prot · G70952 · 1983-12-31 00:00:00 — Det är jufaktiskt så, herr talman, att den här typen av utbildning måste koncentrerastill alla dem som vi kan nå inom vårt utbildningsväsende. Påståendet att mankan förändra samhällsbilden genom datatekniken och användningen av data genomnågra fåtal studiekurser inom studieförbunden är inte riktigt. Jag vidhållervad jag sade tidigare, att den här satsningen på 3,5 milj. kr. kommer attbetyda väldigt litet i det här sammanhanget. Vi anser att man kan klara avdetta inom en så pass stor budget som vuxenutbildningen har utan några somhelst problem. 153INGVAR (): Efter denna borgerliga träta, där de bäggeledamöterna enligt min mening överdrev i sin argumentation, skall jag geutskottsmajoritetens syn på den här frågan. Jag tycker det är angeläget med den breda utbildning idatafrågor som bedrivs inom studieförbunden. Många skäl talar nämligenför att kunskaper om datorer och deras användning framöver inte får överlåtaspå några få dataexperter. Om många människor i samhället får kunskaper omdatorer ökas möjligheterna att styra datautvecklingen. Jag tror att vi på såsätt förhindrar en ny kunskapsklyfta mellan dem som i sin yrkesutbildning fårdatakunskap och andra. Utskottets majoritet har därför med tillfredsställelsenoterat att regeringen även för detta budgetår föreslår medel för bredutbildning i datafrågor. I propositionen anvisas ett anslag på 3,5 milj. kr.att fördelas mellan , som det står, cirklar som behandlarsåväl datateknik som användningen av tekniken och konsekvenserna av dennaanvändning för enskilda människor, organisationer och samhälle. Datadelegationen har som nämnts fidigare bedömtanslagsbehovet till 10 milj. kr. innefattande bidrag även till s. k.pilotprojekt i några kommuner. Det finns i och för sig ingen anledning attifrågasätta bedömningen att behovet av anslag är så stort. Men i ett läge därvi av statsfinansiella skäl måste göra besparingar på nästan alla andra områdenkan inte utskottet tillstyrka förslag om större belopp än vad regeringen harförordat. Jag är dock övertygad om att det belopp utskottet nu tillstyrkerkommer att ge möjligheter till en omfattande verksamhet. Bred utbildning i datafrågor 1 reservation 1 avstyrkermoderaterna regeringens begäran om medel för bred utbildning i datafrågor. Jagtycker det finns anledning att beklaga att inte vill ge detta stödtill folkbildningens insatser för att öka datakunskaperna. säger attdet handlar om finansiering och inte om intresse för hur mycket verksamhet somskall bedrivas. Men frågan är om inte ett helt borttagande av bidragen skulleinnebära en alltför hård ekonomisk situation för studieförbunden. I reservation 2 föreslår och vpk att sammanlagt 10milj. Jag instämmer, som jag sade tidigare, när det gällerönskvärdheten av ett så stort anslag, men vi har som sagt att ta hänsyn tilllandets finanser. I sitt inledande anförande undrade om viansåg dessa pilotprojekt ointressanta eller oviktiga och om det var endaanledningen till att vi inte förespråkade ett bidrag till dem. Så är det inte.Att ta hänsyn till den ekonomiska verkligheten och inte kunna genomföra alltsom man tycker är viktigt är inte detsamma som att säga att det är ointressant. Med detta yrkar jag avslag på reservationerna1 och 2 samt bifall till utskottets hemställan i dess helhet. 154MARIE-ANN (vpk): Jag skall göra ytterligare några kommentarertill dessa pilotprojekt. Som jag sade i mitt anförande är det en fråga av någotannorlunda art än frågan om bidragen till studieförbunden. Det är meningen skall pröva olika sätt att nå ut med information och kunskap samt däreftervidga verksamheten till att omfatta fler kommuner. I datadelegationen ansåg videnna fråga vara så viktig att det enligt vår mening inte räckte med att gestudieförbunden bidrag så att människor kunde söka sig till deras utbildning.Det måste enligt datadelegationen också finnas någon form av uppsökandeverksamhet. hänvisar till statsfinansiella skäl. Ipropositionen står det att man endast tar upp frågan om tilläggsbidrag tillstudiecirklar. Jag tycker själv att det var litet tveksamt huruvidapilotprojekten av detta skäl var avslutade eller om man tänkte komma tillbaka.Man nämner alltså inte dessa som jag tycker väldigt viktiga pilotprojekt medett enda ord. Inte heller i utskottets betänkande omnämns de. Även omman talar om att har skrivit om dem i sin motion, säger man ingentingvärderande om dem. Både regeringen och utskottet har nonchalerat denna fråga iallra högsta grad. Statsfinansiella skäl kan man anföra, men som jag sadehade datadelagationen redan i sin anslagsframställning faktiskt varit mycket restriktiv.Vi var i delegationen eniga om detta beslut. Även finansutskottets ordförandebiträdde det. Med desto större förvåning kan man nu konstatera att dessa pengarinte kommer. Vi får alltså inte denna typ av pilotprojekt, om inte regeringenåterkommer med medel. Det är verkligen att beklaga. För vpk;s del och för min egen del - jag har deltagit i endebatt - går det än så länge jämnt upp. Våra löner höjdes med6,5 milj. kr. under detförsta året, alltså just det belopp som det är fråga om här. den Överläggningen var härmed avslutad. (Beslutetredovisas efter behandlingen av utbildningsutskottets betänkan- de 10.) 155 TREDJE VICE TALMANNEN; Kammaren övergår nu till att debatterautbildningsutskottets betänkande 10 Om vissa högskoleorganisatoriska frågor. 156RUNE (): Den s. k. högskolereformen, som i sinahuvuddrag beslutades av 1975 och som trädde i kraft från den 1 juli1977, innebar i huvudsak administrativa och organisatoriska förändringar av denhögre utbildningen. I enlighet med den svenska planeringsmodellen stöptes allti enhetlighetens form. 1 stort sett alla postgymnasiala utbildningsvägar ochvissa utbildningar på gymnasial nivå inordnades i det nya högskolebegreppet.Den institutionella organisationen likriktades och en ny studieorganisation sombaserades på utbildningslinjer och yrkesutbildningssektorer infördes. k. enhetligt och centraliserat antagningssystem togs i bruk. Tillträdes- ochurvalsbestämmelserna blev desamma för majoriteten av högskolansutbildningsvägar. Taktiska val i gymnasieskolan, levnadsålder ochföreningsmeriter blev för många kungsvägen till den åtråddahögskoleutbildningen. Faktiska kunskaper nedvärderades. En skiljelinje drogsmellan den högre utbildningen och forskningen, vilket bl. a. kom till uttryck iden institutionella organisationen. Genom det nya anslagssystemetmanifesterades ytterligare denna åtskillnad. Kritiken mot den s. k. högskolereformen blev av bl. a. dehär skälen mycket hård, framför allt från de inom högskolorna verksamma, dvs.från dem som bäst kunde bedöma effekterna av de föreslagna förändringarna.Moderata samlingsparfiet har under en följd av år varnat för och belyst denegativa konsekvenserna för den högre utbildningens och forskningens kvalitetsom har blivit och som måste bli följden av de genomförda organisatoriska ochadministrativa förändringarna. Utvecklingen har givit kritikerna rätt. k. högskolereformen nu varit i kraft , är det möjligt attkonstatera en oroväckande ökning av studieavbrottsfrekvensen, en väsentligthöjd medianålder för nyintagna studerande på eftertraktade utbildningslinjer,en ansvällning av högskolebyråkratin, en tendens till förstärkt socialsnedrekrytering till högskoleutbildningar m. m. Alla högskolans brister kan självfallet inte härledas frånhögskolereformen. Den snabba ökningen av högskolebyråkratin är således delvisen följd av en utökad arbetsmarknadslagstiftning, medbestämmandelagen samt nyaoch omfattande administrafiva rutiner som har lagts på universiteten. kanemellertid knappast tas till intäkt för att inte nu vidta erforderligaförändringar i syfte att minska byråkratin och minska av administrativaoch organisatoriska regleringar. Alltsedan 1977 har ett ambitiöst uppföljningsprogram iuniversitets- och högskoleämbetets regi analyserat effekterna av den s. k.högskolereformen på skilda delar av högskolan och dess verksamhet. Programmethar resulterat i en mängd rapporter, vilka ofta innehållit konkreta förslagtill förändringar. har lagt förslag vad gällerfördelningen av beslutsbefogenheterna inom högskolan. har,trots att det inte var möjligt att uppnå parlamentarisk enighet inom kommittén,efterlämnat ett omfattande material om administrativa förenklingar ochbesparingar inom högskolan samt om möjligheterna att förändra deninstitutionella organisationen. Underlaget för förändringar av högskolan iorganisatoriskt, administrativt och innehållsligt syfte är med andra ord gott. 1 nuvarande ekonomiska läge är det än merväsentligt än tidigare att kraftsamla på sådant som förstärker den högreutbildningens och forskningens innehåll och kvalitet. Mot denna bakgrund fannsdet skäl att ställa höga förväntningar på konstruktiva förslag tillförändringar i den nu framlagda propositionen. Denna skrapar emellertid endastpå ytan av högskolans problem. Det blev bara ett litet steg, men -och det skallerkännas - ansatsen i propositionen är ett steg i rätt riktning. ex. om en ökad lokal beslutanderätt om den egna organisationen. Möjligheteratt organisatoriskt åter behandla forskning och utbildning i ett sammanhangges. Framställningen baseras emellertid fortfarande på ett alltförformalbyråkra-fiskt betraktelsesätt. Tyvärr har man sedan inte vågat ta ett tagi de för högskolan svåra och allvarliga problemen, som antagningssystemet, anslagssystemetoch den byråkratiska organisationen, där bl. a. regionstyrelserna utgör enbit. I den parlamentspromemoria som ligger till grund förpropositionens förslag skisserades tre principmodeller för sammansättning avhögskolestyrelserna. Alternativ 1 och 2 innebar majoritet för s. k. allmännaintressen, medan alternativ 3 innebar, bortsett från förvaltningschefensställning, i stort sett nuvarande ordning. Val av modeller har med storsannolikhet styrt remissinstansernas svar. Som man ropar i skogen får man svar,brukar det heta. Det är därför knappast förvånande att flertalet universitetoch högskolor har avstyrkt en ändring av de nuvarande principerna. Enligt vårmening i moderata samhngspartiet borde ett av alternativen ha varit styrelsemed enbart verksamhetsföreträdare. Beslut om högskolornas verksamhet ochinriktning bör fattas centralt av regering och riksdag. Någon anledning attplacera företrädare för s. k. allmänna intressen, dvs. politiker, som kan blioch uppfattas som gisslan i de lokala högskolestyrelserna, finns inte. Enligtvår uppfattning bör regeringen återkomma till med förslag tillsammansättning av högskolestyrelserna, där det enbart skall finnasverksamhetsföreträdare. Högskoleutbildning och forskning måste enligt vår meningses i ett nationellt perspektiv. Regionalpolitiken bör skötas med andra medel.Och så längeföreträdare för s. k. allmänna intressen finns kvar i högskolestyrelserna harvi inget att invända mot att de utses av regeringen. I propositionen och i utbildningsutskottets betänkandeföreslås att styrelsen för högskolan skall avge anslagsframställning förforskning och forskarutbildning i stället för de skilda fakultets- ochsektionsnämnderna. De förslag till anslagsframställningar som fakultets- ochsektionsnämnderna avger till högskolestyrelsen föreslås emellertid alltidbiläggas styrelsens framställning. 1 propositionen anförs, att det ärvärdefullt att de bedömningar som har gjorts av de för forskning ochforskarutbildning mera direkt ansvariga finns tillgängliga vidbudgetavvägningarna på central nivå. Fakultets- och sektionsnämndernasregionala roll är ytterligare ett skäl för att deras förslag skall biläggasstyrelsens framställning. Regeringens och utskottets slutsats borde med tanke på vadsom här anförts ha blivit annorlunda. Även om frågan kan synas vara av litenpraktisk betydelse, anser vi det väsentligt att anslagsframställningar rörandeforskning och forskarutbildning även lämnas till UHÄ av de förforskning och forskarutbildning direkt ansvariga, dvs. att nuvarande ordningbibehålls. Enligt vår uppfattning bör regering och riksdag vid sina beslut haden möjligheten att göra en sammanvägning av behoven inom varje fakultetsområdeför sig. Det är därför väsentligt att det även formellt finns en direktkoppling mellan de politiska beslutsfattarna och de direkt forskningsansvariga.Vi avvisar därför regeringens förslag, vilket vi fillsammans med folkpartiethar framfört i reservation nr 1. Utgångspunkten för propositionens förslag är att de lokalahögskolorna skall ges en ökad frihet att själva besluta över sin egenorganisafion. De förslagen innebär ett väsentligt avsteg från denenhetlighetstanke som låg till grund för beslutet om den s. k.högskolereformen. Förslagen ger också möjlighet att även organisatorisktbehandla forskning och utbildning i ett sammanhang. Vi tycker det är bra, ochvi tillstyrker det förslaget. Vi anser emellertid att förslaget, när det gälleryrkeslivets synpunkter på hur den högre utbildningen och forskningen skallkanaliseras, är alltför formalistiskt till sin karaktär. Högskolans samarbete med yrkeslivet fungerar väl.Någon anledning att från regeringens sida föreskriva hur denna samverkan skallske bl. a. genom att ange att ett visst antal ledamöter i olika organ skallhämtas från yrkeslivet, eller i vilka organ yrkeslivet skall vararepresenterat, finns inte. Det nödvändiga och önskvärda samarbetet kan oftafungera väl så bra - eller bättre - i informella former. Det skall kanske sägasatt när H 75 genomfördes fanns det skäl att ha med representanter frånnäringslivet i de olika styrelserna och nämnderna på ett mera formellt sätt.Det berodde bl. a. på den rådande politiska situationen. Annars kanske kontakternamellan näringsliv och universitet inte hade kunnat etableras. Jag vill baraerinra om en näringslivskonferens i där jag råkade vara närvarande, somslutade i kaos. Men är läget helt annorlunda. anordnaskontaktkonferenser utan några som helst problem och med positivt intresse frånbåda parter. någonting som vi ser mycket positivt på. Däremot kan det diskuteras om näringslivets folk skallsitta i många och länga sammanträden, där man bestämmer om litteraturlistor ochandra formella saker. Näringslivets representanter borde vara där för att geimpulser. Det tror jag att man lättare skulle kunna förmedla genom exempelvisinformella yrkesråd. Många har sagt att de tycker att det är fidskrävande, nästintill meningslöst, att sitta i linjenämnderna och att det är fel frågor somman sysslar med där. Och det kanske kan tyckas så för dem. Vi vill därför frånmoderata samlingspartiets sida att man skall tillämpa en mer flexibelorganisafion än den som är föreslagen, där man kan dra fördel av de kontaktersom man har med näringslivets folk utan att därför tvinga dem att sitta påsammanträden som de finner mindre motiverade. Regionstyrelserna är enligt vår mening enhelt umbärlig belastning i högskoleorganisationen. Samarbete i regionala utbildningsfrågorkan med fördel skötas genom ad hoc-kontakter med berörda intressenter.Regionstyrelserna bör därför avskaffas och vissa av deras nuvarandearbetsuppgifter fördelas på centrala och lokala instanser. Jag förmodar attJörgen senare kommer att uppehålla sig vid frågan om regionstyrelsernai sitt anförande, varför jag nu nöjer mig med att yrka bifall till reservationnr 7. Vad gäller reservation nr 6, som rörförvaltningsnämndernas sammansättning, har vi samma uppfattning som när detgäller högskolestyrelserna, att man där inte skall ha några representanter förallmänna intressen utan att det enbart skall finnas verksamhetsföreträdare iförvaltningsnämnderna. Jag yrkar därför också bifall till reservation nr 6. Låt mig sedan, herr talman, ta upp ett annat problem, somrör linjesystemet och examensbenämningar. När högskolereformen infördesbeslutades att dela upp den grundläggande högskoleutbildningen på femskilda utbildningssektorer. Inom varje sektor skulle huvuddelen av dengrundläggande utbildningen ges på olika utbildningslinjer. Det visade sigemellertid vara svårt att konstruera sådana sammanhängande linjer på dethumanistiska området. Det visade sig också att linjekonstruktionerna inom detförutvarande filosofiska fakultetsområdet medförde att de studerande inom dettaområde fick en sämre ämnesfördjupning . Enligt vår mening fyller konstruktionen medutbildningslinjer ett väsentligt syfte när studierna leder fram till enrelativt lätt avgränsad och definierbar arbetsmarknad. Så är emellertid intefallet för en stor del av högskolans utbildning. I stället för att lotsa in destuderande på konstruerade utbildningslinjer bör man införa ett system somuppmuntrar till ämnesfördjupning och möjliggör individuella ämneskombinationer.Ett sådant system kan enligt vår mening uppnås genom att filosofiekandidatexamen återinförs. Vi menar att man på det här området inte kan ha detsedvanliga socialdemokratiska yrkesutbildningstänkandet kvar.Universitetsutbildning syftar ju i vissa fall betydligt längre och vidare äntill enbart yrkesutbildning. De nuvarande examensbenämningarna ger heller ingen vägledande informationpå vissa områden. Däremot skulle en fil. kand.-examen kunna ge informafion -naturligtvis inte så konkret och verklighetsanknuten som beskrivningen av vissaav de tekniska och ekonomiska linjerna, utan snarare en som talar om att manhar bedrivit studier av en viss längd och ett visst djup. Men det kan oftastvara betydligt bättre och mera fill fyllest än de nuvarande, mycket suddiga,långa och svåra examensbenämningarna. Låt mig ta ett exempel, herr talman:"högskoleexamen på kombination av enstaka kurser inom kultur- ochinformationssektorn med inriktning mot konsthistoria". Det är inte säkertatt detta hjälper någon att få ett jobb. Vi i moderata samlingspartiet villdärför att fil. kand.-examen skall återinföras som examensbenämning. Låt mig sluta med att säga, att även om dethär förslaget är ett steg i rätt riktning - och det vill vi understryka - så ärdet ett alltför litet steg, och dess värre har man undvikit att ta itu med deallvarliga problemen inom högskolan. Låt mig till slut yrka bifall fill samtligamoderata reservationer och i övrigt bifall till utskottets hemställan. Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. 157PÄR (): Detta betänkande innehåller en radjusteringar när det gäller högskolans organisation. Det innehåller inte såmånga justeringar och förändringar som föreslogs i den utredning som liggertill grund för propositionen som behandlas i betänkandet, och det kanske i ochför sig är bra. Men många av de förändringar som görs är positiva. De innebären decentralisering av beslutsfattandet och smidigare organisatoriska former,där man kan anpassa verksamheten bättre efter de lokala förutsättningarna.Detta är någonting som vi från sida naturligtvis välkomnar. Jag skall, herr talman, inte gå in på alla de punkter sombehandlas i detta betänkande. Jag skall bara ta upp ett par konkreta frågor. En fråga gäller högskolestyrelsernas sammansättning. Detdiskuterades ganska friskt innan propositionen lades fram att man skulle införaett system med majoritet för allmänrepresentanter. Den tanken fördes intevidare i propositionen, och jag tror att det var klokt. Det nuvarande systemetfungerar bra, och det finns inte någon rimlig anledning att ändra på det. Men på en annan punkt gör regeringen i sitt förslag enförändring, som också stöds av utskottsmajoriteten, och det är att man tar bortdet regionala inflytandet över vilka allmänrepresentanter som skall utses. F.n. är det universitets- och högskolekommunerna och landstingen som nominerarallmänrepresentanterna. skall de enligt förslaget helt utses av regeringen.Detta är en mycket beklaglig förändring, om den genomförs. Enligt våruppfattning är det mycket viktigt med en regional förankring avhögskolestyrelserna. Vi ser högskolorna som en viktig motor i utvecklingen avde regioner där de existerar, och därför är det också viktigt att de allmänrepresentantersom företräder samhället i högskolestyrelserna har sin förankring i de regionerdär högskolorna ligger. Dock kan det vara önskvärt med ett enklare system föratt utse allmänrepresentanter än det man har . Vi har i en motion föreslagiten sådan förenkling, genom att man låter landstingen utse allmänrepresentanterna. En annan viktig fråga som också berör det regionalainflytandet inom högskoleväsendet är frågan om regionstyrelsernas ställning. Viser regionstyrelserna som ett viktigt instrument för en regional samordning avhögskoleverksamheten. Där finns alla högskolor inom regionen företrädda.Regionstyrelserna har också en tendens att i någon mån stärka de småhögskolornas ställning jämfört med de större. För oss är det viktigt att slåvakt om regionstyrelserna. och gör återigen en attackmot regionstyrelserna i motioner och en reservation. Det är med glädje vinoterar att utskottsmajoriteten avvisar denna attack, och det är vårförhoppning att också kammaren kommer att göra det. Det finns mycket mer att säga, men jag troratt det uppskattas att jag inte gör det. Därför vill jag nöja mig med att yrkabifall fill den reservation där finns med. 158JÖRGEN (): "Det bidde en tumme" - så kan mankarakterisera propositionen om vissa högskoleorganisatöriska frågor. 1 endepartementspromemoria hade man tidigare med flygande fanor och klingande speltagit fram förslag om att ge allmänintressena majoritet i högskolestyrelsernasamtidigt som regionstyrelserna skulle bevaras. Universiteten och högskolornasade naturligtvis nej till dessa tankar. Ser man på remissyttranden över departementspromemorianfinner man att ganska många socialdemokrater ute i olika organ ändå har tagitställning för att ge pohtikerna majoritet i högskolestyrelserna. Klokt nogbrydde sig regeringen inte om dessa partivänner utan lyssnade i stället på vaduniversiteten och högskolorna tyckte. Vi har gjort samma sak iutbildningsutskottet. Det innebär att vi föreslår avslag på en socialdemokratiskmotion som tar fram den gamla tanken på att allmänintressena skall ha majoriteti högskolestyrelserna. anser att det behövs en radikal organisatoriskförändring inom högskolan, och vi beklagar att regeringen inte har föreslagitdet. Vi menar att regionstyrelserna bör avvecklas och ersättas av samrådsorgan.Det har vi tidigare krävt motionsvägen. Vi har också motionerat om det medanledning av den regeringsproposition vi nu behandlar. Vi anser bestämt attregionstyrelserna är onödiga mellanled mellan högskolorna och den centralanivån. Socialdemokraterna har lagt fram långtgåendebesparingsförslag inom högskolan. På många håll kämpar man nu med, som mantycker, knappa resurser. Ändå verkar regionstyrelserna vara heliga försocialdemokraterna. Det är väl ändå ganska rimligt att socialdemokraternafunderar en gång till på att avveckla regionstyrelserna i stället för attgenomföra mycket kännbara besparingar,som direkt drabbar utbildning och forskning? Folkpartimotionen följs upp i reservation 7, därmoderaterna och jag pläderar för en avveckling av regionstyrelserna. Jag yrkarbifall till den. delar den uppfattning man bl. a. framfört frånuniversitetet i , i , ochhögskolan i , nämligen att nuvarande ordning där fakultetsnämnderna avgeranslagsframställning direkt till UHÄ, bör bibehållas. Folkpartimotionen och enliknande moderatmotion följs upp i reservation nr 1. Jag yrkar bifall även tillden. Jag yrkar vidare bifall till reservation nr 6 som gällerförvaltningsnämndernas sammansättning. har tidigare redovisatargumenten för den reservationen, och jag avstår därför från upprepningar. 1 ett särskilt yttrande berör jag frågan omexamensbenämningar. Jag hävdar att det är viktigt att fördjupningsstudierkommer att krävas på allt fler utbildningslinjer och att attraktivaexamensbenämningar knyts till dessa linjer. Det finns starka skäl för att fil.kand.-examen skall användas som examensbenämning. Enligt gällande bestämmelserskall dock examensbenämningen utformas så att den ger en meningsfullinformation om utbildningens omfattning, innehåll eller huvudsakliga inriktning.Man kan knappast hävda att enbart benämningen filosofie kandidatexamen ger ensådan information.