prot · G709124 · 1983-12-31 00:00:00 — Som jämförelse kan nämnas att med 19 %av befolkningen skulle ha av utbildningsplatserna på högskolesektorn, dvs.på ett mindre befolkningsunderlag skulle man här i ha bortåtdubbelt så stort utbildningsutbud. Av föreslagna besparingar på sektorsanslagenskulle södra utbildningsregionen stå för . Ingen annan högskoleregion ihela landet drabbas tiUnärmelsevis på det sätt som den södra högskoleregionen. Detta är naturligtvis ur synpunkt en heltoacceptabel ordning. Det är bra att t. o. m. moderater och socialdemokrater iden södra regionen nu börjar inse vikten av att vi slår vakt omhögskoleutbildningen där nere hos oss. Det får inte bU på det sättet att det är närheten till UHÄoch som bestämmer var den högre utbildningen skalllokaliseras. Det är inte så att jag missunnar utbildning. Detär självklart att också de som bor här uppe skall ha tillgång till utbildning.Men det måste vara någon rim och reson vad gäller fördelningen till andra delarav landet. Vad så gäller tandläkarutbildningen är det ur allassynpunkter - forsknings- och utbildningspolitiska, regionala och resursmässiga- klart vettigast att behålla utbildningen vid alla fyra högskolorna ochfördela neddragningen på samtUga, dvs. högskolorna i , , Göteborgoch . Därmed bibehålls en vid regional spridning och en viktig regionaltillgång till en befintlig och välrenommerad kompetens inom forskning och utbildningpå området. Samtliga dessa högskolor kommer, som har framgått av den tidigaredebatten, även efter nedskärningen av studerandeantalet att vara avnormalstorlek vid jämförelser med hur det är utomlands. Det är således inte pådet sättet, som Per försökte påstå, att forskningens och utbildning- enskvalitet på något sätt hotas genom spridningen på fyra högskolor. Om detta synsätt är alla som närmare begrundat fråganöverens. Det gäller forskare och studenter, högskoleorgan och regionalamyndigheter lika väl som de närmast direkt berördas intresseorganisationer. De enda som på outgrundliga vägar kommit fram till enannan slutsats är moderata och socialdemokratiska utbildningspolitiker, som isin tur försöker driva sina riksdagsgrupper i deras helhet framför sig. Det harvarit ett sorgligt spel, där prestige har fått gå före sakskäl och där mandemonstrativt skjutit åt sidan alla välgrundade argument. är det ju inte för sent att slå in på bättringens ochförnuftets väg i denna fråga. Det är fortfarande, trots vad som har sagts, minförhoppning att moderater och socialdemokrater skall ta den chans tillbesinning som finns. Det bör understrykas att om, som det ryktas, denmoderata gruppen går emot återremisskravet men lägger ned sina röster i denföljande voteringen, är detta i realiteten detsamma som att man röstar medutskottsmajoriteten, och har därmed det fulla ansvaret för ettsynnerligen oklokt beslut. Inga tekniska manövrer i kammaren i sista stund kandölja detta klara faktum. Därmed ber jag, herr talman, att få instämma i yrkandet omåterremiss till utskottet. Lakar- och tandläkarutbildningen, m. m. , Anf.72 (): För debatterade och jag läkarutbildningen i . Hon ville slopa den. Vi ifolkpartiet vUle bevara den. Ett enigt utskott har anslutit sig till folkpartietskrav på en fortsatt läkarutbildning vid . Därför behöverjag bara säga att jag är glad över att förnuftet har segrat, åtminstone idenna fråga. Så mycket mera bedrövligt är det att utskottsmajoriteten iden nya förbindelsen mellan socialdemokrater och moderater nu i stäUet kastatsig över . När två partier blivit mycket stora kan detydligen bara på grund av sin röstmajoritet kosta på sig vilka affärer somhelst. Det som just nu öppet utspelas inför våra ögon - två s. k.bundsförvanter lurpassar på varandra - är enligt min uppfattning otäckt. Ingasakargumént hjälper tydligen, vare sig det gäller högtstående forskning ellergod tandvård åt tusentals patienter eller fortsatt arbete åt hundratals människori en region som redan drabbats mycket hårt. Än värre är det att vi alla vet att ett stort antalledamöter från de båda partierna ordentligt har satt sig in i frågan och därvidfunnit att sakskälen talar för ett bevarande av skolan. Man har t. o. m. talatför ett bevarande. De vågar emellertid inte säga hur de skall rösta. Men viandra blir glada om ni röstar för en återremiss av ärendet. Om ni däremotröstar bara för vår reservation, resuUerar det enbart i att anseendet förriksdagen och ledamöter skadas. Därmed blir det till skada ocksåför demokratin. Återigen vädjar jag, i likhet med flera andra, till desocialdemokrater och moderater som inte är övertygade att visa civilkurage.Rösta efter er Lakar- och tandläkariUbild-ningen, m. m. övertygelse!Mina vänner! Ni skall veta att den enda möjligheten att räddatandläkarhögskolan är att ni röstar för en återremiss av ärendet. Om allapartier lät sina ledamöter rösta efter eget förstånd, skulle de tjäna på det.Sådana partier som köper och säljer röster, beroende på hur ett annat partihandlar, vet inte vad frihet är. Socialdemokraterna brukar vara beroende av vpk. Nuupplever vi att blivit beroende av socialdemokraterna.Socialdemokraterna säger till : Om ni låter piskan vina, gör ocksåvi det. Om ni släpper loss några att rösta fritt, gör också vi det. Sedan ärdet bara att åka till och säga; Vi ville minsann ha kvartandläkarhögskolan. Jag menar att detta, rent ut sagt, är olustigt. Det visaratt ni inte har någon större respekt för de människor som berörs. Det vorebättre om de partier som talar så mycket om frihet också gav sinapartimedlemmar frihet när det gäller att rösta efter egen övertygelse här iriksdagen. En mängd sakargument för ett bevarande avtandläkarhögskolan har presenterats. Jag skall inte trötta kammaren med attupprepa dem. Jag vill emellertid understryka ett argument som ännu inte kommitfram särskilt mycket i debatten. 1 arbetar vi för jämställdhet mellan kvinnoroch män. Vi anser således att jämställdhetsaspekter hör hemma överallt isamhället. Det gäller också forskning och utbildning. lades ettstatligt betänkande fram med titeln vore kvinnor. Det är dock ännuså länge bara en , önskedröm. Men en sak är säker: så länge hälften avforskarna inte är kvinnor pågår det ett nationalekonomiskt slöseri i Sverige.Vi vet ju att kvinnor generellt sett är precis lika begåvade som män. Kvinnorär således lika lämpade för forskning som män. Dessutom vet vi, tyvärr, att dentradition och de slentrianmässiga värderingar som fortfarande gäller, även inomvetenskapens värld, har medfört att kvinnor inte är forskare i sammautsträckning som män. Men på i är andelen kvinnligaforskare mycket större än i annan naturvetenskaplig forskning. av deforskningsstuderande är kvinnor, av forskare och lärare är kvinnor, och av de lärare som har disputerat är kvinnor, vilket är 3-5 gånger så många somi naturvetenskapen totalt. Socialdemokraterna säger ofta att de arbetarför jämställdheten, och hade f. ö. inte föreslagit atttandläkarhögskolan i skulle läggas ner. I den proposition om forskningsom har presenterats av regeringen framhålls vikten av att få en mera jämlikkönsfördelning. Utbildningsministern uttalar själv: "Målet är intejämställdhet på männens villkor, utan balans i forskarmiljön och i självaforskningen, så att det kvinnliga perspektivet får påverka bådearbetsförhållandena och forskningens innehåll. Detta gäller all forskning, intebara jämställdhetsforskning. Åtgärder utifrån skall ses som ett stöd förförändringar inifrån, från universitet och högskolor och från forskarnasjälva." Detta gäller självfallet hela . Men om har uttalat detta, hur kan dåhennes egna partivänner komma med ett sådant här förslag? Jag vill vädjaenvetet till åtminstonealla inom socialdemokratin, som annars brukar tala vackert om jämställdhet, atti dag bevisa i handling att de menar något med det. Det är faktiskt mycketlätt; om ett litet tag, eller så, räcker det med att rösta föråterremiss. Jag får meddela att anslag om kvällsplenum nu uppsatts. Den nu pågående debatten visar hur svårt detär att från insikten att en utbildning måste minska kraftigt gå vidare till attföreslå var den nedskärningen skall äga rum. De allra flesta är överens om atttandläkar-, lakar-, förskollärar- och fritidspedagogutbildningarna måsteminska, men få vill stå för ett beslut som drabbar någon utbildningsort.Självfallet kan man då göra det lätt för sig och minska lika mycket överallt.Det är en frestande lösning - man slipper då den mesta kritiken. Trots att det är så lätt och frestande att smita undankritiken, tvingas en del av oss att ta på oss kritiken och föreslå minskningarav antalet utbildningsorter för de aktuella utbildningarna. Vi gör det imedvetande om hur svår den vägen är, men gör vi det därför att vitror att detta på är en nödvändig väg för att värna om högskolansoch utbildningens kvalitet. Det grundläggande skälet för denna nedskärning är givetvisatt samhällsresurserna är och kommer att vara begränsade. För det förstainnebär detta att en utbildning med överkapacitet måste bringas i balans. Vihar inte råd att medvetet utbilda för arbetslöshet. I stället bör andrautbildningar inom högskolan öka, utbildningar där det finns behov av enutökning, t. ex. inom den tekniska sektorn. För det andra måste utbildningsorganisationen göras sårationell och ekonomiskt ändamålsenlig som möjligt. Att behålla allautbildningsenheter för varje utbildning, trots att utbildningen minskarkraftigt, är inte rationellt. Självfallet kan också mycket små enheter fungerabra - det håller jag med om - men kostnaden per studerande blir större, ochdetta är merkostnader som vi inte har medel tillgängliga för . Iverkligheten innebär detta med de mycket små enheterna inom högskolan som detkommer att bli fråga om att kvaliteten kommer att gröpas ur. Detta är också skälet till att många inom högskolangenerellt har uttalat sig för att det i längden blir förödande att minskakostnaderna för högskoleutbildningarna genom att skära litet grand överallt.Jag delar den åsikten, och därför ansluter jag mig också till den slutsats somutbildningsutskottets majoritet har kommit fram till i de nu aktuellabetänkandena. Flera talare har kommenterat det förhållandet, attregeringsförslaget har tillkommit genom en snabbare beslutsprocess än vad somgäller för det vanliga budgetarbetet. är ju inte den här regeringen denförsta som tvingas lägga fram besparingspropositioner, och de som deltagit iarbetet inför sådana propositioner vet att det inte står tillförfogande för utredningsarbete. Lakar- och tandläkarutbildningen, m. m. Lakar- och tandläkarutbildningen, m. m. Självfallet, , är den normala beslutsprocessenatt föredra, så att man hinner med dialogen ute på fältet, kontakten med deberörda. Men det är alltså inte första gången man tvingas göra på ett annatsätt. Jag vill bara erinra om att en tidigare regering, då ansvarig utbildningsminister, presenterade ett förslag om attarkitektutbildningen i skulle läggas ner. Det uppstod stora svårigheternär man skulle försöka få igenom förslaget i - så stora att det tillslut inte gick alls, eftersom inget parti ställde upp den gången. Beslut av det här slaget är svåra och tenderar att dra uttill en långdragen process. Många frågar gärna efter ytterligarebeslutsunderlag. Självfallet måste besluten grundas på ett gediget underlag.Men dess värre kan ett aldrig så fullständigt beslutsunderlag inte undanröjadetta, att man står i en situation, då man måste fatta beslut.Någon frälsarkrans står knappast att finna - det finns ingenting som fritar osspolitiker från vår uppgift att fatta beslut - även obehagliga beslut. Det här är ju en debatt med många hårda ord. kanman emellertid hitta några korn som det går att glädja sig över. Jag är gladatt höra lovorden över de aktuella skolornas och utbildningarnas kvalitet ochatt höra hur väl försedd man är med lokaler, utrustning, personal osv. Det ärinte alltid en utbildningsminister får höra sådant. Jag är också själv övertygad om att vi har entandläkarutbildning av mycket hög kvalitet i , men ocksä i , Stockholmoch . Det finns goda lokaler och modern utrustning såväl i ochGöteborg som i och . Var man än drar ner utbildningen, så kommerdessa lokaler och denna fina utrustning att behöva användas på annat sätt.Personal kommer att mista sina arbetsuppgifter och förändringar behöver görasav specialisttandvård och vanlig tandvård på de berörda orterna. Det finns ingen lösning genom vilken man kan undvika dessaproblem, sedan man väl bestämt sig för att göra en kraftig minskning av enutbildning. Vi måste självfaUet utgå från att samtiiga högskoleenheterhåller en hög utbildningskvaUtet. Jag tror t. ex. inte att utbildningsutskottethar föreslagit att läkarutbildningen skall minskas vid institutetdärför att kvaUteten där skulle vara sämre än på andra håll. Respekten för kvaliteten på tandläkarutbildningen i ,liksom vid de övriga enheterna, innebär dock enligt min mening inte att vi kanavstå från att dra in en utbildningsenhet för att kraftigt kunna minska antaletplatser inom tandläkarutbildningen. Jag är också övertygad om att förskollärar- ochfritidspedagogutbildningarna i och har utmärkt kvalitet. ex. glad för att vi har centret för barnkunskap i . Det är viktigtatt frågor om barn skjuts fram inom tvärvetenskaplig forskning, och jag utgårifrån att detta arbete kan fortsätta även efter det attbarnomsorgsutbildningarna i lagts ner. För gäller att det är besvärligt för en Utenhögskola, som den i , att förlora så stor del av sin verksamhet sombarnomsorgsutbildningarna utgör. Därför har regeringen också ansträngt sig attförlägga andra utbildningar till för att stärka basen för högskolan. Grundläggande här är ju att det finnsen stor majoritet för att minska antalet utbildningsplatser iförskollärarutbildningen, i fritidspedagogutbildningen samt i lakar- ochtandläkarutbildningen. Hur minskningen skall ske är vi synnerligen oeniga om.Det är förvisso svåra beslut att fatta. Enligt min mening ärutbildningsutskottets linje den mest realistiska, framför allt därför att vidärmed värnar om kvaliteten i utbildningarna i en kärv ekonomisk situation. 75 () replik: Statsrådet började sitt anförande med attsäga att det är svårt att gå från insikten att nedskärningar behöver göras tillett beslut om var de kan ske. Jag vet inte om det var något särskilt santpåstående. Lika väl som vi - med undantag av vpk - är eniga om att göra nedskärningar,lika väl har minoriteten föreslagit var de skall göras. Vi svävar inte alls påmålet när det gäller att peka ut orter där nedskärningar skall göras, men detråkar vara andra orter än regeringen har föreslagit och andra orter änmajoriteten har föreslagit. Sedan säger statsrådet att det är en svår vägatt lägga ned hela utbildningar - och det låter nästan som om det vore en rendygd av regering och utskottsmajoritet att ha valt den här svåra vägen. Enligtgammal luthersk etik kanske den smala vägen har ett värde i sig. Men trorjag egentligen inte att vi behöver ägna oss åt sådant självplågeri. Enanledning till att det är en svår väg är just att de negativa konsekvenserna avstora nedläggningar på en ort ofta blir större än om man gör flera mindrenedläggningar. Det är klart att mindre neddragningar på flera orter äroacceptabla, om de leder till att vi får så små utbildningsenheter att de intekan fungera, men så är det inte i detta fall. Alla utbildningsenheter som blirkvar efter de neddragningar vi har föreslagit är fortfarande klartfunktionsdugliga och klart kapabla att hålla en högkvalitativ utbildning ochforskning. Därför finns det egentligen inga godtagbara motiv mot att välja denlättare vägen -nämligen att göra mindre nedskärningar på flera håll. - Manskall inte göra självplågeriet till ett självändamål. Vidare sade att man, oavsett vilketbeslutsunderlag man har, till slut kommer till den punkt då man måste fattabeslut. Det är alldeles riktigt. Men har man ett bräckligt beslutsunderlag, ärrisken naturligtvis mycket större att man kommer till ett dåligt beslut än omman har ett bra beslutsunderlag. Det är därför vi har kritiserat regeringensoch majoritetens handläggning av den här frågan. Jag tycker att det sätt påvilket den här frågan har hanterats bevisar med stort eftertryck att man meddåligt beslutsunderlag, ett illa genomtänkt förslag, kommer fram till ettdåligt beslut. Risken är stor att det blir så . Lakar- och tandläkarutbildningen, m. m. 76JÖRGEN () replik: Jag upphör aldrig att förvånas överutbildningsministerns glada och förnöjda uppsyn varje gång hon blir överkörd häri . Lakar- och tandläkarutbildningen, rn. har någongång sagt, att jag beundrar utbildningsministern, som varje gång accepterar atthennes propositioner skjuts sönder och samman. Först föreslår regeringen alltså nedläggning avläkarutbildningen i och av tandläkarutbildningen i . Däreftersäger : Det blir ingen nedläggning av läkarutbildningen i . Detblir en minskning i i stället. Det blir heller ingen nedläggning avtandläkarutbildningen i . Men farligt blir det när moderater och socialdemokraterbörjar fumla med samma nedskjutningsbössa. Då kan vad som helst hända. En siktarpå och en på , och så drabbas när det gäller tandläkarutbildningen. Sedan kommer utbildningsministern hit till kammaren ochsäger; "Det var ju jättebra det här. Visserligen går det inte alls som jagoch regeringen vill, men det är bra i alla fall." Det fanns väl ändå någontanke, , bakom regeringens förslag till nedläggning avläkarutbildningen i ? Fanns det inte någon tanke bakom förslaget attlägga ned tandläkarutbildningen i ? Jag tänker då på sakliga skäl. Hardessa nu försvunnit på vägen? Varför har utbildningsministern ändratuppfattning? Har utbildningsministern möjligen på denna punkt tagit intryck avvad UHÄ har sagt? Då tycker jag att utbildningsministern också skall ta intryckav vad en enig UHÄ-styrelse har sagt om barnomsorgsutbildningen i . Vice ordföranden i , ,skrev i en artikel i ; "Nej, förslaget att lägga ned barnomsorgsutbildningenär både intellektuellt och forskningspolitiskt undermåligt! Därför har dessförespråkare haft en omöjlig uppgift, när det gällt att försvara nedläggningen.Utbildningsutskottets ordförande, den snälle och hederlige (), verkar mest känna olust. Och utbildningsministern själv, (), vill uppenbarligen helst tala om andra saker." skallutbildningsministern få chansen att tala om just denna sak. UHÄ har skrivit i sitt remissvar: "Vid universiteteti har man ägnat sig åt en intressant kunskapsutvecklingavseende barnomsorgsutbildningarna. Slutsatsen av ett utförligt resonemang sombygger på saklig grund är att en nedläggning av nämnda utbildningar i Uppsalaskulle få allvarliga konsekvenser för barnomsorgsutbildningarna även vid andrahögskolor." Detta skriver en enhällig UHÄ-styrelse efter ett enhälligtbeslut i planeringsberedningen. Vill tala om om de har feleller rätt i vad de säger? 77 JÖRNSVENSSON (vpk) replik: uppkallade mig till enfråga med anledning av de glimtar av hennes utbildningspolitiska syn somskymtade fram. ger bilden av en regering och enutbildningsminister som är offer för en nödvändighetens lag - saker och tingmåste skäras ned. Men jag trodde att vad som var nödvändigt när man tillhördearbetarrörelsen, vilket vi båda gör, berodde på vilken sorts samhälle man villha. Huruvida det är nödvändigt att utbilda ett visst antal förskolläraresammanhänger med vad man vill satsa på barnen. Arbetslösheten för förskollärareberor ju inte på att barnens behov i samhället har blivit mindre eller på attdet har blivit mindre bullrigt på barnstugorna eller på att man inte behöverbättre satsningar på det pedagogiska arbetet där. Tvärtom finns det stora behovbåde kvantitativt och kvalitativt. Och med en annan politik, en annan sortsprioritering, som nedprioriterar krigsflygplan och prioriterar upp barnen,skulle det inte behöva råda arbetslöshet bland förskollärarna. Varför för niinte en sådan långsiktig politik? Det är nödvändigt att satsa på tekniken. Det är den som nuskall fram i sin råa, teknokratiska, maskulina bemärkelse. Det är därför manskall spara in på utbildning och kultur, på sådant som har att göra med detsociala och med hälsopolitiken, som har att göra med kvinnornas tillvaro ochmöjligheter i samhället, som har att göra med barnen och deras utveckling. Jag skulle vilja fråga : Är det ensocialdemokratisk samhällsvision att vi skall rusa in i mikroelektronikenssamhälle med tyngdpunkten av våra resurser starkt lagd på tekniken? Är detsociala, det kulturella, det humanistiska, allt det som kan ge oss envägledning och säga oss någonting om samhällets verkliga kvaliteter, om hurvaksamma vi måste vara gentemot denna nya teknik, plötsligt något oväsentligt?Jag tror att det är en för arbetarrörelsen i mycket farlig syn, och jagvill veta om det är detta menar när hon talar om sinaprioriteringar. Lakar- och tandläkarutbildningen, m. m. 78 PER () replik; Jag har tidigare tillutbildningsministern ställt en fråga, som hon inte har besvarat. Jagber att få ställa den igen: Hur avser den socialdemokratiska riksdagsgruppenatt rösta i de voteringar som ligger framför oss? Avser densocialdemokratiska riksdagsgruppen att stå fast vid utskottets förslag ellertänker delar av riksdagsgruppen avvika från detsamma? ärskyldig oss ett svar på den frågan såsom varande den representant för partietsom, såvitt jag förstår, står högst i rang i denna kammare f. n. Anf.79 () replik! I denna fråga har utbildningsministernverkligen svajat hit och dit. var det, föreställer jag mig, den högstavisdomen att lägga ned i . , ,är det högsta visdom att lägga ned i . Jag föreställermig att visdomen inte kan ha varit hundraprocentig i båda dessa fall. Utbildningsministern inskränkte sig i stort till att sägaatt hon var nöjd och belåten. Däremot argumenterade hon inte i sak. Möjligenvar hon på gränsen till ett sakargument, när hon sade att det gällde att värnaom kvaliteten. Då måste man dra den slutsatsen att nedläggningen av tandläkarhögskolani är ett uttryck för att man vill värna om kvaliteten inom tandläkarut- Lakar- och' tandläkarutbildningen, m. m. bildningen.Jag vill fråga utbildningsministern: På vilka grunder fotarutbildningsministern detta synsätt? Vilken expertis har sagt att kvaliteten påtandläkarutbildningen blir sämre med det förslag som reservanterna har lagtfram i utskottet? Vidare nämnde utbildningsministern besparingsskälen.Jagvill fråga; Kan utbildningsministern med någon som helst grad av sannolikhetange vad den samlade ekonomiska effekten blir av att totalt rasera en välfungerande och bra utrustad forsknings- och utbildningsinstitution? 80 (vpk) replik; uppehöll sig i sittanförande vid rationaUtetsbegreppet. Men det stannade vid en mycket snävekonomisk syn när det gäller rationaUtet i utbildningen. Jag trodde att det,när man pratar om rationalitet i utbildningen, också gällde utbildningens djupoch bredd. I mitt anförande tog jag upp detfaktum att de nedläggningar som vi nu debatterar i mycket hög grad rör kvinnor.Vore det då inte lämpUgt, , mot bakgrund av allt tal omjämställdhet som förs i andra sammanhang att göra riktiga undersökningar av dearbetsmarknadspolitiska aspekterna på ett sådant beslut som vi nu skall fatta? frågade om det fanns sakligaskäl för regeringens tidigare förslag. Visst fanns det sådana. Men ärjag också på det klara med att andra bedömningar kan göras. När det gällertandläkarutbildningen var det för oss fråga om ett val mellan ochGöteborg. tyckte vi inte att man kunde ta, av direktregionalpolitiska skäl med tanke på tandläkarförsörjningen där. gårinte att dra ner ytterligare , eftersom en avveckling är på gångvad gäller tandläkarutbildningen i . Då rörde det sig om eller . kom utskottettill en annan åsikt än regeringen, men jag menar att sådana är realiteterna iriksdagen. Det är jag van vid också som riksdagsledamot, och jag har ingenprestige att vara rädd om i det avseendet, utan jag accepterar heltutbildningsutskottets förslag.