prot · G70958 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:58 1§ Upplästes följande inkomna skrivelse; Undertecknadanhåller härmed om befrielse från uppdraget att vara riksdagsledamot fr. o. m.den 19 februari 1984. Kammarenbiföll denna anhållan. 2 § Svar på fråga1983/84:210 om en mellanexamen vid universitet och högskolor har frågat mig vad jag avser att göra för att påskynda ettinförande av en mellanexamen (lic.-examen) på de olika fakulteterna och för attbättre sprida information om de möjligheter till detta som faktiskt finns. Ihögskoleförordningen finns en föreskrift att forskarutbildningenskall anordnas så att den sker i etapper, om det är ändamålsenhgt och möjligt.Den som har godkänts i samtliga moment i en etapp av forskarutbildningen kan fåbevis på detta. Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) kan föreskriva att enexamensbenämning skall knytas till ett sådant bevis. Studieplanför forskarutbildningen fastställs av vederbörande fakultets-ellersekfionsnämnd. Det ankommer således på denna myndighet att besluta omforskarutbildningen skall ordnas i etapper och att i så fall hos UHÄ begära atten examensbenämning skall knytas fill bevis på en genomgången etapp. Jag harfullt förtroende för högskolemyndigheternas förmåga att bedöma och handläggahithörande frågor och avser inte att vidta några åtgärder. Om en mellanexamen vid universitet och högskolor Anf.2 (); Jag ber att få tackautbildningsniinister för svaret. Krav pä mellanexamen har rests av studerande,ämnesföreträdare och avnämare av olika slag. Man kan nu avlägga mellanexamen påteknisk fakultet, teologisk fakultet, matematisk och naturvetenskapligfakultet. Möjligheten finns även på filosofisk fakultet, men först efter detatt den filosofiska fakulteten vid de olika lärosätena har begärt det hos UHÄ.Det har inte någon filosofisk fakultet gjort, trots att stort intresse finns.Jag vet inte riktigt varför. Tycker man att det är krångligt att utarbetastudieplaner och begära tillstånd hos UHÄ och att inrätta en mellanexamen, enfilosofie licentiatexamen, för den här fakulteten? Flera personer har skrivittill mig och klagat över situationen. Ute på institutionerna är kunskap om fakultetensmöjligheter att inrätta en fil. lic.-examen ringa, för att inte sägaobefintlig. De studerande får i regel beskedet att en mellanexamen inte finns,och följaktligen kan man inte studera för den. Vore det inte mycket enklare attinföra en bestämmelse som säger att man får avlägga en mellanexamen och attfakulteterna sedan får upprätta studieplaner efter det? Det tycker i varje falljag och många andra inom det akademiska området. Jag anser att utbildningsministerns svar inte visar pånågon kraftfullhet när hon tycker att allt är bra. Det sägs heller ingenting isvaret om hur informationen skall spridas om de möjligheter till mellanexamensom faktiskt finns. Jag vädjar därför till utbildningsministern: på deforskarstuderande inom det filosofiska området och förenkla införandet av enmellanexamen! 1 det förtroende för högskolemyndigheternasom jag uttalade i mitt svar ingår naturligtvis också tilltro till att de kansprida information om vad som gäller. Jag vill understryka att de regler somgäller slagits fast både i 1980 och forskningspolitiskapropositioner. Där står det att etappavgångar i forskningsutbildningen skallkunna införas när det passar både forskningsutbildningen och arbetsmarknaden.Detta måste bli föremål för en prövning - med högskoleförordningens lydelse, omdet är ändamålsenligt och möjligt. Jag tycker inte att det är någon större poäng att ändra pådetta utan att man i stället håller fast vid att det är ändamålsenligt ochmöjligt och inte gör tvärs om och säger att det inte är ändamålsenligt och inteär möjligt. Då skall vi naturligtvis inte inrätta etappavgångar ellermellanexamina. Mellanexamina finns redan på flera fakulteter, och jagutgår från att högskolemyndigheterna arbetar vidare med detta och kanske finneratt det går att få fram ytterligare etappavgångar och mellanexamina. Jag tror som att det kommer att visa sig attdet är lämpligt på flera områden, men jag har förtroende för atthögskolemyndigheterna kan klara detta. Anf.4 (); Jag hyser i likhet med också förtroende för högskolemyndigheterna. Men i detta fall harinformationen tyvärr inte varit tillräcklig om möjligheten att inrätta en sådanhär examen, och jag kan inte se det som tillfredsställande att man harmöjligheter till olika etappavgångar. Det är inte rimligt att räkna med att man ute på enarbetsmarknad skall kunna evaluera eller värdera en sådan etappavgång på ett rikfigtsätt. Vad de studerande är i behov av är en examen som är klart meriterad ochverifierad ute i samhällslivet. Det är en sådan examen som jag vill att manskall inrätta därför att det på många håll har visat sig att det finns ettklart arbetsmarknadsbehov för en filosofie licentiatexamen. Om nya lokaler för i Överläggningenvar härmed avslutad. 3 § Svar på fråga 1983/84:242 om nya lokaler förmusikhögskolan i har frågat mig vilka åtgärderregeringen kommer att vidta för att musikhögskolebygget i skall komma igång. Jag har uppdragit åt statensförhandlingsnämnd att förhandla med stiftelsen folkhögskola omlokalförsörjningen för musiklärarutbildningen i . Jag har erfarit attförhandlingsnämnden fillsammans med kommer att inkomma tillregeringen med ett förslag till avtal. Regeringen har budgetproposition föreslagit att6,6 milj. kr. utöver ordinarie anslag ställs till förfogande för nya lokalerför i . Projektet är avsett att utföras som beredskapsarbete,sannolikt med start . 6 (vpk); Jag ber att få tacka utbildningsminister försvaret. Svaret är ju positivt om utbildningsministerns bedömningar av saklägetär riktiga. Det finns all anledning att konstatera att om de skulle varaorikfiga torde väl saken gå att aktualisera igen. Utbildningsministern redovisar här ett material ompågående förhandlingar. Eftersom dessa förhandlingar tydligen inte är heltklara, i varje fall redovisas inte här något resultat av förhandlingarna, är jusakläget inte alldeles klarlagt . Men vi får väl utgå från attutbildningsministerns bedömningar av sakläget är rikfiga, och då finns det allanledning att än en gång tacka för svaret. Överläggningen var härmed avslutad. Om reglerna för studiehjälp eller studiemedel 4§ Svar på fråga 1983/84:257 om reglerna för studiehjälpeller studiemedel har frågat mig vilka reglersom gäller för studiehjälp eller studiemedel till 18-20-åringar som genomgårhögre specialkurser. Vilken typ av studiestöd som utgår vid olika utbildningarregleras i en bilaga till studiestödsförordningen. Alla studerande får studiemedel. Då det gälleryngre studerande är det avgörande om utbildningen skall anses ligga pågymnasial nivå, varvid studiehjälp utgår, eller på högskolenivå, varvidstudiemedel utgår. Några särskilda regler för högre specialkurser finns inte. 1den mån slutförd lärokurs på tre- eller fyraåriga samt vissa tvååriga linjerutgör inträdesvillkor betraktas en sådan kurs som jämförbar medhögskoleutbildning, och de studerande får således studiemedel. Det är alltså i princip då inträdeskraven till en högrespecialkurs fastställs som det regleras vilken typ av studiestöd som skallutgå. Det cirkulär som omnämns i fråga torde vara en skrivelsesom aktualiserats genom rundfråga från centrala tillkommunerna. Av svaren har framgått att studiehjälp i vissa fall har utgåttfelaktigt för kurser av det nämnda slaget. 1 den aktuella skrivelsenanvisar centrala en rutin för att undvika felaktigheter. Jag är medveten om att de gällande reglerna kan vållainformationsproblem. I den översyn av studiestödssystemet som skall företasinom hoppas jag att det skall vara möjligt att finnaen gränsdragning mellan studiehjälps- och studiemedelssystemen som är så enkeloch överbhckbar som möjhgt, såväl för den enskilde som för berördautbildningsanordnare. Anf.8 (): Jag vill först tacka utbildningsministern för svaret påmin fråga. Regeringens förslag om att det skulle ges särskiltstatsbidrag för nyinrättade högre specialkurser inom områdena mikroelektronikoch datateknik mottogs mycket posifivt. De kurser som planeras kommer attfylla ett viktigt behov genom att de ger våra ungdomar och andra medgymnasieutbildning kompletterande kunskaper som kan öka deras möjligheter påarbetsmarknaden. Jag har ställt min fråga därför att det har uppståttoklarheter beträffande studiestödet till dem som skall gå dessa och andra högrespecialkurser. Det gäller, som utbildningsministern bekräftar i sittsvar, olika regler för studiestödet till 18-20-åringarna beroende på vilkagenomgångna gymnasiekurser som är inträdeskrav. Detta kan i sig vara svårt fördessa ungdomar att förstå. Varför ger en högre specialkurs som bygger påexempelvis Dk-linjen rätt till studiehjälp medan en kurs som bygger påEk-linjen ger rätt Menvärre är att det nämnda cirkuläret från CSN på sina håll har tolkats så, attstudiestöd inte utgår på alla högre specialkurser. Utbildningsministernhar nu redogjort för vilka regler som gäller för dem som deltar i de nämndakurserna. Dessutom har hon aviserat en översyn av gränsdragningen mellanstudiehjälps- och studiemedelssystemen. Detta är positiva besked, men jag villställa några följdfrågor. Fördet första; Har jag fattat svaret rätt, om jag menar att det är helt klart attalla 18-20-åringar som genomgår högre specialkurs kan erhålla studiestöd i formav studiehjälp eller studiemedel? Fördet andra; Kan utbildningsministern säga något mer om den aviseradeöversynen och dess inriktning? Hur skall gränsdragningen bli klarare, och hursnart kommer översynen att genomföras? Anf.9 Utbildningsminister : Herr talman! På följdfråga kan jag bara svara ja, det var rätt uppfattat. Närdet gäller den andra frågan, om det översiktsarbete som skall ske idepartementet, kan jag inte säga hur omfattande det kommer att vara ochnär det kan vara färdigt. Just i fråga om de högre specialkurserna är detvikfigt, av de skäl som nämnde, att det kommer ett klarläggandetill stånd. Jag delar den uppfattningen. Anf.10 (): Jag vill tacka utbildningsministern för kompletteringen av svaret. Detär bra om vi kan förvänta oss förslag till gränsdragningmellan formerna av studiestöd, som är både sakligt grundade och meraöverblickbara. Överläggningen varhärmed avslutad. 5 § Svar på fråga1983/84:217 om instruktionen för bankinspektionen har frågat mig om jag anser att den gällandeinstruktionen för bankinspektionen är tillräckligt klart och tillräckligtuttömmande utformad vad avser såväl kompetensområde som inspekterandeverksamhet. 12§ förordningen (1979:740) med instruktion för bankinspektionen anges vilkainsfitut på kreditmarknaden som bankinspektionen skall utöva tillsyn över.Själva befogenheten att utöva tillsyn grundas på bestämmelser i lag. Tillsynenöver affärsbankerna regleras i 147-162 §§ lagen (1955:183) om bankrörelse.Syftena med tillsynen och formerna för dess genomförande framgår av dessabestämmelser. Där anges också vilka möjligheter bankinspektionen har att förmåen bank att vidta rättelse. Den grundläggande bestämmelsen när det gäller omfattningen av Om instruktionen för bankinspektionen bankinspektionens tillsyn återfinns i 147 § lagen ombankrörelse. skall övervaka att bankerna följer lagar ochandra författningar samt bolagsordning och de föreskrifter som med stöd avbestämmelser i lag eller bolagsordning har meddelats av bolagsstämma ellerstyrelse. Vidare åligger det tillsynsmyndigheten att även i övrigt meduppmärksamhet följa bankernas verksamhet i den mån det behövs för kännedom omde förhållanden som kan inverka på bankens säkerhet eller på annat sätt är avbetydelse för en sund utveckling av bankverksamheten. Bankinspektionen får, även om någon avvikelse från lageller bolagsordning inte har skett, meddela de erinringar i fråga om bankernasverksamhet som inspektionen finner påkallade. Som exempel på sådanamissförhållanden som kan föranleda erinringar nämns i lagens förarbeten bl. a.att banker genom kreditgivning medverkar till osund spekulation i aktier ellerfastigheter. Bankinspektionens ingripande beträffande och detefterföljande s. k. etikmeddelandet grundar sig på den nämnda bestämmelsen ibanklagen där inspektionen ålagts att vaka över säkerhet och sundhet ibankverksamheten. Etikmeddelandena är av rådgivande karaktär. Bankinspektionen har sålunda med stöd av sundhetskravethävdat att en prioritering bör ske så att kreditresurserna i första hand användsför produktiva ändamål. Man anser dock inte att krediter för t. ex.skatteplanering är uteslutna men understryker att sådana krediter är mindreangelägna. Enligt min mening är bankinspektionens kompetensområde ochformerna för dess tillsynsverksamhet tillräckligt klart angivna i nu gällandeförfattningar. Jag anser också att de åtgärder av bankinspektionen som HugoHegeland syftar på har stöd i banklagen och i instruktionen förbankinspektionen. Anf.12 (): Jag tackar finansministern för svaret, även om jag intekan dela dess innehåll, bortsett från den deskriptiva delen där vi inte harnågra motsatta uppfattningar. Jag kan inte finna att bankinspektionens kompetensområdeär tillräckligt klart angivet i gällande författning. Ännu mindre kan jag finnaatt bankinspektionens agerande har stöd i banklagen.Låt mig peka på att, som finansministern mycket riktigt säger, bankinspektionenfår meddela de erinringar i fråga om bankernas verksamhet som man finnerpåkallade. Exempel på missförhållanden som kan föranleda erinringar nämns ilagens förarbeten, bl. a. osund spekulation i aktier eller, fastigheter. En radav de uppgifter som finns - jag skall återkomma till dem - i detta s. k.etikmeddelande har ingenting att göra med missförhållanden. Det handlar om detenda missförhållande som bankinspektionen har kommit på. Observera att detingalunda var efter bankinspektionens undersökande verksamhet, utan tack vareAftonbladets undersökande verksamhet som detta kom . nen tydligen suttit och blundat , åtminstonenär det gäller den statliga affärsbanken. Något liknande fall finns ju intenågon annanstans, nämligen att stora summor lånas ut till en styrelseledamot ibanken, vilket är i strid mot gällande banklag. Det är givetvis sådant sombankinspektionen skall dyka ned på. Det har bankinspektionen inte gjort förrän denfick läsa i att det här förekom överskridande mot gällande banklag. Detta är ännu mer fantastiskt med tanke på att varje bankhar en instruktion när det gäller kreditgivningen till styrelseledamöterna. Dentar givetvis inte över banklagen, men där sägs hur kreditgivningen kan utformasi praktiken. Instruktionen har funnits ett flertal år, men också den harförsummats av bankinspektionen. Man får intrycket att bankinspektionen harkoncentrerat sin inspekterande verksamhet på de privata affärsbankerna,sparbankerna och liknande institutioner men försummat . Beträffande det s. k. etikbrevet vill jag säga att det ärväldigt konstigt att man där uttalar sig om t. ex. skatteplanering. Om sådanförekommer är detta någonting som bankinspektionen strängt taget inte har medatt göra. Här anlägger bankinspektionen en moralisk aspekt som ligger utanfördess område. Detsamma gäller om det är fråga om produktiva investeringar ellerej. Varje bank har naturligtvis en viss skyldighet gentemot allmänheten, mendet helt avgörande vid kreditgivning är om säkerheten är tillfredsställande.Det är det kravet som bankinspektionen skall tillgodose. Om instruktionen för bankinspektionen Man får säga vad man vill här i ,antar jag. Men nog var det en ovanligt ful insinuation mot bankinspektionen ochdess tjänstemän, när rakt ut säger att de skulle ha försummat sininspektionsuppgift visavi för att i stället kunna koncentrera sig påde privatägda bankerna. Om har något som helst underlag för ensådan insinuation bör han framlägga det ganska i stället för attkasta en sådan skugga över en ganska hedervärd statlig myndighet och dessanställda. Det frågan egentligen avsåg var; Ärdet sund bankverksamhet att för att en person skall köpa statsobligationer geett lån på 19,3 milj. kr. som löses in den 7 januarinästa år? Är det sund bankverksamhet att arbeta med den typen av långivning?Jag delar helt bankinspektionens uppfattning att den typ av långivning somenbart har till syfte att genom att en person passerar gränsen för ettbeskattningsår möjliggöra för vederbörande att undvika beskattning inte är sundbankverksamhet. Där har tydligen och jag olika uppfattning. 14HUGO HEGELAND (m); Min förmodan när det gäller bankinspektionenbygger självfallet på det förhållandet att den inte har observerat en såväsentlig sak som instruktionen om utlåning till bankens styrelseledamöter. Attden följs har ju väldigt stor betydelse för bankens anseende. Om instruktionen för bankinspektionen liknandeunderliga bestämmelser som haft tidigare och som har gjort att manhandlat i strid mot gällande banklag. Det är ju sådant bankinspektionen skallkoncentrera sig på, men det har den enligt min mening försummat. Jag undrar vaddet kan bero på, för det finns ju fler än en bank. Jag kan inte se annat än attmin förmodan är mycket välgrundad. Bankinspektionen har koncentrerat sig påandra uppgifter, när man kunde missa någonfing så elementärt. Beträffande sund bankverksamhet vill jag säga, herrfinansminister, att det här är fråga om huruvida det finns tillfredsställandesäkerhet för de lån som ges. Finansministern framställer det som om banken barahåller på med lån för att möjliggöra skatteplanering. Det är ju en bråkdel avbankens totala utlåningsverksamhet. En mycket liten del har i det här falletutlånats fill detta. Jag lägger inga moraliska aspekter på det, och det skallinte heller bankinspektionen göra. Bankinspektionens uppgift är att se fill bedriver en sund verksamhet med hänsyn till allmänhetens krav på attbankerna inte skall låna ut pengar mot säkerheter som inte finns. Det avgörandeär att det finns säkerheter. Om banken därutöver har gjort vissa missar läggerjag mig inte i. Det är därför som det är ännu mer felaktigt attbankinspektionen nu går ut och tar reda på alla som har banklån för s. k.skatteplanering, vilket är fullt lagligt. Här skickar bankinspektionen utefikmeddelanden, så att man skulle kunna tro att det var en biskop som satt ochskickade ut meddelanden till sina underlydande pastorat, där det gällde attmeritera sig för ett bättre episkopat eller kanske t. o. m. ett pontifikat, omvi hade lytt under . Men det gör vi ju inte, även om vi har en på närahåll. Bankinspektionen går alltså här klart utanför sinabestämmelser. Det finns verkligen all anledning att ta upp instruktionen tillnärmare översyn. Jag vill med skärpatillbakavisa att bankinspektionen inte skulle ha rätt att uttala sig i frågorav den här karaktären. Etikmeddelanden har bankinspektionen skickat ut i mångaHerrans år i fullt samförstånd med bankerna. Om språkkunskaperräcker till borde han förstå att etikmeddelanden handlar om just moraliskafrågor - icke den lagtekniska eller juridiska utan den moraliska sidan avbankverksamheten. Våra banker är stora samhällsinstitutioner, skyddade av lagstiftningoch beroende av hela befolkningens förtroende för att kunna fungera. Om HugoHegeland inte har förstått att även banker måste kunna uppvisa god moral,hoppas jag att han inte kommer i kontakt med bankverksamhet utanfår syssla med andra områden, där moralen inte spelar någon som helst roll. Anf.16 (): lyckas finansministern verkligen vända bort resonemanget.Det är inte fråga om huruvida det finns moral eller inte utan givetvis om vadför slags moral som finns. 1 den utlåning som har förekommit finns ingentingsom strider mot gällande lagbestämmelser. vänder man sig till andra banker för att få reda på personer som lånat pengarför skatteplanering och annat. Bankinspektionen skall inte vara en moraliskmyndighet, men genom den här verksamheten håller den ju på att urarta. Man farland och rike runt för att titta på vilka som har lånat pengar, hur derasinkomst- och förmögenhetssituation är, hur deras deklarationer ser ut osv. Jaganser att detta går helt utanför bankinspektionens befogenheter. Anledningen till denna debatt är att bankinspektionen harförsummat att observera vilka underliga utlåningsformer som ägde rum inomPK-banken. Men sätter man i gång en verksamhet som absolut går utanförgällande instruktion. Det finns ju en banklagutredning som skall titta på dethär. Varför gör den inte det? Om instruktionen för bankinspektionen Jag vet inte vems intressen ärute för att skydda just . Jag anser att bankinspektionens handlande är helt iöverensstämmelse med både dess instruktioner och lagstiftarens avsikter medbanklagstiftningen. Om det finns några personer som är ängsliga för dengranskning som bankinspektionen skall göra, så är det ju ändå inte fråga om attkomma åt enskilda personer, utan vad det gäller är att undersöka huruvida vårabanker har handlat så som vi kräver av att den skulle ha handlat -men inte har handlat. Det är för att skapa rättvisa i behandlingen av olikabanker som bankinspektionen nu företar denna undersökning. 18 (): Jag är ingalunda ute i avsikten att ömma för någrapersoners eventuella ängslan inför denna granskning. Vad jag är ute efter äratt visa att bankinspektionen här bedriver en verksamhet som inte har stöd ivare sig banklag eller instruktion. Bankinspektionen går här över till att blien moraliserande myndighet. Detta kanske ligger i andra myndigheters intressemen ingalunda i allmänhetens intresse. Allmänhetens krav är att bankernasutlåning skall skötas på ett betryggande sätt, så att pengarna inte äventyras.Bankinspektionen säger t. ex. att bankerna inte skall bevilja miljonkrediterför skatteplanering. Varför inte det? Så länge det är fullt lagligt harbankinspektionen inte med det att göra. Om lånen skall fördelas på ett annat sätt, är detriksbankens uppgift att meddela hur det totala kreditutrymmet skall fördelas.Vad jag menar är att bankinspektionen här går in på område ochtalar om att så här mycket skall ni låna ut till allmänheten för det och detändamålet och så här mycket till produktiva investeringar. Men det har intebankinspektionen ett skvatt med att göra. Den skall bara se till att bankerna isin verksamhet följer gällande lagar, att de har betryggande säkerhet för sinutlåning. Den skall inte ägna sig åt denna moraliserande verksamhet. Överläggningen var härmed avslutad. Om rätten till avdrag för bilresor mellan bostad ocharbetsplats 6 §Svar på fråga 1983/84:218 om rätten till avdrag för bilresor mellan bostad ocharbetsplats i har, under åberopandeav att taxeringsmyndigheterna vägrat metallarbetare vid en lastbilsverkstadavdrag för kostnader för bilresor till och från arbetet med motiveringen att dehinner med bussen om de inte duschar utan nöjer sig med att tvätta händer ochansikte, frågat mig om jag med anledning av detta avser att föreslå ändringar itaxeringslagstiftningen. Det är inte möjligt att i skattelagstiftningen så i detaljreglera förutsättningarna för avdrag att man fångar in alla de sinsemellan vittskilda situationer där fråga om rätt till avdrag kan uppkomma. Vägledning fårdå i stället ges av våra skattedomstolar genom deras ställningstaganden i olikaenskilda fall. De fall som nu tagit upp utgör enligt min meningtypexempel på situationer, där det inte är lagstiftarens sak utan derättstillämpande myndigheternas att avgöra hur avdragsfrågan bör bedömas. 20STEN i (m): Jag vill tacka statsrådet för svaret. Däremotmåste jag invända att jag inte tror att taxeringsskyldiga medborgare i Sverigei allmänhet och de två metallarbetarna i synnerhet känner någon som helsttacksamhet över det här svaret. Med stöd av lagstiftningen har fackliga organisationer medframgång drivit kravet på goda dusch- och omklädningsrum. Detta har kostatmånga, många miljoner. Få.frågor har varit lättare att driva, därför att ävenarbetsgivaren har förstått att det är mycket viktigt med en god personlighygien. som aktivt skyddsombud inom Metall i Malmövar jag ute på många företag. Jag deltog i många kurser tillsammans med bådeskyddsombud och arbetsgivare.