prot · G70944 · 1983-12-31 00:00:00 — Enligt reglementet (1955:592) för barnmorskor har den sommed godkända resultat gått igenom vidareutbildning för sjuksköterska inomobstetrisk och gynekologisk vård inom högskolan rätt till legitirnation.Legitimationen innebär i princip ensamrätt att utöva yrket. Socialstyrelsenmeddelar legitimation sedan vederbörande högskola sänt in en förteckning överde studerande som fått utbildningsbevis från den föreskrivna vidareutbildningen.Beslut av att inte utfärda legitimation kan överklagas hoskammarrätten. Det fall som Andres Kiing torde syfta på avser tvåstuderande som hos vederbörande högskolas linjenämnd ansökt om att av etiskaskäl få genomföra ett i den lokala kursplanen föreskrivet moment för träning iinsättning av s. k. spiral på annan än patient. Universitets- och högskoleämbetethar tidigare i ett liknande fall godkänt ett sådant förfarande. I de nuaktuella ärendena har linjenämnden avslagit framställningarna. Sedan besväranförts har universitets- och högskoleämbetet lämnat besvären utan bifall. Detvå studerandena har fullföljt sin talan till regeringen. Enligt vad jag har erfarit avser regeringen attfatta beslut i ärendena . Ärendena kommer att beredas i närasamråd med . Jag kan givetvis inte här föregripa regeringensställningstaganden i dessa besvärsärenden genom att besvara de av Andres Kungställda frågorna. 94ANDRES (): Jag skall be att få tacka statsrådet för dethär svaret, även om jag i sakfrågorna inte fick något egentligt svar. Låt mig betona att syftet med min fråga inte har varit attskapa eller förstärka skuldkänslor hos kvinnor som väljer att avsluta sitthavandeskap med abort. Det handlar egentligen inte heller om huruvida spiralskall betraktas som abortframkallande medel eller som preventivmedel. Dethandlar om att låta enskilda människor följa sitt samvete, när intetillräckligt starka samhällsskäl talar emot detta. Jag menar alltså att även den som inte delar flickornasetiska grundinställning eller deras syn på spiraler bör kunna stödja deras bönom att bli legitimerade som barnmorskor. Att sätta in spiraler är ju bara enliten del av preventivmedelsverksamheten, och preventivmedelsverksamheten är enhten del av barnmorskors hela verksamhetsområde. Och jag ser ingen anledningatt anta att de här flickorna, om de blir legitimerade, skulle söka sig tilljust sådana barnmorsketjänster där spiralinsättning ingår, ifall detta nustrider mot deras samvete. Denna fråga har uppmärksammats rätt mycket, också påledarsidorna. Den kristna rikstidningen konstaterade att "samvetenasfrihet körs över".Göteborgs-Posten tyckte att flickorna har "rätt att följa sittsamvete". Jaghåller med om att om dessa flickor nu skulle vägras legitimation skulle detinnebära ett yrkesförbud för dem som barnmorskor. Precis som min partikamratLinnea Hörlén gjorde här i , vill jag påpeka att man bordeundvika att stel byråkrati tillåts kränka enskildas samveten, framför allt närdet, som i detta fall, inte borde vara nödvändigt. Jag tror inte heller attdenna fråga kommer att vara utagerad ens när regeringen lämnar sitt svar ijanuari - om det kommer då. Flickornahar berättat att de har utsatts för påtryckningar attdelta i abortoperationer, fast detta strider dels mot flickornas samvete, delsmot rekommendation om samvetsfrihet inom sjukvården. Jag tycker attdet är självklart att de hänsyn till människors sanivetsbetänkhgheter, somsamhället anser sig böra godta i sjukvården, rimligen också måste visas undersjukvårdsutbildning. Därförvill jag än en gång fråga statsrådet: Om påtryckningar av det slag somflickorna säger sig ha blivit utsatta för - vilket har dokumenterats - i stridmot och rekommendationer blir vanligare, ärministern i så fall beredd att föreslå en lag som skulle slå fast den enskildesetiska rättigheter inom sjukvård och sjukvårdsutbildning? Eller skall det blifritt fram att kränka den enskildes samvete i sådana situationer? Överläggningenvar härmed avslutad. 19 § Svar på fråga 1983/84:197 om kontrollen överläkemedel har frågat socialministern vilka åtgärder han avser attvidta för att stärka den samhälleliga kontrollen över läkemedlen. Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara på frågan. Måletför läkemedelspolitiken är att tillgodose människors behov av säkra ocheffektiva läkemedel till så låga kostnader som möjligt för samhället och denenskilde. Enligtläkemedelsförordningen (1962:701) är förutsättningarna för att ett läkemedelskall få registreras som farmaceutisk specialitet att läkemedlet är av fullgodbeskaffenhet och inte vid normal användning medför skadeverkningar som står imissförhållande till den avsedda effekten. Läkemedel skall fortlöpandekontrolleras genom försorg. Om det finns anledning attifrågasätta ett läkemedels ändamålsenlighet, är den som registrerat läkemedletskyldig att visa att medlet uppfyller de krav som den vetenskapliga utveckhngenställer. Riksdagenhar så sent som rned anledning av en motion i ämnet(1982/83:1107) behandlat frågan om en utvidgad omprövning av registreradeläkemedel. Med hänvisning till nämnda bestämmelser i läkemedelsförordningen ochden kommitté som regeringen bemyndigat mig att tillsätta för att se överläkemedelslagstiftningen m. m. avslog motionen.Kommittén skall bl. a. överväga om någon form av behovsprövning bör införasoch se över ansvaret för information om biverkningar. Även förutsättningarnaför att avregistrera ett läkemedel skall ses över. Jagavser att föreslå regeringen att budgetproposition lägga framförslag till åtgärder för att mer effektivt utnyttja de resurser som finns förden statliga läkemedelskontrollen, bl. a. för efterkontroll av registreradeläkemedel. 96 INGA (vpk): Jag ber attfå tacka för svaret. Förbara någon vecka sedan avslöjades en ny läkemedelsskandal. Det handlar åter omCiba-Geigy, ett av världens största läkemedelsföretag. är det läkemedlenTanderil och Butazolidin som förorsakat många människors död. EnligtCiba-Geigys egen sammanställning har preparaten orsakat 1 182 dödsfall, varav17 i , och dessutom 2 724 fall av allvarliga biverkningar. Svenska tycker att preparaten skall få finnas kvarockså i fortsättningen, trots vad man nu vet. Socialstyrelsensläkemedelsavdelning kände inte fill materialet om Tanderil och Butazolidin, menman har haft vetskap om att dessa preparat är mycket biverkningsbelastade ändasedan 1954, då den första rapporten om detta skrevs. Jag vet inte om man påsocialstyrelsen tycker att det är nödvändigt att dra in preparaten, menför någon dag sedan gjorde man inte det enligt en tidningsartikel. Detblir alltmer uppenbart att den samhälleliga kontrollen över läkemedlen måsteförstärkas betydligt. Det behövs skärpta regler för både marknadsföring,kontroll och distribufion. Ävenmånga andra internationella exempel visar hur farliga, verkningslösa ochonödiga läkemedel gått att prångla ut tack vare en effektiv marknadsföring ochen dålig eller förljugen information om preparaten. Vpk har många gångerföreslagit en hårdare kontroll. Vi har bl. a. föreslagit att alla läkemedelskall omprövas kontinuerligt i mycket större utsträckning än vad som görs . Dokumentation om biverkningar och effekter av läkemedlen skall enligt vårmening ligga till grund för en sådan omprövning. Detsom driver läkemedelsindustrin är inte ett samhällsengagemang eller någon formav idealitet, utan det är förutsättningarna för att få största möjhga vinst.Och läkemedelsindustrin är också mycket vinstgivande. Det såldes Tanderil för400 . och Butazolidin för . Läkemedelär en medicinsk produkt, och de skall inte kunna försäljas och marknadsförassom vilken TV-apparat som helst. Det handlar om människors hälsa. Jaghar frågat socialministern om inte den samhälleliga kontrollen överläkemedelsindustrin måste stärkas. I svaret hänvisar statsrådet till att man iden kommitté som tillsatts skall behandla frågan om behovsprövning. Men dåavses nya läkemedel. Vi menar att man bör ompröva redan registrerade läkemedel. I svaret sägs också attstatsrådet kommer att föreslå regeringen att i budgetproposifionenaktualisera frågan om resurserna för bl. a. efterkon- Nr 44 troll av registreradeläkemedel. Det är bra. Men jag vill fråga statsrådet om Måndaeen den honhar något emot en kontinuerHg omprövning av alla läkemedel. Låt mig först säga att f. n. omprövarändamålsenligheten hos Butazolidin och Tanderil. Ett beslut väntas -. Medlen har funnits mycket länge, och man har en massiverfarenhet av dem. ändrade indikationerna fördessa läkemedel att inte omfatta idrottsskador. Enligt socialstyrelsensuppgifter är försäljningen av preparaten ungefär en tiondel av denförsäljning som förekom . Låtmig säga att enligt direktiven för läkemedelsutredningen är det inte bara nyamedel som skall prövas, utan det står i direktiven att även förutsättningarnaför att avregistrera ett läkemedel bör ses över. Om kontrollen över läkemedel 98 INGA (vpk): Det är bra att nu tittar mera noggrant på de häraktuella läkemedlen, men jag kan inte förstå att det skall behöva vara på detviset att man först efter ett antal dödsfall och efter många fall av allvarligabiverkningar börjar fitta närmare på ett läkemedel. Jag tycker att allaläkemedel kontinuerligt bör omprövas, så att man får en samlad bedömning ochkan förhindra sådana här tragiska händelser. Jaghar läst direktiven fill läkemedelsutredningen, och det står där attutredningen gäller behovsprövning av nya läkemedel. Det är alltså inte fråga omnågot slags omprövning av de läkemedel som finns. Jag hade varit väldigt gladom en sådan omprövning funnits med i direkfiven för kommitténs arbete. Enavregistrering är inte samma sak som en kontinuerlig omprövning. Jag tyckeratt det behövs en omprövning av samtiiga läkemedel. Det är ett sätt att stärkasamhällets kontroll över dessa viktiga produkter. Om läser direktiven på s. 8 i det tryckta exemplaret finnerhon att det där står dels att man vid de överväganden som görs skall beaktaerfarenheter i , dels att man även skall se över förutsättningarna för attavregistrera ett läkemedel. I det sammanhanget bör kommittén också övervägavilket ansvar som bör ligga på tillverkaren när det gäller att följa denmedicinska utvecklingen osv. Detär väl inte så att först nu har börjat syssla med dessaläkemedel, . Om jag förstått saken rätt, är uppföljning av just dessaläkemedel något som hållit på med väldigt . Men det är juockså så att vi måste räkna med biverkningar på något sätt när det gäller allaläkemedel. Man får göra en avvägning, hur svår den sjukdom är vid vilken medletskall användas. När det gäller läkemedel mot mycket Omlandstingens möjligheteratt uppnå de sjukvårdspolitiska målen allvarliga sjukdomar måsteman acceptera biverkningar som man inte kan tolerera för lättare sjukdomar. Anf.100 INGA (vpk): När jag läst direktiven har jag inte läst in i dem att kommittén ocksåskall ta upp frågan om omprövning av läkemedel. Det hade inte hellersocialutskottets kansli gjort när vi diskuterade den här frågan inför dendebatt som förekom i kammaren för någon vecka sedan. Men om det är så attstatsrådet läser in detta i direktiven, så är jag ytterst tacksam och glad fördet. Jag får då se detta som att kommittén kommer att ta upp frågan om enkontinuerhg omprövning av läkemedel. Sedanär det förstås svåra avvägningar man har att göra om ett läkemedel är bra ellerinte och hur stora biverkningar man skall kunna tillåta. Dessa avvägningarmåste underlättas om man får en kontinuerlig omprövning, där man kan väga inolika effekter av olika läkemedel. Överläggningenvar härmed avslutad. 20 § Svar påinterpellation 1983/84:36 om landstingens möjligheter att uppnå desjukvårdspolitiska målen Margö har med anledning av bl. a. den nya hälso- ochsjukvårdslagen ställt följande tre frågor till socialministern. När kommer landstingen enligt statsrådets meningatt kunna leva upp till de honnörsord som uttalades då den nya hälso- ochsjukvårdslagen trädde i kraft? Kommer statsrådet att föreslå några åtgärder somförbättrar exempelvis i svåra ekonomiskasituafion? Vilka åtgärder kommer regeringen att vidta för attmotverka den privatisering och kommersialisering som kan bli en följd avnedskärningarna inom den offentliga sektorns vård- och tjänsteproduktion? Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara påinterpellafionen. Detråder pohtisk enighet om de intentioner som ligger bakom den nya hälso- ochsjukvårdslagen. Primärvården måste prioriteras och de förebyggande insatsernamåste ges en ökad betydelse. Genom omstrukturering av vården från sluten sjukhusvårdtill öppen vård bör det bli möjligt att få till stånd en bättre och meralätfillgänglig hälso- och sjukvård samt en uppbromsning av kostnadsutvecklingeninom sjukvården. nämner att förändringen mot öppna vårdformer aldrig har kommit igång. Detta kan jag inte instämma i. Antalet läkarbesök vid vårdcentraler ökademed 300 000 enbart som antalet besök vidsjukhusanslutna mottagningar minskade med 100 000. Antalet vårdplatser vidakutsjukhus minskade under med 1 000, medan långtidssjukvårdenökade med 2 000 platser. Samma utveckling pågår inom psykiatrin. Primärvården och den förebyggande vården måste gesmöjlighet att utvecklas även om expansionsutrymmet har krympt väsentligt. Föratt nå de sjukvårdspolifiska målen är det nödvändigt att omprioritera ocheffektivisera insatserna inom hälso- ch sjukvården. Det övergripande målet för hälso- och sjukvården - en godhälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen - går också utöver vadhälso- och sjukvårdssektorn ensam kan åstadkomma. Stora oacceptabla skillnaderkvarstår ännu mellan olika samhälls- och yrkesgruppers möjligheter att leva etthälsosamt liv. Onödiga hälsorisker och därmed onödiga sjukdomar präglarfortfarande livet för stora grupper av människor och drabbar i särskilt storomfattning människor med arbetaryrken. Framsteg i folkhälsoarbetet måste vinnasgenom en omprioritering av resursanvändningen till större samklang med vadmänniskorna behöver i vanlig och daglig sjukvård. Några av de största hälsoproblemen i värt moderna samhälleberor på vår livsföring. Alkohol, tobak, felaktig kost och brist på motionspelar en stor roll i detta sammanhang. Genom opinionspåverkan och upplysningfår vi försöka att få människor att ändra sitt beteende. Vi måste alla kännaett ansvar för vår hälsa. På Margö fråga om jag kommer att föreslånågra särskilda åtgärder som förbättrar exempelvis länslandstings ekonomiska situation vill jag svara att det inte är aktuellt. Jagvill dock betona att regeringens ekonomiska polifik, som är inriktad på attbegränsa kostnadsökningarna i samhällsekonomin, är av avgörande betydelse förlandstingets möjligheter att förbättra sin ekonomi. har i ettsärskilt riktat stöd för erhållit drygt 32 milj. kr. för att undvikaskattehöjningar. Jag vill dessutom erinra om att (prop.1982/83:150, AU 30, rskr 394) beslutat anvisa 300 milj. kr. för fidigareläggningav kommunala och landstingskommunala anställningar, varigenom landstingen hartillförts medel i storleksordningen 120 milj. kr. Därigenom kan ytterligare ca2 000 personer få arbete inom vårdsektorn. Den debatt om privatisering inom hälso- och sjukvården somvi har haft anser jag inte ha något samband med denomstrukturering som sker inom detta område. Den debatten är enligt mitt sättatt se dels ideologiskt grundad, främst från moderat håll, dels uttryck för attden offentliga sjukvården inte alltid fungerar på ett så smidigt sätt sommänniskorna önskar. Även om den svenska sjukvården står på en höginternationell nivå finns det givetvis åtskilligt som kan förbättras. Denkampanj som Spri har startat för att från allmänheten få in synpunkter päsjukvårdens sätt att fungera utgör enligt min mening ett viktigt led isträvandena att göra sjukvården bättre. Jag kan försäkra Margö attjag uppmärksamt följer tendenserna till ökad privatisering och kommersialiseringinom sjukvården. Enhgt min mening måste den offentliga hälso- ochsjukvården utgöra basen i vårt hälso- och sjukvårdssystem. Den privata vårdenfår ses som ett Om landstingens möjligheteratt uppnå de sjukvårdspolitiskamålen Orn landstingens möjligheter att uppnå de sjukvårdspolitiskamålen komplementfill den offentliga. Vi får inte utlämna sjuka människor tillmarknadskrafternas spel. Jag kan också nämna att en arbetsgrupp inomsocialdepartementets hälso-och sjukvårdsberedning har i uppdrag att utredamöjligheter och konsekvenser av att i ökad omfattning föra samman ochschablonisera ersättningarna från sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen.Under utredningsarbetet skall också klarläggas hur en mera schabloniseradersättning till de offentliga sjukvårdshuvudmännen skall samordnas medförsäkringens ersättningar till privatpraktiserande vårdgivare. I dettasammanhang kan också reglerna för anslutning av privatpraktiserande läkare tillförsäkringen komma att ses över. Anf, 102MARGÖ (vpk): Jag tackar statsrådet för svaret på mininterpellation. Jag har ställt tre frågor om hurlandstingen-sjukvårdshuvudmännen skall kunna klara av det ökade ansvar förmänniskornas hälsa som den nya hälso- och sjukvårdslagen innebär, somde ålagts av staten att minska volymtillväxten. Landstingen befinner sig f. n. i en märklig situation.Detär sannerligen dubbla budskap som utgått från regeringen. Först och främstskall landstingen spara. Därtill kommer att de förlorat tidigare inkomster iform av försämrade statsbidrag och uteblivna skatter från juridiska personer.Enbart det sistnämnda motsvarar 5 miljarder . Landstingen skall inte bara minska sin tillväxt, de skallockså ta hand om en ökande äldre befolkning. behöver de ökasin volym enbart för att möta de befolkningsförändringar somkommer att ske. Landstingen bör också ta ansvar för sysselsättningen. Minskarlandstingens verksamheter, ger det utslag i ökad arbetslöshet. Det här går naturligtvis inte ihop. Det går inte attminska resurserna och öka uppgifterna. Då kommer fler landsting att hamna iliknande situation som har gjort. haren sådan likviditet att det närmast är konkursmässigt, och då måstemöjligheterna att uppehålla vårdkvahteten vara mycket begränsade. Helaavdelningar på sjukhus har stängts. Man befarar att över 300 arbeten kommer attförsvinna /84. På min fråga huruvida statsrådet kommer att föreslå någraåtgärder som förbättrar i svåra situation svararstatsrådet klart nej. Därmed förstår jag att om inte får någotextra stöd, kommer inte några andra landsting att få det heller. Det hade varitklargörande om statsrådet på något sätt berört läns landstingsmöjlighet att uppnå de sjukvårdspolitiska målen. Jag skall dock här lämnaSödermanlands läns landstings situation. Min partikamrat iHallstahammar kornmer närmare att gå in på de speciella förhållanden som därråder. Statsrådet undviker helt att bedöma inom vilken tidrymd honanser det troligt att vi skall uppnå en god hälsa och en vård på hka villkorför hela Skall jagtolka detta på så sätt att sjukvårdsministern ser mörkt på läget? Statsrådetdelar inte min uppfattning att förändringen mot öppna vårdformer inte kommit igång ordentligt. Som argument för sin uppfattning anför hon att antaletläkarbesök vid vårdcentraler ökade som besöken vidsjukhusanslutna mottagningar minskade. Det är ett påstående som är riktigt menändå missvisande. Situationen varierar starkt mellan landstingen. I Stockholmslän kunde vi notera en ökning jämfört med . Sedanär kanske inte det intressantaste att vi får omfördelningar mellanakutmottagningarna och vårdcentralerna. Det intressanta är om ökningen avantalet besök vid vårdcentralerna minskar behovet av sluten vård. Hittillsfinns inga siffror som tyder på detta. Ändå minskade slutenvårdsplatserna vidvåra sjukhus med 1 000 det här gäller. Och det är denutvecklingen som jag och många med mig finner oroande. Landstingenfullföljer planerna på att avveckla slutenvårdsplatser. I en del fall gör mandet tidigare än planerat i besparingssyfte som den planeradeutbyggnaden av vårdcentraler kraftigt bromsas. I har utbyggnadenav primärvården halverats jämfört med tidigare planer. Nedläggningen av S:tEriks sjukhus i har motiverats med kostnadsskäl, inte med att det finnsett överskott av slutenvårdsplatser. Vi är ganska många som fruktar att de somfattat beslut om nedläggning av S;t , i en trängd ekonomisksituafion, inte har kunnat bedöma konsekvenserna på vårdkvaliteten av enytterligare minskning av antalet slutenvårdsplatser. På1970-talet, när vi fattade besluten ute i landstingen om förändringen mot öppnavårdformer, fanns det en politisk enighet om att en utbyggnad av öppenvårdenfill en början skulle innebära ett större behov av slutenvård eftersom flermänniskor skulle få möjlighet att söka vård efter behov. Först skullede ökade möjligheterna till tidig vård medföra minskat behov av slutenvård. Denförändrade ekonomiska situafionen och det borgerliga regeringsinnehavetmedförde att de ursprungliga tankegångarna ändrades så att de bättre skullestämma överens med svångremspolifiken. Det finns ett ordspråk som säger att densom inte ser tillbaka har anledning att se upp. Socialdemokraterna bör kanskeerinra sig vad de sade före valet om landstingens ekonomi och utbyggnaden avsjukvården efter behov. Detfinns många exempel, inte bara i och i . jag ett besök nere i , vid . Det är ettsjukhus som har varit något av föregångare när det gällt omdaning till öppnarevårdformer. Där var man nu i den situationen att man hade skrivit ut 75patienter från sjukhuset och stängt avdelningar - minskat antalet vårdplatser.Dessa 75 patienter var utskrivna till en öppenvård som i praktiken inte fanns.Man hade ingen som helst kontroll på vad dessa patienter företog sig ellervilket öde de gick till mötes. Men man trodde att man i någon form snart skulleha dem tillbaka i den slutna vården igen. Omlandstingens möjhgheter ati uppnå de sjukvårdspolitiska målen Om landstingens möjligheter ati uppnå de sjukvårdspolitiskamålen fungerardet om man inte har ökat öppenvården i takt med att slutenvården minskar. Statsrådet anför i svaret några av de hälsoproblem som honanser vara de största i vårt samhälle. Här nämns alkohol, tobak, felakfig kostoch brist på motion. Detta är visserligen hälsoproblem, men de största hotenmot vår hälsa är fortfarande hälsovådliga arbetsmiljöer, utslagning genomarbetslöshet, privatbilism, miljögifter, pressade livssituationer på grund avatt människor fått det sämre - nästan var tionde invånare måste få socialbidragi vissa kommuner. Till dagens hälsoproblem hör också en alltmer kommersialiseradfritid; det gäller framför allt våra ungdomar. Osunda levnadsvanor och missbrukhänger ofta ihop med en påfrestande livssituation i övrigt. Det är inte bara såatt det finns klara samband mellan ohälsa och arbetaryrken, det finns också ettsamband mellan låga löner och många sjukdagar. Allt det här står att läsa i en rapport om ohälsanssociala och yrkesmässiga fördelning av och ,, och jag förmodar att sjukvårdsministern precis som jag hargjort har läst den rapporten. Mot den bakgrunden får vi inte tro att ohälsa ärett informations-och upplysningsproblem. De sämst ställda vad gällerarbetsmiljö, långa arbetsdagar, torftiga bostadsmiljöer och dålig ekonomi harsällan ork för att ta emot den här hälsopropagandan, än mindre följa den. Detär de redan välbeställda som har tid och råd att äta ordentligt, motionera ochordna livet så trevligt som möjligt. Vi måste alla känna ansvar för vår hälsa, sägersjukvårdsministern i svaret. Detta är ett ursprungligen borgerligt argument.Det har använts på sä sätt att människorna i första hand inte skulle ställahälsokrav på samhället utan att var och en skulle ansvara för sig själv. I ettsamhälle där alla har lika möjligheter att välja arbetsmiljö, arbetsfid ochbostadsmiljö och att få en god ekonomi är ett sådant resonemang måhändariktigt, men inte i vårt samhälle, där det stora flertalet har ringamöjligheter att påverka de faktorer som verkligen har en avgörande betydelseför vår hälsa. tar statsrådet upp diskussionen om orsakernatill privatiseringen inom hälso- och sjukvården.