prot · G70953 · 1983-12-31 00:00:00 — Vinstdelningsskatten, i kombination med en bibehållenföretagsbeskattning, innebär en progressiv beskattning av bolagsvinster. Dennaskatt kommer att på ett mycket olyckhgt sätt begränsa utvecklingsförmågan hosde framgångsrika företagen. Deras likviditet försämras och skatterna får ennegativ inverkan på deras internationella konkurrensförmåga. Detta leder i sintur till minskade investeringar både direkt genom att de ekonomiska förutsättningarnabegränsas och indirekt genom att bedömningarna om framtidsutvecklingen blirnegativa. Skatten har också en bristande neutralitet både mellanolika företagsformer och mellan olika företag inom en och samma företagsform.Skatten kommer med särskild skada att drabba företag med godautvecklingsmöjligheter. Företag med ett stort inslag av byggnader ochmarkanläggningar i balansräkningen kommer - särskilt i samband medinvesteringar - att drabbas hårt, jämfört med företag med storainventarietillgångar. Också ett företag som inte visar någon vinst i vanligbemärkelse kan genom den ålagda beräkningsmetoden bli skyldigt att betalavinstdelningsskatt. I skatteutskottets yttrande anförs beträffande kritikenmot att förslaget behandlar företagen olika; "Enligt vad utskottet erfaritföranleds skillnaderna i beräkningssättet för inflationsavdraget mellan å enasidan byggnader och å andra sidan inventarier m. m. av främst tekniska skäl.Avsikten är emellertid att resultatet skall bli likvärdigt." Vadmenar socialdemokraterna med detta yttrande? Är det ett erkännande att fondernainte är avsedda att bli något kort mellanspel utan skall finnas kvar även på enobestämbar "sikt"? Med den föreslagna vinstdelningsmodellen kommer företagsom har en ojämn vinstutveckling att drabbas extra hårt. Detta kan gällabranscher som är särskilt konjunkturkänsliga. Dessa företag får nämligen ingenmöjlighet att utjämna mellan goda och dåliga år. De har visserligen detraditionella vinstutjämningsreglerna till sitt förfogande, men bl.a. genom de 8 protokoll 1983/84:53-54 Nr genomfördabegränsningarna av lagernedskrivningen inskränks den dessa möjligheter. 20december 1983 '" ansluta med några principiella synpunkter på företagens försörjning med riskvilligt kapital. Regeringen har sedan regeringsskiftet Löntagarfonder vidtagit en rad åtgärder sommissgynnat det riskvilliga sparandet. påförsämringen av stimulanserna till skattefondssparandet och ett fullständigtborttagande av denna sparform. Jag tänker på borttagandet av skatteredukfionenpå aktieutdelningar och införandet av omsättningsskatten på aktieförsäljningar.Jag tänker också på höjningarna av förmögenhetsskatten. Alla dessa åtgärder har ansetts vara fördelningspolitisktmotiverade, men det är klart att de får skadliga effekter. De hämmar sparviljan,och risken är stor att det blir andra, mindre produktiva investeringar somföretas eller rent av en ökning av konsumtionen, särskilt av importberoendevaror och tjänster. Detta gynnar inte de sämst ställda. Det innebär helleringen utjämning mellan höginkomsttagare och låginkomsttagare. Det medför endasten ytterligare snedvridning av skatternas effekter till förfång för alla i detsvenska samhället. Fonderna innebär ett ytterligare steg på denna väg bort frånindividuellt och frivilligt sparande till kollektivism och ofrihet. Jag ber med detta att få yrka bifall tillreservationerna 1, 2, 5 och 6. 46 (): Med ett ekonomiskt system byggt påmarknadsekonomins principer och med ett massivt inslag av fri företagsamhet harvi i nått den absoluta toppen i världen då det gäller levnadsstandard.Dagens debatt gäller om vi skall gå vidare på denna väg, som visat sig såframgångsrik, eller om vi skall ge oss in på osäkra experiment med vårtekonomiska system. Inte i något land i världen har man kunnat visanågra posifiva resultat med det system som socialdemokrater och kommunister nuär beredda att driva igenom. Socialdemokraterna anser sig ha fått svenska folketsmandat att införa kollektiva löntagarfonder. som inemot 100 000 människorsamlades utanför detta hus för att ge sitt motstånd mot löntagarfonderna till känna, förklarade statsministern demonstrativt att det är här inne som folkviljan kommer till uttryck. Denna maktdemonstration kanske fillfredsställde statsministern, men mig gjorde den ytterligt nedstämd. När jag efter invigningsceremonien begav mig ut i folkhavet här utanför, ringde statsministerns ord i mina öron. Hela denna otroliga manifestation, var den inte något uttryck för folkviljan? Svaret är självklart; Naturligtvis var den det! Man ser det man vill se har någon klok människa sagt, och det ligger mycket i detta. Många människor bär skygglappar och ser inte det som händer runt omkring dem. Att göra skygglappar av parlamentets väggar är inget nytt i historien. Statsminister 114 är varken den förste ellerden siste som gjort det. också attsådana .skygglappar 'blir tunga att bära. Representanterna för fondmotståndet harförsökt komma in i synfältet, innanför de skygglappar som dessa väggar tydligenutgör för en del. Hit har man med statsbudshjälp fraktat upprop med långt överen halv miljon namnunderskrifter mot fonderna. Är inte det ett uttryck förfolkviljan? Även vid skatteutskottets behandling avlöntagarfondsfrågan har representanter för folkviljan sökt ta sig innanförskalet. In i förstakammarsa-len vandrade en lång rad avorganisationer. Ingen organisation i den långa raden ville ha några kollektivalöntagarfonder, med undantag av LO. har behandlat löntagarfondsförslagetfrämst på en punkt. Det gäller förslaget till vinstdelning. Vid uppvaktninginför utskottet har representanter för hotell- och restaurangbranschen påpekatde mycket negativa verkningar som förslaget om vinstdelning kommer att ha förbranschen om det genomförs i nuvarande skick. För de företag som nyetableratseller utvidgat sin verksamhet genom att bygga till sina fastigheter kommerförslaget att slå mycket hårt. I vissa fall kan det bli tal omvinstdelningsavgifter som berövar företaget hela dess transaktionskapital,trots att det inte gör några vinster alls. I ett läge där , genom de devalveringar somgenomförts av de borgerliga regeringarna och den kraftiga devalvering somgjordes av den nuvarande regeringen, fåttmöjligheter att konkurrera på turismens område, är detta mycket olyckligt. Detförsämrar på ett avgörande sätt förmåga att vända sin negativabehållning på turismens område, och det försämrar bytesbalansen som helhet. Det finns stor anledning att.påpeka att det faktiskt intebara är hotell- och restaurangbranschen som berörs på detta mycket negafivasätt. Även industrin kan nämligen komma i ett liknande läge. Detta inträffar omett företag gjort betydande investeringar i byggnader som inte samtidigtåtföljs av investeringar i inventarier. Krav på stora vinstdelningsavgifter kandärvid uppstå utan att företaget i fråga gjort motsvarande vinster. Detta ärnaturligtvis mycket allvarligt. Det kan på ett avgörande sätt försvårautbyggnaden för svenska företag. I min egen hemkommun finns ett företag som under många årkämpat hårt mot en vikande lönsamhet. Under en lång följd av år harverksamheten gått med förlust. vänder man nuresultatet till en mindre vinst. Företaget har även budgetberäknat en årsvinst på 4 miljoner. Med det socialdemokratiska förslaget kommerdetta företag, som kämpat för sin existens , att tvingas betala envinstdelningsskatt på . Jag tycker att det exemplet talar för sigsjälvt. I samband med att vi här i i förra veckanbehandlade förslaget om sänkt bolagsskatt kopplat till minskad avskrivningsrättpå lager sade jag i debatten att vi ser positivt på en ökad röriighet förkapitalet. Detta innebär naturiigtvis inte att vi ser positivt på den ökaderörlighet som bhr följden Regeringens olika förslag har inte precis bäddat för engynnsam avkastning. De ohka försämringar som socialdemokraterna med kommunisternasbenägna hjälp drivit igenom tyder på att regeringen tycksgöra den bedömningen, att den utveckling som har varit rådande påaktiemarknaden kommer att bestå framöver. Så kommer det inte att bli. Finansministern visade ett förvånansvärtintresse för arbete att finna ett vettigt system för hurlöntagarna skall få en rimlig del av företagens kapitaltillväxt. Kjell-OlofFeldts anförande formade sig nästan till en lovsång till insatseri denna fråga. Till det vill jag göra en enda kommentar. Det är synd attfinansministerns intresse inte vaknade litet tidigare. Då hade vi kunnat haandra bestämmelser för graderad rösträtt på aktier som finansministernefterlyste. Vad finansministern glömde var att vi alltid har hävdat attandelarna i ett del-i-vinst-system skall vara personligt ägda. Kollektivalöntagarfonder har vi alltid varit emot, och om fackföreningsfonder har vi sagtatt de borde kastas i papperskorgen. Finansministern försökte tidigare påstå att ävenregeringen vill ha en god utveckling när det gäller det privata aktiesparandeti andra former. Det är verkligen svårt att förstå varför regeringen dåavskaffar skattefondssparandet och i stället väljer sparstimulanser som kommeratt styra över hushållssparandet till det sparande som behövs för attfinansiera budgetunderskottet. Det måste väl ändå stå klart att vi var inne på en mycketgod linje genom akfiefondssparandet. Antalet akfieägare har därigenom stigit tillöver 1,5 miljoner. På kort fid har alltså antalet aktieägare ökat mycketstarkt. Denna utveckling borde ha fått fortsätta. Löntagarnas möjligheter attspara i aktier i det företag där de är anställda borde också stödjas genomförmånliga skatteregler. Olika talare har konstaterat att om Sverigeskall kunna konkurrera som industrination måste vi ha ett framgångsriktnäringsliv. Detta förutsätter goda vinster i företagen, och detta i sin turinnebär att löntagarna måste avstå från att ta ut tillgängligt löneutrymme.Rent finansiellt finns det gott om kapital i svenskt näringliv. Det äralltså inte bristen på kapital som gör att investeringar inte kommer tillstånd. Talarna rriåste då ha avsett att man bör se fill att företagen får gå medvinst. Då blir min fråga, som jag tycker är naturlig; Är dettanågonting som bara gäller , då förslaget som det är sagt skallvara fullt genomfört? Svaret på den frågan är självfallet nej. Därmed kan manhelt klart konstatera att det kommer att finnas precis samma motiv för attfortsätta med fonderna efter 1990 som det finns för att införa dem. Av det resonemang jag har fört kan man dra slutsatsenatt kollektiva lösningar inte kan komma i fråga om man vill behållamarknadsekonomin. Inom , där vi förmodligen har funderat både längreoch djupare än inom något annat parti på denna fråga, har vi för mycket längesedan dragit denna slutsats. Det skattefondssparande som infördes medförde att hundratusentals svenskar började att spara iaktier. Härigenom påbörjades en förmögenhetsspridning även på akfieinnehavetsområde. Vi vill från sida gå vidare på denna väg.Socialdemokraterna har med kommunisternas hjälp bommat igen vägen. Detpraktiska resultatet blir nu att löntagarfonderna kommer att köpa upp de akfiersom skattefondsspararna kommer att sälja ut. Jag är inte imponerad av den makt-och förmögenhetsspridningen. Till sistvill jag yrka bifall fill reservafionerna 1, 2, 5 och 6. 47 (): Jag har med viss förvåning lyssnat på den här debatten omvinstdelningsskatt. Jag skall i mitt anförande till skillnad från tidigaretalare försöka begränsa mig till vinstdelningsskatten. Förslagetom vinstdelningsskatt innebär bl. a. att svenska akfiebolag, svenska ekonomiskaföreningar, svenska sparbanker och svenska ömsesidiga skadeförsäkringsanstalter- med vissa undantag - skall betala en vinstdelningsskatt motsvarande avvinsten över en viss nivå. Förslaget innebär en viktig nyhet, då skatten skallbaseras på företagets reala vinst. Mindre vinster undantas från skatt, och dets. k. fribeloppet är på antingen . eller av företagets lönesumma. Dettaskulle, enhgt de borgerliga företrädarna, medföra förödande konsekvenser. Ingenav de talare som har varit uppe i debatten om vinstdelningsskatt kandock vara omedveten om de stora vinstökningar som företagen haft under senareår och vilka problem detta kan komma att medföra. Vinstökningarna har bl. a.medfört att genomsnittsaktien ökat i värde , och att antaletprivatpersoner som äger mer än 100 miljoner har tredubblats . Samtidigtmanas löntagarnas och deras organisationer fill återhållsamhet ilöneförhandlingarna, och man diskuterar löneökningar på mellan 5 och 7 %sammanlagt . Denhär ekvationen går inte ihop. Det går inte att begära av löntagarna och derasorganisafioner att de skall acceptera kraftiga vinstökningar för företagen utanatt själva få något med av kakan. Vinstdelningsskattensyftar just till att förena den stigande vinstnivån med en rättvis fördelningoch en lugn pris- och kostnadsutveckling. Jagmåste medge att den här fördömande inställningen från vissa av de borgerligaförvånar mig. Som refererats var faktiskt både ochfolkpartiet förespråkare för vinstdelning , trots attvi då inte alls hade samma vinstexplosion i företagen som . NilsÅsling sade 1979 att det var en ofrånkomlig del av den solidariska lönepolitikfackföreningsrörelsen hävdat. Folkpartietskrev i sin rapport fill landsmötet att en övervinstdelning, begränsadfill större företag, bidrar till att underlätta lönepolifiken och skaparpsykologiska förutsättningar för större vinsttolerans. Nr 53 vill man inte kännas vid detta, trots att företagsvinsterna är högre och Tisdaeen den reallönerna har sjunkit, dvs. det finns ännu störreskäl för vinstdelning. Ni kunde, i konsekvens med vad ni har sagt, ireservationen ha varit positiva till principen om vinstdelningsskatt, ävenom ni inte ställer er bakom Moderaternaär mer konsekventa. Av tradition och på grund av ideologi är de starkamotståndare till att löntagarna skall få del av förmögenhetstillväxten.Följdriktigt motsätter de sig det även . Förutomatt de borgerliga partierna är motståndare till idén om en vinstdelningsskattkritiserar de konstruktionen. Enviktig nyhet med vinstdelningsskatten är att den innebär en beskattning av denreala vinsten i stället för den nominella. Jag har svårt att förståinvändningarna mot att det är den verkliga vinsten som beskattas i stället förden nominella. Det borde tas emot positivt, som ett mer rättvist system. Naturligtviskan det finnas problem med att använda ett nytt skatteunderlag. Det har ingenförnekat, inte heller skatteutskottets majoritet. Det är mycket möjligt att detkommer att finnas anledning att justera lagen. Men det är en väl konservativinställning att inte vilja prova ett nytt och förmodligen bättre system än detvi har med motiveringen att det är nytt och att det därför kan bliövergångsproblem. Mankan dessutom konstatera att det kanske hade varit lättare att förebygga en delav de problem som målas upp om samtliga inbjudna organisationer hadedeltagit i överläggningarna om löntagarfonderna och framfört sina åsikter. av invändningarna är dessutom klart överdrivna eller rent av felaktiga. Förslagetbeskrivs som "utomordentligt komplicerat". Det tar för företagen, mednågot undantag, eller att klara den härredovisningen. Det innebär knappast att förslaget är "utomordentligtkomplicerat". Dessutom gäller det bara av alla företag. Då har jagräknat in dem som inte ingår i vinstdelningssystemet men som behöver deklareraför att kunna avgöra huruvida de ingår. Dettalas om hur negativt det är med en progressiv bolagsskatt. Skatten ärvisserligen progressiv i den meningen att den bara berör en del av devinstgivande företagen, men för de företag som berörs är det en rentproportionell skatt. Detpåstås att skatten inte är konkurrensneutral, att den skulle drabba företag med goda utvecklingsmöjligheter, expanderande företag. I själva verket innehåller förslaget flera fördelar för expanderande och sysselsätt- niiigsintensiva företag. De expansiva företagen har t. ex. till godo att det nyemitterade kapitalet förs upp som en fordran, medan det utskiftade kapitalet förs upp som skuld när man beräknar skatteunderlaget. Dessutom har de möjlighet att göra avsättning till investeringsfonder och göra överavskrivningar på inventarier precis som utan återföring när man beräknar skatteunderlaget. 118 Det har också sagts att vinstdelningsskatten främstdrabbar företag med mångabyggnader och markanläggningar. Det är i och för sig helt riktigt attfinansbolagen i viss utsträckning kommer att drabbas, men det tror jag inte ärnågot problem, eftersom de har tjänat så mycket på spekulation ochinflation. Och eftersom byggnaderna ofta ingår i lagret får övriga företagdärigenom en inflationskompensation. Om man hade ett annat system förbyggnader, skulle det medföra en dubbel inflationskompensation, och det voreväl litet väl generöst. Man har också tagit upp frågan om vilka företag som skallingå och investmentbolagen. Strävan har varit att göra ett så enkelt system sommöjligt. Det innebär att det bara är ett litet fåtal som skall undantas frånsystemet på andra grunder än att de har en för liten vinst. Därför börfideikommiss, investmentbolag m. fl. räknas in och omfattas av lagen. Visar detsig bli problemafiskt finns det möjlighet att justera det . En annan ordningför t. ex. investmentbolagen skulle kunna medföra stora möjligheter tillskatteundandragande, och det är majoriteten i skatteutskottet inte intresseradav. Till slut vill jag säga något om akfiefondssparandet, somhar tagits upp här i debatten. Man hävdar att en återgång fill ettaktiefondssparande skulle vara ett alternafiv. Men det handlar ju inte om sammasak. De aktiesparfonder vi hade kostade faktiskt, som sade , skattebetalarna mer än vad samhället fick in i nysparande.Aktiesparfonderna kommer att ersättas med allemanssparande. Löntagarfondernahar dessutom andra mål än akfiefondssparandet. Aktiefondssparandetinnebar ingen vinstdelning. Aktiefondssparandetinnebar ingen solidarisk lönepolifik. Aktiefondssparandetvar inget stöd för pensionssystemet. Ett individuellt aktiesparande gav inget inflytande. Enarbetare vid SKF som köper en aktie får hålla på i 259 miljarder årinnan han har lika många röster som i Skånska Cementgjuteriet. Detär ett exempel. Jag tycker att det blir litet larvigt när man låter som om ettspritt aktieägande i den formen skulle medverka till att också spridainflytandet. Slutsatsen vad gäller vinstdelningsskatten är alltså attdet visst finns problem - övergångsproblem - med vinstdelningsskatten, men deär inte av den storleken att det finns någon som helst anledning att uppskjutaförslaget. Det skulle vara hederligare av de borgerliga partiernas företrädareatt erkänna att de är emot förslaget på grund av att de är emot att löntagarnaskall få del i förmögenhetstillväxten. Med det anförda yrkar jag bifall tillhemställan i finansutskottets betänkande och avslag på reservafionerna. 48ANDERS (): Det skulle finnas mycket att säga omförslaget till löntagarfonder, men jag skall i mitt inlägg hålla mig till derent konstitutionella aspekterna. Konstitutionsutskottethar behandlat ärendet och avgivit ett yttrande. Dettayttrande är inte enhälligt. Samtliga borgerliga ledamöter har reserverat sig. De har inte gjort detta utan anledning.Löntagarfondsförslaget har beretts på ett otillfredsställade sätt. Det finnsanledning att peka på den allvarliga krifik som lagrådet har riktat mothandläggningen. Förslaget har forcerats fram, och tid har inte funnits för ennoggrann granskning av t. ex. de konstitutionella aspekterna.Remissbehandlingen har skett under stark tidspress. Handläggningen av ärendethar kännetecknats av en bestämd strävan att få förslaget antaget före nyår,mera än att få till stånd en saklig genomlysning. Socialdemokraternas politiskatidtabell har fått bestämma uppläggningen. Löntagarfonderna syftar till att överföraproduktionsmedlen till staten med hjälp av beskattning. Det gäller då att taställning till huruvida detta är förenligt med den svenska regeringsformen ochEuroparådets konvention om de mänskliga rättigheterna. Båda ger ett visst skyddför den enskilda äganderätten. Det förtjänar i sammanhanget att erinras om attSverige så sent som fälldes av för brott mot justegendomsrätten. Någon systematisk genomgång har icke skett av förslagetsförenlighet med de här båda rättskällorna. Detta är orimligt, med tanke påfrågans stora, praktiska och principiella betydelse. Gott om tid skulle självfalletha avsatts för detta ändamål. Vi kan därför inte, herr talman, med bestämdhet säga omfondförslaget strider mot regeringsformen och . Det ärmöjligt att så är fallet på vissa punkter. Jag vill peka på regeringsformensstadgande om hur ersättning skall ges vid expropriation och vidare - det har enviss anknytning - på frågan om specialdestination av skattemedel. Detta är enbeskattningsform som är under avveckhng, men som skall begagnas i sambandmed införandet av löntagarfonder. , som har tillträtt, stadgari tilläggsprotokollets artikel 1 att varje fysisk eUer juridisk persons rätttill sin egendom skall lämnas okränkt. Också här hade det funnits anledningtill ett utförligt studium, innan fattade sitt beslut. Detta gäller också den viktiga frågan om hur vi skallskydda yttrande- och informationsfriheten. Det kan bli så att fonderna ger sigin på upphandling av massmedieföretag av olika slag-t. ex. tidningsföretag,bokförlag, filmbolag - och därmed är det stor risk att vi kommer i konflikt medsåväl regeringsformens stadganden om yttrande- och informationsfrihet somEuroparådskonventionens stadganden om samma sak. I likhet med jag att det är mycket förvånande att just frågan om yttrande- ochinformationsfriheten icke har varit föremål för någon mer omfattande diskussionoch en ordentlig konstitutionell genomlysning. När nafionahseringar har skett i ,har de normalt betraktats som expropriation och genomförts under rättsligkontroll. Lagstiftaren har angett grunderna för socialiseringarna i lag. prövats av domstol, ochmedel har anslagits för ersättningar till de drabbade ur den allmännastatsbudgeten. Desvenska socialiseringarna genom införandet av löntagarfonder går fill på etthelt annat sätt och, såvitt jag kan se, på ett sätt som icke överensstämmer medEuroparådskonventionen. Om, herr talman, en prövning gentemot denna kommer attske, vilket jag håller för troligt, är det möjligt att en dom mot kanbli fällande. Det finns då anledning att minnas att borgerligaparfier har hävdat en annan syn på handläggningen av ärendet och dess konstitufionellainnebörd än vad majoriteten, bestående av socialdemokrater och kommunister, harhaft. Som det sägs i reservation 1 i finansutskottets betänkande borde därfören förutsättningslös och grundlig genomgång ha skett av de konstitutionellasynpunkterna, innan fattar beslut. 49 (); Genomtrumfandet av löntagarfonderna ansluter sig till ett nu välkänt socialdemokratisktmönster: Viktiga frågor drivs igenom under stor hast efter ett bristfälligtförberedelsearbete och utan att konsekvenserna är klarlagda. Som försvar förmodellen brukar anföras att man får ta itu med bristerna i efterhand. Men dettaär en helt galen ordning. Man bör helst vid beslutstillfället veta vad manbeslutar om. Såvälvid förra som har vi sett ett stort antal exempel på dennalagstiftningsmetod. I några fall har bristerna varit så uppenbara att inte enssocialdemokrater i kunnat svälja dem. Regeringsförslag haruppskjutits och i några fall t. o. m. dragits tillbaka. Men i flertalet fallhar besluten drivits igenom med kommunisternas hjälp. Jaghar i kammaren tagit upp denna nya regerings- ochlagstiftningsstil och kritiserat den med utgångspunkt i en rad konkretaexempel. Jag har kritiserat den främst därför att den ger illa genomtänktabeslut, där det är mycket svårt att förutse verkningarna, men där man underalla omständigheter kan förutse stora besvär och stor osäkerhet hosrättsskipare och allmänhet. Socialdemokraterna brukar tycka att den härregerings- och lagstiftningsstilen är ett utslag av handlingskraft.