prot · G70951 · 1983-12-31 00:00:00 — Jag vill också fråga honom varför man inte redovisar någonstatistik över utfallet av avtalsrörelsen som styrker det man här säger. Detborde man kanske ändå ha hunnit med. Eller snarare- man hann väl inte det, förden här propositionen har uppenbarligen beställts av . Denhar utformats i en sådan brådska att man t. o. m., för att inte riskera attvidta åtgärder som strider mot den svenska grundlagen, måste tillämpatvå inkomstskatteskalor. Det är fullkomligt häpnadsväckande. Genom regeringenssenkommenhet i detta avseende tvingas alltså taxeringsmyndigheterna att användatvå skatteskalor. Bortsett från de orättvisor detta medför mellan olikaskattskyldiga skapar det problem för taxeringsmyndigheterna. Den begränsning av inflationsskyddet i skatteskalan somskatteuppgörelsen innebar gjorde att en inflation på skulle ledatill en skatteskärpning på realt oförändrade inkomster. Man sade visserligenatt målet var att hålla inflationen nere, men jag förstår inte nu - och gjordedet inte då heller för den delen - varför inte inflationsskyddet kunde ha fåttvara oförändrat, om man nu hade målet att hålla inflationen nere på . Dethade ju gett samma effekt som efter den urholkning som har skett. harurholkningen av inflationsskyddet, devalveringen och skattepolitiken i övrigt,som lett till ökad inflation, medfört skattehöjningar vilka kommer attförstärkas genom den ytterligare urholkning av inflationsskyddet som föreslås ipropositionen. Motiveringen för att försöka begränsa inflationsskyddettill för är att regeringens ekonomiska politik i övrigt syftar tillatt få ned inflationstakten fill den nivån. Om jag har förstått saken rätt -och det tror jag att jag har gjort - menar faktiskt regeringen attinflationstakten, omräknad i årstakt, för december månad 1984 skall ligga på . Men f. n. är inflafionstakten . Om regeringen skulle lyckas nåmålet att hålla inflafionstakten nere på för , blirinflationen för hela det året . Redan i förutsättningarnaför sin politik visar regeringen att man faktiskt är ute efter att ytterligare skärpa skattetrycket. Skulleman misslyckas med inflationsmålsättningen, vilket tyvärr kan befaras, blireffekterna ännu värre. Jag vill därför också ställa följande fråga tillskatteutskottets ordförande: inte den ytterligare urholkningen till enytterligare skatteskärpning, eftersom inflationen räknad ochalltså inte bara i årstakt för december månad 1984 kommer att bli större än ? Den införda avdragsbegränsningen, som bryter symmetrin iskattesystemet, drabbar främst småhusägandet och nyföretagandet. Vi har haftreala prissänkningar på många småhus, något som i och för sig förutsågs av de.partier som stod bakom skatteuppgörelsen. I departementspromemorian som lågtill underlag för den proposition som lades fram för förra åretskrevs klart och tydligt att man räknade med att priserna nominellt skulle bliåtminstone stillastående, vilket realt sett innebar ett prisfall. Att det nuöver i stort sett en enda natt skulle bli kapitalförluster för människor somhar satsat pengar i småhus uttalade man sig alltså helt kallt om. För nyföretagandet skapas problem genom att överskott i enförvärvskälla kan kvittas mot underskott i en annan. Den som redanhar en näringsverksamhet och är beredd att starta en annan får vara beredd attskatta fullt ut för inkomsten från den lönsamma förvärvskällan, medan deteventuella underskottet i inledningsskedet i den andra förvärvskällan inte fårdras av till sitt fulla värde. Detta är ett problem som socialdemokraterna faktiskt harerkänt existerar. Därför sitter nu en statlig utredning och ägnar hela sin tidåt att försöka hitta ett system som kan rätta till det. Hade det inte varitbättre att kanske tänka till litet, innan man genomförde en avdragsbegränsning,som har givit dessa effekter, som har varit ett negativt element när det gällersatsning på nyföretagande och som har medfört kapitalförluster för mångasmåhusägare? Finansieringen av skatteuppgörelsen, som ursprungligen skulle skefullt ut, som man sade, med arbetsgivaravgifter eller produktionsfaktorsskatt,skall nu fullföljas av regeringen . Man har begagnat en annanfinansieringsform, men aviserar man att det blir aktuellt med antingeninförande av produktionsfaktorsskatt eller höjda arbetsgivaravgifter. Hur kan det föras en sådan politik av en regering, somförsöker slå vakt om sysselsättningen, en regering som själv har sagt attåtminstone 10 000-15 000 jobb försvinner för varje procent som man höjerarbetsgivaravgifterna? Inom parentes sagt innebär detta att den höjning avarbetsgivaravgifterna som man finansierade det första steget avskatteuppgörelsen' med, allmän löneavgift, stampade ut mellan 20 000 och 30000, kanske fler, arbetstillfällen. Det är naturligtvis en helt orimlig politiki nuvarande situation. Denna effekt uppkommer genom att man vid avtalsrörelserfaktiskt inte får den avräkning för höjda arbetsgivaravgifter somsocialdemokraterna har talat om . Som synes har de nusjälva börjat erkänna att det inte blev så. Det innebär att en höjning av arbetsgivaravgifterna leder till kostnadslägesförsämringar för svenskt näringsliv i förhållande fill konkurrentländerna. Manurholkar därmed på ytterligare ett sätt den genomförda devalveringen. Sammanfattningsvis innebär statsfinansielltskatteuppgörelsen som den nu ser ut - om detta är den slutliga utformningen -att skatterna har höjts med 3,4 miljarder och skatterna mednäst intill 3,4 miljarder. Med den finansiering som förespråkas stigerskattetrycket då med 5,9 miljarder. Summan blir en skatteskärpning på mellan 12och 13 miljarder. Det var denna omläggning som skulle ge stora delar av svenskafolket sänkt skatt. Mot bakgrund av utvecklingen på skatteområdet är detnödvändigt att fattar beslut om ett skattepolitiskt program -en inriktning av skattepolitiken på . bör det förstasteget i en omfattande inkomstskattereform tas. Den skall genomföras för attgöra det lönsamt att arbeta, spara och satsa på företagande. Den skall ledatill ett mer rättvist skatteuttag, där hänsyn tas till hur många som skall levapå familjeinkomsten. Ett rejält grundavdrag för barn skall införas så attinkomstbeskattningen i fortsättningen sker med hänsyn fill försörjningsbördan.Det nuvarande förvärvsavdraget skall omvandlas fill ett avdrag för styrktabarntillsynskostnader. Marginalskatterna måste minska ytterligare genom attden statliga inkomstskatten sänks. För flertalet heltidsarbetande börmarginalskatten uppgå fill högst . Genom sänkta marginalskatter blir arbeteoch sparande mer lönande och en satsning på företagande mer intressant.Samtidigt motverkas svartarbete, skatteflykt och såvitt jag förstår ävenintresset för skatteplanering. Det fullständiga inflationsskyddet i skatteskalan skallåterinföras. bör möjligheterna att uppnå en ännu bättrefidsanpassning av indexregleringen rent tekniskt prövas. Avdragsbegränsningen,som framför allt drabbar småhusägande och nyföretagande, skall slopas.Samtidigt skall utredningsarbetet med att komma till rätta med ofillbörligaeller icke önskvärda underskottsavdrag återupptas. Ett kommunalt skattestoppbör införas parallellt med att statens reglering av kommunernas verksamhet minskarför att bereda kommunerna större möjlighet att parera den ekonomiska situationsom de lever i. Skulle det saknas möjlighet - och sannolikheten härför ärt. o. m. ganska stor - att med nuvarande sammansättning påbörja ensådan inkomstskattereform 1985, kommer det att bli en av de viktigasteuppgifterna för en borgerhg riksdagsmajoritet efter valet . Jag vill särskilt kommentera kravet påhänsynstagande till försörjningsbördan. Flera utredningar har det senaste åretvisat att många barnfamiljer med normala inkomster har stora ekonomiskaproblem. redovisades en undersökning, som visar att nästan 40 %- dvs. nästan hälften - av barnhushållen inte når upp till skäliglevnadsstandard. Genom marginalskatterna, genom inkomstberoende avgifter ochbidrag har man svårt att själv ändra sin ekonomiska situation. Det gäller isynnerhet för flerbarnsfamiljerna. Skattesystemet är också så utformatgenom individuell beskattning och stark progressivitet att den totala skattenpå en och samma familjeinkomst kan bli avsevärt högre, ju ojämnare den ärfördelad mellan föräldrarna. Principen om skatt efter bärkraft måste innebäraatt hänsyn skall tas fill hur många som skall leva på inkomsten, inte hur mångasom tjänar in den. Skattesystemet måste utformas så, att en barnfamilj med normalinkomst skall kunna leva på den efter skatt utan att vara beroende av direktabidrag. Därför måste progressiviteten i inkomstskatten minska. Dessutom måste,som jag sagt, ett rejält barnavdrag införas. De konkreta förslagen från moderata samlingspartiet i vadgäller den statliga inkomstbeskattningen, främst , och skattepolitikensinriktning på återfinns i de reservationer som vi har fogat tillskatteutskottets betänkande. Vad gäller förslaget om slopad skatteredukfion förfackföreningsavgifter vill jag bara understryka skatteutskottets tidigareuttalanden att likhet måste skapas i fråga om arbetstagares och arbetsgivaresrätt till avdrag för avgifter till sina organisationer. Jag ber att få yrka bifall till dereservationer som har numren 1, 4, 6, 7, 8 och 9 vid skatteutskottetsbetänkande 17. Under detta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 46STIG JOSEFSON (c): Återigen gör regeringen ett ingrepp i denskatteöverenskommelse som träffades , en överenskommelse som innebaratt man beräknade att av svenska folket skulle få en marginalskatt påhögst när reformen var genomförd 1985. Den s. k. brytpunkten, dvs. gränsenför marginalskatt, skulle då ligga vid . Eninflationshämman-depolitik skulle föras, och i stället för den automatiska indexuppräkningenskulle uppräkningen göras efter ett för hela treårsperioden fastställtprocenttal, nämligen . , i samband med att socialdemokraternatillträdde regeringsmakten, gjordes ett första hårt ingrepp iskatteöverenskommelsen med den 16-procentiga devalveringen. Regeringen sade dåsjälv att basenheten, om skattereformen skulle ge oförändrat utslag, bordehöjas med . för att neutralisera effekten av devalveringen. Skedde intedetta, skulle genom devalveringen statens inkomster komma att öka med närmare 2miljarder. Tyvärr gjorde man inte så, utan man lyssnade mera på vadLO hade att säga än man respekterade den ingångna överenskommelsen. Regeringenoch den socialdemokratiska majoriteten genomdrev i stället avdragsrätt förfackföreningsavgifter, en reform som ur rent administrativ synpunkt gick raktemot vad man tidigare hade sagt sig vilja åstadkomma. Reformen ärsvårkontrollerad för den enskilde och för myndigheterna och helt annorlunda ände schablonregler som socialdemokraterna så ofta fört fram som det enda rätta. När regeringen nu pånytt föreslår ändringar i skattereformen -genom att sänka beloppetför basenheten - är det återigen mycket betänkligt. Såsom framgår av centernsmotion kommer reformen nu att bli betydligt överfinansierad, och det mål somfastställdes vid reformbeslutet kommer inte heller att nås 1985. står fast vid överenskommelsen. Vi är beredda attmedverka till att reformen finansieras i sin helhet ,men vi vägrar att finansiera andra saker, exempelvis det avdrag förfackföreningsavgrfter som socialdemokraterna och vpk har infört. 'Genom de ipropositionen föreslagna sänkningarna av uppräkningen av basenheten från 5,5 %till och bryts förutsättningarna för att uppnå detfastställda målet. Det är med beklagande jag kan konstatera attsocialdemokraterna inte står fast vid överenskommelsen. Risk finns nu att detuppsatta målet inte kommer att uppnås. Kritiken har varit hård mot reformen från andra håll, meni höst har vi faktiskt fått se hur ett par av de starkaste kritikerna stått ikö i kanslihuset och vädjat om att reformen i sin helhet skulle genomföras. Detär andra tongångar än vad som har kommit fram. Hade den uppfattningenframförts tidigare, hade säkerligen förutsättningarna för ett genomförande avreformen helt oförändrad varit vida större. Jag noterar ändå med tacksamhet och tillfredsställelse detuttalande som gjorts från TCO och om värdet av reformen. T. o. m.moderaterna har ju börjat inse - i varje fall - reformensvärde, trots den hårda och hänsynslösa kritik man har framfört motreformen. Jag vill säga att kritik här i dagskjuter över målet. a. att skattereformen nu närmast är iruiner och att kvar står bara underskottsavdragsbegränsningen. Jag måste sägaatt detta uttalande förvånar mig i hög grad, med tanke på att moderatledaren iett tidningsuttalande sade att det var angeläget att reformen skullegenomföras. Då måste det väl ha funnits kvar något mer än just detta? Regeringsförslaget är otillfredsställande också därigenomatt kommer två skatteskalor att gälla. Detta är ett avsteg från helagrundtanken i vårt skattesystem. Genom att propositionen avlämnats så sent pååret kommer alla som har påbörjat sitt räkenskapsår före attbeskattas enligt beslut om skatteskalan . Detta är visserligeni överensstämmelse med bestämmelsen om förbud mot retroaktiv lagstiftning, menbeslutet är nog unikt i svensk skattelagstiftning och helt otillfredsställande,vilket vi också påpekat i motion. I reservation 5 tar vi upp en annan fråga, där vi hadeförväntat oss att möta större förståelse hos utskottsmajoriteten. Det gällerinförande av ett fribelopp för egenföretagare vid beräkningen avarbetsgivaravgiften. Kravet är blygsamt - på inkomster upp till 50 000 kr.Motivet är delvis att åstadkomma jämställdhet med vad löntagarna fick vidinförandet av skattereformen i form av avdraget på , men främst att iföretagarnas beräkningsunderlag för arbetsgivaravgiften ligger förutomarbetsinkomsten också avkastningen av det i företaget bundna kapitalet.Denna fråga skulle enligt överenskommelsen prövas och på nytt tas upp.Visserligen berörs den i företagsskatteutredningen, men en så enkel sak somdenna borde kunna lösas utan ett mångårigt utredningsarbete. I reservation 6 berörs fackföreningsavgiften. liksomtidigare anser vi att detta system med avdrag för fackföreningsavgifter ärfelaktigt, dels därför att det ur administrativ synpunkt är krångligt både förden enskilde och för skattemyndigheterna, dels därför att det finns ettspeciellt schablonavdrag för löntagare. har också begärt enredogörelse av regeringen för just hur Arbetsgivareföreningens ochfackföreningarnas beskattningsregler fungerar, för att få ett grundligtunderiag för bedömning av resp. organisationers totala behandling urskattesynpunkt. Som det nu är, är avgifter till Arbetsgivareföreningenavdragsgilla, men däremot är utbetalningarna vid en konflikt beskattade. Förfackföreningarna har det fidigare varit tvärtom, nämligen så att avgiften intehar varit avdragsgill, men å aridra sidan har inte heller konfliktbidragenvarit beskattade. däremot är avgiften avdragsgill och konfliktbidragenskattefria. Detta strider något mot vad vi förväntade oss den gången riksdagenbegärde att få denna fråga utredd. Det är beklagligt att inte regeringen hartillgodosett begäran om en klarläggande redogörelse för resp.organisations skatteförhållanden innan man vidtog denna ändring. Med vad jag nu har anfört yrkar jag bifalltill reservationerna 2, 5 och 6. 47 BOLUNDGREN (m) replik: Jag har själv i många debatter i riksdagenefter det att skatteuppgörelsen blev klar och propositionen lades fram sagt attdet positiva inslaget är de sänkta marginalskatter som faktiskt blev följden -även om vi hade önskat att det skulle ha blivit marginalskattesänkningar enligtden gamla borgerliga trepartiregeringens ursprungliga intentioner. Problemet är att redan det inflationsskydd som försvagadesgenom skatteuppgörelsen skapade en situation där en inflation som är högre än5,efter hand urholkar marginalskattesänkningarna. Eftersom man nu harkommit i ett läge där inflationsskyddet skall vara , gårdenna urholkning ännu snabbare. Till detta skall läggas den ekonomiska politiksom den socialdemokratiska regeringen för, där de stora budgetunderskotten ochbristen på sparande leder till ett uppdämt inflationstryck, som riskerar attefter hand leda till en explosion. Då kommer denna urholkning att slå igenomrelativt snabbt. Det är detta som jag menar när jag säger attskattereformen - med de förändringar som socialdemokraterna nu faktiskt harföreslagit i sin proposition - kan liknas vid en ruin, även om vissa väggarstår kvar. Jag noterade med tacksamhet, och med förväntningar införkommande mandatperioder, vad i skrev ien artikel i . Han sade där att det man på skatteområdet nu kan hoppas på är en borgerlig riksdagsmajoritet och enverkligt varaktig Nr 51 48 () replik; Jag tror att det är värdefullt om vi avvaktarmed debatten om den framtida skattepolitiken till dess att det föreligger ettskriftligt förslag. Uttalade önskedrömmar om än det ena än det andra är ettdåligt underlag för en diskussion. Hitintills har fakfiskt skillnaderna mellanskatteuppgörelsens skatteskalor och varit obefintliga upp tillbrytpunkten och ytterst begränsade fram till inkomster på . Innan vi inleder en ny debatt om möjligheterna till ettresonemang om den framtida skattepolitiken vore det värdefullt att få se detfaktiska underlaget för syn på skattefrågorna. 49 BOLUNDGREN (m) replik: Det föreligger faktiskt i den motion som vihar väckt i samband med regeringens förslag. Det kommer att ytterligarespecificeras i den partimotion som vi kommer att väcka . Det är klart att vi för väljarna måste redovisa denpolitik som vi tycker är riktig för att skattepolitiken skall bidra till denekonomiska saneringen i . Jag har som sagt noterat attsocialdemokraterna alldeles uppenbarligen har brutit den överenskommelse somträffades med mittenpartierna. Det skapar en situafion där det finns anledningför en borgerlig riksdagsmajoritet val att försöka åtstadkommaen varaktig skattereform. I denna bör man enligt vårt sätt att se också tahänsyn till försörjningsbördan. Jag har noterat att har uttrycktsynpunkter i samma riktning. 50 () replik: Jag har redan tidigare framfört kritik mot deförändringar som har gjorts i skatteuppgörelsen. Beträffande just skatteskalorna skall det här slås fastatt upp till brytpunkten står på samma linje som de partier som harträffat skatteuppgörelsen och att skillnaderna i skatteskalorna upp tillinkomster på . är ytterst begränsade. 51 (); I den proposition vi nu behandlar,1983/84:69, anför finansministern; "Med de här föreslagna jämkningarna har enligt minmening de ursprungliga villkoren uppfyllts för att genomföra skattereformen1983-85 i dess helhet. Det bör således klargöras att reformen härmed fått sinslutliga utformning." Folkpartietkan självfallet inte instämma i finansministerns uttalande. Basenhetenföråren 1984 och 1985 Regeringen har i själva verket enligt vår uppfattningbrutit skatteöverenskommelsen definitivt. Det enda som återstår av skatteöverenskommelsen är detsyfte som den skulle uppfylla: av de heltidsarbetande skulle ha högst 50 %marginalskatt, marginalskatten för resterande inkomsttagare skulle sänkasäven den, värdet av avdragen begränsades till max , inflationsskyddetfastställdes till för 1983-1985. Syftet med alltihop var att i någon mån komma till rättamed de höga marginalskatternas problem. "Det måste löna sig attarbeta", har hävdat . För att Sverigeskulle kunna arbeta och spara sig ur den ekonomiska krisen - vilket var denborgerliga regeringens metod -måste det löna sig för den enskilda individen attarbeta och spara. Marginalskattesänkningarna skulle medverka till detta. Deskulle också medverka till lägre inflationstakt samt att minskaavdragshysteriet och skattefusket. Marginalskattesänkningarna var och ärfortfarande ett mycket viktigt inslag i en politik som skall föra tillekonomisk balans och full sysselsättning. Skattereformen stöddes ursprungligen av avkammarens ledamöter, av socialdemokrater, centerpartister och folkpartister.Den breda majoriteten uppfattades nog allmänt som en garanti för att den skullekomma att genomföras helt enligt överenskommelsen. Men så har det, herr talman, tyvärr inte blivit. Vitvingas nu konstatera att socialdemokraterna, som jag sade tidigare, har brutitöverenskommelsen. Jag beklagar detta, och jag tror att många människor som nukommer att få högre skatt också beklagar det. , efter devalveringen, var regeringenmedveten om det nödvändiga i att göra justeringar i skatteskalorna. Man inbjödcenterpartiet och till diskussion, men i slutvändan valdesocialdemokraterna att göra upp med LO i stället. Jag skall citera från propositionen 1982/83:50, den s. k.krispropositionen: "Sedan fattade sitt beslut har den svenskakronan devalverats , vilket påverkar såväl inflationstakt sominkomstutveckling på ett sådant sätt att anledning föreligger att justerareformen ." Sedan kommer förslag om just skattereduktionen förfackföreningsavgifter och LO-rabatten i skatteskalan, på s. 30-31. Ytterligarenågra sidor längre fram i samma proposition står det: "Som framgått i dettidigare har skattereformen justerats så att inkomstskatten sänks med 2miljarder kr." Och de 2 miljarderna är just LO-rabatten, ca 750 milj. kr.,och fackföreningsavgifts-avdragen, ca 1 200 milj. kr., som upptas på s. 39. Det är alltså fullt klart att regeringens bedömning hösten1982 var att devalveringen skulle leda till en skärpning av inkomstskatten ominte kompenserande åtgärder vidtogs. Regeringen lade fram förslagen i full vetskap om attfolkpartiet och inte accepterade dem. Vid den avslutande överläggningenmellan partierna konstaterade statsministern att regeringen redan hade gjortupp a.LO och att och hade att ansluta sig eller gå sin egen väg.Det innebar att socialdemokraterna ensidigt bröt skattesamarbetet medfolkpartiet och . föreslog regeringen en finansiering av steg 2 medenergiskatter i stället för arbetsgivaravgifter. och hadeinformerats om detta i förväg, men vi hade avböjt att delta i någradiskussioner, eftersom det enligt oss inte fanns någon grund för nyaöverläggningar efter höstens händelser. menade - och menar - att en finansiering medenergiskatter var bättre än en finansiering med arbetsgivaravgifter. Mensjälvfallet kan vi bara acceptera att man finansierar det skattebortfall somberor på marginalskattesänkningen. Vi vill inte medverka till att höjaskatterna för att betala något som vi inte vill ha, nämligen skattereduktionenför fackföreningsavgifter. När nu socialdemokraterna fillsammans med kommunisternahär i kammaren drivit igenom denna skattereduktion tycker vi att det är rimligtatt socialdemokraterna tillsammans med kommunisterna också skaffar fram deerfoderliga medlen. Det framgår av reservation 3 att finansieringsbehovet försteg 1 och 2 är ca . Något ytterligare behov avfinansiering finns alltså inte. Trots detta har regeringen föreslagit ytterligareskattehöjningar. Inflationsskyddet - som skulle vara - föreslåsbli 1984 och 1985. Dessutom föreslås en höjning av skattesatsen i vissainkomstsskikt och i några andra skikt med 2procentenheter. kan inte acceptera ett sådant förslag. Detinnebär i prakfiken en återgång till den gamla skattehöjningspolitik somsocialdemokrafiska regeringar har fört och som är en avorsakerna fill dagens ekonomiska problem. anser fortfarande att de mål som låg bakomskattereformen måste uppnås. Därför vill vi ha en basenhet på . för1984 och sedan ett fullt inflafionsskydd. är vad basenheten skullebli enligt den automatiska indexuppräkningen. Vi menar att denna bör användasäven därefter, då slipper man den smyghöjning av inkomsskatten som inflationenskapar. Skattehöjningsförslagen måste då underställas och blir inteett godtyckligt resultat av en inflation som kan konstateras först i efterhand. Regeringen motiverar sitt mycket låga inflafionsskydd medatt och sammanfaller med målen förinflationsutvecklingen. Jag tycker att detta är gott och väl. Men regeringentycks inte själv tro att de här målen kommer att uppfyllas. Om regeringentrodde det skulle ett automafiskt inflationsskydd ge exakt samma resultat.Uppriktigt sagt tror jag knappt det finns någon som tror att dessa lågainflationssiffror kommer att uppnås .