prot · G709156 · 1983-12-31 00:00:00 — Överläggningenvar härmed avslutad. 7§ Svar på fråga 1983/84:576 om värnpliktstjänstgöringen för högskolestuderande har frågat mig om jag är beredd att göra en sådanöversyn av bestämmelserna att de värnpliktiga som vill fullgöra singrundutbildning före högskolestudierna också garanteras detta. Despeciella samordningsproblem som uppstår vid övergång mellan civil och militärutbildning är väl kända. Såväl inom försvarsdepartementet som inomutbildningsdepartementet bevakas dessa frågor fortlöpande. Grundproblemetför försvarets del är att den fredstida utbildningsorganisationens kapacitetinte kan varieras i takt med antalet 19-åriga män. Genom 1982 årsförsvarsbeslut utökades dock antalet värnpliktiga under grundutbildning med 7000 fler för försvarsbeslutsperioden än vad som ursprungligen avsetts, i syfteatt minska väntetiden för de just nu ovanligt stora årskullarna. Ett mindre antal värnpliktiga kan trots detta f. n.få vänta upp till tre är från inskrivningen. Målsättningen är att minimeradetta antal. Någon garanti,för att alla värnpliktiga skall fä fullgöra sinutbildning vid for dem bästa möjliga tidpunkt är dock inte möjlig att utfärda. 17 (): Jag ber attfå tacka försvarsministern för svaret på min fråga. Jag noterar att någongaranti inte är möjlig att utfärda. Jag vill dock i alla fall ta fasta på beskedetatt frågan bevakas fortlöpande. Eftersomjag nu har tillfälle att kommunicera med försvarsministern vill jag framställaett par frågor. Ärinformationen verkligen fullgod vid inskrivningstillfället? Så långt är detklart att den värnpliktige - genom informationsbroschyrer och muntliga samtal -får någorlunda klart för sig att det behövs starka skäl för att få anstånd medvärnpliktstjänstgöringen. Men det klargörs inte lika tydligt -nej, uppenbarUgeninte alls - att det heller inte är givet att den värnpliktige får göra färdigsin grundutbildning före högskolestudierna. Ett avslag i en sådan situationupplevs då av den värnpliktige som mycket egendomligt. Han känner naturligtvisinte till problemen med årsklasspucklar osv. Han befinner sig i den situationenatt det inte finns jobb att fä och att han kanske kommer in på universitetet.Den chansen tar den värnpliktige i det läget. kommer sedan -mitt under studierna - en inkallelse till den första tjänstgöringen. I detläget får han uppleva att anstånd under pågående studier knappast ges - det ärmycket sällsynt. Detta betyder att löftet om att fä vänta upp till intefungerar i praktiken. Låtoss se litet framåt. Nog borde det väl vara möjligt att planera ramarna förfredstjänstgöringen så att dessa problem elimineras. Jag skulle vilja vända pådet hela och säga: SkuUe man inte kunna betrakta det som en rättighet för denvärnpliktige att få göra sin första tjänstgöring ?. Dettatror jag skulle betyda mycket för det som jag tror försvarsministern och jag ärense om: det är viktigt att dessa ungdomar inte i onödan kommer i kontroversermed samhället, och det är nyttigt för försvarsviljan att de känner med sig attsamhället planerar för deras framtid på ett vettigt sätt. Omanställningsskyddet i visst fall Överläggningenvar härmed avslutad. 8 § Svar på fråga1983/84:602 om anställningsskyddet i visst fall har, mot bakgrund av att ett sjukvårdsbiträde skulle haavskedats för att hon hade bett tillsammans med patienter, frågat mig om jagvill medverka till att anställningsskyddslagen ändras, sä att det blir klartatt ett avskedande i ett sådant fall strider mot lagen. Anställningsskyddslagenär klar när det gäller uppsägning eller avskedande på grund av enarbetstagares religion eller politiska uppfattning. Sådant får i princip inteförekomma. Undantag görs för särskilda fall som när en präst eller en personmed en liknande befattning hos ett religiöst samfund inte längre delarsamfundets religiösa uppfattning. Därmedär dock inte sagt att en arbetstagare utan begränsningar får bedriva politiskeller religiös verksamhet pä sin arbetsplats. I vilken utsträckning sådantskall kunna få förekomma och vilka rättsliga möjligheter en arbetsgivare haratt ingripa när det stör arbetet eller av andra skäl är olämpligt får avgörasfrån fall till fall. Att ett sjukvårdsbiträde ber tillsam- Om anställningsskyddet i visst fall mans med en patient som'SJälv har önskat det kan inte varafelaktigt. Men det är klart att personalen på ett sjukhus inte kan ha fullfrihet att ta initiativ och söka påverka patienter eller anhöriga i religiösafrågor. Jag kan inte gå in på och känner f. ö.inte tillenskildheterna i det fall som fråga avser. Jag vill dock påpekaatt om arbetstagaren anser sig felaktigt behandlad kan hon liksom andra ta uppfrågan med sin fackliga organisation eller föra saken till domstol. I anställningsskyddslagen anges inte i detalj vad somligger i kravet på saklig grund för uppsägning. Man har i stället valt att draupp vissa riktlinjer i lagmotiven och låta kravet från fall till fall utmejslasi rättspraxis. Jag anser att detta är en lämplig ordning och har inte föravsikt att verka för någon förändring. 19FILIP (): , som är frågeställaren, är intei , och jag har därför blivit ombedd att tacka för svaret,vilket jag gör . Jag vill naturligtvis inte försitta tillfället att kortkommentera både det som inträffat och statsrådets svar. Bakgrunden till denna affär är att en anställd päSahlgrenska sjukhuset i fått sparken från sitt arbete därför att honpå begäran av en patient har bett till . Vi säger att är ett kristetland, där största delen av befolkningen tillhör kyrkan. Vi har grundlagsfästreligionsfrihet. Hur kan dä egentligen något sådant här få hända? Man ger enanställd sparken för att vederbörande blivit ombedd att tillsammans med enpatient be en bön. Att be till är en självklar del av den kristnalivssynen. Egentligen är det inträffade helt ofattbart. 1 pressen har det framgått att bön naturligtvis skalltillåtas på sjukhus, men den som skall be skall vara sjukhusprästen. Med andraord är det sjukhusprästen som skall ha monopol på på sjukhuset. Det är klart att ingen sunt tänkande människa kan försvaradet inträffade, och det gör inte statsrådet heller. Men svaret är, som detbrukar vara när statsråd tycker att frågan är obehaglig och besvärande,undanglidande och dunkelt. En journalist har varit i kontakt med LO:s rättschef, somsäger att det i ett sådant fall som jag har relaterat bör finnas ettanställningsskydd. Det håller också statsrådet med om. Men problemet i detaktuella fallet är enligt LO:s rättschef att den anställde inte tillhör facket. vill jag spetsa till frågan litet grand genom attbegära besked från arbetsmarknadsministern på två punkter. Kan verkUgen en person - i det här fallet ettsjukvårdsbiträde som i övrigt sköter sitt arbete - avskedas från sitt arbetedärför att hon efterkommer en begäran om bön? Skulle facket ha förhindrat ett avskedande om denanställde varit med i facket? Svaret på den första frågan är självfallet nej, precis som jag sade idet tidigare anförandet. Om en anställd sköter sitt arbete bra, och om enpatient tillsammans med den anställde vill be en kort bön, finns det absolutingen som helst grund för ett avskedande. Denandra frågan är naturligtvis omöjlig för mig att besvara. Jag är inte fackligförtroendeman på sjukhuset i fråga. Jag tycker inte alls att den här frågan pånågot sätt är obehaglig eller besvärande, men självfallet kan man inte taställning till sådana här frågor enbart pä grund av tidningsartiklar, utan manmåste ha litet mer fakta i målet. Detfinns en ordning i det här landet, som vi har bestämt tillsammans i den härriksdagen - och jag har båda varit med om att fatta dettabeslut - om hur man skaU handskas med sådana fall. Detta innebär att man kanvända sig till domstol och till en facklig organisation om man är med i ensådan. Jag känner inte till om den här kvinnan är med i en facklig organisationeUer inte. Omen anställd som driver sin egen religiösa eller politiska uppfattning på ettsådant sätt att det stör verksamheten, att det är obehagligt och irriterandeför sjuka människor, då kommer självfallet saken i ett annat läge. Då kan detnaturligtvis finnas grund för att man diskuterar om den här människan skötersitt arbete på det sätt som man skall göra om man har hand om andra människor, människorsom är i en speciellt utsatt situation. Omanställningsskyddet i visst fall Anf.21 (): Svaret på den första frågan var klart och glädjande. Jag skall, frustatsråd, se till att det kommer i dagern. Detandra svaret var en massa ord utan klara distinkta besked. Den här frågan ärmycket brännande, och jag förstår statsrådets svårigheter att klara sig ur den.Fackets makt är stor och växande, och det är oroande när man t. o. m. blandarsig i de anställdas kristna tro. Facket har i dettafall inte blandat sig i de anställdas kristna tro; detta är en felaktig uppgiftfrån ! 23 (): Jag harrelaterat vad LO:s rättschef i pressen har framhålUt, att man inte kan göranågonting när vederbörande inte tillhör facket. Överläggningen varhärmed avslutad. Medhänsyn till att finansminister alltjämt är upptagen av ettannat engagemang hemställer jag att kammaren nu beslutar att ajournera sinaförhandlingar till . 2Riksdagens protokoll 1983/84:156 Om fastighetsskattens effekter för ideella föreningarm.fl. Denna hemställan bifölls, varefter förhandlingarnaajournerades . 10 § Kammarensförhandlingar återupptogs . 11 § Svarpå fråga 1983/84:573 om fastighetsskattens effekter för ideella föreningar m.fl. har med hänvisning tilllagrådsremissen om statlig fastighetsskatt ställt några frågor till mig. Ifrågan berörs effekterna av skatten för bl. a. och andrakyrkliga samfund, samt ideella föreningar, som har tillhuvudsakligt ändamål att främja vård och uppfostran, bedriva hjälpverksamheteller att främja vetenskaplig forskning, m. fl. har i anledning härav frågat mig 1. om jag ärmedveten om effekterna för kyrkorna och de ovannämnda organisationerna ochstiftelserna, om den planerade fastighetsskatten införs, 2. om regeringen iså fall har för avsikt att på annat sätt kompensera dem för fastighetsskatten. Förslaget till statlig fastighetskatt är underomarbetning. Jag är därför inte f. n. beredd att gå in i en diskussion om dessutformning eller verkan. Resultatet av detta arbete får avvaktas innan en sådandiskussion äger rum. 25 Förste vice talman (): Jag får tacka finansministern för svaret. Min fråga gällde om finansministern var medveten omeffekterna av den planerade fastighetsskatten för och andrakyrkliga samfund, , ideella föreningar och den allmännyttigaverksamheten samt om regeringen i sä fall hade för avsikt att kompensera dessa. Sedan jag ställde min fråga har lagrådet yttrat sig överlagrådsremissen om statlig fastighetsskatt. I yttrandet sägs bl. a. attskatteförslaget inte föregåtts av någon sedvanlig utredning och inte hellervarit föremål för det remissförfarande som regeringsformen föreskriver. Detta äger nog sin riktighet. I lagrådsremissen berördesnämligen över huvud taget inte vilka konsekvenser fastighetsskatten skulle fåför allmännyttiga organisationers möjligheter att bedriva sin verksamhet.Efter vad jag förstår har man inte heller gjort någon utredning om detta.Exempelvis har 18 000 fastigheter. Effekterna för dessa tycksöver huvud taget inte ha utretts. Regeringen avser inte att lägga fram någon proposition ivår. Förslaget skall omarbetas, och det är bra. Jag hoppas att regeringen vidnärmare eftertanke skall avstå från att över huvud taget lägga fram någonproposition omen fastighetsskatt, bl. a. med hänsyn till de konsekvenser ensådan skulle fä för kyrkan och de allmännyttiga stiftelserna. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på fråga1983/84:585 om bostadsförvaltande aktiebolags inbetalningar till särskiltinvesteringskonto har frågat mig om jag har för avsikt att föreslå sådanaändringar i reglerna om inbetalning på särskilt investerings-konto att debostadsförvaltande aktiebolagen kan använda de inbetalade beloppen förbyggnadsinvesteringar samt om- och tillbyggnader. Detfrämsta syftet med lagstiftningen om särskilda investeringskonton är att främjainvesteringar som ökar företagens produktionskapacitet. Mot denna bakgrund fårde särskilda investeringsfonderna - i Ukhet med andra investeringsfonder - inteutnyttjas för investeringar i bostadsfastigheter. Jag anser det inte motiveratatt ändra reglerna på denna punkt. Ombostadsförvaltande aktiebolags inbetalningar till särskilt investeringskonto 27 Förste vice talmanINGEGERD (): Jag får tackafinansministern också för detta svar. Varkenden allmänna investeringsfonden eller den särskilda investeringsfonden fåranvändas för investeringar i bostadsfastigheter. Denna begränsning är särskiltolycklig i fråga om den särskilda investeringsfonden, eftersom inbetalning tillden är obligatorisk om årsvinsten överstiger 1 milj. kr. Detta innebär bl. a.att fastighetsförvaltande aktiebolag genom tvångsavsättning till den särskildainvesteringsfonden vid 1984 och taxeringar bUr av med pengarna underminst utan att erhålla ränta, även orii de har behov av att görainvesteringar för ny-, till- eller ombyggnader. Nusäger finansministern i svaret att främsta syftet med de särskildainvesteringskontona är att främja investeringar som ökar företagens produktionskapacitet. Detär just precis vad som skulle ske, om fastighetsförvaltande aktiebolag gör ny-,till- eller ombyggnader. Men trots det anser inte regeringen det motiverat attändra reglerna på denna punkt. De särskilda investeringsfonderna skall inte fåanvändas för dessa ändamål. Med tanke på att byggarbets-lösheten är rekordhög,den högsta , borde det väl finnas aU anledning att understödjabygginvesteringar i stället för att som i det här fallet motarbeta sådana genomatt först dra in pengar till investeringsfonderna och sedan inte låta pengarnaanvändas för detta ändamål. Enligtlagstiftningen om särskilda investeringsfonder kan emellertid regeringen medgeåterbetalning av pengarna tidigare, om det finns synnerliga skäl. Bör då inte,herr finansminister, byggarbetslösheten tillsamrnans med defastighetsförvaltande bolagens behov av investeringar i ny-, till- ochombyggnader - det är ju de'enda investeringar de har - vara sådana synnerligaskäl? Överläggningenvar härmed avslutad. Om vinstdelningsskatten för kommunala bolag 13 §Svar på interpellation 1983/84:154 öch fråga 1983/84:533 omvinstdelningsskatten för kommunala bolag har frågat mig om vad jag villgöra för att komma till rätta med det enligt hans mening uppenbart orimligaförhållandet att kommunala bolag kan få betala hög vinstdelningsskatt trots attde har små eller t. o. m. inga vinster. har frågat mig om jag avser att vidtaåtgärd för att förhindra att kommuner och landsting vidtarskatteplanering av sådan art för sina kommunala bolag att vinstdelning tilllöntagarfonder undviks. har också frågat mig om kommunerna skallvidta skatteplanering i sådant syfte. Jagbesvarar interpellatiönén och frågan i ett sammanhang. a. gjort gällande att den realametoden att beräkna vinstdelningsunderlaget slår hårt mot företag med liteteget kapital och stora skulder, att till denna kategori av företag hör mångakommunala företag som bildats för att främja smäföretagsamheten och för attutveckla inhemska energikällor, att företag som ägs av samma kommun fårtillgodoräkna sig endast ett fast fribelopp om , att ett visstkommunalt fastighetsbolag skulle få betala . i vinstdelningsskatttrots att resultatet var O samt att detta är ett exempel på vad som kaninträffa när ogenomtänkta lagstiftningsförslag hastas fram och inte heller fårgenomgå normalt remissförfarande. Jag viU först kommentera den sista att-satsen. Det finnsknappast någon ekonomisk-politisk fråga som blivit föremål för en så omfattandeoch förutsättningslös debatt som frågan om löntagarfonder. Vad gäller vinstberäkningenbyggde vinstdelningsgruppens förslag pä det förslag somrealbe-skattningsutredningen lagt fram. När regeringen tog ställning hade dentillgång till remissinstansernas synpunkter pä båda förslagen. Saken var alltsåväl belyst. När använder ordet vinst avser han nominellvinst. Vid remissbehandlingen har allmänt vitsordats att ett realt vinstmått ärmer rättvisande. Ett sådant vinstmått förutsätter att hänsyn tas till attskulderna i reala termer minskar i takt med inflationen. Accepterar man dettaär det inte på något sätt orimligt att ett företag kan fä betalavinstdelningsskatt trots att företaget har liten eller ingen nominell vinst. gäller interpellation inte företag iallmänhet utan kommunala företag. Fastighetsinnehavet hos dessa företag ärofta- av permanent karaktär. Den reala vinst som görs på skuldsidan motsvarasdå inte ens pä lång sikt av några realiserade värdestegringsvinster. Vinstdelningsskattenkan i sådana fall påverka företagets likviditet och soliditet på ett negativtsätt. Problemet är dock av begränsad räckvidd. Skattesatsen är så pass låg som20%. Vidare undantas ett fribelopp från vinstdelning. Fribeloppet är antingenlönebaserat (av lönesumman) eller fast (. Vad gäller det fasta fribeloppet behandlas företagmellan vilka det råder intressegemenskap som ett enda företag. De olika företageninom gruppen får alltså inte var sitt fast fribelopp. Intressegemenskapföreligger om det är fråga om moder- och dotterföretag eller företag under ihuvudsak gemensam ledning. I vad mån en kommuns olika företag alltid - oavsettde faktiska ledningsförhållandena skall ses som en enhet får avgöras avpraxis. Jag är alltså på denna punkt inte beredd att uttala mig likakategoriskt som . Sammanfattningsvisvill jag besvara interpellation med att jag f. n. inte avser attta initiativ till några åtgärder som berör de kommunala företagens roll ivinstdelningssystemet. Vadgäller fråga vill jag anföra följande. Det ankommer inte på migatt ta ställning till hur kommunerna skall organisera sitt fastighetsinnehav.Varje företagsform har sina fördelar.och nackdelar. Det finns ingen anledningatt räkna med att vinstdelningsskatten kommer att leda tiU omfattandeorganisatoriska ändringar hos kommunerna. Anf.29 (): Jag.vill först tacka finansministern för svaret på min interpeUation.Självfallet är jag inte nöjd med svaret. Från sida har bl. a. jag vidflera tillfällen, inte minst här i kammaren, avvisat löntagarfondsförslaget,åtminstone i den tappning som en majoritet av socialdemokrater och kommunisterdrev igenom i . Nukan vi på oUka nivåer skönja en del av konsekvenserna av löntagarfonderna.Finansministern konstaterar i sitt svar att dessa varit föremål för enomfattande och fömtsättningslös debatt. Ja visst, det är sant. Hur många ärinte de förslag som lagts fram och som sinsemellan varit mycket olika? Vad jagmenar med att lagen hastats fram är att utarbetandet av det slutligalöntagarfondsförslaget inte föregicks av en statlig utredning i sedvanligordning, utan förslaget arbetades fram i kansUhuset. När det sedan var dags förremissinstanserna att göra sin bedömning fick de inte särskilt på sigför att studera förslaget i fråga. Ett bevis på detta är den realavinstberäkningsmetod som kommunerna nu reagerar emot. Man har här fullständigtöverraskats. Såvitt jag vet var det ingen från kommunernas sida som påtaladedetta i samband med att löntagarfondsförslaget remissbehand-lades. EnUgttidningsuppgifter kände man inte heller på LO till konsekvenserna av vinstdelningsskattennär det gäller de kommunala bolagen. Mininterpellation gäller de kommunala företag som i första hand förvaltarfastigheter. Dessa är, som finansministern konstaterar i sitt svar, oftast avpermanent karaktär. Man kan således inte räkna med några reala värdestegringsvinster.Vinstdelningsskatten blir alltså en ytterligare skuldbörda som tär hårt påföretagens innehav av likvida medel. Detta framgår också av de enkätsvar somKommunförbundet erhållit från kommunerna. har uppmanatkommunala företag att göra en preliminär beräkning av vinstdelningsskatten för1984. 284 kommuner har gjort en sådan beräkning. Därav framgår att kommuner sominte äger aktiebolag eller Omvinstdelningsskatten för kommunala bolag Om vinstdelningsskatten för kommunala bolag ekonomiska föreningar är 55 stycken. Kommuner som ägeraktiebolag eller ekonomiska föreningar, men som genom ett fast fribeloppberäknas slippa betala vinstdelningsskatt, är 41 stycken. Det är således 188kommuner som berörs av vinstdelningsskatten. Den vinstdelningsskatt som man har att betala har i nämndaenkätsvar beräknats till 71,2 milj. kr. för de kommunala företagen och tilldrygt 1 milj. kr. för egna företag. Enligt harman här räknat mycket lågt. Man räknar nämligen med en ökning till uppemot 100milj. Vidare framgår det av enkätsvaren att det varit svårt attberäkna vinstdelningsskatten med den nya teknik som är svår att beskriva pågrund av skattens benämning. Tanken går nämligen till redovisad vinst, trotsatt skatteeffekten är att finna i företagens skuldbelastning. Vid en genomgång av enkätsvaren finner man också att detär de företag som förvaltar byggnader som främst drabbas av den här skatten -typ industrihotell, som i sin tur skall hysa in framför allt små företag.Vidare framgår det att det finns små kommuner som redovisar stora belopp attbetala, medan stora kommuner inte redovisar någon skatt alls att betala. Dettasynes vara att hänföra till den anförda svårigheten att beskrivaberäkningssättet och antyder en kraftig underskattning av skatt att betala. Min fråga till finansministern bUr då: Är de nu föreslagnareala redovisningsmetoderna att anse som god redovisningssed i stället för dennuvarande nominella metoden? , som finansministernhar refererat tiU i sitt svar, byggde på att man helt skulle övergå till s. k.real beskattning. Något sådant lagförslag har emellertid inte lagts fram förriksdagen. Som läget är nu får vi i stället två redovisningssystem ibolagen, vilket i sig komplicerar och försvårar hanteringen. Å ena sidan har vihittills gällande praxis med nomineU redovisning, å andra sidanlöntagarfondslagen om vinstdelningsskatt som bygger på den s.k. reala metoden. Om man sedan skulle övergå till koncernbegreppet, vilketfinansministern också talar om i sitt svar, kan man konstatera att och kommunerna har tolkat lagen om vinstdelningsskatt så, attkoncernbegreppet måste användas på de kommunala bolagen vid fastställande avvinstdelningsskatt. Detta innebär i korthet att tiUämpningen beträffande det s.k. fribeloppet kan ske endast på två sätt. Enligt lagen skall vinstdelningsskattenutgöras av av vinstdelningsunderlaget, det underlaget utgör bolagets realavinst till den del som vinsten överstiger fribeloppet, och fribeloppet utgör av bolagets lönekostnader, det lönebaserade fribeloppet, eller ,ett fast belopp. Om företaget däremot ingår i en koncern, får de tillsammansendast tillgodoräkna sig ett fast fribelopp eller, om koncernen använder detlönebaserade fribeloppet, måste alla i koncernen ingående bolag använda sig avdet lönebaserade fribeloppet. Dessa kommunala bolag, ,som ofta inte har så mängaanställda, måste därför troligtvis använda sig av det fasta fribeloppet. a. fastighetsförvaltande bolag och energibolag, som har relativt fåanställda. Omde kommunala bolagen räknas som en koncern kommer alltså det fasta fribeloppetpå . att fördelas på samtliga kommunala bolag. Effekten av dennaregel blir större om de kommunala bolagen endast är förvaltande till sinkaraktär. Det blir alltså en orättvis fördelning mellan förvaltande bolag ochandra bolag. Företagen har då ofta en situation med låga omsättningstillgångaroch stora korta och långa skulder. 1 och med den reala beskattningsmetoden blirunderlaget för vinstdelningsskatt ändå stort, och det blir ännu större dåmöjligheten till fast fribelopp fråntas. Även om det rör sig om ett lågt belopppå kommer detta att slå hårt på just dessa bolag. bygger sin tolkning att kommunala bolag skall falla underkoncernbegreppet på 2§ lagen om vinstdelningsskatt, där det sägs: "Företagmellan vilka intressegemenskap råder (moder- och dotterföretag eller företagunder i huvudsak gemensam ledning) får dock tillsammans tillgodoräkna sig högstett fast fribelopp."