prot · G709130 · 1983-12-31 00:00:00 — är mycket| upprörd över att jag frågade omfolkparfiet och delar moderata samlingspartiets ståndpunkt attarbetslösheten är ett verksamt vapen mot inflationen. säger att jagär oförskämd som över huvud taget frågar detta. Det är möjligt. Men jag måstedå säga, att om er moraliska indignation har någon reell grund, borde denvändas mot er tUltänkte regeringsbroder. Det är i själva verket begår en stor oförskämdhet mot mittenpartierna, om han framträder i denna kammaremed anspråk på att tala för den samlade borgerligheten och säger att den nutänker svänga om i och använda arbetslösheten som medel att få nedinflationen. Jag kan inte tolka på annat sätt. När nu Åslingdeklarerat att centerparfiet har samma uppfattning som tidigare, nämligen attarbetslöshet är oacceptabel som medel i stabiliseringspolitiken skall det bliintressant att höra hur herr Adelsohn ifortsättningen tänker driva det här programmet. Det vore naturligtvis bra om viför åtminstone fyra av fem partier kunde bevara den enighet vi harhaft om det oacceptabla i att använda arbetslöshet som vapen mot inflation. Jaghar försökt utveckla varför det vapnet är utomordentligt trubbigt och kommeratt kräva enorma offer av medborgarna, innan det fungerar. Jag kan bara slutligen uttrycka förhoppningen att dennadebatt leder till att moderata samlingspartiet på denna punkt trots allt tarsin uppfattning under omprövning. Vid remiss av kompletteringspropositionen stod ju här i talarstolen nyssoch berömde mig för vad han menade var stor hederlighet - att jag inte gick ini debatten tidigare genom att begära replik. Sedan lämnar salen -som, såvitt jag förstår, själv är den som har begärt att fåden här debatten. Jag tycker att det ligger nära till hands att i så fall fällaett ganska hårt omdöme om sätt att agera. Heder lönar sigtydligen inte i umgänget med . Om den här debatten värden för UlfAdelsohn viktiga, borde han haft tid att stanna åtminstone fram tillkvällsplenums början. Det var faktiskt just för att ta upp som jag begärde ordet. Precis som finansministern tycker jag attden nya modell som vill lansera för att lösa problem ärnågonting mycket anmärkningsvärt. Låt parterna på arbetsmarknaden ta sitt fullaansvar för avtalsrörelsen, säger , Om det blir arbetslöshet skallfacket och arbetsgivarna ta ansvar för detta. Men jag tycker att man kan sägaflera saker om detta. Man kan ifrågasätta hur detta stämmer överens med vårtdemokratiska system. Det handlar faktiskt inte bara om att några enskildapersoner säger att de tar på sig ansvaret för det ena eller det andra. Dethandlar om var medborgarna skall kunna utkräva sitt ansvar. Det ansvaret kanmedborgarna bara utkräva i allmänna val av de valda representanterna här iriksdagen och i regeringen. Det finns ingen möjlighet för oss att krypa ifråndetta ansvar, och det finns ingen annan möjlighet för medborgarna i samhälletatt utkräva ett ansvar. Jag tycker att den delen av nya modell ärväl värd att diskutera. "Facket skall ta ansvar." De som inte villvara med i fackliga organisationer, dem som annars brukar värna om,de arbetsgivare som inte vill vara med i SAF - av vilka ledare skall deutkräva ansvaret? Arbetslösheten är dessutom för de enskilda människornanågot av det mest fruktansvärda som kan drabba dem. Arbetslöshetskampen, kampenmot arbetslösheten/ör sysselsättningen, är för oss den viktigaste polifiskauppgiften, och den kan vi aldrig dra oss undan. Regeringen måste vara så godatt försöka se till att både inflation och arbetslöshet bekämpas. Vi skall integå in och vara några städgummor efter arbetsmarknadens parter. Vi skall se tillatt vi kan hålla i rodret, och den uppgiften måste åvila varje regering. UlfAdelsohns nya modell fungerar inte. Den kan inte vara annat än ett Vid remiss av kompletteringspropositionen uttryckför att han faktiskt tar ganska lättsinnigt på dessa problem medarbetslösheten. Vi har en annan inställning från regeringens sida, ochdärför har vi också i den kompletteringsproposition som har lagts frampresenterat ytterligare förslag för att gå vidare och bekämpa arbetslösheten. Det är inte så, som har påståtts från flera håll här , att arbetslösheten ökar i . Den öppna arbetslösheten minskar. alldeles sade, ligger sysselsättningen - den vanligasysselsättningen på den öppna arbetsmarknaden - i vårt land högreän i de länder som har talat om som föredömen. "har enminskning av arbetslösheten." Ja visst, glädjande nog sjunkerarbetslöshetstalen där. Men ingen i drömmer om att - ens när man kommerfill det man där kallar full sysselsättning - komma arbetslöshet. När man säger att de som är föremål förarbetsmarknadspolitiska åtgärder i i själva verket är arbetslösa vetman ganska dåligt vad man talar om. Vi har 60 000 människor med arbetshandikappsom är sysselsatta på den öppna arbetsmarknaden med lönebidrag iSamhällsföretag. De är sysselsatta med vanliga arbetsuppgifter. De kämpar likahårt som någon annan på jobbet. De har avtalsenlig, reglerad lön. De har sammaanställningsförmåner som andra. Det är barockt att kalla dem för arbetslösa. Debyggnadsarbetare som får jobb genom de nya särskilda tidigareläggningar avstatliga investeringar som kommer genom de åtgärder regeringen harbestämt är inte mera arbetslösa än de byggnadsarbetare som jobbar på vägverketsordinarie budget. Vi vill hävda arbetslinjen i svensk politik, och därförgår vi nu på nya vägar för att försöka vända utvecklingen och använda pengarsom annars betalas ut i kontant stöd till arbetslösa till någonfing merapositivt. Ungdomslagen var en början på den vägen. Vi går vidare med att gemöjlighet för dem som tycker att de kan starta ett eget företag och, där detfinns någon realism i det, att få möjlighet att omvandla detsom annars skulle vara arbetslöshetsstöd fill ett starta-eget-bidrag. På sammasätt skall de som vill studera kunna omvandla de pengar de annars skulle hafått i arbetslöshetsersättning till ett vuxenstudiestöd. Det viktiga med detåtgärdspaket som vi har lagt fram är att vi skall se till att utnyttja detbättre läget i den svenska ekonomin. De arbetsmarknadspolitiska åtgärder som vividtar nu handlar inte bara om att kortsiktigt försöka lösa problemen, dehandlar i mycket hög grad om att vi skall använda dagens utbildningsresurserför att bygga starkt också med tanke . En mycket stor delav de nya insatserna handlar om utbildning, utbildning som gäller de områdendär vi vet att vi har flaskhalsar i produktionen, där det saknas kunnigayrkesarbetare, och där det saknas tekniker. Det är en långsiktigarbetsmarknadspolitik som vi lägger fram förslag om. Den lägger grunden förstabil sysselsättning . Ungdomarna och byggnadsarbetarna är ikompletteringspropositionen föremål för särskilda stödåtgärder. Om nya modell skulle få bli vägledande förpolitiken , skulle vi riskera mycket höga arbetslöshetssiffror i dethär landet. Centernoch har tidigare varnat för en del av politik när vihar diskuterat arbetsmarknadsfrågor, och jag utgår från att dessa båda partierkommer att säga absolut nej till en politik av det slag som härhar diskuterat, men som han tydligen inte fann så intressant att han kundestanna tills debatten slutat. Att bekämpa arbetslösheten är inte någontingsom man gör genom ett trollslag eller över . Det finns inte någon frågasom känns så angelägen för den socialdemokrafiska regeringen som den här,därför att vi vet att arbetslösheten drabbar enskilda människor. Men vi vetockså att det inte finns några genvägar för att långsiktigt tryggasysselsättningen, det krävs en stabil ekonomisk politik, och det krävs att vifår ordning på alla de obalanser som vi har haft i den svenska ekonomin. Densenaste utvecklingen visar att vi är på rätt väg, men innan vi når den fullasysselsättningen har vi många ytterligare kämpatag att ta med verkligheten. Vikommer att se till att vi klarar också det här. Vi hoppas på stöd från departier i som har sagt att arbetslösheten är den viktigastefrågan även för dem. Vid remiss av kompletteringspropositionen 56RUNE (): I går när kompletteringspropositionenöverlämnades var det jämnt 3 månader och budgetpropositionenpresenterades. Om socialminister haft för avsikt att lägga framförslag till familjepolifiska åtgärder vid detta , borde rimligtvisbudgetpropositionen ha innehållit förslag om sådana. Men vid det tillfället hadesocialministern inte ett ord att säga om barnfamiljernas situation, inteheller om att några förslag skulle komma till det här . Vid fleratillfällen sade sig socialministern vara plågad avbarnfamiljernas ekonomiska situation, och det kan jag förstå med tanke påutvecklingen under socialministertid. Enligt beräkningar har månadskostnadernaför en tvåbarnsfamilj stigit med . under tiden november 1982-november1983, eller med sammanlagt . under det första socialdemokrafiskaregeringsåret. Jag kan förstå att socialministern har känt sig plågad. Det varnaturligt att man då med intresse emotsåg vad som skulle komma ibudgetpropositionen, bil. 7, som socialministern har ansvaret för. Det var medförvåning man kunde konstatera att socialministern hade glömt bortbarnfamiljerna. Där fanns inte ett ord om några förslag till åtgärder.Socialministern visade därmed sin oförmåga fill handling. Oppositionspartierna lade fram sina förslag under denstadgade motionstiden. När representanter för de olika partierna isocialutskottet skulle inleda samtal om familjepolitiken, fick vi beskedet frånsocialdemokraterna att vi skulle invänta vad en beredningsgrupp inomsocialdepartementet skulle komma med. kom med isamtalen. Något annat än samtal blev det inte under de sammanträden vi hade,där representanter från social- och skatteutskotten samt deltog.Hela tiden väntade vi på, och utgick ifrån, att skullepresentera förslag med besked om vad socialministern och regeringen 5 protokoll 1983/84:130-131 Vid remiss av kompletteringspropositionen När vi skulle inleda förhandlingar,presenterade två olika alternativ, varav det ena tidigare intediskuterats. Vi kom emellertid underfund med att det var väl anpassat fillvpk:s önskemål. Socialministern hade därmed placerat sig i vpk-buren. Det spel som pågått var alltså över.När man sedan i massmedia fick lyssna till version av samtalenoch hur han försökt att fånga in parti efter parti, framgick det med allönskvärd tydlighet att vad egentligen hållit på med var ettpolitiskt skådespeleri. Jag vill säga till att om politiken,liksom filmen, haft en att dela ut, skulle varit densjälvskrivne mottagaren av priset, både för regi och för politisktskådespeleri. Att det inte blev en bred politisk uppgörelse omfamiljepolitiken försökte sedan skylla på de övriga partierna. Iradions morgonsändning skyllde på dag är det som får skulden. Det här är ett märkligt tuvhopperisom håller på med, tydligen för att freda sitt dåliga samvete.Det var svagt - rena ynkedomen - att försöka skylla ifrån sig på det sättet,. Det är ju ändå så, att det är landets socialminister som haransvaret för familjepolitiken. Hur än försöker att slingra sigkvarstår dock det faktum att socialministern och regeringen inte haft förmåga,inte haft egen kraft, att lägga fram förslag till familjepolitiska åtgärder.Det är oppositionspartierna som har tvingat socialministern till handling. Ibudgetpropositionen finns inte ett ord om det som presenteradehär . Det som nu föreslår är åtgärder som har pressats framunder . När nu socialministern i kompletteringspropositionen lagtfram ett förslag - efter överläggningar med vpk - kan vi konstatera att detinte kommer att hända någonting under det här året. Det är först den 1 januari1985 som barnbidragen kommer att höjas. Det måste, såvitt jag kan förstå,innebära att under hela det här året får gå omkring och kännasig starkt plågad på grund av att barnfamiljerna inte får någon förbättring. Vi lade från sida fram förslag vid årets början.Förslagen innebar en höjning av barnbidraget från med . och enhöjning av det s. k. hemmamakeavdraget från . förbarnfamiljer där det finns endast en inkomsttagare, ensamstående förälder ellerhemmamake. I det fortsatta arbetet i socialutskottet kommer vi, NilsÅsling har tidigare framhållit det, att hävda att barnbidraget skall höjas, fr.o. Vidare kräver vi en utbyggnad av vårdnadsersättningen tilldem som vårdar barn i hemmet - ett arbete som vi inom anser varaviktigt och som därför bör jämföras med annan form av barnomsorg. Detta förslaginnebär dels en förstärkning av barnfamiljernas ekonomi, dels en förbättring avde familjers ekonomi där det endast finns en inkomsttagare. Det är dessafamiljer som har den svåraste ekonomiska situationen. Men socialministern harinte ägnat något egentligt intresse åt denna viktiga fördelningspolitiskafråga. Min fråga blir då: Vad är anledningen till att socialministern inteägnar något egentligt intresseåt den fördelningspoUtiska frågan? Närvi fittar på finansieringsidan, finner vi att socialministern använder sig avskatteutjämningsbidraget. Det förde fram vid förhand-Ungarna den8 april. Vi från sade då nej till detta. Ett minskatskatteutjämningsbidrag drabbar de kommuner som har den svagaste ekonomin ochden lägsta sysselsättningsgraden, där det i stor utsträckning endast finns eninkomsttagare i familjen och den ena maken vårdar barnen i hemmet utan stödfrån samhället. Men det bortser från. Iproposifionen föreslår socialministern en höjning av garantinivån inomföräldraförsäkringen från . Det är bra, . Detinnebär att har accepterat, om än med krumbukter, den nuvarandevårdnadsersättningen inom föräldraförsäkringen. Det är bara synd att StenAndersson inte följer förslag om ytterligare . Jagär övertygad om att kommer att tala sig varm ävenför vårdnadsersättningen - liksom han nu ofta gör när det gällerflerbarnstillägget, vilket socialdemokraterna i opposition bekämpade. motiverar höjningen från . på ett ganskahäpnadsväckande sätt. Påen presskonferens efter de spruckna förhandlingarna sade StenAndersson följande enligt ett TT-meddelande: "Vihöjer garanfibeloppet i föräldraförsäkringen från 37 fill . Det ärdess värre så att många arbetslösa flickor, för att skaffa sig mening i livet,blivit med barn. De har ingen inkomst och det finns därför starka skäl för atthöja beloppet." När jag läste det här frågade jag mig: Är det en ny familjepolitisk givsom socialministern lanserar? Min fråga kvarstår. kanske vi fårett svar. 57 BO (): var för sin del beredd att ge socialministern två Oscar- för skådespeleri och för regi. Jag tycker att det som socialministern ägnarsig åt snarare är cirkuskonster. Han förefaller vara entrapetskonstnär med dåligt grepp - och oftast utan skyddsnät. Alltfler människor blir med den socialdemokratiska polifiken alltmer beroende avgenerella och selektiva bidrag som finansieras med ett ökat skattetryck. Många,främst barnfamiljerna, kan inte leva på sina egna inkomster, trots att dessa ärav normal omfattning. Den aktuella debatten visar att det t. o. m. kan gällahöginkomsttagare. Ett flertal barnfamiljer kan inte genom egna åtgärderförbättra sin situation. De har hamnat i den s. k. fattigdomsfällan. Högamarginalskatter, kombinerade med avtrappningsreglerna för bostadsbidrag ochett ibland progressivt uttag av daghemsavgifterna, gör att det inte blir kvarspeciellt mycket av en inkomstökning. Det höga skattetrycket, det ökadebidragsberoendet och effekterna av "fattigdomsfällan" dämpar denallmänna ekonomiska utvecklingen, vilket naturligtvis drabbar oss alla. Vid remiss av kompletteringspropositionen Regeringen har valt, efter överläggningarna mellan depolitiska partierna om familjepolitiken, att med vpk:s stöd fortsätta på dennarenodlat socialistiska väg: - Barn- ochbostadsbidragen ökar med . Skatterna ökar med drygt 2miljarder kronor. Det blir högre skattetryck och mera rundgång. - Mångabarnfamiljer får själva betala de nya skattehöjningarna. För en hel delenbarnsfamiljer blir resultatet av det familjepolitiska förslaget i självaverket negativt, med hänsyn tagen till den prisstegringstakt som kan väntas ochde urholkningar som har gjorts i den statliga inkomstskattens konstruktion. - Ännu flerfamiljer kommer genom regeringens förslag att hamna i"fattigdomsfällan" och få de höga marginaleffekter som jag har nämnttidigare. På de fyra sidor ikompletteringspropositionen som inleder bilaga finnsingen som helst analys av vad som orsakat barnfamiljernas besvärligaekonomiska situation. Det beror kanske på att den socialdemokratiska ideologinhar kommit i konflikt med verkligheten och med människornas krav. Vårt skattesystem är så utformat att ingen hänsyn tas tillhur många som skall leva på en inkomst. Efter hand som skattetrycket harskärpts har därför fler och fler barnfamiljer fått betala så hög inkomstskattatt deras inkomster inte räcker fill för levnadskostnaderna. Barnfamiljernas problem beror alltså inte på att denormalt har för låga inkomster eller för låga bidrag- de betalar för hög skatt.För oss moderater är den självklara målsättningen att alla - ävenbarnfamiljerna - skall kunna leva på sina egna inkomster. Det är mot den bakgrunden som vi har förelagt riksdagenett omfattande förslag om en reformerad inkomstbeskattning. Det förslaget innebär att ett grundavdrag på 15 000 kr.per barn införs vid den kommunala beskattningen. Det finansieras genom att detallmänna grundavdraget minskar med . sänks den statliga inkomstskatten, så att istort sett alla får sänkt inkomstskatt totalt. De familjer som har så låga inkomster eller så många barnatt de inte kan utnyttja grundavdraget fullt ut erhåller en negativ skatt sommotsvarar skatteeffekten av det inte utnyttjade avdraget. Vårt långsiktiga mål är att barnfamiljer som betalar skattinte skall behöva behovsprövade bidrag. Och de barnfamiljer som behöver sådanabidrag skall inte behöva betala skatt. Regeringen - och socialministern - saknar uppenbarligenför sin del både en insikt om barnfamiljernas verkliga problem och enmålsättning för en långsikfig politik. Det framgår avkompletteringsproposifionen. Det förefaller litet märkligt, med tanke på attsocialministern har gjort flera uttalanden, inte minst under de överläggningarsom vi hade, som tydde på en gryende insikt omatt skattesystemet faktiskt skapade problem för både barnfamiljer och andra.Jag skulle därför vilja fråga socialministern: Är det inte enligt socialministerns mening rimligtatt sträva efter en beskattning som leder till att människor i första hand kanleva på sina egna inkomster? Är inte socialministern oroad över demarginaleffekter som blir följden av en kombination av avtrappningen avbostadsbidragen, skattesystemet och eventuellt konstruktionen av vissadaghemsavgifter? Vilken långsikfig målsättning har socialministernoch regeringen vad avser barnfamiljernas situation? En familjepolitisk reform måste ocksåinnebära att rättvisa skapas i fråga om stödet till barnomsorgen. Moderata samlingspartiethar därför föreslagit att en obeskattad vårdnadsersättning på . perbarn t. o. m. ålder skall utgå från . Vi anser ocksåatt frågan om avdragsrätt för styrkta barntillsynskostnader måste snabbutredas. Underdetta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarensförhandUngar. 58 (): Ett vikfigt inslag i den proposition som skall remitteras ärförslaget om förbättrat familjestöd. Det är bra att detta förslag äntligen harkommit. kunde nämligen inte regeringen ge besked om det över huvudtaget skulle bli något förslag om förbättrat familjestöd . Det fanns ingetförslag upptaget i propositionsförteckningen. Däremot är man beredd attföreslå en höjning av barnbidraget med . Från O till 1 500 kan ju tyckas vara en imponerande hastighet. Och glädjen ärogrumlad på en punkt; det är bra att regeringen äntligen har tagit sig sammanfill en någorlunda rejäl förbättring av det familjepolifiska stödet. Jag troratt t. o. m. socialministern skulle kunna medge att det i hög grad äropposifionens förtjänst 'att så har skett. Ijanuari lade alla fyra oppositionspartierna fram förslag. Regeringen stoddäremot tomhänt. Under ett halvdussin överläggningar mellan alla parfier har vikunnat åse hur ett regeringsförslag har växt fram. Först fanns ingenfing, sedankom en blygsam reform om knappt en och en halv miljard. Ett tag underöverläggningarna rörde det sig om en tredubbling av reformen, och slutligenhamnade man på . I förhållande till regeringensförslag för en månad sedan har höjningen av barnbidraget tredubblats. Det kännssjälvfallet bra att hela utvecklingen har tagit en sådan vändning. Om inteoppositionen hade drivit på hade nog inte detta skett. Jag hoppas att ingen,som inte har barn, missunnar barnfamiljerna denna förbättring som blivitresultatet. Detfinns emellertid svagheter i regeringsförslaget, och jag skall kort ta uppnågra av dem. Trots att vi har fått metervis medutredningar och analyser om barnfamiljernas situation och om bristerna i Vidremiss av kompletteringspro positionen nuvarande familjestödförmår regeringen bara prestera några futtiga sidors proposifion med mycket tradifionelltinnehåll. Det handlar om mycket pengar, men liten tankemöda har ägnatsfamiljestödet i det förslag som läggs fram. Resultatetär att skatteuttaget ökar och att bidragsnivån ökar. Tanken att varje människavill klara sin och familjens försörjning på sin egen förvärvsinkomsttillbakavisas. förslag att sänka skatten för barnfamiljer avvisasmed invändningen att det nog blir för krångligt. Skattesystemetskall förenklas - det är vi överens om. Men att det skulle vara omöjligt att tahänsyn till försörjningsansvaret för barn när man drar av skatten fråninkomsten är inte sant. Skälet att det skulle bU för krångligt liknar mest denobotfärdiges förhinder. Folkparfiet tycker att mer av familjestödet skall gessom sänkt skatt medan man har barn. per barn i sänktskatt. Det förslaget kommer vi att fullfölja i den utskottsbehandUng som nuåterupptas. Denandra stora svagheten i regeringsförslaget är att man förvärrar vad som harkaUats "fatfigdomsfällan". Ju fler som blir beroende av bostadsbidrag,desto fler riskerar att fastna i den fällan. Den innebär att föräldrar ivanliga inkomstlägen inte själva kan förbättra sin ekonomi med ökade inkomster.Skatt, sjunkande bostadsbidrag och stigande dagisavgifter tar hela ökningen.Denna fälla får inte gillras för fler! Tvärtom måste den bort! Ett sätt attgöra det och hjälpa dem som får bostadsbidrag är attdifferentiera barnbidraget, dvs. att höja barnbidraget med hänsyn till antaletbarn. Folkpartietsförslag om utbetalning av studiebidraget finns inte heller med, föratt nämna en annan svaghet, och inte ett ord nämns om förbättrat stöd tillföräldrar som väljer att stanna hemma när barnen är små. Vihar i överläggningarna varit överens om att vad som kan göras förbarnfamiljerna får ses som ett steg i en etappvis genomförd reform. tarinte regeringen något steg alls, först kommer förbättringen. Det stegsom då tas går på dessa båda punkter i fel riktning. Det är skada att regeringeninte tagit intryck av kritik och argument i den debatt som vi har fört. Det fårnog skyllas på att socialdemokratin saknar en genomtänkt familjepolitik.Den här reformen har improviserats fram. Det ena förslaget efter det andra harkastats fram. Alla är ofullständiga. Det ena halvfärdiga förslaget efter detandra har singlats ut. Om jag räknar rätt i hastigheten är det förslag somriksdagen nu skall ta ställning till fjärde ofullbordade. Detär skada att regeringen hafsar fram så vikfiga förslag som stödet tillbarnfamiljerna. 59 (): Svärmen av här i kammaren inför den här debatten mycket hastigtuppdykande statsråd gör tyvärr att det blir en mystisk debattordning. Jag viUsärskilt understryka det efter att ha hört arbetsmarknadsminister utgjuta sig över att inte befinner sig i salen närAnna-Greta hastigt påkommet går upp i talarstolen för att få diskuterasysselsättningspolitik och arbetsmarknadspolitik med honom. Det hade varitprecis samma sak, sett från synpunkt, som om hadegått upp i talarstolen när finansminister uppträder som regeringensföreträdare i en debatt som begärt skulle föras med statsministernoch sagt, att det inte rikfigt var vad han hade tänkt sig.