prot · G709103 · 1983-12-31 00:00:00 — En förutsättning för en sådan utveckling är att press- ochmötesfrihet införs, att alla politiska partier ges lika möjlighet attverka inom landet samt att i valen alla röstberättigade ges möjUghetatt rösta utan fruktan och utan tvång och med full valhemlighet. Grundorsakerna till svårigheterna i är - som iså många andra u-länder- de ekonomiska och sociala förhållandena. De är oftaett resultat av årtionden av envälde och förtryck. Det är oroande att deansvariga för den amerikanska utrikespolitiken inte förstått eller inte villförstå detta. Därför kan också den amerikanska politiken få motsatt effekt motvad den säger sig vilja uppnå. är det händelserna i Sharpeville. Denvita rasistregimens dödsskjutningar den dagen har i hög grad blivit symbolenför den raspolitik som bedrivs i . Mot alla kristna och humanistiskavärden anser sig de vita i detta land ha rätten att förtrycka och dödamänniskor endast därför att de har en annan hudfärg. Det är viktigt att ger sitt stöd till de svartaskamp för frihet och demokrati. Särskilt gäller det , då Sydafrikamed militära attacker och ekonomiska påtryckningar har tvingat frontstaternaatt drastiskt minska sitt stöd till de svartas kamp i . Ett uttryckför vår solidaritet är lagen om investeringsförbud i och . Ettsådant förbud har starkt stöd från de svartas organisationer, som under svåraförhållanden -ofta i exil - arbetar för en förändring i . Det ärviktigt att denna lag blir så effektiv som möjligt. Det är därför nödvändigtatt den nu pågående utredningen om investeringar i också prövarfrågan om den dispensmöjlighet som finns i lagen skall avskaffas. Mot bakgrund av vissa uttalanden i pressen under densenaste tiden vill jag fråga utrikesministern: det verkligensocialdemokraternas avsikt att avskaffa den lag om investeringsförbud iSydafrika och som infördes under folkpartiregeringen för några årsedan? Få områden i världen har som drabbats avkrigets många fasor: bombningar, terror och massmord. Under de senastemånaderna har vi sett hur , en gång en blomstrande stat vid ,har slitits i stycken. Efter hårda strider mellan konkurrerande grupperingar ilandet -med olika religiös och politisk bakgrund - och militär inblandning avfrämmande makter Ugger nu stora delar av huvudstaden och landet i ruiner. Denna konflikt utgör också ett hot mot världsfreden. Föratt skapa fred och stabilitet i området är det viktigt att man finner enlösning som tillgodoser de många olika intressena i landet. En förutsättning för detta är att utomstående avstår frånatt intervenera poUtiskt eller militärt. Det är vår förhoppning att dödläget iförhandlingarna skall brytas och ges en möjlighet att enas och få enframtid i fred. ordförande, , talade för enmånad sedan i om , freden och antisemitismen. Han pekade på attIsrael är den enda demokratin i hela . motståndaretill regeringarna i arabländerna ofta hamnar i fängelse, hamnar folk uroppositionen i i parlamentet. Att existens är en kärnfråga i konflikten iMellersta Östern betyder inte att det är den enda viktiga frågan. Fred i dennadel av världen förutsätter bl. a. att palestinierna får en egen statsbildning.Hur säkerhet skall tryggas, hur gränserna skall dras och hurpalestiniernas rättigheter skall tillgodoses måste fastställas genomförhandlingar. En palestinsk statsbildning måste leva i fred med och bredvidIsrael, inte i krig med eller på ruinerna av . Shahens fall i hälsades av många med stortillfredsställelse. Den regimens åsidosättande av de mänskliga rättigheternaoch förföljelse av oliktänkande hade mötts med avsky. Men det är tragiskt attbehöva konstatera att sedan Khomeini störtade shahen har utvecklingen motförtryck och mänsklig förnedring blivit allt värre. Det gäller inte bara förföljelse av politisktoliktänkande. Kvinnorna har berövats möjlighet att delta i samhällsarbetet pålika villkor med männen. Avrättningar efter summariska rättegångar - om allsnågra - verkställs för politiskt och religiöst oliktänkande, föräktenskapsbrott, homosexualitet och för ohörsamhet mot det islamiskaprästerskapets påbud. får aldrig förtröttas i sin kritik mot det iranskasamhällssystemet, som på många sätt fört landet flera århundraden tillbaka.Vilket skäl som ligger bakom regeringens motvilja att kritisera regimen i ,när den så uppenbart åsidosätter grundläggande mänskliga rättigheter, är svårtatt förstå. Statsminister anser sig kanske genom sitt medlaruppdrag ikriget mellan och inte böra uttala sig. Men vad har Sverigesutrikesminister att säga? Alla krig medför ofattbara lidanden. Detta har vi ännu engång fått en påminnelse om genom rapporterna från kriget mellan och Irak.I tiotusental skickas unga män ut för att slaktas ute på slagfältet. I sinfanatism låter ledarna i småpojkar delta i kriget. Med berått mod skickasdessa barnsoldater till en säker död i öknen. Inte heller drar sig för att använda de mestavskyvärda medel i kriget. Rapporter hävdar att kemiska stridsmedel har använtsav den irakiska krigsmakten. Ett sådant sätt att föra krig måste möta vårdjupaste avsky. Oron över den internationella utvecklingen är stor.Förhandlingarna mellan stormakterna i de centrala och avgörandenedrustningsfrågorna har avbrutits. har en ny ledare i den ena stormaktentillträtt, i den andra skall en ny ledare väljas eller omväljas. Detamerikanska valet kan medföra att intresset i den amerikanska administrationenför att åter sätta sig vid förhandlingsbordet blir svagt. De villkor de nyaledarna i ställer för att återuppta förhandlingarna tycks varadesamma som . En ljusglimt i de mörka skuggor som spänningen mellanstormakterna kastar över världen är om förtroende- ochsäkerhetsskapande åtgärder och nedrustning i . Här finns ett forum därstormakterna och de båda militärallianserna har en möjlighet till dialog. Härkan och söka komma överens om åtgärder som kan börjabygga upp det ömsesidiga förtroende som är nödvändigt för diskussioner om hurrustningsspiralen skall hejdas. första session avslutades i . Det är naturligtvis för tidigt att redan nu förvänta sig någotresultat. uppgift kan vara att tillsammans med övriga neutrala ochalliansfria stater söka överbrygga de motsättningar som finns mellan de bådamilitärallianserna. De s. k. NN-staternas förslag i slutet av sessionen var ettsteg i rätt riktning. I diskussionerna mellan stormakterna har - alltsedan NATOtog det s. k. dubbelbeslutet i - frågan omutplaceringar av missilerna stått i centrum. I förhoppningen att tvingaSovjetunionen till förhandlingsbordet beslutade NATO att - som ett svar påWarszawapaktens utplacering av SS 20-missilerna - starta utplaceringen avkryssningsrobotar och Pershing II . Så långt nåddes syftet att förhandlingar i Geneveinleddes. Men från sida fullföljdes hotet att avbryta förhandlingarnaom N ATO-beslutet började förverkligas. Det är beklagligt att möjligheten attnå förhandlingsresultat inte bättre utnyttjades. Det är nuhög tid för stormakterna att ompröva sin inställning. har visat för att de menade allvar meddubbelbeslutet i . måste betänka sitt ansvar för att enupptrappning i kärnvapenupprustningen skedde genom dess utplacering av . Om verkligen vill förhandla, bör ytterligare utplaceringar avmedeldis-tansmissiler nu upphöra. och bör åter sätta sig vidförhandlingsbordet i . Det finns en överväldigande folkopinion inom mångaländer världen över bakom detta krav. Det finns ingen som har något att vinna på en fortsattupprustning. En ömsesidig och balanserad nedrustning bör inledas. Stormakternabör som ett första steg frysa den militära rustningen på nuvarande nivå. har de nordiska regeringarna med varierandegrad av entusiasm och precisering behandlat frågan om en kärnvapenfri zon iNorden. Detta är faktiskt första gången efter de resultatlösa förhandlingarnaom ett skandinaviskt försvarsförbund som man diskuterar en harmonisering av denordiska ländernas säkerhetspolitik. Just denna aspekt på zonfrågan har intebelysts särskilt mycket. Frågan om en kärnvapenfri zon för det nordiska områdethandlar ytterst om att de nordiska länderna tillsammans skall hemställa tillkärnvapenmakterna - i praktiken till och - om bindandegarantier för att kärnvapen inte kommer att användas mot det nordiska området ihändelse av konflikt. Detta kräver naturligtvis förhandlingar mellan de nordiskaländerna. Uttalanden har gjorts av de nordiska parlamenten, och frågan harbehandlats vid de nordiska utrikesministermötena. Det är uppenbart att det i själva verket är ganska litetsom de nordiska regeringarna själva kan göra för att zonidén skall kunnaförverkligas. Som när det gäller all annan nedrustning krävs det att de som harvapnen sätter sig ner och förhandlar. Det finns två slutsatser man kan dra av diskussionen kringen kärnvapenfri zon i . Den första är att det är bra för den allmännadebatten att den faktiska situationen blir klarlagd. Det skall inte ske för attkyla ner entusiasmen hos dem som vill arbeta för fred, utan för att det arbetetskall kunna bedrivas från realistiska utgångspunkter. Den andra slutsatsen äratt vi - av hänsyn till de nordiska staternas olika säkerhetspolitiskalösningar -måste vara försiktiga med långtgående uttalanden i zonfrågan som kanskapa problem för något annat nordiskt land. Inget hot mot friheten är större än hotet motfreden. Fred och frihet hänger nära samman. Vi känner alla en skälvande oroinför kärnvapenhotet och ett ursinne över rustningsvanvettet. Något av detmest positiva som har hänt är att så många människor i dedemokratiska länderna - särskilt så många ungdomar - har engagerat sig i denväxande fredsrörelsen. Men det är också symtomatiskt att det är i väst somdenna rörelse har vuxit sig stark. Bara i ett demokratiskt samhälle är sådanopinionsbildning tillåten. Kärnvapnen har försatt mänskligheten i en ny situation.Hotet om ett kärnvapenkrig har gett frågan om fred och frihet en ny dimension.Ett krig där dessa vapen kommer till användning innebär med all sannolikhetmänsklighetens förintelse. Dagens stora ödesfråga är att hejda den intensivakärnvapenupprustningen. Stormakterna måste därför inleda en dialog, som kanleda till en begränsning av rustningarna. Inte ens för att uppfylla den nugällande doktrinen om avskräckning behövs fler kärnvapen. De som finns räckerför att förgöra allt liv på jorden om. Avspänning och dialog över de ideologiska gränserna är den enda realistiska möjligheten för att nå inte bara en varaktig fred,utan också frihet i de stater där statsbildningarna bygger på förtryck ochofrihet. Den ideologiska kampen mot kommunismen kan inte vinnas med militäramedel. I en kamp med sådana medel finns bara förlorare. Kampen mot förtrycket i kan föras vidare ocksåefter en avspänning mellan stormakterna. Information och öppenhet övergränserna är alltid ett hot mot diktaturer. Att återskapa den atmosfär sområdde kan ge människorna i öst en chanstill närmare kontakter med demokratierna i väst. Därvid kan också förutsättningarför förändringar i de östeuropeiska diktaturerna skapas. Drömmen om en övernationell organisation, därkonflikter mellan stater skulle kunna lösas med fredliga medel och där defattiga länderna kunde finna stöd, lever ännu stark hos många. De avgörandefrågor mänskligheten står inför visar att behovet av Förenta nationernaär större . Därför är ett helhjärtat stöd för FN från sidaviktigare . kanbidra till arbetet för fred och frihet i världen genom enmålmedveten insats för demokrati och mänskliga rättigheter, en fastoch aktiv neutralitetspolitik. 5LARS (vpk): Svensk säkerhetspolitik har under många årutformats under stor enighet. Självfallet har det funnits meningsmotsättningar,men dessa har mera sällan handlat om de bakomliggande principerna och mer omtillämpningen och utformningen av den svenska säkerhetspolitiken. AlUansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig harutgjort kärnan i den svenska säkerhetspolitiken. Men vet vi att denmilitära kapprustningen - framför allt kärnvapenupprustningen - har förändratvillkoren för all säkerhetspolitik. Övertron på det starka militära försvarethar fått ge vika för den mer realistiska synen att svensk säkerhetspolitikmåste domineras av politiska insatser för att förhindra krig. Säkerhetspolitiken var tidigare förbehållen militärer,politiker och s. k. experter. Den har dess bättre alltmer blivit en fråga förden allmänpolitiska debatten. Detta är i första hand ett direkt resultat avfredsrörelsens arbete, vilket är positivt och har stärkt den svenskasäkerhetspolitiken. Denna opinion, byggd på en stark folklig fredsrörelsesvetskap om riskerna för ett kärnvapenkrigs katastrofala följder, har inneburitatt utrikespolitiska insatser för att främja fred, avspänning och nedrustningkommit att inta en allt viktigare roll. Kort sagt, den aktiva alliansfriautrikespolitiken spelar en större roll än det militära försvaret i den svenskasäkerhetspolitiken. Jag tror att det är nödvändigt att slå fast detta, inteminst mot bakgrund av den senaste tidens ubåtshysteri. Den svenska säkerhetspolitiken måste breddas genom ettsamlat grepp på frågor som rör svenska säkerhetsintressen. Huvudlinjen måste vara politiska insatser för attförhindra väpnade konflikter, för att skapa förutsättningar för avspänning ochnedrustning och för att skapa ett nytt säkerhetspolitiskt system i , somvilar på gemensam säkerhet i stället för kärnvapenavskräckning. är säkerhetspolitiken i grundad på den s. k.kärnvapenav-skräckningen. Men försäkringar om att kärnvapen aldrig skall kommatill användning utan bara avskräcka en fiende från att inleda ett krig, ellerförhoppningar om enbart ett begränsat kärnvapenkrig, är en dålig grund förEuropas säkerhet. Den är dålig därför att om ett krig bryter ut torde det varasvårt, för att inte säga omöjligt, att hindra att det övergår i ettkärnvapenkrig. Ett begränsat kärnvapenkrig enligt den omstridda Reagandoktrinen-cyniskt nog ett till begränsat kärnvapenkrig - skulle, om det blevverklighet, lägga hela i aska och ruiner. Stormakterna och de militära allianserna förfogar i dagöver enorma kärnvapenarsenaler och bara i finns över 10 000 kärnvapensom skapar ett permanent tillstånd av osäkerhet och risk för ett kärnvapenkrig.Till detta kommer den inledda utplaceringen av nyaPershing II kryssningsmissiler och SS 20 i olika länder i de bägge militärpakterna. Denna utveckling, med kraftigt ökade militära rustningaroch skärpta motsättningar, som präglat har också påverkatsituationen i det nordiska området. är på ett helt annat sätt äntidigare indraget imilitärblockens kärnvapenstrategier, vi är inte längre ett s. k.lågspänningsområde. Det har fått till följd att de två militäralliansernamarkant har ökat sin närvaro i det nordiska området. Både NATO ochWarszawapakten har genomfört stora militära övningar i . F. n. pågåren stor NATO-manöver i där 10 000 man deltar. Man bedriverregelbunden satellit- och flygspaning över och förekommerkränkningar av det svenska luftrummet. Även bedriver underrättelseverksamhetmot . , och har som NATO-medlemmar ensärställning inom alliansen, i fredstid befriade från kärnvapen, mena andrasidan med en oklar formell självbestämmanderätt när det gäller om kärnvapen ien krissituation skall utplaceras på det egna territoriet. har NATOvidtagit förberedelser och utökat förhandslagringen av tung krigsmateriel imellersta , inte långt från svenska gränsen, och i och på Island.Det är sannolikt att det också handlar om förhandslagring av kärnvapen. Medsäkerhet vet vi att det finns kärnvapen i direkt anslutning till det nordiskaområdet på annat håll: dels vid den sovjetiska basen på , dels i dekärnvapenbéstyckade NATO-ubåtarna utanför den nordnorska kusten. Allt detta har förändrat det säkerhetspolitiska mönstretpå ett mycket drastiskt sätt för och övriga nordiska länder. NATO:skryssningsmissiler, avfyrade från ubåtar eller stridsflygplan i Norska havetmot mål i , kommer att gå över svenskt luftrum. Det innebär enuppenbar risk för - trots vår uttalade neutralitet - att bli direktindraget i krigshandlingar. Det är också i högsta grad oklart om och hurSverige skall värja sig mot sådana kränkningar, som i hög grad handlar om vårtlands trovärdighet när det gäller vår proklamerade neutralitet. Olikauttalanden har gjorts, dock inget särskilt auktoritativt. Det är nödvändigt,tror jag att regeringen kanske via utrikesministern gör en bedömning av dettaproblem. Jag har uppehållit mig relativt utförligt viddet problem det innebär att det nordiska området numera är djupt indraget istormakternas militära strategier. Det är ett faktum som knappast någonbestrider , men uppenbarligen drar vi olika slutsatser av detta relativtnya förhållande. Vårt parti delar helt regeringens uppfattning att det är enförstahandsuppgift att dra och ur dessa strategier. Att skapagarantier för att göra till en kärnvapenfri zon är en sådan uppgift. Vi vet att regeringen spelat och spelar en aktiv roll idetta arbete, som dock försvåras av ett hårt motstånd från NATO-ledningen ochde konservativa regeringarna i och och följaktiigen också frånmoderaterna i . Vi anser det också vara riktigt att regeringen tagit andrainitiativ, som t. ex. att tillställa regeringarna i Palmekommissionensförslag om att i inrätta en från slagfältskärnvapen fri korridormellan NATO Och Warszawapaktsländerna. Dessa förslag löser naturligtvis inte iett slag 3 protokoll 1983/84:103-104 upp denuvarande spänningarna och misstron som finns mellan pakterna och olika stater.Men det är inget tvivel om att det skulle kunna bli viktiga steg på vägen motminskad misstro och för nedrustning. Ubåtsjakten i har pågått isnart . Tyvärr finns frågetecknen kvar. Det har rått en enorm uppståndelse. Fantastiska rykten harvarit i svang. Vissa särskilt upphetsade tidningar och politiska kretsar harframställt saken som om vårt land befann sig i krigstillstånd. har beskrivit läget i Karlskrona skärgårdsom det allvarligaste vårt land mött sedan tidevarv. Trots attvi inte fått fram några hållbara bevis för att det handlar om enubåtskränkning, mycket mindre för vilket land som i så fall är skyldigt, harmoderatledaren redan löst problemet och utpekar . Extrema - för att inte säga extremistiska - uttalanden iutrikespolitiska frågor har blivit allt vanligare bland de yngre moderaterna.Men borde väl ändå ha vuxit ifrån det moderata studentförbundet.Moderatiedarens utrikespolitiska uttalanden kan faktiskt inte längre viftasbort som utslag av något slags studentikost skämtlynne. Såvitt jag förstårpretenderar på att bli vårt lands näste statsminister. Det perspektivetborde väl egentligen skrämma inte bara arbetarrörelsen utan också herrarFälldin och . Vårt partis uppfattning är att regeringen med sans ochbalans hanterat den situation som uppkommit i samband med ubåtsjakten. Vårtparti håller fullt med om att kränkningar av territorium skallbekämpas med all kraft. Förväntningarna på att vi skall kunna få fram entydigabevis är också högt uppskruvade.Men faktum är att vi saknar sådana bevis. Vi kan faktiskt inte utesluta att det handlar om falsktalarm. Och i detta läge kan vi givetvis ännu mindre utpeka någon främmandemakt. Ordentliga insatser skall göras för att skydda vårt territorium.Avsiktliga kränkningar måste få mycket allvarliga utrikespolitiskakonsekvenser. Desto större anledning för alla ansvariga att hålla nerverna istyr och tungan rätt i mun. råder i , delvis upprättat sedannågon dag tillbaka, något som litet grand påminner om undantagstillstånd. Vi ärmedvetna om att det finns anledningar till sekretess som måste respekteras. Mendet får inte innebära att vi avstår från att diskutera lärdomarna avhändelserna i . Militären har åberopat skyddslag som stödför de avspärrningar och kontroller som upprättats i . Den lagen germilitären rätt att spärra av ett område, vägra obehöriga tillträde och förbjudafotografering. Det behöver inte råda krigsläge eller ens något så allvarligtsom en ubåtsjakt, utan det räcker med att militären har en övning. Men därmed är det inte så enkelt som att om militärensäger att fotografering är förbjuden, så är det så, eller att militären kanbeslagta anteckningar och annat journalistiskt material. Skyddslagen kankollidera med tryckfrihetsförordningen. Förhållandet mellan dem har aldrigprövats. Rättsläget är helt enkelt oklart. Det är braatt en prövning nu uppenbarligen kommer att ske, eftersom militärens och polisens agerande i Karlskrona.Förbundet vill att JO klargör i vilket förhållande skyddslag står tillden lagstiftning som reglerar massmediernas verksamhet när det gäller yttrande-och tryckfrihet. Enligt tryckfrihetsförordningen och radiolagen ärprincipen den att granskningen av publicerat material skall ske i efterhand.Förhandsingripanden kräver att väl grundad misstanke finns om att grova brottmot rikets säkerhet begåtts. Är journalisterna i misstänkta försådant, frågar förbundet, och har de fått information om gällande bestämmelserpå ett godtagbart sätt? skyddslag är föråldrad. Den tillkom mitt underbrinnande krig i övriga , alltså under mycket speciella förhållanden. Hurskall traditionella demokratiska rättigheter tillämpas i ett fall somubåtsjakten i ? har anledning att fundera över den frågan. Den svenska säkerhetspolitiken ålägger ossatt på olika plan och i olika sammanhang främja avspänning och nedrustning. Detär i det sammanhanget angeläget att ha normala förbindelser med alla stater,vilket på intet sätt utesluter eller berövar oss rätten att framföra kritik. Våra relationer till stormakterna har varierat under årenslopp. F. n. är de svenska relationerna till mindre bra. Vi kännerorsakerna till detta. vet vi att det nuvarande förhållandet mellanvåra båda länder inte främjar avspänningen i och och ävennegativt har påverkat andra områden som t. ex. handeln samt kulturellt,vetenskapligt och tekniskt utbyte. Därför måste det vara en huvuduppgift för den svenskasäkerhetspolitiken att återställa normala relationer med ,som ges garantier för att man respekterar vårt lands gränseroch suveränitet. Ett sådant återupptagande av normala relationer kan även bidratill ett stabilare politiskt mönster, framför allt i det nordiska området. Så till en annan del av världen. I strid mot folkrätten och internationella lagar angrepUSA den örepubliken . spänner musklerna motSovjetunionen men har avhållit sig från militär konfrontation. Istället beordrade president världshistoriens starkaste militärmaskineriatt kasta sig över ett litet land, av ungefär samma storlek som på densvenska . Militära strider fördes mot ett litet antal kubanskahjälparbetare och mot ett mentalsjukhus, som bombade sönder och samman.Dessa heroiska insatser från sida har fått stöd frånhögerinternationalen med som betrodd vice ordförande - sammasvarta International som i sitt huvudanförande krävde att viskulle respektera. Av detta lär vi oss än en gång att högerns stöd förnationernas suveränitet och folkens självbestämmanderätt är mycket opålitligtoch villkorligt. Efter händelserna i växer fruktan för att USAskall direkt militärt intervenera i . Det militära biståndet tillden korrupta regimen i ökar. Befrielserörelsens förslag om enpoUtisk lösning av landets djupa kris avvisas. genomförs i stället ettpresidentval som ingentinghar med demokrati eller fria val att göra. Egendomligt nog har emellertid diskussionen här hemma omfria val i mera handlat om . Samma politiska krafter iSverige som tigit om de massiva militära angreppen från norr och söder motNicaragua har högljutt uttalat sin oro över demokratins framtid i . blir det fria val, där allapolitiska riktningar får möjlighet att delta på lika villkor och med sammarättigheter. Det är värt vår djupa beundran att ett land som är utsatt för krighar så höga demokratiska ambitioner. Statsminister besök i var avutomordentligt stor betydelse för att markera inställning och vårsolidaritet med det nya . Statsministern fick i det sammanhanget enförfrågan om hjälp från för det tekniska genomförandet av valet iNicaragua. Jag vill därför fråga regeringen om sådan hjälp kan påräknas.