prot · G709152 · 1983-12-31 00:00:00 — Jagvill också tiUägga - det är något som jag har tagit upp i min motion: Ungdomarpå psykiatriska kliniker och liknande vårdanstalter, ungdomar som ärhandikappade, psykiskt sjuka, utvecklingsstörda eller alkohol- ellerdrogberoende, har väl samma behov av skydd mot att bli sexuellt utnyttjade avpersoner som har tillsyn över dem, vare sig de intagits på ansökan eller-detenda som man i propositionen vill straffbelägga - på grund av myndighetsbeslut. Dessutom föreligger det alltid behov av det nu gällande allmännaförbudet mot att i annat fall sexuellt utnyttja underårigs beroende ställningt. ex. i anställningsförhållanden. Viden av Föreningen föranstaltad enkät till föräldrarna tilleleverna på mellan- och högstadiet i var det mellan90 och av de svarande föräldrarna som sade ja till att behållastraffstadgandena mot sexueUt utnyttjande av underårigs beroende ställning.Omkring 10 000 personer har, som jag redan har nämnt, med sinanamnunderskrifter protesterat hos justitieutskottet. Detta visar väl huropinionen ligger i vårt land . Man talar här om en Uberalare syn. När jag tänkerpå innebörden i ordet Uberalare - friare - finner jag det upprörande. Från kristensynpunkt tycker vi att det är alldeles felaktigt att ta bort ett bra stadgande.Det är så mycket skada som har vållats av den upplösning som har skett när detgäller den kristna etiken. Jag vill allvarligt vädja till kammaren att stödjareservation nr 1. Jag viU också instämma i vad och här . 188 (): Jag kommer i mitt anförande att ta upp två av yrkandena i motion 2568 av . fl., nämligen dels den del i 6 kap. 5 § som gäller sexuellt umgänge medsyskon, dels den del i 6 kap. 7 § om sexuellt ofredande som gäller den somblottar sig eller begår liknande handlingar. Motionärernamenar att regeringen falUt undan för en ålderdomlig syn, då en kriminaUseringav sexuellt umgänge med helsyskon bibehålls, och yrkar att bestämmelsenavskaffas. Sexualbrottskommitténmenar att frivilliga sexuella förbindelser mellan vuxna personer ej skallbestraffas även om parterna är nära släkt. Kommitténs förslag på den härpunkten fick emellertid ett mycket negativt mottagande, och även i den del sominnefattar sexuellt umgänge med syskon har flera remissinstanser stäUt signegativa eller uttryckt sin tveksamhet till en avkriminalisering. Tidenär inte mogen för en förändring. Det ligger helt i Unje med den allmännarättsuppfattningen att ha kvar bestämmelsen. Ett avskaffande skulle kunnaundergräva en aUmänt uppfattad tabuföreställning och komma att få ensådan innebörd som att sexuellt umgänge med syskon i princip är accepterat. Mankan inte helt bortse från såväl etiska som arvsbiologiska aspekter för attbehålla bestämmelsen. Utskottethar gjort den bedömningen att de skäl som talar för en kriminalisering vägeröver de skäl som kan anföras emot. Detrör sig om ytterst få faU, och utskottet vill peka på att det finns utrymme föråklagare och domstol att avstå från åtgärder, vilket också remissinstansernaansett som nödvändigt, i de fall då det inte finns något intresse frånsamhällets sida att ingripa. Vidareyrkar motionärerna att blottande eller liknande handlingar mot vuxna ej skallbehandlas som sexualbrott. De anser att det är fullt tillräckligt att de sombegår sådana handlingar döms för förargelseväckande beteende. Närkriminaliseringen genom fick sin nuvarande utformning åberopades intresset av att vid behov kunna underkasta gärningsmannen behandling. Det pekades också särskilt på risken att de kunde göra sig skyldiga till allvarliga sexualbrott. Huruvidablottare är farliga eller ej råder det delade meningar om.Sexualbrottskommittén menar att undersökningar visar att blottare som regel ärofarUga, medan flera remissinstanser pekar på att det finns utredningar som-visar att män som gjort sig skyldiga till blottande, senare också gjort sigskyldiga till allvarliga sexualbrott. Blottande upplevs somsynnerligen'obehagligt. De som utsätts för detta är ofta osäkra pågämings-männens avsikter och uppfattar situationen som mer hotfullän vad avsikten varit. Sammantagetkan sägas att åtskilliga instanser är negativa eller tveksamma till enavkriminaUsering av blottande eller Uknande handlingar. Utskottet anser attsådana gärningar som innebär att någon på ett uppenbart sedlighetssårande sättuppträder anstötligt mot någon annan bör vara kriminaliserade genom särskildreglering. Meddet anförda yrkar jag avslag på motion 2568 i berörda delar och bifall tillutskottets hemställan. 189 ANN-CATHRINEHAGLUND (m): Inledningsvis vill jag uttrycka min tillfredsställelse över att vi nu äntligendiskuterar en revidering av bestämmelserna rörande sedlighetsbrott. En reformär utomordentligt angelägen, inte minst för att stärka den svagare partens -oftast kvinnans - ställning. Utredningsarbetethar, som påpekats här , varit omfattande och väckt storuppmärksamhet i den allmänna debatten. Debatten har väckt upprörda känslor tillliv. Vi kan dock nu konstatera att debatten och reaktionerna i viss mån varitpositivt vägledande vid utformningen av reformförslagen. Detta gällerexempelvis den s! k. incestparagrafen, och det är bra. Påett par punkter är dock förslagen inte tillfredsställande. Den första punktengäller frågan om sexuellt umgänge mellan lärare och elev. I den frågan vill jaghänvisa till vad anfört tidigare och yrka bifall till reservation 1. Denandra punkten gäller frågan om juridiskt biträde. Ett flertal motioner, bl. a.2565 av och 2566 av m. fl. tar upp frågan omjuridiskt biträde för den som utsatts för sexuellt övergrepp eller misshandel.Motionskraven är uttryck för uppfattningen att lika väl som den som utsatts förvåldsövergrepp kan behöva få medicinsk hjälp för sina kroppsliga skador ochsocial hjälp för att eventuellt reda ut familjesituationen och vara ett socialtstöd, krävs också juridisk hjälp under förundersökning och rättegång förmålsägande. Dettahar man insett i och , såsom också framgår av utskottsbetänkandet.I dessa länder skaU polisen redan då t. ex. en kvinna gör anmälan om våldtäkt upplysahenne om hennes rätt att få juridiskt biträde. Hon behöver inte underkastasig.förhör hos polisen utan att ett juridiskt biträde är närvarande. Detjuridiska biträdet har rätt att vara närvarande vid förhör med kvinnan såvälunder förundersökningen som under rättegången och kan ställa ytterligare frågortill kvinnan. norska bestämmelserna sägs uttryckligen att biträdet skall tillvaratamålsägandes intressen i samband med fömndersökningen och vid huvudförhandlingensamt att biträdet skall ge målsäganden den hjälp och det stöd som eljest ärnaturligt.och rimhgt i samband med saken. Jagär bestört över att inte regeringen och sedan utskottet har följt systemet iDanmark och , i synnerhet som det systemet överensstämmer med vad somförordas i motioner av representanter för de politiska kvinnoförbunden iSverige och av företrädare för kvinnohus och kvinnojourer samt av jurister.Det är ju i synnerhet de som arbetar i kvinnohus och kvinnojourer som har långpraktisk erfarenhet av hur viktigt det är att vara bevandrad i den juridiskaterminologin och atmosfären under polisförhör och i rättegångssalar. Attha varit utsatt för ett sexuellt övergrepp eller annat våldsövergrepp är mycketnedbrytande. Självförtroendet är oftast totalt knäckt. Att förordna enkontaktperson enUgt socialtjänstlagstiftningen innebär ett värdefuUt personligtstöd, men det räcker inte. En social kontaktperson kan inte som ett juridiskt biträdeeller ombud på ett naturligt sätt ingripa och ställa kompletterande frågor ochförhöra målsäganden. Hela processen - anmälan, fömndersökning, förhör,rättegång och dom är för de flesta en främmande och pressande upplevelse. Ettsocialt personligt biträde, en social kontaktperson, kan här inte ersätta enjurist. Omett juridiskt biträde kopplas in genast kan också polisförhören blieffektivare. Skadeståndsfrågorna kan komma upp på en gång, vittnen och annanbevisning, t. ex. läkarintyg, kan föras fram tidigare, och rehabilitering kanpåskyndas. Sannolikheten för att brottet beivras är större. Visserligenskall polis och åklagare tillvarata kvinnans intresse. Säkerligen har man djupmedvetenhet om detta och goda ambitioner. Men särskilt åklagarensarbetsbelastning är ju omvittnat stor, och man kan svårligen tro att åklagarenskall hinna att aktivt ge det stora juridiska stöd som krävs genom denrättsliga processen inkl., fömndersökning. Attpropositionen föreslår särskilda utbildningsinsatser för alla som kommer ikontakt med dem som utsatts för övergrepp är bra. Men det ersätter inte hellerbehovet av ett juridiskt biträde. Detär en mycket viktig rättssäkerhetsfråga att de som utsatts för någon. form avsexuellt övergrepp eller misshandel får nödvändigt bistånd under hela deträttsliga förfarandet - ett juridiskt bistånd. Detta är viktigt dels för attden som utsatts för våldsövergreppet trots knäckt självförtroende,chocktillstånd och pressande förhör skall kunna uppleva balans och rättvisaunder det rättsliga förfarandet, dels för att de som utsatts skall våga anmälaoch underställa sig förhör. Mörkertalen när det gäUér den här typen av brott ärstora. Utskottet säger också att det onekligen finns skäl som talar för attmålsäganden får ett juridiskt biträde, men föreslår det inte - och det ärmycket beklagligt. Reservation3 av och i tar upp kravet på en generellrättighet inom rättshjälpens ram för målsägande i de fall det här gäller att fåett juridiskt biträde. Denna hjälp bör erbjudas målsäganden så snartbrottsanmälan skett eller brottet eljest blivit känt för poUsen. Hjälpen börliksom rättshjälp genom offentligt biträde vara kostnadsfri. Jag instämmeri reservation 3 och kommer att rösta på den. Idetta anförande instämde , och iVisby (alla m). 190 (): Jag vill också säga äntligen - äntligen är vi beredda att gå tillbeslut om en omfattande förändring av lagstiftning m. m. kring sexualbrotten. Flerahar redan beskrivit den 13-åriga trassliga väg av utredande som föregått dethär betänkandet, och mot den bakgmnden finns det alltså all anledning att kännatillfredsställelse över att vi står inför en genomgripande förändring avsexualbrottslagstiftningen. Jag vill också hävda att beslutet kommer att kunnafattas i stor poUtisk enighet. Det viU jag understryka trots att det finns trereservationer i delfrågor till justitieutskottets betänkande och att det ärreservationer som helt naturligt dominerat debatten här i kammaren . Dettafår dock inte överskugga det faktum att vi faktiskt är överens omhuvudinriktningen för den nya lagstiftningen och dess tillämpning. Jagskall avstå från att räkna upp allt som är bra i propositionen och i stället taupp en punkt där jag känner mig tveksam. Det gäller frågan om s.k. juridisktbiträde, dvs. någon form av juridiskt sakkunnig stödperson som skulle kunnabiträda målsägaren/kvinnan under den rättsliga processen, alltifrånförundersökning till domstolsförhandling såväl i sexualbrotts- somkvinnomisshandelsmål. har menat att det här skulle kunna inlemmas i den allmänna rättshjälpen,andra vill göra det helt kostnadsfritt. Kravet har vuxit fram ur deerfarenheter som alla de frivilliga kvinnojourgrupperna gjort i samband med denrättsliga prövningen av de fall som dessa grupper kommit i kontakt med. Av denanledningen finns det goda skäl att vara mycket lyhörd för detta krav. Sexualbrottskommitténansåg att de förändringar i lagstiftning och tillämpning som föreslogs, ikombination med de möjligheter som redan står till buds när det gällerjuridiskt biträde, borde vara till fyllest, detta föratsatt att man gjorde detmöjligt enligt för kvinnan att få ett personligt stöd av merasocial karaktär. Propositionensförslag går här i linje med kommitténs. Det gemensamma för de här tvåförslagen, om juridiskt stöd eller om socialt stöd, har varit ambitionen att gekvinnan det stöd som är erforderligt för att hon skall våga och orka fullföljasin rättsliga talan. Jagskulle vilja dela upp den här problematiken i två delar. För det första måsteett grandläggande krav vara kvinnans självklara rätt att inte bara få enanständig prövning av sin sak utan också att hon skall få stöd för den avpolis, åklagare, domare och nämndemän. Har man varit utsatt för ett brott,skall samhällets tjänstemän, som är satta att beivra brottet, också ställa uppför målsägaren. mån det brastit på den punkten när det gäller våldtagna och misshandladekvinnor - och det har det onekligen gjort - ankommer det på oss poUtiker att setill att sådana brister undanröjs i första hand. I det syftet finns det nuviktiga förslag i propositionen. Vi måste också kräva att de som genomförförandersökning och domstolsprocessen skaffar sig goda kunska- per kring den kompliceradeproblematik som sexualbrott och misshandel utgör. Därför är det bra attpropositionen nu fömtskickar material för utbildning och information i dettasyfte. Denandra frågan gäller om det, trots detta, finns anledning att komplettera deträttsliga stödet med mera generella möjligheter till juridiskt biträde. Ja, jagtror det. Det rättsliga förfarandet i sig kan te sig outhärdligt när manbefinner sig i ett chocktillstånd efter ett bmtalt övergrepp. Då tror jag att ettpersonligt sakkunnigt juridiskt stöd kan bli avgörande för förmågan att fullföljaförandersökning och rättegång. Men jag är också övertygad om att för mångakvinnor kommer det att vara tillräckligt med den sociala stödperson som föreslås. Trotsatt jag således tror att det blir nödvändigt att utöka möjligheten tiUjuridiskt biträde och att det i så fall måste gälla alla typer av våldsbrott -som talat om här - anser jag att det är rimligt att pröva ivad mån de nu föreslagna förbättringarna ger den effekt som förutsetts avsexualbrottskommittén. Jag noterar också att justitieutskottet med skärpaunderstryker behovet av en snabb utvärdering och omprövning, som ju ocksåjustitieministern sagt sig vara beredd att göra. Denna utvärdering kan ocksåenligt min mening ge värdefulla kunskaper om hur reglerna och kostnadsansvaretm. m. för juridiska biträden skall utformas. Det viktiga för mig har varit attdet redan nu klart slås fast att en sådan utvärdering avseende behovet avjuridiskt biträde skaU göras. Utskottet bestäUer ju också en utvärdering såsnabbt som möjligt. Jagvill också understryka vikten av att man i denna utvärdering tar till sigsynpunkter och kunskaper från de frivilliga kvinnojourerna och inte bara fråndet som man skulle kunna kalladet "etablerade" rättsväsendet. Mångaav dessa kvinnogmpper har arbetat och har skaffat sig en storerfarenhet. Dethar uttryckts farhågor för att införandet av systemet med sociala stödpersonerskulle försvåra införandet av systemet med juridiskt biträde . Jag harsvårt att förstå den synpunkten. Behovet av socialt stöd kommer alldeles säkertatt visa sig stort och, som jag sagt, för många också till fyllest. Här är detinte fråga om antingen eller- rätten tiU juridiskt biträde får i så faUkomplettera den nu aktueUa reformen. Detär, herr talman, viktigt att notera att ingen egentiigen sagt sig vara helt motförslaget om juridiskt biträde. Justitieministern säger sig vara medveten omatt man kan se frågan på olika sätt. säger att "detfinns onekligen skäl som talar för". Det finns alltså en öppenhet för dethär förslaget, och sista ordet torde inte vara sagt i och med den härriksdagsbehandlingen. Tillsist ett par ord om kriminaUsering av prostitutionen. Om jag för ett ögonblicktrodde att en lagstiftning riktad mot de prostituerades kunder kunde vara ettsätt att komma åt prostitutionen, skulle jag inte tveka att rösta för GunillaAndres reservation. I ett samhälle som kommit så långt i synen på jämställdhetoch människovärde som vårt, måste det faktum att vi har en så pass utbreddprostitution betraktas som ett av våra stora misslyckanden. Därför är jagberedd att verka för varje samhällsinsats som kan bidra till att komma åt dettayttersta uttryck för kvinnoförakt och förnedring. Ingenstans i historien elleri vår omvärld kan vi dock hämta några exempel på att lagstiftning verksamtbidragit till detta. Tvärtom finns det otaliga exempel på att enkriminalisering drivit kvinnorna in i ännu groteskare beroendeförhållanden ochännu djupare förnedring. Jag menar att vi genom en kriminalisering med öppnaögon skulle så att säga sälja bort möjligheten till en mängd andra insatser motprostitutionen, till priset av en lagstiftning som visserUgen skulle kunna ses som någotslags uttryck för samhällets avsky, men knappast bli mer än ett slag i luftennär det gäller tillämpningen. I detta anförande instämde , , och (alla s). Anf.191 () repUk: Herr talman! anförande vårenplädering, tycker jag, för ett juridiskt biträde. sade attmålsägande behöver ett personligt, sakligt och juridiskt stöd. Det är intefråga om antingen eller, utan om både och. Ställer man sig bakom utskottetsskrivning, ställer man sig bakom en lång fördröjning. VisserUgen har utskottetsagt att man vill ha en utvärdering. Men en utvärdering tar tid. Det finns ju en väldigt lång erfarenhet på området. Behovet av juridiskt biträde,uttrycks av alla dem som har erfarenheter. Enmotion som och jag gemensamt har skrivit under säger att dekunskaper vi har om den alldeles speciella situation som misshandladekvinnor befinner sig i motiverar extraordinära åtgärder och utmynnar i krav påbiträde. Jag tycker det är sorgligt att man på detta sätt försenar någontingsom vi vet behövs. Anf.192 () replik: Också jag beklagar ändrade inställning. Det var ju enmotion som inlämnades , med som första namn,och som insiktsfullt och beslutsamt yrkade att det skuUe vara möjligt att fåjuridiskt biträde. Motionärerna var inte vilka företrädare som helst för deolika partierna. stod som första namn, och sedan var detAnn-Cathrine , , och . Som sagt,det är beklagligt att inte har modet att nu stå fast vid denuppfattning som hon då hade. Maj-LisLööw talade varmt mot prostitution och talade om andra insatser. Jag uppfattadedock inte vilka andra insatser hon avsåg, som bättre skulle kunna leda till attvi får en minskad prostitution. Jaganser att de skäl som hitintills har framförts mot mitt lagförslag inte harhaft sådan tyngd att jag på något sätt har anledning att ompröva mittställningstagande. 193 ()replik: Jag ville faktiskt i mitt anförande visa på den öppenhet som finns fördetta förslag om juridiskt biträde. Jag tror inte att vi gagnar saken med att blåsa upp några motsättningar och låsa fast oss i några positioner här ikammaren. Eftersom vi nu vet att utskottsmajoriteten har lagt fram dettaförslag och det finns i propositionen, tycker jag det är viktigt att visa påden öppenhet som också finns för den här frågan. Jagär inte säker på att det lagförslag som reservanterna vill att skallbegära från regeringen skulle leda till att det går så mycket snabbare att få fram ett beslut ängenom att bygga på de erfarenheter man gör när det gäller tillämpningen av denlag som vi nu står beredda att anta. Jag tror inte att det skulle gå så mycketsnabbare att få fram ett beslut den ena eller den andra vägen. SedanvUl jag bara säga till , att hon mycket väl vet vad jag menar medandra insatser. Det är ju framför allt de sociala insatserna som jag menar ärotroligt mycket viktigare. De kan verkligen ge ett konkret resultat. Jag haremellertid mycket svårt att se hur en lagstiftning skuUe kunna bli någontingannat än en abstrakt viljeyttring från samhällets sida. Anf.194 () replik: Herr talman! Vi skall inte låsa fast oss ipositioner, sade . Det gjorde vi när vi tillsammansväckte en motion om juridiskt biträde och motiverade den med att det fannserfarenheter och kunskaper som sade att det var nödvändigt med ett juridisktbiträde. Meddet anförande som har hållit tycker jag att ståndpunkten ärganska klar: Det behövs ett juridiskt biträde. En försening genom denföreslagna utvärderingen är sorglig, när man vill tillförsäkra dem som varitutsatta för sexualbrott en rimlig atmosfär under den prövande rättegången. Anf.195 () replik: ansåg inte att det skulle gå snabbare om vi togStäUning i enlighet med vårt yrkande i reservation nr 3. Men jag kan inteförstå annat än att det rimligen måste gå fortare om vi nu ger regeringen iuppdrag att utarbeta erforderliga författningsbestämmelser och snarastförelägga ett förslag än om vi skall vänta på en utvärdering av hurutfallet bUr när det gäller de andra stödpersoner som vi är överens om. I fråga om prostitutionen är jag helt inne på attvi givetvis måste försöka satsa på sociala åtgärder för dem som drivits in ikönshandeln. Men det är också viktigt - och det har framförts sådana önskemålfrån dem som arbetar med de sociala insatserna - att vi från samhällets sidaklart tar avstånd från prostitutionen. Det gör vi i lagstiftningen. Det ärdärför som jag anser att det är riktigt att rösta för en kriminalisering avprostitutionskunden. 196 ()repUk: Alla som har arbetat med prostitutionen har faktiskt inte tyckt att enkriminalisering av kunden skulle vara en bra och framkomlig väg. Omdet kan glädja kan jag tala om att det inte bara var ijanuari som jag skrev en motion om juridiskt biträde. Jag tror attdet är jag här i skrev den första motionen i dettaärende. Gemensamt för motionerna är emellertid att det i dem inte fanns någotkonkret förslag tUl hur reformen skulle se ut. Det gällde bl. a. frågan omkostnadsansvaret. Också i den debatt som förs har det lagts fram olikaförslag på den punkten. En del säger att det skall vara helt kostnadsfritt, endel säger att rätten tiU juridiskt biträde skaU finnas inom rättshjälpens ram.I 12Riksdagens protokoll 1983/84:151-152 det senare fallet vet vi att det är förknippat med vissakostnader. Jag menar att just den föreslagna utvärderingen skullekunna ge oss ett underlag för att komma fram till ett bra förslag.Det har redogjort mycket bra för i sitt anförande. Talmannen anmälde att Ann-CathrineHaglund och anhållit att till protokollet få antecknat att deinte ägde rätt till ytterligare repliker. 197MARGARETA (): Jag kommer att tala för kriminalisering av prostitutionenskunder. Prostitutionen är det yttersta tecknet på kvinnoförnedringoch på en patriarkalisk syn på sexualitet. I ett jämställt samhälle frodas inteprostitution. I ett samhälle som vill främja varma och ömsesidiga sexuellarelationer meUan män och kvinnor kan knappast prostitutionen leva kvar.Prostitutionens flertusenåriga historia är historien om männens makt översamhällets olika institutioner. Det är ockå historien om kvinnornasunderkastelse. Det är historien om männens erkända sexualitet och kvinnornasförnekade sexualitet. Det är historien om att männen delat in kvinnorna i tvåsorter-båda behövliga för deras behov. Den vanliga, normala kvinnan var hustrunoch modern. Hon var den ärbara och anständiga, och hon fick till varje pris inteförknippas med skamliga laster, såsom sexuella behov. Men för mannens sexuellatillfredsställelse behövdes också den andra typen av kvinnor -horan. Horan blevrepresentant för den kvinnUga sexualiteten - alla kvinnor som visade detminsta sexuella intresse var skamliga, och därmed ansåg sig männen ha fritillgång till deras kroppar. Många kvinnor har blivit kallade för horor - utanatt de någonsin tagit betalt för sin kropp. En del kvinnor har under oket avdetta kvinnoförtryck tvingats sälja sin kropp under århundradenas lopp. Många utredningar har grubblat över prostitutionen, mennästan är det kvinnorna som utgjort problemet. Kunderna - de somefterfrågar kvinnorna - har bara nämnts i parenteser. Under tidsepoker då manönskat kväva prostitutionen har lagstiftningen inriktats mot kvinnorna. Männenhar gått fria. Prostitutionens bekämpare har egentligen varit av tvåslag: de som av strängt moraliska skäl tyckt illa om sexualitet och de som settprostitutionen som en förnekelse av den sanna och riktiga sexualiteten. Idebatten blandas ofta dessa grupper ihop. Prostitutionensägs ofta vara "världens äldsta yrke". Ändå har prostitutionen byttansikte, ökat och minskat i omfattning - allt efter den ekonomiska och socialasituationen i resp. samhälle. Behovet, efterfrågan, har skiftat mellan olikasamhälleliga kulturer.