prot · G70946 · 1983-12-31 00:00:00 — Om aktiemarknadenpålades 10 miljarder i beskattning skulle kurserna rasa i botten. Ni skullealdrig få in dessa pengar. Man måste väl ändå ha något begrepp om de realitetersom ligger bakom siffrorna. Det går inte att kasta sig över en marknad av dettaslag med den här typen av våldsamma skattehöjningar utan att kurserna går ibotten. Ni skulle aldrig få in ens bråkdelen av pengarna. Vad ni håller på medär bara ett slags fönsterskyltning. Slutligen, fru talman, några ord om synen påbudgetunderskottet, som uppenbarligen är oppositionens stora nummer i dennadebatt. Varför gjorde inte ni allt det ni nu anser kan göras när ni hademakten? Ni uppträder som ett barn som har kastat ut badbollen i vattnet ochsedan står och skriker åt någon annan att hämta in den. Ni skjuter också förbi målet.Vi har aldrig sagt att vi inte skall ta ned budgetunderskottet. Frågan är barahur och med vilka metoder. Ni vill, påstår ni, göra, det med hjälp av kraftigaoch snabba nedskärningar av statsutgifterna, även om det skapar arbetslöshetoch går ut över välfärd och rättvisa. Det spelar ingen roll för er -budgetunderskottet skall tas ned snabbt. Vi menar att den politiken inte enskommer att leda till det åsyftade resultatet. Vi anser att det måste finnasfyra element för att budgetunderskottet skall kunna minska. Det första är att vi för en politik för tillväxt och ökadsysselsättning - och det gör vi. Det andra är en effektivisering av den offentligaverksamheten - sparsamhet i vanlig, gammaldags mening. Den politiken hade ni ioch för sig inlett, men vi fullföljer den och driver den hårdare. Dessutom tarvi bort automatiken på alla de områden där vi kan göra det. Det tredje elementet är fakfiskt att direkt skära nedutgifter. Det har vi föreslagit i denna proposition, och vi har delvis fått ertstöd för det. Det fjärde är att vi måste försöka hitta de möjlighetersom finns att öka statens inkomster, dvs. höja skatten på de områden där dettaär möjligt att göra utan att andra mål för vår ekonomiska politik hotas. Pådenna punkt får vi mycket litet stöd av er. Alla dessa fyra element - tillväxt och sysselsättning,besparingar, nedskärningar och ökade inkomster - krävs. Det är efter dessavägar som vi arbetar, och de kommer att leda till resultat - det kan jagförsäkra. Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m. m. 24LARS (): Det är betecknande att går till löntagarfonder när jag i lättsam ton nämner HögstaSovjet. Med anledning av vad finansministern sade beträffande minförklaring till att industriproduktionen och exporten ändå går bättre vill jagpåminna om att jag inte bara talade om draghjälp utifrån, utan också,, Vissa ekonomisk-pohtiska åtgärder, m. m. om denkostnadsfördel som svensk industri har fått genom flera devalveringar. Jagnämnde i detta sammanhang också att problemet är att denna fördel snabbt ätsupp genom den snabbare prisstegringen här i landet. återkom inte till sina anklagelser motoss moderater för att vilja skapa arbetslöshet. Jag noterar då att han tyckstillfredsställd med den argumentation som jag förde. Jag skulle vilja vända på steken och höra efter omfinansministern tror på vad han själv tidigare skrivit om budgetunderskottensoch den växande statsupplåningens negativa effekter på sysselsättning ochpenningvärde. Eller backar regeringen när den inte klarar av att genomföra sinaintentioner i den praktiska politiken även från sin syn på de grundläggandesambanden i ekonomin? Finansministern påstod i sitt huvudanförande att vårpolitik skulle leda till att en industriarbetarfamilj skulle förlora medan en höginkomstfamilj skulle få ungefär lika mycket mer. Detresonemanget bygger på beräkningar som först åberopades av ilöntagarfondsdebatten med och som sedan förekommit i pressen.Dessa räkneexempel är emellertid ointressanta, eftersom de baseras på enfelaktig och direkt vilseledande metodik. Urvalet av moderata besparingar ochskattesänkningar är godtyckligt gjort och därför missvisande. Jag skall genågra exempel på detta. Vårt förslag till sänkt ersättningsnivå i sjuk- ochföräldraförsäkringen beräknas kosta mer för industriarbetarfamiljen, trots delägre inkomsterna. Förklaringen är att den familjen antas ha nästan dubbelt såmånga sjuk- och föräldraledighetsdagar som höginkomsttagarfamiljen. Det finnsnaturligtvis ingenfing som säger att det skall vara på det viset. Vårt förslag till nedtrappade räntebidrag påstås höjahyreskostnaden för industriarbetarfamiljen med 1 900 kr.Höginkomsttagarfamiljen däremot antas bo i ett hus utan räntebidrag - vilketnaturligtvis höjer kostnadsläget -men skulle därigenom inte beröras i dettasammanhang. finns det låginkomsttagare som bor utan räntebidrag ochhöginkomsttagare som bor med räntebidrag. Detta visar egentligensubventioneringens avigsidor. Det visar också att kalkylerär godtyckliga. Det gäller även på skattesidan. Det är beklagligt att behöva konstatera att osakligtgjorda beräkningar nu används av självaste finansministern för att angripa vårpolitik för en sanering av statsfinanserna. Det är dubbelt beklagligt eftersomman angriper en polifik som bl. a. riksbankschefen, en lång radsocialdemokratiska ekonomer och de ekonomiskt kunniga medlemmarna avregeringen -jag tror inkl. - i grund och botten slåss för.Våra besparingar är just från fördelningssynpunkt välmotiverade. De innebär,som jag sagt, att vi lånar mindre från våra barn och barnbarn. Decentrala fördelningspolitiska konflikterna står mellan vår generation ochnästkommande generationer och mellan den privata och den offentliga sektorn.Vår inställning är att vi i vår generation själva skall betala för det vikostar pä oss och att offentliga transfereringar och konsumtion skall hällastillbaka till förmän för löneök- ningartill dem som skall arbeta oss ur krisen. Jag skulle vilja sammanfatta vår uppfattning om vad somkrävs inom den ekonomiska politiken med att som viktigast beteckna en sänkningav budgetunderskottet genom att man bantar statsutgifterna. Och jag vill tillslut fråga , om regeringen avser att genomföra några flerutgiftsminskningar än dem som vi sett; de kommerfaktiskt inte att gå igenom helt och fullt, eftersom delar av densocialdemokratiska riksdagsgruppen revolterar. Det är väl inte mycket värt atttala om splittring på den borgerliga sidan när man inte ens förmår att hållaihop sitt eget parti och sin egen riksdagsgrupp. Får vi se fler sådana förslag,eller har spararna i gett upp kampen i rosornas krig? Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m. m. 25NILS ÅSLING (c): Finansministern åberopar sina skrifter omlöntagarfonderna som bevis för att han har hållit en konsekvent linje före ochefter valet. Jag skall erkänna att det inte är något tvivel om attsocialdemokratin, även om vägen har varit slingrig, nu har hamnat i densituationen att ett löntagarfondsförslag skall behandlas här i kammaren. Såtill vida har man varit konsekvent. Men om jag tar ett annat område som kanske pä sitt sättberör gemene man ännu mer direkt, nämligen sysselsättningen, är det bestickandehur finansministern och andra socialdemokrater, när de skall berömma sig avsin misslyckade sysselsättningspolitik, hänvisar till totalt ökadsysselsättning men glömmer nämna att vi månad för månad nödgas registrera ökadarbetslöshet. uttrycks alltså ambitionsnivån för socialdemokratin när detgäller sysselsättningen som minskad ökningstakt i arbetslösheten. Det är kanske inte sä underligt att fickassociationen till ett annat parlament, där den marxistiska dialektiken spelaren större roll än i den här kammaren. Vi har centrerat debatten väldigt mycket kringbudgetunderskottet och besparingarna. Utan tvivel är det storabudgetunderskottet det som oroar i eftervården efter devalveringen. Det är detsom egentligen kommer att avgöra om devalveringen ger den effekt för vårkonkurrensförmåga och därmed för sysselsättningen som vi eftersträvar. Därförsöker finansministern gäng efter annan skylla på den tidigare regeringen.Han talar om att Svenska Varv hade en dold räkning på 5 miljarder etc. Jag hartidigare haft fillfälle att här i kammaren säga att den socialdemokratiskaregeringen har öst 13-14 miljarder över de statliga företagen påett anmärkningsvärt kritiklöst sätt. Man har så att säga förskotterat framtidaförluster utan att vidta nödvändiga åtgärder för att effektivisera den statligasektorn. Jag skall inte ta upp frågan om möjligheten av att börsnotera statligaföretag och därmed utnyttja den allmänna riskkapitalmarknaden för dem. Det härområdet har man medvetet eller omedvetet på ett anmärkningsvärt sätt missköttoch därmed själv bidragit till att blåsa upp budgetunderskottet. Kom inte ochdra detta exempel igen! Det borde nu finnas förutsättningar att pressa tillbakabudgetunderskottet. Förutsättningarna är, som jag sade tidigare, radikaltförändrade pä så Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m. m. sätt attden här regeringen till skillnad från den förra har en opposition som är bereddatt medverka till att pressa tillbaka budgetunderskottet. Jag har sagtatt för sin del är berett att ta sitt ansvar och medverka idetta. Vi återkommer med vårt budgetalternativ . Vi är dock oroade av en del tendenser i de åtgärderregeringen har vidtagit för att t. ex. styra upplåningen utanför banksystemet.Vi vet ännu inte hur hushållen kommer att reagera på allemanssparandet, men vivet en sak: kapitalströmmarna kommer sannolikt att dras undan från mindreföretag, lokala marknader etc, vilket vi finner ganska oroande. Detta ärytterligare en anledning för oss att markera att budgetunderskottetsnedpressande är en central politisk fråga. Sedan är naturligtvis hela inflafionsutvecklingen oroande.Finansministern hänvisar fill en relativt tillfredsställande utveckling, somhan säger. Han jämför med den genomsnittliga inflationsutveckhngen i vårt landunder . Men det väsentiiga och det avgörande är ju vår inflationsedd i relation till inflationen i vår omvärld och till OECD-genomsnittet. Mankan knappast komma ifrån att vi f. n. ligger dubbelt upp mot OECD-genomsnittetnär det gäller inflation, och det är minsann ett memento att ta varning av. Beträffande budgetunderskottet skulle jag viljasäga att det finns anledning att söka samförstånd här i kammaren och att sökafå till stånd en konstruktiv debatt i finansutskottet. Jag vill inte påstå attden debatt som har föregått det betänkande vi nu behandlar har varit särskiltkonstruktiv, idérik eller på något sätt ägnad att flytta fram positionerna, menvi är för vår del beredda att medverka till en sådan debatt, om regeringen baravisar en konkret vilja och slutar att markera sin tveksamhet inbördes och demotsättningar som uppenbarligen sätter sin prägel på det socialdemokratiskaparfiet i dess arbete. Jag skulle också vilja säga; Sluta med försöken attavveckla småföretagspolitiken, sluta med att avveckla regionalpolitiken, slutamed att avveckla jordbrukspolitiken för ! Detta är också väsentligt för att kunna upprätthålla ettförtroende, så att vi kan föra en dialog och lösa de angelägna frågor vi harframför oss. 26BJÖRN (): Finansministern sade att oppositionen gjordebudgetunderskottet till ett huvudnummer i den här debatten, och det har vigjort. Det beror på att det är detta som är bakgrunden till hela den härdiskussionen. Orsaken till att regeringen nu har lagt fram förslag om minskningav u-hjälpen, om nedskärning av livsmedelssubventionerna, om förändring avindexeringen av pensionerna, om höjda kostnader för läkemedel osv. är ju attockså regeringen oroar sig för budgetunderskottet. Det är alltså detta som ärutgångspunkten för dagens debatt. Då har vi ställt frågor, först till finansutskottetsordförande och sedan till finansministern: Vad har socialdemokratin förambitioner när det gäller budgetunderskottet? Vi noterar de skrivningar somfinns i propositionen och i utskottsbetänkandet, där man uttrycker en stark oroöver det stora budgetunderskottet.Vi håller med om den beskrivningen, men vi tycker att de åtgärder som manföreslår är otillräckliga. Mot den bakgrunden vill jag upprepafrågan; Vad har regeringen för ambition när det gäller budgetunderskottet? Om man nu genom dessa åtgärder lyckas minska underskottetmed 5 miljarder och kommer ner till låt oss säga 80 miljarder, är dettillräckligt? sade i sitt senaste inlägg att patienten - jagantar att det var samhällsekonomin - fortfarande hade feber men att febern hadegått ner litet grand. Skall man då dra slutsatsen att det är samma medicin i smådoser som skall ges för att febern skall gå ner ytterligare och att det betyderatt vi har anledning att räkna med ytterligare några smärre besparingar istatsbudgeten? Jag använder ordet smärre, för jag tycker att det är smärrebesparingar, bl. a. jämfört med de besparingspaket vi presenterade fränmittenregeringens sida. När jag frågade , hade han två svar på frågan omvad socialdemokratin skulle göra ytterligare för att ta itu med budgetunderskottet.Det ena var löntagarfonder och det andra var skattehöjningar. Däremot nämndehan inte några ytterligare besparingar. Jag tycker fortfarande att finansministern är skyldig osssvaret. Hur klarar man problemet med budgetunderskottet i en uppåtgåendekonjunktur, som vi alla hoppas att vi skall få? Vi hoppas ju att det skall blifart på investeringarna och att det därför blir en ökad kreditefterfrägan. Hurklarar man en sådan situation, om budgetunderskottet ligger kvar på uppemot 80miljarder kronor? Har kanske finansministern något förslag om tvångssparande ifickan som dyker upp i så fall? och socialdemokratinsdilemma är naturligtvis att man är fångad mellan å ena sidan den vidlyftigalöftespolitiken under valrörelsen och å andra sidan en insikt i vadden ekonomiska verkligheten kräver. Man lovade att löntagarna, pensionärernaoch barnfamiljerna alla skulle få det bättre, bara socialdemokratin vannvalet, men de har också alla nu fått erfara den besvikelse som blir resultatetav grusade förhoppningar och svikna löften, därför att löftespolitiken intetålde en konfrontation med verkligheten. ekonomiska politik kännetecknas, i motsatstill regeringens ekonomiska politik, av att vi säger detsamma nu som vi gjordeföre valet . Vi vill stärka näringslivets internationellakonkurrensförmåga. Vi vill skapa ett förmånligare investeringsklimat, och vivill rejält minska budgetunderskottet, framför allt genom utgiftsnedskärningar. Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m. m. 27HANS i (vpk): Fru talman! Finansministern använde, somhan sade, kommunisternas sifferexercis för att avvisa våra förslag om ingreppmot aktiespekulanter och andra, som vi anser har råd att betala, och talade omhur fasansfullt det skulle bli om våra skatteförslag drevs igenom. Då måstejag ställa frågan: Är finansministern anhängare av en sådan 5 protokoll 1983/84:46-47 Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m. m. våldsamförmögenhetsutveckling som har skett på aktiebörsen på1970-talet? Bakgrunden till våra förslag om skatt på aktieomsättning, som nuändå har godtagits i princip av regeringen, är ju den att så sent som 1979uppgick omsättningen på Stockholmsbörsen till vadgäller aktiehandeln. är den uppe i . Det betyder attomsättningen har ökat med 3 , och jag tycker att det är enförmögenhetsbildning som det faktiskt finns skäl att gå in i när det fattaspengar i statskassan. Sä säger finansministern att 10 miljarder skulleallvarligt förändra förutsättningarna för aktiebörsen. Nåväl, vår ökningligger på 6 miljarder. Jag konstaterar att finansministern tycker att det ärrimligt att man för vanliga människor, arbetare och tjänstemän, lågavlönade, pensionärer,barnfamiljer och allt vad ni vill, alla som behöver äta, beskattar maten , vilket drar in 18 miljarder. Men han tycker inte att man skulle kunnabeskatta aktiehandeln . Regeringen drar in , vilket i årbetyder ungefär 700 miljoner. Är det rimligt att skatt ligger på limpan och på aktien? Jag tycker inte det. När vi nu på ett som jag tycker ansvarsfullt sätt och medfull respekt för budgetunderskott och räntebetalningar har lagt fram ettbalanserat förslag, försöker finansministern förringa räkneexemplen. Det är ettsätt att komma ifrån den ideologiskt springande punkten: Vilken väg skalllandet ta sig ur krisen? Skall det ske på det sätt som regeringen, deborgerliga och SAF föreslår, dvs. att man först låter industrisektorn expanderaoch sedan ser om man får råd med en offentlig sektor? Eller skall man användatvå ben? Jag vill betona att vi säger "två ben" - vi vill också ha enutveckling av den industriella sektorn. Men vi tror att det i dagens läge, närinvesteringarna uteblir och utlandsinvesteringarna ökar, fordras samhälleligainsatser för att få också den utvecklingen till stånd. Jag vill slå fast, eftersom budgetunderskottet hardiskuterats så mycket här, att vi inte på något sätt negligerarbudgetunderskottet eller räntorna. Men vi tror inte att man kan komma tillrätta rned budgetunderskottet utan att komma till rätta med underskottet ifråga om arbetstillfällen. Vi tror att vägen ut ur krisen för vårt land pårelativt kort sikt eller medellång sikt är att man skapar arbetstillfällen, såatt den ekonomiska aktiviteten kommer i gång och samhället slipper kostnadernaför arbetslösheten. Vi måste ändå betala stora pengar för alla de människor sominte har en vettig uppgift. Låt de människorna komma in i en socialt nyttigproduktion i stället! Då tror jag att vi kommer närmare lösningen på problemen.Det är kommunisternas syn på dagens ekonomiska problem och denekonomiska situationen. Jag vill slutligen slå fast att finansministern nubefinner sig i en högerposition, och inte alls i den vänsterbur somcenterpartiet försöker sätta honom i. Att påstå att finansministern skulle hanågonting med att göra är en grov ohövlighet mot , enligt min mening. Jag kan trösta i Hallstahammarmed att nog inte bryr sig så mycket om vad säger vid det härlaget. .Apropå associationer mellan ord, : Om jag nämner ordetPentagon, går då tankar till ? vill inte framkalla arbetslöshet, säger . All right, det får vi godta. Men faktum är att er politik leder tillarbetslöshet, vare sig ni vill det eller inte, och det är det jag har försöktpåvisa i mina inlägg här . Jag skall återkomma till detta. angriper för att vi,enligt , på ett oriktigt sätt redovisar effekterna av moderaternaspolitik genom att göra ett godtyckligt urval. Men det är inte ett godtyckligturval. Det är riktigt att alla moderatförslag inte ingår i denna kalkyl, menalla viktiga inslag finns med. Framför allt har vi undantagit vissa delar somhade gett ännu större utslag. Anta att vi hade valt att illustrera med dem somblir arbetslösa med moderat politik! Då hade effekten naturligtvis blivit ännustörre. Jag vill erinra om detta med villaägarna. Jag gjorde klartatt beräkningarna byggde på att höginkomsttagaren bodde i villa. Och det är ettförhållande , som inte är alltför ovanligt att höginkomsttagarna bor i villor.Det lär t. o. m. vara statistiskt belagt att det är på det sättet. Frekvensenhöginkomsttagare som bor i villa är högre än frekvensen höginkomstagare som bori hyreslägenhet. Sedan måste jag säga till . Åsling- även om jag intefann sä mycket av substans i hans senaste inlägg - att det var litetoförsiktigt att hävda att vi hade öst ut pengar utan att göra någonting för atteffektivisera de statliga företagen. skall jag inte frånkänna enviss andel i de framgångar som har. varhuvudansvarig, i varje fall formellt sett, för den omstrukturering som gjordes.Men eftersom ingick i våra omsorger för att skapa finansiellaförutsättningar för fortsatt utveckling skall vi väl båda glädjas åt attSverige nu har ett av världens bästa handelsstålföretag, som dessutom nu gervinst, säljer på kvalitet och visar hög produktivitet. När det däremot gäller Svenska Varv var läget att vi vartvungna att lösa ut framför allt de 35 båtar som under tid hadebyggts men aldrig sålts till någon. Staten hade tagit över dem på löpanderäkning- 3,5 miljarder var de värderade fill - och dessa båtar försöker vi nusälja ut. Men i fråga om varvens produktion torde vi också kunnaglädja oss åt att nu kan sluta kontrakt utan särskilda subventioner päfartyg och att man har order åtminstone framåt. Det visar välatt de statliga företagen både kan effektiviseras och drivas under i varje fallsamma betingelser som varv i andra länder. Åsling skall därför inte fallatillbaka i den gamla borgerliga vanan att förfölja statliga företag, t. o. m.sådana som söker sig ut på börsen. Jag skall återkomma till frågan om budgetunderskottetytterligare en gång, eftersom det uppenbarligen kvarstår vissa oklarheter, sommöjligen också jag har gjort mig skyldig till. Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m. m. Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m. m. Jag tycker att man kan ta som utgångspunkt det resonemangsom förs av SNS-ekonomerna i skriften Skuldfällan. De pekar på den konflikt somfinns innesluten i den nuvarande situationen. Den långsiktiga utvecklingen avbudgetunderskottet, som blir en följd av en stor statsskuld och snabbt växanderäntor, pekar på att man måste vidta så snabba och effektiva åtgärder sommöjligt mot budgetunderskottet för att få ned räntekostnaderna. Dagensunderskott på 85 miljarder består till 60 miljarder av räntor, och jag villtillägga att det framför allt är räntor på lån som är upptagna under denborgerliga fiden. SNS-ekonomerna påpekar emellertid, liksom vi gör, att om mannu försöker driva en drastisk nedskärningspolitik av det slag som folkpartietoch påstår att de vill driva, slår detta tillbaka motbudgetunderskottet, så att det ökar igen. eller detförsta halvåret kan man möjligen avläsa effekter som tyder på attbudgetunderskottet går ner, men när sedan arbetslösheten ökar igen,stagnationen i ekonomin inträder och inkomsterna minskar, då står man där medsamma budgetunderskott och utan annat resultat än en större arbetslöshet. De här effekterna såg vi inträffa . När deborgeriiga regeringarna äntligen bestämde sig för att göra någonting åtbudgetunderskottet, då valde de att göra det i en lågkonjunktur, när det intefanns någon efterfrågan som kompenserade den efterfrågan och köpkraft som drogsbort genom skattehöjningar och nedskärning av utgifterna. höjde niskatter, vill jag påminna herrarna om - ni är ju så stolta över att ni slipperdet . Det är i detta dilemma vi befinner oss. Vi säger att vimåste bygga budgetpolitiken och kampen mot budgetunderskottet på flera led,inte bara på en neddragning av utgifterna eller skattehöjningar - ellerbådadera. De båda elementen måste ingå i en politik där vi ser att vi har någontillväxt i de övriga delarna av ekonomin. Den privata sektorn måste ge sittbidrag till efterfrågan och till sysselsättningen för att vi skall kunna minskabudgetunderskottet. drar vi ned budgetunderskottet på det sätt som mannormalt definierar det; det minskar realt sett och det minskar som andel avbruttonationalprodukten. Och påfrestningarna på kreditmarknaden minskar. Jagkan därmed besvara fråga om huruvida vi tror att vi klararfinansieringen. Ja, det tror vi att vi gör . Helt utan svårigheterkommer det inte att gå med tanke pä den likviditet som finnsinbyggd i näringslivet, av inpumpning av pengar i företagen, menvi tror att vi skall klara det. Det är på den här punkten vi tydligen inte kommer någonvart i diskussionerna, och jag har därför försökt redovisa den ytterligare. Så någraord till när det gäller vpk :s syn på skattepolitiken. Det är riktigt att skall tas ut på aktier. jämför detta med att tas ut på limpan. Men det är en orimligjämförelse. Aktier beskattas till vad gäller utdelningen. Vi tar ikapitalvinstbeskattning. Vi har en förmögenhetsbeskattning som träffar allastora aktieägare. inför dessutom enomsättningsskatt på aktier. Aktier är alltså relativt hårt beskattade. Låtmig tillägga - och det kommer kanske som en överraskning för någon -att jagtycker att börskurserna nu är uppe på den nivå där de bör vara. börjarnämligen börskurserna avspegla företagens verkliga värde, och skall vi ha enbörsmarknad värd namnet för företagsaktier, då skall kurserna avspegla detverkliga värdet i företagen. Det har de inte gjort tidigare.