prot · G709148 · 1983-12-31 00:00:00 — Vadriksdagen har att ta ställning till är proposition 126, som innehåller enrad förslag i syfte att förenkla hanteringen av det kontantaarbetsmarknadsstödet och arbetslöshetsförsäkringen samt förslag till åtgärderi syfte att samordna de båda systemen. Dessutom yrkar regeringen i dennaproposition att anslår till bidrag tillarbetslöshetsförsäkring och utbildningsbidrag. Underde veckor som återstår av det här riksdagsåret kommer att vidytterligare två tillfällen få ta ställning till frågor som rör det ekonomiskastödet vid arbetslöshet, nämHgen dels i samband med proposition 162 om vissatrygghetsfrågor för äldre arbetstagare, dels i samband med behandlingen avkompletteringspropositionen. I den senare lägger arbetsmarknadsministern framförslag inte bara till höjning av bidragsnivåerna utan också till finansieringav såväl den föreslagna höjningen som det anslag som kommer att fattabeslut om . Dessutom aviserar arbetsmarknadsministern att ytterligareförändringar i fråga om finansieringen är att vänta. Ja,fru talman, om den här bilden verkar splittrad och svåröverskådlig så är det enriktig iakttagelse. Regeringens vankelmod har försatt i en situationdär den måste ta ställning till frågor rörande det kontanta stödet vidarbetslöshet i flera olika etapper. Därigenom försvåras givetvis möjhgheter-naatt få en sammanhållen bild av denna redan i sig själv komplicerade materia. Dengångna vintern har vi registrerat det högsta antalet personer utanför denreguljära arbetskraften någonsin . Trots konjunkturuppgångenbefinner sig allt fler människor utanför den reguljära arbets- Kontantstöd vid arbetslöshetm. Kontantstöd vid arbetslöshet m. m. Samtidigtrapporterar stora delar av näringslivet att man inte kan få den arbetskraft sombehövs. Det går inte längre att dölja de djupgående, stmkturellt betingadeproblemen på arbetsmarknaden. Det innebär bl. a. att kraven på det kontanta stödetökar. Utvecklingenpå arbetsmarknaden kan aldrig ses isolerat. Den är resultatet av vad somhänder på en rad andra områden. Ett orimligt skattetryck, hög inflation, låglönsamhet i näringslivet, en lönebildning som inte tar hänsyn till lönsamhetoch konkurrensförmåga, bristande yrkesutbildning och en alltför stor offentligsektor är exempel på förhållanden som har negativa konsekvenser påarbetsmarknadens möjligheter att utvecklas i positiv riktning. Moderatasamlingspartiet redovisar i andra sammanhang de åtgärder på detekonomisk-politiska och på det arbetsmarknadspolitiska området som ärnödvändiga för att skapa balans i ekonomin och på arbetsmarknaden. Sammantagnavisar dessa åtgärder på den väg som leder till att vi i i verkligbemärkelse skall tillämpa "arbetslinjen", dvs. ge förutsättningar förarbeten på en reguljär arbetsmarknad i balans. Den"arbetshnje" regeringen förordar innebär endast att de människor somslås ut från arbetsmarknaden eller som inte får en chans att komma in på den pågrund av regeringens politik på andra områden får temporär sysselsättning iAMS:s regi. I och för sig utför de arbetsuppgifter som är nyttigapå olika sätt, men faktum kvarstår att denna typ av skattefinansieradsysselsättning till större delen inte kan bära sina egna kostnader och intebidrar till den utveckling som är nödvändig för att också ifortsättningen skall kunna räknas in bland de länder i världen som har detstörsta välståndet. Regeringenvisar stor uppfinningsrikedom då det gäller att hitta på nya former av konstladsysselsättning. Fömtom traditionella beredskapsarbeten ocharbetsmarknadsutbildning har vi rekryteringsstöd, flaskhalsutbildning,.beredskapsarbete i kombination med utbildning, ungdomslag, särskilda ungdomsprojektosv. Trots högkonjunkturen kommer de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna attligga kvar på en i stort sett oförändrat hög volym och svindlande kostnader.Långtidsutredningen indikerar också att regeringen planerar att bibehållavolymen och därmed kostnaderna på samma höga nivåer. Däremot finns detingenting som antyder att regeringen är beredd att ta itu med de grundläggandeproblemen och orsakerna bakom den höga arbetslösheten. Då taruppfinningsförmågan slut. Detta intryck bekräftas avden oförmåga regeringen visat att hantera årets avtalsförhandlingar. Parternapå arbetsmarknaden har anpassat sig till det förhållandetatt de i avtalsförhandlingarna inte behöver bekymra sig om konsekvenserna förlandets ekonomi och utveckhngen på arbetsmarknaden av alltför högalönekostnader och en lönestruktur som inte medger en differentiering med hänsyntill de verkliga förhållandena på arbetsmarknaden. Statsmakterna har alltförlänge och alltför beredvilligt tagit ansvar för de människor som slagits utfrån eller inte alls kommit in på arbetsmarknaden. riskeraravtalsuppgörelserna att spräcka regeringens inflationsmål, och utvecklingen går mot detalternativ som i långtidsutredningen benämns referensalternativet. Dettaalternativ, som visar hur illa det kan gå för svensk ekonomi, anger en totalarbetslöshet på . Alltfler tecken tyder dessutom på att arbetsmarknadspolitiken nu nått en volym däråtgärderna motverkar sitt syfte. Beredskapsarbeten ersätter reguljära arbeten.De stora satsningarna på ungdomssysselsättning börjar ge negativa effekter.Sommarjobben och - vad värre är - praktikjobben minska)-, eftersomarbetsuppgifterna tagits över av ungdomslag. Vikariatstjänster tillsätts medungdomar. Också från fackligt håll uttrycks betänkligheter. Man märker attbehovet av ordinarie personal på ordinarie arbetsvillkor minskar. Allt flermänniskor bhr sysselsatta på sämre villkor. Risken för att vi får ettarbetsmarknadens B-lag är uppenbar. Regeringensarbetsmarknadspolitik har hamnat i en ond cirkel. Stora satsningar påtraditionella arbetsmarknadspolitiska åtgärder bidrar till att förhindra dennödvändiga saneringen av ekonomin. Därigenom hämmas näringslivets tillväxt, ochsituationen på arbetsmarknaden förvärras. Det ställs krav på ytterligarearbetsmarknadspolitiska åtgärder osv. i ett alltmer uppskruvat tempo. Detär mot den här bakgmnden som vi begär en utvärdering avarbetsmarknadspolitiken. De utredningar som har genomförts eller är på gång tarendast upp vissa delfrågor. De har inte heller någon aktualitet i dettillspetsade arbetsmarknadsläge som vi har. av den arbetsmarknadspolitiska åtgärdsarsenalen utgör de kontantastödformerna vid arbetslöshet. Det är kontantstöden som får klara situationendå allt annat har misslyckats. Också deras roll i arbetsmarknads-poUtikenbehöver belysas. Detråder enighet inom alla politiska partier och i samhället i dess helhet om attmänniskor som drabbas av arbetslöshet skall tillförsäkras ekonomisk trygghet.Det är en självklarhet i vårt samhälle. har det växt upp enflora av olika lagstadgade eller avtalsreglerade stödformer-arbetslöshetskassa, K AS, förtidspension av arbetsmarknadsskäl, avgångsbidrag,olika trygghetsavtal och som sista utväg socialbidrag. Ersättningsnivåerna ochvillkoren varierar kraftigt. Gemensamt för alla stödformer är att definansieras av dem som arbetar, antingen i form av försäkringsavgifter,uteblivna löneökningar och löneskatter eller också över den vanliga skattsedeln. Enrapport som expertgruppen för studier i offentlig ekonomi, , presenteradeförra året visar att ersättningen från A-kassa vid kortare tider avarbetslöshet för en person med en vanlig industriarbetarlön endast i ringa gradunderstiger normal arbetsförtjänst, om man ser till nettoeffekten på årsbasis.Detta bekräftas av den kartläggning av förhållandena i de nordiska länderna somgjorts av . Däremotdrabbas inkomsttagare i högre inkomstskikt av avsevärda ekonomiskapåfrestningar vid arbetslöshet. talar jag inte om de extremahöginkomsttagarna, utan om dem som har högre industriarbetarlöner. Det räckeratt tillhöra den gruppen. Kontantstöd vid arbetslöshetm. 4 protokoll 1983/84:148-150 Kontant stöd vid arbetslöshetm. Likaså innebär utförsäkring från arbetslöshetskassa ensvår belastning. Man kan också notera att den omedelbara effekten vidarbetslöshet blir en ganska kraftigt reducerad inkomst. Genom skattesystemetskonstruktion utjämnas dock den negativa effekten över året. Då har inte hänsyntagits till de avgångsbidrag som enligt avtal utgår till vissa arbetstagare somblir arbetslösa efter att ha fyllt , under förutsättning att de har enlängre anställningstid bakom sig. Deras situation är givetvis gynnsammare.Enskilda människor eller grupper har emellertid inga möjligheter att på egetinitiativ bygga upp en för dem bättre anpassad trygghet vid arbetslöshet. betalades via statskassan ut inte mindre ändrygt i kontantstöd vid arbetslöshet. Av detta.utgjordemerparten, eller , ersättningar frånarbetslöshetskassorna. Enligt beslut skall av kostnadernafinansieras av arbetsmarknadsavgiften, som utgår som arbetsgivaravgift med1,av lönesumman. Resten, dvs. , betalas av skattemedel. I kompletteringspropositionen föreslårarbetsmarknadsministern en höjning av arbetsmarknadsavgiften med 0,. Likasåföreslås höjningar av dagpenningen och utbildningsbidraget. Vi har i vår motionmed anledning av kompletteringspropositionen avstyrkt såväl höjningen avdagpenningen som höjningen av arbetsmarknadsavgiften. Det är minst sagt anmärkningsvärt att regeringen ännu inteförstår att ökade kostnader för näringslivet leder till högre arbetslöshet.Ändå finns det ledande socialdemokrater som är medvetna om detta samband. Senastkonstaterade professorn i nationalekonomi och den socialdemokratiskeriksdagsledamoten att det ökade kostnadsläge som blir resultatetav årets avtalsuppgörelse innebär 50 000 färre jobb. Vi anser att det är nödvändigt att företa en mer genomgripandeomläggning av arbetslöshetsförsäkringen. Den måste återfå sin karaktär avförsäkring med uppgift att ge en grundläggande ekonomisk trygghet åt dem somblivit arbetslösa med möjligheter till tilläggsförsäkringar. En ökadegenfi-nansiering behöver komma till stånd. Dagens avgifter är försumbara förden enskilde. I genomsnitt betalar medlemmarna . och i avgiftper månad till arbetslöshetsförsäkringen. Det är besynnerligt att de fackligaorganisationerna, som ju i andra sammanhang binder en inte föraktlig del avlöneutrymmet i olika försäkringslösningar, tycks helt blockerade då det gälleratt själva medverka till finansieringen av just arbetslöshetsförsäkringen. Vi begär i reservation 1 en sammanhållen översyn aversättningssystemet vid arbetslöshet. Vid en sådan översyn bör.också beaktas enrad olika delfrågor. Till dessa frågor hör bl. a. kostnadsfördelningen mellanarbetslöshetskassorna och staten, avstängningsregler för arbetstagare somfrivilligt slutat sin anställning, stödet till arbetslösa företagare, det storaantalet utförsäkrade och frågan om i vilken omfattning vård av egna barn börvara ersättningsgrundande, samt äldreavgångarna, vilka vi kommer att behandlanärmare här i kammaren . En bärandetanke är att de som har arbete skall vara med och ta ansvar för dem som saknar arbete. Vianser också att berörda organ skall aktivt verka för att så många som möjligtansluter sig till arbetslöshetsförsäkringen. Detta bör ske oberoende av omfackligt medlemskap föreligger eller ej. Meddenna inriktning uppnår man bl. a. effekten att arbetsmarknadens parter ges ettreellt inflytande över och ansvar för den arbetslöshet som beror på utfallet avavtalsrörelserna. Såvitt jag förstår för fram liknande tankegångari det förslag som läggs fram i en motion med anledning avkompletteringspropositionen. Den modell som presenteras där bör givetvis ocksåkunna ingå i den översyn vi begär. Likaså bör översynen kunna omfatta den uppdateringav som föreslås i reservation 2. Det är ett gott skäl förfolkpartiet och att ansluta sig till vårt yrkande i reservation 1 om ensammanhållen översyn. Deförslag till regeländringar som ett enigt utskott ställt sig bakom innebär attdelar av de problem vi pekat på blir lösta. En hel del kvarstår dock. Detgäller inte minst frågan om vård av egna barn och situationen för arbetslösaföretagare. Framför allt är frågor som rör egna företagare komplicerade, meninte desto mindre angelägna att lösa. Vi ser hur nyföretagandet växer, nyaföretagsformer bildas. Många delar sin tid mellan företagande och anställningeller andra uppdrag. Det är angeläget att människors initiativkraft intehämmas av rädsla för att hamna utanför den trygghet somarbetslöshetsförsäkringen innebär. Det är också ett rättvisekrav att storagrupper inte ställs utanför den sociala trygghet som bör vara en medborgerligrättighet för alla på arbetsmarknaden. Vidberäkningen av anslaget till arbetslöshetsförsäkring och utbildningsbidrag hararbetsmarknadsministern räknat optimistiskt. Trots att vi är inne i enhögkonjunktur ligger arbetslösheten fortfarande kvar på en oförändrat hög nivå.Antalet ersättningsdagar per medlem, som uppgick till 7,2, har ipropositionen beräknats till 6. Likaså har regeringen räknat med en omotiveratlåg genomsnittlig dagpenning på . per dag jämfört med . Det finnssåledes en uppenbar risk för att anslaget på intekommer att räcka. Det understryker det angelägna i att bidragsnivån förarbetslöshetskassorna sätts till redan nästa budgetår. Dettayrkande, som framförs i reservation 5, ställer sig samtliga borgerliga partierbakom. Det innebär att arbetslöshetsförsäkringen får ett större inslag avförsäkring, varvid medlemmarna genom avgifterna får ta ett ansvar förkostnadsutvecklingen inom kassorna. Åtgärden innebär en påtaglig besparingseffekti statsbudgeten, utan att den leder till särskilt kännbara avgiftshöjningarför kassamedlemmarna. Vi anser att det är riktigt att de som har ett arbete pådet här sättet visar sin solidaritet med kamrater som saknar arbete. Förslagetöverensstämmer med det beslut som fattade . Jag yrkarbifall till reservationerna 1, 4 och 5. Kontantstöd vid arbetslöshet m. m. 42 (): Frågan om ersättningen vid arbetslöshet kan tyvärr inte i sin helhetbehandlas av på gmnd av att förslag till höjning avarbetslöshetsersättningen och finansieringen aktualiserades först i samband Underallmänna motionstiden framförde i sin partimotion i ämnet frågan om en ökad självrisk för dem som är medlemmar i arbetslöshetskas sor. Vårt förslag innebär att statsbidraget till kassorna skulle minska och en större del finansieras via uttag av medlemmarna. har tidigare fattat beslut i den riktningen, men det upphävdes när socialdemokraterna återkom till makten . Utskottet har avvisat kravet med följande korta kommentar: "Några nya argument i sakfrågan har inte förts fram ." av arbetslöshetskassornas medlemmar 1982 hade en månadsavgift på ,och en något ökad avgift skulle inte drabba medlemmarna särskilt hårt. Undervintern fick vi genom massmedia ta del av det utredningsarbete som pågick iregeringskansliet och som tydligen utmynnade i förslag som låg i linje med detvi har aktualiserat. Det framfördes emellertid hård kritik från fackligt hållöver förslaget. Arbetsmarknadsministern tvingades att offentligt gå ut och talaom, att det inte var aktuellt att lägga fram något regeringsförslag medanledning av det pågående utredningsarbetet. Vi hoppas attarbetsmarknadsministern inte faller till föga för motståndet ytterligare engång, utan kommer med förslag om en annan finansiering avarbetslöshetsersättningen som innebär att medlemmarna får betala en något högreavgift. Ikompletteringspropositionen omnämner arbetsmarknadsministern ätt frågan om enförändring av finansieringen av arbetslöshetsersättningen är aktuell, och viutgår då ifrån att frågan om en större självrisk åter blir aktuell. I vårmotion med anledning av förslagen i kompletteringspropositionen har viaccepterat en höjning av arbetslöshetsersättningen till . per dag samthöjningen av utbildningsbidraget. Däremot har vi inte accepterat höjningen avarbetsmarknadsavgiften . Regeringenhar i proposition 126 räknat med medel till 3 350 000 försäkrade och med sexersättningsdagar. Den föreslagna höjningen av arbetsmarknadsavgiften innebär,som jag ser det, en överfinansiering - i varje fall i förhållande tillregeringens målsättning att arbetslösheten skall minska under budgetåret1984/85. Men det är kanske på det sättet att regeringen själv har övergivit sintilltro till en positiv sysselsättningsutveck-hng framöver på grund av denförda politiken och räknar med en ökad arbetslöshet, eftersom den föreslårdenna finansiering. Ireservation 2 har vi yrkat att resultat hålls ä jour med denfortsatta utvecklingen. Mycket har hänt inom arbetsmarknadspolitiken sedanutredningen avlämnade sitt betänkande 1978, och därför anser vi det varaangeläget att studera hur dessa förändringar påverkar utredningsförslaget. Avslutningsvisvill jag framhålla att de arbetssökande som kommer till förmedlingen i förstahand skall erbjudas arbete och utbildning. Kontant arbetsmarknadsstöd är enrättighet som skall tas i anspråk i sista stund. Utveckhngen är oroväckande närdet gäller kontantstödets andel av de arbetsmarknadspolitiska insatserna. Drygt25 % av arbetsmarknadsverkets budget för innevarande budgetår avserkontantstöd. Man kan förstå att socialdemokraterna så envist vill poängtera nyheten med arbetslinjen Nr 148 framforkontantimjen, eftersom utveckhngen har vant negativ sedan social- r- j j , . . den demokraterna kom iregeringsställning. Till skullejag bara vilja säga att har tagit ställning till vilkenöversyn vi önskar. Vår uppfattning kanske inte helt stämmer med de ... . , synpunktersom framförs i reservation 1. Om så varit fallet hade säkerligen , .... m. också våra namn statt pa denna reservation. Meddet anförda får jag, fru talman, yrka bifall till centerreservationerna och i övrigt tillutskottets hemställan. Anf.43 (): Arbetslösheten är ju osedvanligt hög, och alltför många står utanförden ordinarie arbetsmarknaden, trots att vi befinner oss i en högkonjunktur.Visserligen talar regeringen om att arbetslinjen skall hävdas, men vi hartvingats konstatera att allt fler har kommit ut i öppen eller doldarbetslöshet. De utförsäkrades skara har kraftigt ökat. Därför har stödet vidarbetslöshet fått en relativt större betydelse och andel. Folkpartietssärmeningar i betänkande nr 18 redovisas i reservationerna 2, 5 och 6. De tvåförstnämnda reservationema är redan kommenterade här, så jag nöjer mig med enkommentar till reservation 6, där vår uppfattning är den att vård av egna barni hemmet bör värderas på likartat sätt som vårdarbete i t. ex. barndaghemmen. Iannat fall kommer de föräldrar som exempelvis på grund av otillräckligt utbyggdkommunal barntillsyn själva tagit hand om barnen i en besvärlig situation närde söker sig ut på arbetsmarknaden för att få ett jobb. I regel är det fråga omkvinnor, som går ut i förvärvslivet efter förändringar i familjesituationeneller för att återuppta ett tidigare yrkesarbete. Kan de inte genast erbjudasarbete, registreras de visserligen som arbetslösa, men de saknar vanligen rätttill arbetslöshetsersättning. Vimenar att det är en rättvisefråga att vård av egna barn i hemmet jämställs medförvärvsarbete och således kvalificerar till kontant arbetsmarknadsstöd. Entidsgräns bör i och för sig finnas med hänsyn till barnets ålder. Denna gränsbör inte vara för snäv, utan kvalifikationsrätten bör gälla tills barnet harfyllt , dvs. samma ålder som gäller för rätten för föräldrar att fåförkortad arbetstid. Förragången vi diskuterade den här frågan var ensamt om dennauppfattning. har anslutit sig, och de båda mittenpartiernastår bakom den här reservationen. Vem vet, fm talman, nästa gång kanske tidenär mogen för en riksdagsmajoritet för detta angelägna yrkande. Jagyrkar bifall till reservationerna 2,5 och 6, som jag instämmer i detbeklagande som utskottet gör på s. 5, där utskottet säger att de olika förslagsom vi har haft att ta del av och som rör arbetslöshetsersättningenoch finansieringen inte har kunnat tas upp av utskottet till en samladbedömning. Jag vill understryka det påpekandet. Kontantstöd.vid arbetslöshet m. m. Anf.44 (vpk): har denna vår fått förslag från regeringensom berör arbetslöshetsersättningar. I det betänkande vi behandlar finnsinte med några förslag om höjda ersättningsnivåer vid arbetslöshet. Deförslagen kommer vi att ta ställning till i samband med behandlingen avkompletteringspropositionen. Denna förvirrade behandling avarbetslöshetsersättningsfrågorna orsakas av regeringens snäva ekonomiska synpå lönekostnaderna såsom roten till inflationen i vårt land.Monopolprissättningen nämns knappast alls från regeringens sida. Regeringenhoppade ju in i avtalsrörelsen genom att först signalera en proposition omhöjda arbetslöshetsersättningar, som till hälften skulle finansieras viafackföreningsavgifter, och sedan helt uppskjuta detta förslag i avvaktan påavtalsrörelsens förlopp. Men det har ju inte kommit något storstilatförhöjningsförslag från regeringen. Vad man föreslår är en höjning med ,dvs. till , och det är en besvikelse. Denna höjning på 20kr. skall inte finansieras via medlemsavgifter, vilket kan betecknas som enframgång jämfört med vad som varit fallet. Regeringen har trots alltlagt fram sitt förslag till höjningar långt innan avtalsrörelsen är slutförd.Om jag får tolka tidningen ganska fritt säger man ungefär såhär: Kanske regeringen kom på att avtalsrörelsen hade föga betydelse för dearbetslösa. Sammanfattningsviskan dock konstateras att regeringens sammanblandning avarbetslöshetsersättningar och den pågående avtalsrörelsen ändå kommeratt få en förlorare, nämligen de arbetslösa. Frånvpk har vi, det framgår av betänkandet, lagt fram några förslag. Det gäller iförsta hand det som inte finns med i propositionen och som kommit fram tillregeringen framför allt genom arbetslöshetskassornas samorganisation. Jag vetinte om regeringen lagt dessa förslag åt sidan. I alla fall uppfattar vi detså. Men de förslagen skulle, om de genomfördes, ha mycket stor betydelse för dearbetslösa. Det gäller framför allt att koppla ersättningsnivåerna tilllöneförändringarna på arbetsmarknaden, att man skall slopa karensdagarna, attarbetare skall ha rätt till förlängd ersättning samt vissa uppmjukningarnär det gäller arbetsvillkoret. Det är alltså en fortsatt reformering avarbetslöshetsförsäkringen som är det allra viktigaste. När det gäller det förstareformeringsförslaget om att man skall koppla nivåema till löneutvecklingen ärde föreslagna 20 kronoma i blygsammaste laget. Det uttrycker man också itidningen . , förbundssekreterare i ordförande i samorganisation, säger följande: "Genom atthöjningen blir så låg den här gången kommer det att bli svårt att i framtidenfå regeringen.att föreslå höjningar som för upp arbetslöshetsersättningen på enrimlig nivå." Jag instämmer helt och fullt i detta. Det är ju egentligendet som debatten handlar om. Denna lilla höjning kommer att försvårafortsatt reformering av arbetslöshetsersättningen. I den här debatten kommerman naturligtvis in på principerna i fråga om de ingrepp som tidigareborgerliga regeringar gjorde mot arbetslöshetsersättningen. Frarn.för allt ärdet som följer en hätsk linje när det gällerarbetslöshetsförsäkringen. Man menar att det skall vara större egenavgifter idet hela. Man har ju den bärande principen. Man säger att det är de som hararbete som skall ta ansvar-för dem som saknar arbete. I övrigt är man förenskilt ägande då det gäller produktion. De har inget ansvar för de arbetslösautan det är de anställda som skall ha ansvar för sina arbetskamrater. Det ärden slutsats man måste dra beträffande politik. Den är i det härfallet - om jag får använda en klyscha - reaktionär. Ävencenterpartiet har i det här sammanhanget samma inställning, vilket kanskeförvånar en del med tanke på det partiets folkrörelseanknytning. Frånmoderaternas sida säger man emellertid också att vi måste angripa degrundläggande problemen, och regeringen anklagas. Jag har tidigare ställtfrågor till regeringen i detta sammanhang. Men det kunde vara intressant attockså diskutera detta med . Vad finns det för en lösning på degrundläggande problemen för att vi skall kunna komma ifrån arbetslösheten? Ärdet det kapitalistiska systemet som är orsaken?