prot · G70970 · 1983-12-31 00:00:00 — Risken är överhängande att det nödvändigasparandet i statens utgifter får bäras av dem som redan har det besvärligt.Viljan till omprövning måste vara stor. Prestigelåsningar och konservafism kanbli ett hot mot dem som man vill skydda. Barnfamiljernas situafion kräver en sådanförutsättningslös granskning. Det stöd vi ger är omfattande, men ocksåsvåröverskådligt och för många direkt omöjligt att överblicka. Skatter, bidrag,avdrag och avgifter flätas in i varandra till ett enda trassel. Därfill harmånga hamnat i en situafion, där försök att förbättra sin ekonomi med egetarbete omöjliggörs av skatter som stiger och bidrag som faller bort. Det är ett oeftergivligt krav att den enskilde skall kunnaförstå vad som händer med den personliga inkomsten vid en lönehöjning. Och detmåste löna sig för den som får chansen att med eget arbete förbättra familjensekonomi. En sak är säker: barnfamiljerna kan inte gå till ICA ellerKonsum och handla på krita med hänvisning till att socialminister har lovat höjda barnbidrag. Den borgensförbindelsen kan inte varanågot värd. ofta uttalade förståelse för barnfamiljernas svåraekonomiska belägenhet har visat sig vara munväder. Det var en stor besvikelse att budgetpropositionen inteinnehåller någon förbättring för barnfamiljerna. Den blev inte mindre, när detvisar sig att den förteckning över kommande regeringsförslag som harfått inte aviserar något förslag och våren. haremellertid alla oppositionspartier lagt förslag till förbättringar. Frånfolkpartiet förslår vi att barnbidragen höjs, mer ju fler barn man har, och attföräldrarna får göra avdrag på skatten med . per barn och år. Dennareform föreslår vi betalas med besparingar och omfördelningar inomskattesystemet. Vi ser våra förslag som ett steg i en större reform av detfamiljepolitiska stödet. Vi är angelägna om att ett första steg tas i år.Därför är vi villiga att jämka i våra förslag för att åstadkomma majoritet iriksdagen för ett ökat stöd till barnfamiljerna. För att ta reda på om också andra partier har dennainställning har min partikamrat i sin egenskap av ordförande isocialutskottet kallat samman företrädare för alla partierna till diskussion.Det är vår förhoppning i att intresset för att hjälpabarnfamiljerna skall kunna överbrygga de skillnader som i utgångsläget finnsmellan partierna i denna fråga. Familjepolitik är emellertid inte bara pengar utan har ettmycket vidare perspektiv. Den som lyssnar till föräldrarnas oro vet att den intebara rör ekonomiska problem. Bristen på tillsyn gör att många föräldrar har enklump av gnagande oro i bröstet på jobbet. Tonårsföräldrar oroar sigför alla de nedbrytande krafter som breder ut sig i sprit- och knarkkulturensspår. Videovåldet - så svårt att komma åt och rensa ut - trubbar av känslan förrätt och rättfärdighet. Köer till utbildningsanstalter och en skrämmandeungdomsarbetslöshet fär föräldrarna att ställa frågan om deras barn får chansenatt bygga en egen framtid. Och där bakom finns det allestädes närvarande hotetmot mänsklighetens överlevnad. Föräldrarnas oro kretsar förvisso inte barakring priset på jeans och mjölk. Låt oss nu söka bh överens om en lämplig väg att förbättrabarnfamiljernas ekonomi. Men lät oss inte glömma opinionsbildningen kringfamiljen som basen för barnens trygghet och uppfostran och kring föräldrarnasrätt att välja den omsorg för barnen som de önskar. Föräldrarna förväntar sighjälp från de styrande i samhället att upprätthålla grundläggande rättsbegreppoch rensa upp i livsfientliga miljöer. Men det är och skall vara föräldrarnasfrihet och skyldighet att ta ansvar för barnens fostran. skall syfta till atthjälpa dem att bära det ansvaret - inte till att ta över det. Inomramen för vår starkare budget har vi i också föreslagit ökadeanslag för de handikappade, för jordbruket i norra , för miljö-ochnaturvård, för enskilda vägar och för studiemedlen och kulturen. Vihar finansierat våra utgiftsökningar med besparingar på andra områden. Dessutomrymmer vårt budgetalternativ ytterligare besparingar och någraskattesänkningar. Totalt sett blir det en budget som är 10 miljarder kronorstarkare än regeringens. VadSveriges ekonomi nu behöver är nämligen rejäla tag, så att vi kanbörja se ljuset där den mörka tunneln slutar. Med små, små steg - av vilkavissa dessutom går åt fel håll, som i regeringens politik -kommer krisen inte attgå över, och många människor kommer att uppleva det som tröstlöst att aldrig senågot slut på de ekonomiska svårigheterna. Medden politik som föreslär kan vi få se en klarförbättring av det ekonomiska läget. Liksomde andra borgerliga partierna anser vi, att det nu måste föras en betydligtstramare budgetpolitik än vad regeringen gör. Detta är nödvändigt om vi villöka sysselsättningen och minska arbetslösheten. Det kräver att vi lyckas få nedinflationstakten så att näringslivets konkurrenskraft bevaras och helst stärks,att vi lyckas hålla tillbaka kostnadsstegringarna i övrigt i näringslivet ochatt vi lyckas minska budgetunderskottet. oss att det bara är när vi har fört en stram finanspolifik som vi harlyckats få ned inflationstakten fill samma nivå som den internationella nivåneller till en lägre nivå. Den stramare finanspolifiken är också nödvändig föratt hålla fillbaka budgetunderskottet och därigenom möjliggöra en lättarekreditpolifik, som ger utrymme på lånemarknaden för investeringar och motverkarde höga realräntorna. Detär väsentligt att företagen själva får avgöra vilka investeringar som är mestlönsamma och förverkliga dessa. Detta är ett exempel på vad vi menar med attvitalisera marknadsekonomin. Enstram finanspolifik kan teoretiskt betyda både högre skatter och lägreutgifter. Av flera skäl anser vi att skattehöjningsvägen är stängd. Detförsta skälet är att vi måste undvika skattehöjningar för att kunna klaralöntagarnas reallöner efter skatt vid låga nominella lönekostnadsökningar. Det andra skälet är attskattehöjningar tenderar att driva upp priserna. Dettredje skälet är att vi nu har nått skattetaket. Det betyder att höjdaskattesatser, i varje fall , inte ger ökade statsinkomster.Inkomsterna från just den skatt som höjs ökar kanske, men påverkasmänniskors beteende så att inkomsterna från andra skatter minskar, och totaltblir det ingen ökning att tala om. Folkpartietförespråkar därför besparingar. Våra utgiftsbegränsningar uppgår till ca 14miljarder på helår räknat. Genom att vi avsätter pengar bl. a. för vårasatsningar pä barnfamiljerna, biståndet och försvaret och genom den återgångtill fullt inflafionsskydd av inkomstskatten som vi också kräver, blir förbättringen avbudgetsaldot på helår räknat något mindre, eller ca . Heladenna förbättring kan inte komma under nästa budgetår, eftersom vissa avbesparingarna bara kan träda i kraft vid ett kalenderårsskifte. Därför blireffekterna pä nästa budgetår ungefär hälften av helårseffekterna, eller ca 5miljarder kronor. avslutades den allmänna motionstiden. Inte mindre än2148 motioner väcktes. De flesta av dem kommer nog att glömmas bort - någon kanmöjligen leva som ett vittnesbörd om framsynthet och nytänkande. För100 år sedan väcktes i andra kammaren en mofion som ännu efter ett sekelframstår som banbrytande. Det var liberalen som väckte sin storamotion om olycksfalls- och ålderdomsförsäkring för arbetare ochsäkerhetsåtgärder mot olycksfall i arbetet. Urdetta förslag kom besluten om en yrkesinspektion. Därur har växt framdet som är det stora området arbetsmiljö. Efter motionen följde flera ochlånga utredningar innan det första beslutet om folkpension togs 1913. Man kansäga att motion blev inledningen till det arbete som lett framtill det moderna socialförsäkringssystemet, alltså tanken att den enskildeskall ha ett skydd vid sjukdom, ålderdom och arbetslöshet. Ingenenskild polifiker kan fylla en roll som . Dagens samhälle ärlångt mer kömphcerat, och allt politiskt arbete blir därför med nödvändighetmer av lagarbete. Vi är alla mycket mer specialiserade. Var och en överblickari bästa fall en sektor. Men bör vi kanske stanna upp, se oss omkringoch söka fånga ett vidare perspektiv. Vadskulle en visionär med Hedins förmåga ange som viktigaste fält ? Det ärmycket möjligt att han skulle peka på det internationella biståndet som densamvetsangelägenhet som särskilt pockar på våra insatser. Men det kan ävenhända att han skulle tala om vikten av att i det nuvarande ekonomiska läget gejust det skydd vid sjukdom, ålderdom och arbetslöshet som motionhandlade om. Ocksåi dag känner mänga människor oro . Vad händer om jag bhr ställdutan arbete? Hur skall jag klara mig, om jag blir arbetslös? Kan jag verkligenvara trygg inför min ålderdom? Jagtror att skulle ha svarat ungefär så här: Vi som har arbete får taansvar för dem som står utan sysselsättning. Vi som är friska får avstå fräninkomst om vi bhr sjuka en eller annan dag, bara vi genom det kan garanteratrygghet för dem som ofta blir sjuka eller drabbas av långvarig sjukdom. Vi somhar rejält tilltagna löner eller pensioner får se till att de många med lågpension ges trygghet på sin ålderdom. Tryggheten måste garanteras också iekonomiskt svåra tider, och det är de som har de största behoven och devarakflga svårigheterna som i första hand måste skyddas. Dethar varit utgångspunkten för våra besparingsförslag. Vi talar också på förhandom vilka besparingar vi måste göra - i motsats till regeringen. JagviU, som gjorde, erinra om den vulgärpropaganda somsocialdemokraterna bedrev under valrörelsen. Då lät det som om alla socialavälfärdssystem skulle raseras om inte socialdemokraterna vann valet.Pensionärerna utlovades full värdesäkring av pensionerna. Socialdemokraterna vann valet. Men någon full värdesäkringav pensionerna blev det inte. Inte ens det heliga löftet var allvarligt menat. Först kom socialdemokraterna överens med omatt det inte skulle bli någon kompensation för devalveringens prishöjningar.Det betyder att pensionärerna har fått mindre än vad deskulle ha fått. För det andra står det i budgetpropositionen attregeringen har för avsikt att tillsätta en utredning som skall undersöka hurmycket pensionerna skall höjas i framfiden. I brev till landetsalla pensionärer står det att det 1985 skall ges full kompensation för deprisstegringar som skett , men hur det skall bli sedan står det ingentingom. Socialdemokraterna har inte bestämt sig . T. o. m. tyckeratt brev till pensionärerna är vilseledande och ohederligt. Regeringen försöker gömma sig bakom organisationerria ochdölja sitt svek mot pensionärerna. Vi talade i förväg om vad ville göra. Jag villupprepa det så att inga missförstånd skall uppstå. Om de internationella oljepriserna stiger, vilket vi iSverige inte kan påverka, så kan inte pensionärerna kompenseras för det - likalitet som andra medborgare. Vi måste alla betala mer för den importerade oljan,och varken pensionärer, företagare eller löntagare kan undantas. Dessutom innebär vårt förslag att pensionerna inte höjsnär spritskatten och tobaksskatten höjs. Jag har faktiskt inte mött någonpensionär som anser att pensionerna måste stiga bara för att spriten ellertobaken blir dyrare. Detta är det hela! Det är samma förslag som vi framförtfidigare, och jag tror inte att någon kan bli upprörd över det. Regeringens budgetförslag förtjänar kritikdärför att problemen skjuts pä framtiden. Det är lättsinnigt. Vi befinner oss nu i en uppåtgående konjunktur eller rentav i en högkonjunktur, och ändå har vi det underliggande budgetunderskottetkvar på dryga 90 miljarder. Finansministern har sagt att åretsbudgetarbete har varit kärvt. Och ändå har regeringen inte lyckats minska detunderliggande underskottet. Det är ett tecken på att det inte räcker med störretillväxt för att vi skall få bukt med våra statsfinansiella problem. Det är medandra ord bara ett önsketänkande att tro att problemen försvinner om viingenfing gör. För att vi skall kunna se någon bättring framöver måste aktivaåtgärder vidtas, och där gör regeringen knappast någontirig. Regeringen har uppehålht sig mycket vid siffran 80miljarder på budgetunderskottet och mera i förbigående nämnt att detunderliggande underskottet faktiskt är 92 miljarder. Skillnaden består avtillfälliga åtgärder som man inte kommeratt kunna upprepa 1985, om intesärskilda beslut tas. Vi kritiserar, herr talman, regeringens budgetförslag föratt det innebär att problemen skjuts framåt i tiden. Regeringen rullar problemen framför sig. Det betyder att beredskapen inför en kommande sämre internationell konjunktur blir mycket dålig. Det är bra, herr talman, att ocksåsocialdemokraterna börjar intressera sig för frihet och att de ångrar en delgamla försyndelser. Men det finns starka skäl att vänta med lovsången tills viser vad som kommer ut av deras interna debatt. Ån så länge har vi inte ipraktiken sett några resultat av den påstådda omorienteringen. För oss liberaler är frihet ett centralt tema. Vi vill ökaden enskildes svängrum och stärka integriteten. Låt mig ge några konkretaexempel och fråga var socialdemokratin står i dessa fall. Frihet är möjligheten att kunna påverka sin egensituafion, också den ekonomiska. Men då får det inte vara så att den störstadelen av en extrainkomst försvinner i skatter, minskade bidrag och höjdaavgifter. Vi vill minska marginaleffekterna så att många barnfamiljer slipperur fattigdomsfällan, där de inte kan påverka sin situation med egnaansträngningar. Vi vill också efter 1985 fortsätta att sänka marginalskatternaså att fler får behålla hälften av en inkomstökning eller ett extraknäck. Vad sägerOlof om dessa frihetskrav? Frihet är också rätten att få testa en produkfidé eller enaffärsidé på marknaden, oavsett vad politiker, myndigheter ellerbranschföreträdare tror. Om vi inte haft den rätten hade vi varit utanmånga framgångsrika svenska företag. är bara ett exempel. Vi slår vakt ometableringsfriheten och har med oro sett hur ekokommission påområde efter område överväger etableringskontroll. Vad sägerOlof om det frihetskravet? Frihet är rätten att själv få avgöra om man skall varamedlem i ett politiskt parti, en fackförening eller en hyresgästförening. Vivill ge människor den rätten. Kollektivanslutning till politiska partier börförbjudas i lag. Var och en måste ha ovillkorlig rätt att närhelst man önskarlämna en facklig organisation. Hyresgäster som vill förhandla genom en egenförening i stället för hyresgäströrelsen måste få den rätten. Vad sägerOlof om dessa frihetskrav? Frihet är att vara skyddad mot rättsövergrepp frånstatsmakternas sida. Därför har vi t. ex. en särskild lag mot retroaktivskattelagstiftning. Men det finns ett kryphål. Lag om förmögenhetsbeskattningkan formellt antas ända fram till , oavsett om den reellt harretroaktiv verkan. Den möjligheten har regeringen utnyttjat när maninfört en s. k. tillfällig förmögenhetsskatt. Regeringen har tidigare varit beredd attompröva politiska misstag. Det är bra. Men vad säger om dettamisstag? Frihet är också att kunna välja mellan olika alternativ.Folkpartiet har allfid verkat för konkurrens och valfrihet därför att vi troratt det är bra för konsumenterna. På den privata sektorn har vi en särskildlagstiftning för att skydda konkurrensen. Det tycker vi är riktigt. Menkonkurrens och valfrihet är bra för konsumenterna också i andra sammanhang.Därför vill vi ha konkurrens i etern. Vad sägerOlof om det? Frihet ärockså att kunna röra sig fritt i en vacker och orörd natur. alltid slagit vakt omallemansrätten. Men vi vill även se till att ovärderliga naturområden skyddasfrån exploatering och bevaras också för kommande generationer. 1 praktiskpolitik kan det innebära att man gör omistliga naturområden till nationalparkereller att man avstår från utbyggnad av orörda älvar. Det förefaller som om regeringen vill begränsa denfriheten genom att dra ned på anslagen fill naturvårdsmark och genom att byggaut de orörda älvarna. Vad säger omdet? Frihetär tryggheten att veta att information som finns i olika dataregister intemissbrukas och att information inte i onödan lagras. Det är angeläget att vi påolika sätt ser till, att riskerna för sådant missbruk minimeras. Vi har frånfolkpartiets sida sagt nej till att ta bort tillståndstvånget när det gälleratt upprätta och samköra dataregister. Vi vill begränsa användningen avpersonnummer därför att de inbjuder fill samkörningar, och vi vill minska detantal komplicerade regelsystem som ofta är motivet för samkörningar. Det är t.ex. bostadsbidragssystemets utformning som tvingar myndigheter att frågamänniskor med vem de sover . Vad säger omden friheten?' Detär först när vi får svar på sådana här konkreta frågor som vi kan veta något omvad socialdemokraternas omprövning innebär och om det över huvud taget är frågaom en omprövning. Tillsist, herr talman, vill jag sammanfattningsvis ge fem råd till : Pressa nedbudgetunderskottet genom att öka besparingarna! Återupprättaenprocentsmålet för det internationella biståndet! Genomför enfamiljepolitisk reform! Bygg ut friheten för deenskilda människorna! 4 (vpk): inleddes Stockholmskohferensen omförtroendeskapande åtgärder och nedrustning i . Stora, ibland kanskeorealistiskt stora, förhoppningar är knutna till konferensen -förhoppningar omatt den skall kunna bli ett genombrott för nedrustningssträvandena.Konferensens första etapp är begränsad till att enbart ta upp de s. k.förtroendeskapande åtgärderna, och det kommer troligtvis - i dagens spändainternafionella läge - att visa sig vara svårt nog att komma överens också i såpass avgränsade frågor. Konferensenkandock komma att spela en viktig roll. Ett första direkt resultat kan vara åter får i gång dialogen mellan stormakterna och staterna i . Dettaär dessutom absolut nödvändigt för att några framsteg i nedrustningssträvandenaöver huvud taget skall vara möjliga. Vårtlands ställning ger oss särskilda möjligheter att tillsammans med övriganeutrala och alhansfria länder vid konferensen spela en aktiv och medlande rollför att bidra fill en framgångsrik konferens. Den harett starkt stöd i detta arbete, vilket bl. tilluttryck på konferensens öppningsdag, då LO och TCO tillsammans arrangerade enfredsdemonstration i . Detta breda fackliga engagemang för fred ochnedrustning är positivt och visar att fredsrörelsen också i vårt land växer sigallt starkare. Annarskan man kanske säga att 1983 blev ett förlorat är för nedrustningssträvandena.Trots att fredsrörelsen i mobiliserat miljontals människor motutplaceringen av nya euromissiler och för en minskning av kärnvapenarsenalerna,inledde NATO utplaceringen av Pershing 2- och kryssningsmissiler, och som enmotåtgärd började att utplacera kärnvapen i DDR ochTjeckoslovakien. Somett direkt resultat av detta har alla nedrustningssamtal mellan och t. v. avbrutits. I samband med Stockholmskonferensensinledning och efter överläggningarna mellan utrikesministrarna ochGromyko meddelades dock att samtalen i om begränsning av de konvenfionellastyrkorna i kommer att återupptas . Dettager naturligtvis hopp om att dialogen och nedrustningssamtalen skall kunnaåterupptas. Men fortsätter utplaceringen av nya kärnvapen. Densvenska regeringen bör därför tillsammans med andra regeringar i verkaför en frysning av all vidare utplacering av kärnvapen i öst och väst, och förett återupptagande av förhandlingarna för att förhindra att fler kärnvapen allsskall utplaceras. Detspända internationella läget och avsaknaden av framsteg förnedrustningssträvandena kan inte accepteras. Neutrala och alliansfria ländersom bör efter bästa förmåga och vid lämpliga fillfällen söka bidra tillatt bryta ner misstron och misstänksamheten mellan stormakterna och mellanmilitärallianserna. För att med framgång kunna spela en sådan roll måste vårtland konsekvent hålla fast vid vår alliansfrihet och neutralitet -och andraländer måste å andra sidan lika konsekvent respektera vårt lands gränser ochsuveränitet, därför att detta är en förutsättning för normala relationer mellanstormakterna och övriga stater i . Viär överens med regeringen om att förbindelserna med börnormaliseras. Det är vår förhoppning att statsministerns och utrikesministernsöverläggningar med den sovjetiske utrikesministern skall ha kunnatbidra fill detta - och att även det kulturella, tekniska, vetenskapliga ochhandelsutbytet skall kunna återgå till det normala. Kapprustningen,och kärnvapenupprustningen, med nya och alltmer avancerade vapen, har förändratdet säkerhetspolitiska mönstret i och därmed också villkoren för allsäkerhetspolitik. och därmed har på ett helt annat sätt änfidigare dragits in och blivit ett s. k. högspänningsområde. Vimenar att en allt viktigare uppgift för freds- och nedrustningssträvandena iEuropa nu är att söka lägga grunden för ett helt nytt säkerhetspolitisktsystem, ett nytt tänkande, som är byggt på gemensam säkerhet i stället för påden nuvarande kärnvapenavskräckningen. Säkerhetspolifik måste mindre handla omvapen och militärer och mer om fred och nedrustning. Självfallet spelar vidsidan om fredsfrågan den ekonomiska krisen en huvudroll. Runt om i Europahoppas man nu på att konjunkturen skall vända. Här hemma tycker sig regeringenha varit framgångsrik och tror sig kunna se en vändning i den svenska ekonomin.Men bakgrunden är ju ändå att 147000 människor är öppet arbetslösa och att120000 människor är sysselsatta via AMS. I prakfiken är en kvarts miljonmänniskor arbetslösa, och dubbelt så många är utestängda från den ordinariearbetsmarknaden. Att mot denna bakgrund anse sig ha varit framgångsrikförvånar, och det blir inte mindre förvånande om man jämför med vad regeringensade i opposition och vad man lovade i valrörelsen. I opposifion kritiserade socialdemokraterna de borgerligaoch beskyllde dem, med all rätt, för att medvetet ha låtit arbetslösheten öka.De sade då att det farliga underskottet inte var budgetunderskottet, utariunderskottet i sysselsättningen. Socialdemokraterna lovade att prioritera kampen motarbetslösheten. Ungdomarna skulle garanteras arbete och utbildning.Kvinnoarbetslösheten skulle bekämpas. Byggandet skulle öka. Kommunernas barn-och äldreomsorg, sjukvård och kollekfivtrafik skulle byggas ut. Satsningar påenergiområdet skulle ge nya jobb. har snart halva valperioden gått, men ändåhar arbetslösheten inte minskat, och de utlovade satsningarna på nya arbetenhar uteblivit. Jo, enligt vår mening därför att regeringen harbytt fot och övertagit de borgerliga partiernas maniska fixering vidbudgetunderskottet. är kampen mot arbetslösheten Underordnad kampen motbudgetunderskottet, och i årets budget prutar regeringen t. o. m. på anslagentill AMS. Det är eller som försvinner- ett någotmärkligt sätt att prioritera kampen mot arbetslösheten. Vi anser att regeringen har en farlig övertro på attexporfindustrin, med sina höga vinster, skall öka investeringarna ochsysselsättningen. Inga tecken tyder på att industrin ökar sina investeringar,trots rekordvinsterna, som närmar sig nivån . I stället för att leva upp fill vallöftena och med kraftangripa arbetslösheten, uppmanar nu regeringen gång på gång de fackhgaorganisationerna ~ framför allt LO - att acceptera rekordvinsterna och attarbetarna skall visa återhållsamhet i avtalsrörelsen. Sådana här förmaningaroch delvis förtäckta hot fick vi vänja oss vid med borgerligaregeringar - men de borde vara främmande för den här regeringen. har flertalet löntagares reallöner sänkts.Enligt är pä väg att bli ett låglöneland. En svenskindustriarbetare tjänar under genomsnittet för en industriarbetare iVästeuropa, samfidigt som exportindustrin och storföretagen redovisarrekordvinster, utan att öka investeringarna och sysselsättningen. Att i det läget uppmana löntagarna att hålla igenlönekraven är något utmanande. Regeringen säger ju inte någonting tillnäringslivet. Den är prakfiskt taget tyst när det gäller näringslivets ansvaroch den investeringsstrejk som det f. n. i själva verket bedriver. Som vi sagt begär ingen att regeringen från ettår till ett annat skall kunna klara alla problem. Det är orimligt att ställadetta krav.