prot · G70911 · 1983-12-31 00:00:00 — Den sysselsätter irunt tal 300 000 människor i vårt land, och den finns i många glesbygder ochsmåorter. Från sysselsättningspolitisk och regionalpolitisk synpunkt är dendärför mycket intressant. Det finns mänga andra perspektiv också, men det finnsalltså två huvudaspekter: ekonomin och de sysselsättningspolitiska ochregionalpolitiska synpunkterna. Det är väl dessa som man främst tar fram i denpolitiska debatten. Detta är det positiva. Men det finns en annan sak, som manbortser från i den politiska debatten och inte poängterar tillräckligt. Skogsnäringen är en näring som är helt beroende avvärldsmarknaden och världskonjunturen. Vi skall ha klart för oss att det är enytterst ringa del av skogsnäringens produktion som avsätts inom det här landet.Huvuddelen går ju på export. Jag tycker man alldeles för litet uppmärksammarden här problematiken. Vi är ju beroende av världsmarknaden, och vi är beroendeav världskonjunturen. I går nämnde jordbruksministern i sitt anförande attlandet på grund av råvarubrist under högkonjunturen i slutet på 1970-taletförlorade ett antal miljarder - antalet varierar i olika tappningar. Det hävdasfrån främst socialdemokratiskt håll att vi har tappat valutainkomster på grundav råvarubrist. O. K., låt oss säga att det är så. Vi hade problem med råvaruförsörjningen till industrin vid det tidsskedet. Men, herr minister, jag har i flera debatter tidigareframfört, och jag vill göra det nu också, att det hade sina skäl. Vi skall haklart för oss att mider högkonjunturen gjorde svenskskogsindustri stora vinster. Man tillförde landet stora valutainkomster. Vidden lägkonjuntur som kom 1976-1977 införde man från politiskt håll - vi behöverinte lägga skulden på något särskilt politiskt parti - ett lagerstöd. Rättstora pengar tillfördes näringen. Jo, industrin fortsatte att köra för fullt i enlågkonjunktur, när det inte fanns avsättning för produkterna. Man köptevedråvaran till oförändrade priser, och man producerade på lager. Om vår Herrehade varit god och konjunktursvängningarna hade följt det vanliga mönstret, ärdet möjligt att man hade rott det hela i land. Men sä blev det inte.Konjunktursvackan varade längre än normalt, och vi kunde inte hålla ut. Detinnebar att skogsindustrin, främst då massaindustrin, av likviditetsskäl ficksälja sina lager till mycket, mycket låga priser - till stor del till . Industrin hade under lågkonjunkturen producerat storavolymer och hade ingen vedråvara i lager. När vi då gick in i högkonjunkturenvar skogsnäringen - till följd av politikernas missgrepp med lagerstödet -dränerad på kapital, massa och råvara. Jag sade tidigare att skogsnäringen ärhelt beroende av världskonjunkturen. I detta fall hade den kommit i obalans medkonjunkturutvecklingen. Skogsnäringen fordrar en verksam och aktivmarknadsekonomi. Från stubben, över säljaren och förädlaren fram till köparenär det marknadsekonomin som talar, som inverkar pä avsättningen osv. är vi, herr statsråd, i balans, och en nödvändighöjning av priset pä skogsråvara har ägt rum. Den kritik frän regeringshåll ochfackligt håll som har riktats mot denna prishöjning är helt obefogad och visarpå stor inkompetens når det gäller att förstå hur en virkesmarknad fungerar. Jordbruksministern sade i går att nivån på avverkningarnai stort sett ligger där den skall. Jag kommer inte ihåg den exaktaordalydelsen, men innebörden var denna. Jag håller med om att virkesflödet fungerar, eftersom det förra säsongen avverkades rätt stora volymer. Jagvill dock poängtera att det på sina håll finns en tendens till attskogsindustrin-alltså inte bara sågverksindustrin utan även massaindustrin-nuär på väg att ytterligare bjuda över de överenskomna priserna, som främstfinansdepartementet ansåg vara för höga. Marknadsekonomin har här genomprismekanismen visat att den fullgör sin tjänst och att den fungerar, bara vifår jobba efter naturliga förutsättningar. Det varden sidan. Sedan skulle jag vilja ta upp ett annat spörsmål. har skogsbruket drabbats av olika lagstiftningaroch förslag till sådana. Jag tror inte att det hargått ett enda år utan att skogsvårdslagen har ändrats. fattaderiksdagen beslut som berör den framtida skogspolitiken. Majoriteten fattadebeslut om minimiavverkningar, gallringsplikt m. m. Den del av regeringens förslag somgällde skogsavgiften kom aldrig så långt som till riksdagsbehandling. Detförslaget kritiserades ned av lagrådet. Det fanns en stark opinion motförslaget ute bland de privata skogsägarna, och förslaget föranledde storademonstrationer och viljeyttringar. Regeringen drog naturligtvis den riktigaslutsatsen att förslaget var ogenomförbart och att man inte borde lägga framdet. Från skogsbrukets sida trodde vi då att den missbedömningsom regeringen hade gjort skulle leda till att den lade alla liknande förslagpå hyllan. sprids emellertid uppgifter om en departementspromemoria somskulle kunna ligga till grund för ett framtida skogsbeslut. Denna promemoria äranmärkningsvärd, herr minister. I promemorian talas om skogsavgifter. Dem behöver jag inteberöra här. Den debatten har vi fört tidigare, så jag bara åberopar den. Mendet talas också om förfogandelagar och om lagar som inte har tillämpats i dethär landet sedan krigstiden. Det talas om lagar som skulle ge den skogligamyndigheten rätt att ålägga skogsägare att avverka. Det är alltså renatvångslagar, krigslagar. Det måste vara förödande för svensk skogsnäring om det härgenomförs. Det kommer att sätta marknadskrafterna helt ur spel. Det kommer attslå sönder alla möjligheter till prisöverenskommelser. Det kommer att varanästan ogenomförbart, därför att vi icke kommer att få skogsvårdsstyrelsenspersonal att tillämpa sådana här lagar. Det kommer, herr minister, att innebäraett helt nytt samhällssystem. Vi säger definitivt från moderat håll: Förslagetmåste avvisas, om det kommer på bord. Man talar vidare i denna departementspromemoria ompreliminär skogsbeskattning, och ett sådant förslag kommer också att avvisas.Vi har hitintills icke funnit någon grund på vilken vi kan skapa en rättvis beskattning.Det talas om den finska modellen. Det är intressant att är den nationsom har den största råvarubristen och de största problemen . Ändå har mandenna skattelagstiftning. Ministern talar om rådrum: Vi har vunnit rådrum för attfinna formerna för en diskussion med näringen. Jag uppmanar ministern: !Lyssna noga på näringen, och lägg på minnet vad näringen säger! Det talas om en höjning av skogsvårdsavgifterna från 0,5 %till av skogsbruksvärdet. Det innebär en ny skatt på skogsbruket istorleksordningen 170 milj. kr. Jag har siffror som visar att med de nyaskogsbruksåtgärderna har man sådana ekonomiska problem när det gällerskogsallmänning-arna i , att de inte kommer att kunna ge någon somhelst skogsutdelning . Det visar skogsbrukets lönsamhet. Och får manytterligare kostnadsstegringar kommer man att hamna mycket snett i dessasammanhang. Alla dessa åtgärder och den diskussion de harföranlett kan komma att påverka avverkningsbenägenheten hos skogsägarna.Skogägarna reagerar kolossalt negativt inför förslagen som kommer.Råvaruförsörjningen till skogsindustrin kan äventyras. Här har den ansvarigeministern ett stort ansvar, och han bör ta över styrningen av politiken. anföranden framfört åsikten att departementet merstyrs av en LO-dominerad arbetsgrupp än av ministern. Jag har ännu inte haftorsak att revidera denna uppfattning, och jag vill uppmana ministern attförsöka ta ett grepp om departementet och verkligen vara den som styr och dålyssna på näringen i detta sammanhang. När det gäller skogspolitiken finns det ytterligare ettproblem, som också berördes här i går. Det finns ett stort hot motskogsnäringen, jag åsyftar därmed på försurningsproblematiken. Från främstCentraleuropa när oss skrämmande rapporter om skogsdöd och stora skador.Detta kan radikalt förändra vår virkesmarknad . Kortsiktigt kan detinnebära att stora avverkningar av död skog, främst barrskog, i kommeratt verka pristryckande. Man kommer att exportera stora kvantiteter, och vi fårsänkta råvarupriser. Långsiktigt får vi en sämre lönsamhet i skogsbruket. Om viklarar vår försurningsproblematik och kan hålla våra skogar intakta, kan detlångsiktigt innebära en mycket stor tillgång för denna nation. Ministern tog i går upp samarbetet inom omförsurningsproblematiken, och det gladde mig. Jag hävdar att samarbetet inomEuropa nu måste ytterligare utvidgas. Föroreningskällorna inåste elimineras,och de kostnader detta medför måste tas. Ministern talade om ett nordiskt samarbete för att aktivtarbeta inom det europeiska åtgärdsprogrammet. Målsättningen skulle vara attreducera svavelutsläppet till . Det ger mig anledning att hysanågot större optimism än den jag haft . Jag vill sägatill ministern att här finns utrymme för de samtal och det samråd, inte barainom näringen utan också mellan de olika politiska partierna, som man harefterlyst. Från vårt parti är vi beredda att medverka i diskussionerna. Viskall ha klart för oss att vi ensamma förmår litet, men att vi gemensamt kanpåverka utvecklingen i . , herr talman, ett råd till ministern: pånäringen! Den tar sitt ansvar. Vidare: Lät oss gemensamt arbeta för att isamråd med övriga europeiska nationer lösa försurningsproblemen! fick jag inte tillfälle attreplikera de talare som i sina anföranden berört frågor inom ramen förjordbruksdepartementets arbetsområde. Jag börjar med att göra det . i , och BörjeStenssons inlägg gick i stort sett ut på aU det var onödigt att tillsättalivsmedelskommittén för att se över konsekvenserna för jordbrukspolitiken ochlivsmedelsförsörjningen av den ekonomiska utvecklingen under de borgerligaregeringsåren. Det var inte nödvändigt med en ny jordbrukspolitik bara därföratt landet bytte regering, sade . Det borde kanske den borgerligaregeringen ha tänkt på 1977, när man trots en enhällig jordbruksutredning däralla partier var representerade formulerade en ny målsättning för jordbrukspolitiken. påstod att det då var första gången man skrev in inkomstlik- ställigheten för jordbrukarna i de jordbrukspolitiskamålen. Det är fel. Det som hände var att man gjorde jordbrukarnasinkomstutveckling till ett' huvudsyfte för jordbrukspolitiken, medankonsumenternas krav blev ett slags andrahandsintresse. Socialdemokratin menar att huvudsyftet medjordbrukspolitiken och med den livsmedelspolitik vi vill föra inåste vara atttrygga vår livsmedelsförsörjning. Att jordbrukarna får en med övriga grupper isamhället likvärdig standard och att konsumenterna får livsmedel av godkvalitet till rimliga priser skall därvid vara med varandra jämställda mäl. Medandra ord: Livsmedelspolitiken måste kunna mötas med förtroende och förståelseav såväl konsumenter som producenter. menade att det bara var socialdemokratinsom var oroad av de ekonomiska konsekvenserna av överskottsproduktionen. Jaghävdar mycket bestämt att vi delade den oron med LRF och därmed ocksåuppfattningen att man måste analysera frågan om vart detta skall bära hän. Menom jag har förstått de borgerliga talarna rätt, är detta inget problem attfästa sig vid. talade om att socialdemokratin genomprispress ville slå ut unga, nyetablerade jordbrukare. Det är i stället så attregeringen i direktiven till utredningen understrukit att åtgärder för attuppnå en bättre fördelning av det totala stödet till jordbruket mellan olikajordbrukarkategorier bör övervägas, varvid den situation som nyetableradejordbrukare eller de som gjort stora investeringar oförskyllt hamnat i genomden ekonomiska utvecklingen under de borgerliga aren särskilt skalluppmärksammas. LRF inser, såvitt jag förstår, att stigandelivsmedelspriser och ökad volym inte är en framkomlig väg att förbättrajordbrukets lönsamhet i nuvarande ekonomiska läge. Jag hänvisade i mittinledningsanförande i går till den realistiska syn på möjligheten att förbättralönsamheten i jordbruket som kommer till uttryck i den kostnadsjakt inomlivsmedelsförsörjningens olika delar som LRF anser det angeläget att stimulera.Man säger att kostnadsjakten kan innefatta en mängd frågeställningar. Jag vill här citera den bok näringspolitiskaavdelning gett ut i ämnet. Man tar upp sådana frågeställningar som: Förvaltasoch utnyttjas alla produktionsresurser på bästa sätt? Vilka inöjligheter finns att spara produktionsresurser?Var finns "onödiga produktionskostnader"? Var finnseffektiviseringsmöjligheter som inte utnyttjas? Var finnsnya, ekonomiskt bättre produktionsområden, metoder, teknik? Finns detnya och bättre produkter? Hur uppnåen bättre produktionsbalans? Dessa frågor, säger man, gäller alla som pä något sättarbetar i och med lantbruk. Man säger också i den här boken att mängalantbruksföretag har en svag ekonomisk planering. "En del kan skyllas påden överoptimism som funnits inom lantbruket liksom i samhället i övrigt underen följd av år. Man har inte varit så noga med att planera investeringsåtgärderoch analysera vad som kan göras för att få goda produktionsresultattill lägre Jag citerar här vad som står i den boksom LRF har gett ut. Mycket beror också på, säger man, att vi förlitat oss päinflationen som en ekonomiskt progressiv kraft som kunnat hjälpa oss att iefterhand komma till rätta med onormala kostnader. Jag tycker att detta är ett utomordentligt realistisktsätt att se på dagens situation inom jordbruksnäringen och på en rad andraområden. Det är den här diskussionen som vi måste föra överallt i samhället. Vimåste på alla områden göra vad som är möjligt för att hållakostnadsutvecklingen under kontroll. Det inser alltså också LRF. Vad vi då måste fråga oss är - och det är det intressantasom kommer in i bilden i den debatt som förs - om den automatiskaindexberäkningen av kompensationen för produktionskostnaderna, såsom den nu ärutformad, ger stöd till den kostnadsjakt och produktionsanpassning som allainser vara angelägen, eller om den automatiska indexberäkningen medverkar tillatt konservera förhållanden som vi vill förändra. Det är ju inte fråga om attkostnadskompensation inte skall utgå utan i vilka former den skall utgå. Det ärdet debatten kommer att gälla. Målet är inte, som tycks tro, att slå utproduktionsresurser och kasta ut människor i arbetslöshet. Målet är attutnyttja produktionsresurserna på ett sätt som bättre svarar mot vårt landsbehov och är mer ekonomiskt riktigt. gav själv exempel pä vadsom kunde göras: Mera proteingrödor i stället för import av kraftfoder,energigrödor, minskning av kemikalieanvändning till skydd för miljön osv. Detär om dessa frågeställningar som vi bör föra diskussionen. tog upp frågan om sockerbetsodlingen. Däromhar framställt en interpellation till mig, som jag skallbesvara. Därför skall jag inte föra den debatten här och - vi får ta den ianslutning till besvarandet av interpellation. Jag vill emellertid säga någonting på den här punkten.Regeringen har uttalat exakt detsamma som uttalades i den borgerligaregeringsproposition nen när det gäller att bereda utvecklingsländernaett tillträde till den svenska marknaden på av vår försörjning. Detuttalandet godtogs då av såsom ordförande i jordbruksutskottet.Regeringen har tillagt att de arbetstillfällen som sockernäringen ger iSverige är så värdefulla ur regionalpolitiska och sysselsättningspolitiskasynpunkter att hänsyn härtill måste tas när det gäller den takt i vilken dettaimportutrymme kan ställas till förfogande. När det sedan gäller inlägg vill jagsäga att vi tydligen är överens om skogsnäringens tunga roll i vår ekonomi. Viär överens om att vi är beroende av världsmarknaden. Det var emellertid inte såatt den borgerliga regeringen inte insåg att vi i en god konjunktur tappademarknader, exportinkomster och arbetstillfällen. Även den borgerliga regeringenkonstaterade att detta var vad som skedde 1979 och 1980 och att vi inte utanvidare kunde låta det fortgå.Man tillsatte ju en virkesförsörjnings-utredningför att möta dessa problem. De flestaskogsägare sköter sig utomordentligt väl, och har vi en god Torsdagen den 20 oktober 198:5 avverkning.Den fråga jag måste ställa till Lorentzon är följande: Är det klokt att vi baralitar på att den situation som vi alla såg nackdelarna av var enengångsföreteelse och att den inte kommer att återupprepas? Eller är det inteklokt att vi , när vi har ett rådrum, försöker diskutera oss fram till vilkaåtgärder vi skulle kunna vidta för att motverka att vi på nytt hamnar i ensådan siutation? Om vi bara litar på att detta inte skall bli fallet och ändåen vacker dag hamnar i den situationen, tvingas vi pä nytt att tillgripa dåligtförberedda åtgärder, till nackdel för näringen och för alla som är beroende avdenna, till nackdel för landets ekonomi. Vad vi är ute efter är att försökadiskutera oss fram till en lösning. Jag sade i mitt inledningsanförande i går att det ännuinte finns några politiskt förankrade förslag. Det som har stått i tidningarnahar alltså inte någon politisk förankring. Vi skall när vi fått fram förslagdiskutera dessa med parterna. Vi har sagt att parterna också är välkomna att idetta sammanhang komma med sina egna synpunkter. Slutligen ett par ord till i Hallstahammar.Till de frågor som det kan finnas anledning att diskutera i anslutning tillpropositionen om den ekonomiska politiken får vi återkomma när denna är färdigför presentation. 40ARNE i () replik: Jag gjorde i går en längre tillbakablick änjag vanligtvis brukar göra i dessa debatter. Jag gjorde det av ett enda skäl.Det fanns enligt mitt förmenande fog för att erinra om den diskussion vi har omöverbalans-frågorna. Vi bör sätta in dessa i sitt rätta sammanhang. Då kan någon kanske säga att det inte är nödvändigt att gåtillbaka i tiden. Nej, det kanske det inte är. Men eftersom detframstår som en olycka för nationen att vi får en gott skördeår och att vikanske under loppet av producerar litet mer än vi behöver för den egnaförsörjningen, bör vi ändå erinra oss att det inte är sä länge sedan det varfattigdom i . Därför bör vi enligt mitt förmenande nyansera debatten ochsäga att goda skördeår är någonting som vi undantagslöst skall glädja oss ätoch vara tacksamma för. Vi bör med gemensamma ansträngningar försöka avsättaprodukterna så att de kommer de människor till del som behöver dem. Vi bör integå här hemma och vara så hjärtans bedrövade över att det vuxit för mycket igen. Detta ger mig anledning att säga några ord om den sockerdebattsom kom upp . Jag delar den uppfattning som framfördes av EinarLarsson om regeringens inställning till våregen sockerareal. Jag vill gärnafråga , om det inte vara dumt av och centerpartietatt inte rösta för den moderata motionen. Repliken får inte avse anförande. 42 i (): Jag ville bara göra enhänvisning till kloka anförande i går, men det kom kanske attmissförstås. Vi delar, jordbruksministern, uppfattningen att denbegränsning som är på gång i denna fråga inte gagnar saken. Regeringens förslagi våras innebar att man tyckte att två goda sockerår i var skäl attinföra en minskning med och följaktligen minska densvenska sockerodlingen. Vi ansåg att det inte fanns underlag för att pågrundval av skördeutfall minska sockerarealen. Jag tror att vi underden betkampanj som pågår i betdistrikten har fått besked om att vårbedömning på den punkten var riktig. Det kan komma att framstå somutomordentligt illavarslande för jordbruket om man i den kommitté som nuarbetar med livsmedelspolitiken på en gång skall företa två saker. Maniscensätter den omvärdering av de jordbrukspolitiska målen som aren avuppgifterna för kommittén, som man förändrar spelreglerna, med andraord den indexering som jordbruksministern alldeles talade om. Skall dettaske pä en gång, kan det innebära en utomordentligt dramatisk förändring. Jagvädjade i går till jordbruksministern att försöka ändra synsättet på de här tvååtgärderna i kombination. Vi kan säkert klara det ena eller det andra, men vi kaninte klara båda, för det kan innebära en dramatisk förändring för svenskjordbrukspolitik. Det tror jag är det som mest oroar svenska jordbrukare. 43EINAR () replik: tar återigen upp frågan omprioriteringen mellan olika mål inom jordbrukspolitiken. Han anser att målet omen inkomstlikställighet har prioriterats för högt under de gångna fem sex åren.Jag vill då fråga: Anser statsrådet att näringen har överkompenserats på grundav den här prioriteringen? Anser statsrådet alltså att det fanns anledning attbeställa ett nytt prisregleringssystem för att klämma näringen hårdare? Pånågot annat sätt kan inte den här kritiken tolkas. I nästa mening säger att han anser att man skall förstärka ställningen för de unganyetablerade jordbrukarna. Vi avvaktar med spänning vilka förslag som kan kommai propositionen om förstärkningar för de unga nyetablerade svenskajordbrukarna. citerar gärna LRF. Det han läste uppskrevs i en situation då man inom LRF och mänga andra kretsar alltjämt hadekvar illusionen att en utredning vore nägot slags universallösning, enmirakelmedicin som plötsligt skulle förena alla oförenliga mål. Jag vill inteundervärdera betydelsen av en utredning och en genomlysning, men jag har helatiden varnat för övertron på vad en utredning kan åstadkomma för märkligasaker. Jag vill välkomna diskussionen om en komplettering av dennuvarande jordbrukspolitiken, så att vi fåren proteinbalans inom landet genomsatsning på nya alternativa grödor för t. ex. energiproduktionen. Man skullekunna satsa på export av högförädlade livsmedel och över huvud taget göra någotbra av jordbruket. Kan vi resonera i dessa termer, då behöver inte kontroversen vara så stor. Däremot pekar regeringensutspel när det gäller sockret i motsatt riktning. Skall man ta hänsyn till deregionalpolitiska kraven, får man följa den eniga sockernäringskommitténs.Fabriksarbetareförbundet inräknat, förslag om en minst 95-procentigsjälvförsörjningsgrad. 44 () replik: Det är ändå en sänkning av priserna manförsöker åstadkomma när man vill motsvara de förväntningar som väcks hossvenska folket när man talar om sänkta livsmedelspriser. Man kan då fråga sighur priserna skall kunna differentiers, så att de unga, nyetableradejordbrukarna hålls skadeslösa. Livsmedelspolitiken omfattar ju hela kedjan frånråvaran fill maten på bordet i svenska kök och matvrår. Ytterligarekostnadsjakt måste innebära att effektiviteten måste öka. Då frågar man sig: Påvilket sätt? Skall det ske genom mer stordrift? Skall det ske genomhögre hektarskördar, och i så fall med ökad tillförsel av gödningsämnen, merutvecklad maskinteknik eller effektivare jordbearbetning? Kan en inriktning motmer naturenliga odlingsmetoder i det svenska jordbruket bli ett av resultatenav den livsmedelspolitiska utredningen? Får vi då också en kostnadskalkyl ochen beräknad tidsperiod för övergången till ett jordbruk mer i enlighet medåkermarkens ekologi? Därmed citerar jag rubriken på ett forskningsprojekt vidSveriges : Åkermarkens ekologi. Jordbruket är ju liksomskogsbruket intimt knutet till miljöpolitiken. När det gäller skogsbruket och skogspolitiken tror jagnästan att det är lämpligt att erinra om 1 § i skogsvårdslagen , somvi då var överens om: "Skogsmark med dess skog skall genom lämpligtutnyttjande av markens virkesproducerande förmåga skötas så att den varaktigtger en hög och värdefull virkesavkastning. Vid skötseln skall hänsyn tas tillnaturvårdens och andra allmänna intressen." Det förefaller mig som om -förmodligen under tryck från industridepartementet och kanske även från facketpå träindustrisidan - mycket hårt driver frågan att virkesutbudet måste öka.Och det skall tvingas fram inte med hänsyn till markens virkesproducerandeförmåga utan snarare med tanke på jämn sysselsättning i skogsindustrin. Attträexporten är konjunkturkänslig är tydligen glömt. Från sida kommer vi att noga och kritisktfölja förslag om de här tvångslagarna i skogsbruket. De andasdålig tilltro till skogsägarens kunnighet och ansvarstagande. Tvångslagar avantytt slag är också ett hot mot miljön. måste ståstarkt mot reglerings- och exploateringskrafterna, vilka tycks finnas välföreträdda i övriga berörda departement. 45HANS i (vpk) replik: Herr talman!