prot · G709122 · 1983-12-31 00:00:00 — De lederofrånkomligen till att konkurrensförhållandena snedvrids, vilket utgör ettallvarligt hot mot många företag och är tUl skada för tekoindustrin som sådan. Konsekvensenav förra veckans riksdagsbeslut är dessutom att omfattningen av det generelltutgående äldrestödet kommer att ytterligare minska innevarande år. Det har sombekant sänkts från till från och skall enligtföreUggande förslag sänkas med nya från . När om enstund tar ställning till detta, är ju möjligheterna genom förra veckans beslutborta att inom ramen för det totala tekostödet åstadkomma en förskjutning frånriktade åtgärder mot generella. Enligtmin mening - och den uppfattningen är också förhärskande inom tekobranschen -skall de stödåtgärder som är nödvändiga ha generell karaktär och inte varariktade. beslut blir precis det motsatta, vilket är beklagligt.Samtidigt vill jag emellertid fastslå att vi av samhällsekonomiska skäl måstevara beredda att göra besparingar, även när det gäller stödet tiUtekoindustrin. Med hänsyn till de oerhörda påfrestningar som vi står inför i ennära framtid och som ytterligare ökas genom den socialdemokratiskalåt-gå-politiken måste vi nu ha kurage att säga nej till omfattande statligasubventioner, även om det i de enskilda fallen är impopulärt. troddejag faktiskt var uppenbart för alla i den här kammaren, i varje faU bland deborgerliga ledamöterna. NärLennart Brunander nu apostroferar oss moderater, kan jag returnera med attkonstatera att man, när man lyssnar till vad hade att sägasåväl som i förra veckans debatt onekligen blir betänksam om hur det stårtill inom när det gäller vad som krävs för att komma till rätta medsamhällsekonomin. Såvitt jag kan förstå är inte beredd att inågot enda avseende göra någon besparing på statssubventionerna tilltekoindustrin. Man gör det onekligen väldigt lätt för sig genom att göraundantag för just de områden som man själv konfronteras med på hemmaplan, ochsärskilt ansvarsfullt när det gäller helhetssynen är det verkligen inte. Det ärdenna helhetssyn, dvs. samhällsekonomin som sådan, som vi har att ta ansvar förhär i , och den kräver som sagt återhållsamhet med samhälletskostnader på alla områden. Av utskottsbetänkandet, s. 107, framgår med all tydlighet hur hårttekoindustrin - och då i all synnerhet i - har drabbats underen följd av år. 1970 fanns 1 332 arbetstillfällen med 67 512 anställda. 1982var motsvarande antal 620 resp. 29 440. Såväl när det gäller arbetsställen somanställda har alltså mer än en halvering ägt ram. Ansvaret för denna närmastkatastrofala nedgång åvilar i hög grad socialdemokraterna, vilkasnäringspolitik och ekonomiska politik bevisUgen varit till skada för tekoindustrin.Det var för att rädda vad som räddas kunde som den första borgerligatrepartiregeringen införde äldrestödet, som ofrånkomligen har varit och är avstort värde. Så sent som ville den socialdemokratiska regeringentypiskt nog gå mycket långt när det gällde avveckling av denna stödform. Dessbättre förhindrades detta angrepp på tekoindustrin genom agerande. Avutskottsbetänkandet framgår vidare att sysselsättningen inom tekoindustrinytterligare har minskat och då särskilt inom beklädnadsindustrin.Detta skall ses mot bakgrund av de socialdemokratiska löftena i 1982 årsvalrörelse och den socialdemokratiska överbudspolitiken i oppositionsställning.Då kritiserades borgerligheten hårt för de konsekvenser den tidigaresocialdemokratiska politiken fört med sig. Då hette det att fick man bararegeringsmakten, skulle "jobben regna över och ",lågprisimporten begränsas och 30-procentsmålet uppnås. Verkligheten, dvs. "socialdemokraternas värste fiende", visar att sysselsättningen inombeklädnadsindustrin har minskat och produktionen Ukaså, att lågprisimportenfortfarande väller in i landet och att 30-procentsmålet ingalunda har uppnåtts.På konfektionssidan motsvarar importen när det gäller värdeandelenoch t. o. m. när det gäller antalet plagg. Inte ett vitten harsocialdemokraterna åstadkommit i detta avseende. Vart har f. ö. systemet medglobalkontingenter tagit vägen, som socialdemokraterna så kraftigt pläderadeför i oppositionsställning och som inte minst talade sig varipför vid upprepade tillfällen här i kammaren? Den socialdemokratiskaoppositionspolitiken framstår sannerligen i sin rätta dager, och den ärverkligen inte särskilt upplyftande. Moderata samUngspartiet har vid flerfaldiga tillfällen lagt framförslag rörande näringspolitiken och den ekonomiska politiken. De av ossföreslagna åtgärderna skiljer sig i väsentiiga hänseenden från den nuvaranderegeringspoUtiken. Det gäller t. ex. skatter och avgifter, den offentiigasektorn kontra den enskilda, inriktningen och utformningen av nödvändigtsamhällsstöd till näringslivet och en verklig sysselsättning i stället för enkonstlad. Självfallet ställer jag mig bakom denna konstruktiva politik. Närdet gäller äldrestödet har jag hävdat att nedtrappningen skall ske i ettlångsammare tempo än vad mitt parti har föreslagit, dock utan att göra avkallpå besparingskravet som sådant för tekoindustrin. Enligt min uppfattning utgörden kostnadsökning som en ytterligare sänkning av äldrestödet innebär ettallvarligt hot mot sysselsättningen inom tekoindustrin, i all synnerhet ibeaktande av de lönekrav som ställs på området. Imotion 2515 har vi motionärer visat, hur äldrestödet kunde ha bevarats på sinnuvarande nivå utan kostnadshöjningar för staten. Tyvärr är denna möjlighet nubortspelad genom riksdagsbeslutet . Eftersom jag vidhåller attbesparingar måste åstadkommas även när det gäller anslagen till tekoindustrin,har jag inte längre några möjligheter att framställa något särskilt yrkandebeträffande äldrestödet. SO (): I arbetsmarknadsutskottets betänkande 21 behandlas även vissa delar avstödet till den svenska tekoindustrin, nämUgen vad som i dagligt tal kallasäldrestödet. beslutade om en nedtrappning av detta stödoch motsvarande upptrappning av selektiva, offensiva stödåtgärder. Regeringensförslag i årets budgetproposition innebär ett fullföljande av förra åretsbeslut här i . Innanjag övergår tUl att kommentera de reservationer som finns fogade till dettabetänkande, vill jag betona att äldrestödet har haft en bromsande effekt i enextrem situation, då hela den svenska tekoindustrin stod mitt i en snabbförintelseprocess. situationen beslutade om införande av ett temporärt stöd,ett tUlfälligt sysselsättningsbidrag för äldre arbetskraft inom nämndaindustri. Stödet har funnits , och det hade säkert, särskilt ibörjan, en bromsande effekt, men det har onekligen konserverat även sådant somborde ha utvecklats under dessa år. Äldrestödetpå högsta nivå gav inga trygga framtidsjobb. Varsel, nedläggningar ochfriställningar var vardagsmat för de anställda i tekoindustrin. Antaletmedlemmar i minskade från 53 573tiU 36 914. De här siffrorna talar sitt klara och tydliga språk. 1dag är situationen ljusare. Regeringens ekonomiska politik har getttekoindustrin "luft under vingarna". Förnyelseprocessen när detgäller teknisk utrustning, design och formgivning, marknadsföring ochutbildning vinner i styrka, och framtidstron ökar; Företagen och de anställdahar fått bättre planeringsförutsättningar. Men det återstår naturligtvisfortfarande mycket att göra, eftersom företagen är så skiftande när det gällerproduk- tionsinriktning och teknisk utrustning. De offensivadelarna av tekostödet, som beslutade om i , gertekoindustrin möjligheter till fortsatt förnyelse, utveckling och expansion,och därigenom tryggare arbete för de anställda i tekoindustrin. Sedan några ord om reservationerna. Både vänsterpartietkommunisterna och motsätter sig sänkningen av äldrestödet. Vpkvill att nivån av stödet skaU höjas från nuvarande till 15 %.Centerpartiet yrkar att den nuvarande nivån skall gälla även under det kommandebudgetåret. Det bör nämnas att inte alla företag får äldrestöd. Det är endastföretag som har anställda som är i åldern som får del av detta stöd.Antalet anställda i dessa åldrar är helt avgörande för hur stödet utgår tilldet enskilda företaget. Detta innebär, att trots att företagen under år 1983rent teoretiskt hade kunnat få av sina produktionslönekostnader iäldrestöd, blev det genomsnittUga utfallet . Föryngringsprocessen i tekoindustrin går f.n. ganskasnabbt. av medlemmarna i Beklädnads är i åldern . Ungdomarna sökersig igen till tekoindustrin. Även intresset för utbildning och vidareutbildningför arbete i textila yrken och konfektionsyrken har ökat starkt. Det finnsenligt utskottets uppfattning inga skäl som motiverar avvikelser när det gällernedtrappning av äldrestödet. Småföretag, underleverantörer och löntillverkarefår också genom det allmänna uppsvinget för industrin och uppgången itekoindustrin ett gynnsammare kUmat att verka i. Mycket arbete för de stora gergynnsammare förutsättningar för förhandlingar om priset på lönearbeten samtflera och tryggare arbeten även för lönsömnadsföretag m.fl. har även begärt en utredning om äldrestödetsbetydelse för tekoindustrin, särskilt när det gäUer sysselsättningen. Utskottethar avvisat det här yrkandet med hänvisning till det kontinuerligauppföljningsarbete som statens industriverk i samråd med överstyrelsen förekonomiskt försvar har regeringens uppdrag att utföra. Omläggningen av stödettill tekoindustrin har ännu inte hunnit sätta sina spår i industriverketsrapporter. Det är naturligtvis intressant att studera uppgifter från de senastesju åren när det gäller uppgifter företagsvis om äldrestöd, investeringar ochantal anställda samt företagens försäljning både här hemma och på export. Detskulle säkert vara lärorikt. Alla dessa uppgifter är offentliga och börnaturligtvis studeras både av oss politiker och av branschföreträdare i olikasammanhang, så att vi får bättre underlag för våra yrkanden, yttranden ochdebatter. Sedan till det här med den lokala anknytningen. LennartBranander tog upp den frågan i sitt anförande. är mycketberoende av tekoindustrin. Där har tekoindustrin den totala industrieUadominansen. Jag måste säga att jag inte skulle måla utvecklingen i så dystrafärger som gjorde. Om vi studerar utveckUngen när detgäller antalet medlemmar i - det är en ganska god mätare - och närdet gäller arbetslösheten, finner vi att avdelningen i , vilken är den näststörsta i landet, hade 4 189 anställda. Ett årtidigare var motsvarande siffra 4 083. Antalet medlemmar i har alltså ökatmed 106 stycken. Det är ganska länge sedan man kunde se sådana siffror. Vidarehar arbetslösheten minskat. noterade avdelningen i 179arbetslösa. hade arbetslösheten sjunkit. Då var 161 medlemmararbetslösa. var 144 medlemmar arbetslösa. Vid Boråsavdelningen, somär den allra största i landet, minskade antalet medlemmar under de sexborgerliga åren med 3 052 personer. I genomsnitt innebär det en minskning med500 medlemmar . 1983 begränsades denna minskning till 146 medlemmar. Densenaste räkningen utfördes föregående månad. på mycket långtid kunde man glädja sig åt en ökning med 1 medlem. Det är naturligtvis litet,men man har ändå lyckats bromsa den negativa utvecklingen. Man har t. o. m.lyckats vända UtveckUngen. Avdet totala antalet medlemmar i tillhörde 9 000 personeravdelningarna i och - dvs. mer än en tredjedel. Avdelningeni har endast 287 arbetslösa medlemmar. var över 800av avdelningens medlemmar arbetslösa. Jag tycker att dessa siffror talar sitttydliga språk. Med det anförda ber jag att få yrka bifall till utskottets hemställansamt avslag på reservationerna 45, 46 och 47. 51 () repUk: Enligt målade jag framtidsutsikterna i dystra färger. Jagkan hålla med om att jag i viss mån gjorde det. Jag sade emellertid attutvecklingen f. n. är positiv. Det dystra i sammanhanget är socialdemokraternasinriktning på tekopolitikens område. Man minskar det generella stöd somäldrestödet är utan att ersätta det med någonting annat. VisserUgen ökar mandet selektiva stödet något, men inte i motsvarande grad. Dessutom är det på detsättet att det generella stödet kan utnyttjas av alla små företag. För dem är detnämligen mycket svårt att utnyttja det selektiva stödet. Påen punkt är och jag överens. Hon säger att äldrestödet kanske inteär världens bästa stöd. Äldre arbetare slutar ju och ersätts medyngre. Närdet gäller att finna ett annat sätt att få till stånd ett generellt stöd, sombättre kunde avspegla behoven i företagen, är jag beredd att medverka. Men dethär är det bästa vi har f. n., och så länge får vi använda det. Sedansade att äldrestödet har konserverat utvecklingen i företagen. Jagvet inte vad hon egentiigen menade med det. Stödet har möjligen"konserverat" på så sätt att det inte blivit någon nedläggning,vilket hade varit alternativet. Redan i mitt inledningsanförande redogjorde jagför att många företag använt äldrestödet till att utveckla sig på det ena ellerandra sättet. Man har investerat eller skaffat sig nya marknader - man harmarknadsfört sina produkter på ett bättre sätt och därmed också vunnit nyamarknader. Det är också därför som vi har en bättre situation. Naturligtvis hardevalveringen och allt det här hjälpt till, men hade vi inte haft det härstödet, som infördes av den borgerliga regeringen, skulle vi inte ha haft entekoindustri av det format som vi har. Ändå har vi inte vänt kurvan uppåt. Vihar en målsättning på av det som tillförs den svenska marknaden, men 6 protokoll 1983/84:122-123 viUgger kanske på eller någonting sådant. 1 varje fall har andelen inteökat. Därför anser jag att det inte finns motiv för att minska stödet,utan det bör vara kvar, så att de företag vi har kan leva vidare och fortsättaden positiva utveckling som vi faktiskt är inne i. Anf.52 () replik: undrade vad jag menade med uttrycket"konserverat". Vad jag menar är att äldrestödet har konserverat, dvs.invaggat många företag i en falsk trygghet; de har generellt inte sett om sinahus och arbetat tillräckligt offensivt, eftersom man kunnat få detta stöd baragenom att fylla i en blankett. Detta har alltså haft en passiviserande effekt.Det var detta jag menade. LennartBrunander påstod att alla företag kan få äldrestöd. Det stämmer inte riktigtmed verkligheten. Precis som jag sade i mitt inledningsanförande beror det påålderssammansättningen bland de anställda om ett företag får eller icke fåräldrestöd. Därför är det viktigt att man försöker hitta metoder för att stödjaolika typer av företag. Naturligtvis ger de offensiva stödåtgärderna, som tillstörsta delen kommer de stora företagen till godo men som inte är uteslutna förde små företagen, följdeffekter hos de små företagen. Det tar alltid Utet tidinnan detta kan avläsas i deras resuUat - i orderingång osv. Men det kommer. Statistiskacentralbyrån har tagit fram branschstatistik. Dessa siffror förleveranser och orderingång, nedbrutna på delbranscher, är ganska intressanta.När det gäller leveranser har textilindustrin ökat , konfektion , läder m. m. , medan skoindustrin tyvärr minskat. Orderingången harför textiUndustrin ökat , för konfektion , för läder ochför skoindustrin . Dessa procentuella förändringar mellan januari 1983och är beräknade i löpande priser, där inflationsutvecklingeningår. Om man bortser från inflationen är det plussiffror för alla delbranscherutom för skor. Dock är orderstocken större än , även för skoindustrin. 53 (): Jag skall i första hand ta upp den del i utskottets betänkande somberör överföring av medel från anslaget för sysselsättningsskapande åtgärdertill anslaget för regionala utvecklingsinsatser. Frågan har aktualiserats bl.a. i partimotion nr 568 och i den av mig m. fl. undertecknade motionennr 872, som i övrigt berör särskilda regionala utvecklingsinsatser i inreSmåland och i södra . Reservationerna 39 och 41 berör denna fråga.Jag skaU också något kommentera reservation 34. Utskottsmajoritetenavstyrker att en överföring sker med motiveringen att medlen inte är utbytbarameUan de två anslagsformerna. Frågan är dock ingalunda av den arten att detbara gäller en teknisk överföring av medel meUan två anslag eller inte och omdet är möjligt eller ej. I grunden gäller det att prioritera inom en totaltgiven budget. Det gäller att prioriterade insatser som med den givna förutsättningen ger denbästa effekten ur sysselsättningssynpunkt. En alltför ensidig satsning påAMS-åtgärder av tillfällig karaktär för att skapa mer eller mindre konstladsysselsättning löser inte våra grundläggande sysselsättningsproblem. Insatserför att skapa varaktiga arbetstUlfällen är i det fallet mer angelägna. Vitycker således att regeringspolitiken på den punkten är alltför ensidigtinriktad på det kortsiktiga perspektivet. Vi vill i högre grad än vad som görsi regeringens budgetproposition prioritera långsiktiga insatser för att skapavaraktig och fast sysselsättning. RegionalautveckUngsinsatser främjar ett sådant syfte som det ger en rättvisarefördelning av insatserna och en effektivare insats i den meningen att deregionalpoUtiska utvecklingsinsatserna fångar in arbetslösheten där denprocentuellt oftast är störst, nämligen i glesbygden. Så har t, ex. det områdei inre och södra som vi behandlar i vår motion brottatsmed svåra sysselsättningsproblem i glesbygden under en följd av år, vilketmedfört att området förlorat över 37000 människor på landsbygden pågrund ay uteblivna regionalpolitiska insatser när näringsstrukturen harförändrats. Denvaraktiga sysselsättningseffekten av de regionalpolitiska insatserna i form avglesbygdsstöd har visat sig vara betydande. Det har inte minst framkommit i denutvärdering av glesbygdsstödet som man nu gjort i endepartementsstencil, DS I 1984:1, från industridepartementet. Avrapporten framgår bl. a. att ett betydande antal varaktiga arbetstillfällenhar tUlkommit i glesbygden som servicen där har förbättrats.Sysselsättningen har ökat eller med totalt 9 000 sysselsatta mellan1970 och 1980. Eftersomsysselsättningsfrekvensen i glesbygd redan i utgångsläget är låg krävs det ävenfortsättningsvis betydande och uthålliga insatser för att glesbygden skallkunna hävda sig . För att möjliggöra detta måste stödet till glesbygdenbibehållas realt sett och helst öka, säger man vidare i utvärderingen. a.anser i att resursbrist -- är detstörsta hindret för en utveckling av glesbygden. Detfinns således välgrundad anledning att i högre grad än vad regeringen görprioritera de regionala utvecklingsinsatserna vid den totala fördelningen avmedel för att trygga och främja sysselsättningen. Det är vad som förutsätts bl.a. i motionerna 568 och 872. Därför yrkar jag, herr talman, bifall till reservationerna39 och 41. Sedanbara några ord om vad som sägs i utskottsbetänkandet beträffande min och SivertCarlssons motion om en upprustning av vägnätet i län medberedskapsmedel. Utskottsmajoritetenavstyrker motionen med motiveringen att den förändring av bidragssystemet närdet gäller det enskilda vägnätet som regeringen föreslår i budgetpropositionen,där bidragen skall utgå differentierat , torde innebära väsentligaförbättringar av den enskilda väghållningen i jämförelse med nuvarande system. Jag måste säga att jaginte kan förstå hur det skall vara möjUgt att öka insatsernaför det enskilda vägnätet t. ex. i län om den totala anslagsgivningenför detta ändamål minskas - för det är ju de facto vad regeringens förslaginnebär. Jagkonstaterar således att förutsättningarna för en upprustning av vägnätet iKalmar län hade varit betydligt större med förslag i motion 414,vilket innebär högre bidrag totalt till enskilda vägar än vad regeringenföreslår. Mot den bakgrunden, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillreservation nr 34. Underdetta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. 54 (vpk): Intresset efter drygt fem timmars debatt är kanske inte precis påkokpunkten, och de som har debatterat teko har gått sin väg. Men dentidigare debatten uppkallar ändå mig som vpk-talesman till några kommentarerrörande äldrestödet, eftersom vpk ju har en reservation om en mer dämpadnedtrappning. Jagtror att det är farUgt att bara tolka verkligheten utifrån den situationen har ett tillfälligt uppsvirig i ekonomin - och att det också regnar ensmula på tekoindustrin när andra industrier har ett uppsving. Alla prognosertyder ändå på att de ekonomiska konjunkturkurvorna eUer1986 återigen kommer att blir mer problematiska. Då bör man ha i minnet atttekoindustrin är en typisk konsumtionsvaruindustri och att de problem som nudöljs av det tillfälliga relativa högvattnet då åter kommer upp . Motden bakgrunden menar vi att man trots allt bör gå försiktigt fram när mantrappar ned äldrestödet. Att det måste bort är också vi överensom. Men vi hävdar att det är klokast att inte göra den processen för snabb -innan man ser hur det går med konjunkturen . LahjaExner tog upp en kritisk granskning av äldrestödet och dess effekter ochfunktion. Det ligger mycket i vad hon säger i och för sig. Äldrestödetvar från början egentligen ett slags socialt skydd. Det infördes inte primärtför att förändra industrins struktur eller för att främja de tekniskaframstegen, utan för att det inte skulle bli alltför omfattande avskedanden avspeciellt de äldre kvinnliga arbetarna. I det avseendet har nog stödet gjort enviss nytta - det tror jag inte vi kommer ifrån. Detär klart att man kan säga att stödet fördelas litet snett på grund av att dethar med åldern hos de arbetande i de olika företagen att göra, men detsammagäller andra stödformer inom detta område, som också innebär sådanasnedfördelningar. Vivar från vpk:s sida inga entusiaster när det gällde att införa äldrestödet. Visåg det som en nödåtgärd. Det finns anledning att erinra om att det i dendebatt som då fördes var vpk som hävdade att stöd till tekoindustrin skulleavse försök att få fram nyheter och satsningar på framtagande av nya typer avmaterial, inte minst sådana material som hade inhemsk råvarubas. t. ex. rayon. Vi hävdadeockså att man borde ta fasta på dé idéer inom tekoindustrin som fanns hos olikagrupper av anställda, som på eget initiativ försökte starta kooperativ. Vimenade också att man borde se tekoregionernas problematik inte bara som entekoproblematik utan som en allmän regionalproblematik och utarbetautvecklingsprogram för alternativ sysselsättning i de regionerna. Slutligenansåg vi att den statiiga tekokoncern som hade skapats under 1970-alet borde hakunnat användas som en spjutspets i denna förnyelse och utveckling. Vi menadeockså att det var mycket väsentiigt att de anställda kom till tals, att deraskompetens och idéer kunde befrukta dén vidare UtveckUngen, eftersom vi såg detsom en nackdel att de privata kapitalägarna inom tekobranschen inte hade svaratmot sådana krav på det sätt som man borde ha kunnat förvänta sig. Närvi framförde dessa synpunkter vann de emellertid inget gehör, vare sig hos deborgerliga eller hos socialdemokraterna. Det är mot denna bakgrund man skall sedet faktum att vi , litet grand som en nödfallsåtgärd, ändå vill dämpa takteni nedtrappningen av äldrestödet. I brist på andra typer av åtgärder, och medhänsyn till hur enkelriktat det nya s. k. offensiva stödet är, kan det finnasskäl att gå försiktigare fram. Jagtror inte att man skall hänge sig åt illusionen att tekoindustrin - det gälleräven andra industrier - skall kunna exportera sig ur alla problem. Därtill ärkonkurrensen på den internationella marknaden alltför hård, även om det harfunnits vissa framgångar på detta område. TU syvende og sidst måste man taställning tiU det som sker på den inre marknaden. Dit hör frågorna om vilkengrad av protektionism som vi måste ha på detta område ifall vi över huvud tagetvill bevara en tekoindustri och hur mycket vi måste stödja tekoindustrin om viviU bevara den utan protektionism. Desom i ett tidigare skede inte ville acceptera vpk:s tankar och idéer skaU intenu kritisera oss för att vi vill gå försiktigare fram när det gälleravvecklingen av ett stöd som vi aldrig har varit några entusiastiska anhängareav men som vi nu menar inte bör avvecklas alltför snabbt. Meddetta, herr talman, vill jag upprepa det tidigare framställda yrkandet ombifall till reservation 45. 55 ():