligen har gjort. Våldet håller på att smyga sig på oss som enfullt normal del i samhällsmönstret. Vi blir tillvanda; vi bryr oss inte om attreagera. Mord, rån, dråp, kvinnomisshandel - vi har svårt att fatta de oerhördalidanden dessa brott åsamkar. Detär lätt att bli desperat och hävda att alla våldsverkare skall sättas ifängelse på livstid. Jag tror inte på den lösningen. Vi måste försöka analyserabakomliggande faktorer och angripa våldshändelser och våldstendenser med olikamedel. Orsakernatill denna skrämmande våldsspiral är säkert flera. Ett förhållande som vikanske inte så ofta tänker på, men som säkert har betydelse, är hur vi får våranormer och våra värderingar. Anslag till kriminalvården, m. m. människorna av sin information så att säga konkret,direkt från andra personer. Etiska normer formades i umgänget och tankeutbytetmed andra människor. får vi ay informationen om verkligheten frånmassmedia. Information når oss som opersonliga budskap. En färsk undersökningvisar att vi i genomsnitt ägnar av vår tid åt massmedier. Som jämförelsekan nämnas att vi förvärvsarbetar av tiden. var kyrkan, skolan och hemmet de viktigasteuppfostrarna i samhället. har deras roller övertagits av denindustrialiserade kulturen, och dit hör massmedier. Våld föder våld. Det strukturella våldet,underhållningsvåldet och det individuella våldet påverkar och förstärkervarandra inbördes. Våldet måste stoppas. Vi måste alltid tro på och arbeta föratt det goda, det positiva, skall segra. Det kriminalvårdspolitiska arbetetmåste ta sikte på att utveckla ändamålsenliga former för samhäUets reaktionerpå kriminalitet. En avvägning måste ske mellan aUmänpreventiva, individualpreventivaoch rehabiliterande insatser. Samhället måste med skärpa kunna markera attkriminaUtet inte tolereras. Den hårdaste påföljden är här frihetsstraff i formav fängelse. Det straffet är nödvändigt just för att markera hur allvarligtsamhället ser på brott av olika slag och för att förhindra fortsattallvarlig brottslighet, som innebär fara för liv och hälsa. Men vi måste ocksåkonstatera att fängelsestraffet dess värre ofta försvårar en anpassning tillnormalt samhällsliv. Det är oerhört viktigt att den straffade kan återförastill ett liv med arbete, utbUdning, bostad och positiva medmänskliga kontakter,där egenvärde och identitet kan byggas upp, så att man kan fungera normalttillsammans med andra. I detta sammanhang spelar frivårdens totala arbete enmycket väsentlig roll. Även om straffpåföljderna successivt harvarit föremål för översyn och förändringar, finns inte mycket annat att väljapå än fängelse eller skyddstillsyn när det gäller frihetsstraff. Detta är specielltbekymmersamt då det gäller unga lagöverträdare, eftersom sådana påföljder intealltid är ändamålsenliga. Jag vill här beröra de särskilda yttranden som jag står bakom. Det gäller fängelsestraff för ungdomar och samhällstjänst.Statistiken över antalet ungdomar mellan. 15 och som intagits ikriminalvårdsanstalt visar att antalet var 26 personer 1980, 28 personer 1981och 37 personer 1982. Det är en mycket oroande utveckling. Vad de här ungdomarnabehöver är vård och rehabiUtering. Det är därför tillfredsställande attsocialberedningen kan förväntas skyndsamt komma med förslag till andralösningar än dem som står till buds. Frågan om samhällstjänst är en fråga som vi länge hardrivit från . Samhällstjänst innebär att den dömde ett visst antaltimmar utför samhällsnyttigt arbete på sin fritid. Detarbetet skall utföras oavlönat och i första hand på den dömdes vistelseort.Arbetet skall alltså inte omfattas av arbetsmarknades utbud, utan frivårdsmyndigheternaskall i samarbete med exempelvis ideella organisationer anskaffa lämpligaarbetsuppgifter. Den dömde får lära sig att göra en insats som uppskattas. knyterkontakter, upplever gemenskap och kan socialt bli mer anpassad och stark än vaddagens påföljdssystem åstadkommer.