prot · G70995 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:95 1§ Svar på interpellation 1983/84:106 om misliitoindianernas situation har frågat mig vilken information jag fick ommiskitoindianernas situation under mitt besök i och vilkasandinistregimens kommentarer var till uppgifter om förföljelse av indianerna. Undersenare år har det publicerats-ett flertal rapporter och vittnesmål omsituationen för minoritetsfolken i , däribland miskitoindianerna. Ivissa utsagor hävdas att minoritetsfolken är utsatta för svår förföljelse ochatt deras traditionella levnadsmönster, språk och religion hotas av utplåningsom en följd av att den nicaraguanska regeringen för en hårdhänt politik motdem. Andra källor hävdar däremot att det är först i och med revolutionen år1979 som regeringen i försökt att på allvar få till stånd en ekonomiskoch social utveckling i folkflertalets intresse i de otillgängliga ochunderutvecklade delar av landet där minoritetsfolken har sina boplatser. Även idessa rapporter hävdas dock att den nya regeringen bl. a. på grund av bristandekunskap om minoritetsfolkens särart begått missgrepp i strävandena attintegrera dem i samhällsutvecklingen. Frånden sida ser vi allvarligt på uppgifterna om att minoritetsfolkeni är utsatta för förföljelse. Vi har på olika sätt försökt skaffa ossen så klar bild som möjligt av förhållandena. Jag tog särskilt upp denna frågamed då jag besökte landet. Jag framförde också förslagetatt FN:s flyktingkommissarie, , skulle få besöka och arbeta i det områdesom befolkas av miskitoindianerna. Under de samtal vi förde om minoritetsfolkenframfördes bl. a. följande från den nicaraguanska regeringens sida: Pågrund av den utlandsstödda aggressionen mot råder det krigstillståndi de av miskitoindianerna befolkade områdena i de nordöstra delarna av landet.Detta har lett till svåra materiella umbäranden för befolkningenoch inneburit en militarisering av regionen som oundvikligen medförtspänningar. Mansade sig vilja rätta till tidigare misstag och med respekt för indianernasspråk, kultur och religion göra dem delaktiga i utvecklingsprocessen i landet.Man sade sig vilja föra en dialog med minoritetsfolken i dessa frågor. Dekretetom amnesti för de miskitoindianer som deltagit i det väpnade upproret somproklamerades skall ses som en markering av regeringens intentionerhärvidlag. Manredovisade som sin föresats att lösa det flyktingproblem som uppstått i och medatt miskitoindianerna på grund av säkerhetssituationen i nordöstra eller förflyttats från sina byar. I detta syfte har man föreslagit ettnära samarbete med FN:s flyktingkommissarie och grannländerna för att finna enför alla parter godtagbar lösning. Ianslutning till mitt besök i förde vi också samtal i denna fråga medföreträdare för internationella organisationer och andra oberoende grupper,vars uppgifter kan bedömas som trovärdiga. Enligt dessa källor har enförändring till det bättre skett i regeringens politik gentemotmiskitoindianerna. Denna bedömning delas också av den svenska ambassaden somnoga följer utvecklingen. Detär min förhoppning att alla krafter skall verka för att det skall bli möjligtför flyktingkommissarien att snabbt komma i gång med sin angelägna uppgift, såatt miskitoindianerna kan repatrieras till sina ursprungliga boplatser och attderas rättigheter skall respekteras. En viktig förutsättning för en sådanutveckling är naturligtvis att det rådande krigstillståndet upphör. Anf.2 (): Jag tackar för statsministerns svar och för att det av detta framgåratt statsministern åtminstone frågade om miskitoindianernas situation när hanbesökte . Däremot framgår inte att han talat med några av indianernasjälva, trots en inbjudan i brev från deras ledare i exil att göra så. Brevet,som är daterat , begärde inte att skulle träffaundertecknarna, som lever i landsflykt i , men att han skulle besökavissa indianbyar i östra , varav tre enligt indianernas uppgift bombatsden . Statsministernkanske inte hade tid att fara dit. Jag har inte heller haft möjlighet att tamig in på detta territorium, som är avstängt av militären för alla journalisteroch andra besökare, men jag har under den riksdagsfria veckan varit på en resai och ägnade då en del tid åt att tala med miskitemasföreträdare, de enda som de har valt själva. Det är f. ö. inte baramiskitoindianer det är fråga om här utan även två andra indianstammar ochdessutom kreolerna, som är ättlingar av afrikanska slavar som för flera hundraår sedan flydde till östra del och slog sig ned där. Vadjag upplevde hos dessa människor var en stor besvikelse över att revolutionenmot Somoza, en förändring som även indianerna och kreolerna hoppats mycket avoch stödde, så snabbt övergick i övergrepp - för att säga det minsta. Statsministernnämner rapporter om svår förföljelse mot dessa minoritetsfolk men sätter motdessa andra uppgifter, som går ut på att sandinistrege-ringen visserligenbegått "missgrepp" men ändå i grunden velat minoritetsfolkens bästagenom social utveckling. Enligt andra källor som statsministern citerar skulleen ändring till det bättre ha skett . Jagvill då inte undanhålla statsministern och kammaren en skildring ,dagtecknad och skriven av en professor i kulturantropologi viduniversiteten i och i i , känner miskiterna och har studerat dem och fått många vännerbland dem. hade dock all kontakt brutits från deras sida. 1983 kundede få kontakt igen och bad honom då komma dit. Han besökte dem under två och enhalv månad och studerade deras situation med alla sina vanliga vetenskapligakrav på exakthet och akribi. Han bekostade resan själv och har lagt framrapporten för kommissionen för de mänskliga rättigheterna inom OAS,organisationen av de amerikanska staterna. Jag skall nu citera en del av vadhan fann: "I ett flertal byarträffade jag människor som varit vittnen till godtyckliga mord på miskituindianerutförda av sandinistiska soldater. hörde jag från fleratrovärdiga källor att en man ställdes mot väggen, fick sträcka händerna iluften, fick handflatorna fastspikade mot väggen och hotades med att få stå pådet sättet tills han erkände att han tillhörde 'contras' eller tills han dog.Han dog. Hans änka, klädd i svart, och andra sorgsna bybor uttryckte sindesperation till mig över denna förbrytelse och andra fall av tortyr i denna byutförd av eller i närvaro av hundratals sandinistsoldater. ----- Den ena händelsenefter den andra av detta slag har jag registrerat på bandspelare och ianteckningsböcker. Dessa berättelser har lämnats mig av änkor, döttrar, mödraroch andra bybor längs hela . Omfattningen av dessa illdåd är storoch mönstret är detsamma. Våldtäkterutförda av sandinistsoldater mot kvinnor och unga flickor i miskitubyar är en vanlig företeelse. I ett samhälle vittnade sex kvinnor i åldrarna 152 om våldtäkter från de ockuperande soldaternas sida. Två av kvinnorna våldtogs upprepade gånger. Iett annat avseende är iakttagelserna också samstämmiga, nämligen i så måtto attockuperande sandinisttrupper åtnjuter stor frihet från sina officerares sidaatt behandla befolkningen som den lyster. Stöld, brandskattning ochkonfiskationer av privat egendom är en I vissa byar har alla kanoter och dieseldrivna båtarkonfiskerats och ingen kompensation har utgått. Det innebär att man fråntagitindianerna deras möjligheter att överleva." "Miskituindianernaproducerar merparten av sina basfödoämnen, i vissa fall eller mer än vadde konsumerar, med hjälp av små jordbruk, fiske i floderna, lagunerna ellerhavet och genom jakt i skogarna. då jag bodde i miskitubyarproducerades mer än tillräckligt. Hunger var ett relativt okänt begrepp. Idagär svälten ett allvarligt problem. Detta är följden av ett förbud för miskitusatt avlägsna sig från sina byar ens för sådd Nr 95 och skörd. Dessa restriktioner av rörelsefriheten är uppenbarligensandinis- den temasåtgärd för att förhindra byborna att ta kontakt med krigarna i bergen. samma sätt förhindrar man fiske och jakt genom konfiskation av kanoter Genom att begränsa tillgången på föda och förbjuda Om miskito- produktionenför de civila medborgarna vill sandinisterna begränsa tillgång- indianernas "P öda för 'krigarna'. Sålunda skapar man svält åt folket. situation Varje form av medicinsk hjälp och hälsovård lyste med sin frånvaro ialla byar som jag besökte.Detta tillstånd har varat . Man har därför stora hälsoproblem i mångabyar. Malaria, dysenteri, parasitsjukdomar liksom tuberkulos sprider sigsnabbt. Alla dessa sjukdomsfall kunde drastiskt reduceras med enkla och kändamediciner. De finns emellertid inte i de byar jag besökte och innevånarna måstevandra långa sträckor för att söka den läkarhjälp som kan finnas. De ärförbjudna att föra medicin med sig hem. Alla skolor i de byar jag besökte hade varitstängda i månader ibland . Sandinisternas så ofta framhållna framgångar pålandsbygden vad gäller utvecklingen inom medicinens och undervisningens områdenlyser med sin frånvaro i det Miskituområde som jag besökte och det är ett stortområde. Endasti sådana byar som skyddas av gerillan är rätten att utöva religionenobegränsad. I somliga byar som jag besökte var det relativt som dennarättighet hade kunnat garanteras. Ett annat skäl till att man i övriga områdeninte längre kan utöva sin religion är det faktum att många religiösa ledare kastatsi fängelse eller befinner sig i exil. ---------------------- Miskituär ett djupt religiöst folk. De har således lidit mycket av sandinisternas förbud motreligiös verksamhet. I samtliga mina samtal med hundratals indianer kommer manständigt tillbaka till detta." Såskriver alltså kulturantropologen . Statsministern har andrauppgifter, förstår jag. Jag skulle mycket gärna vilja ha några indicier på huroch när situationen för miskitoindianerna har blivit bättre sedan det tredjekvartalet . Först frågar varför jag inte besökte miskitoland under minvistelse i . Från nicaraguansk sida hade man i programmet faktisktplanerat ett besök i detta område. Av tidsskäl var det inte möjligt attgenomföra. Jag hade bara omkring till mitt förfogande för ett rentarbetsbesök i landet. Jag tyckte att jag använde bättre genom att iManagua föra ingående samtal med regeringen och oppositionen om det allmännaläget i , inkl. miskitoindianernas situation. I samtalen medregeringen ägnade jag faktiskt åt just miskitoindianerna. Däremot togde olika oppositionspartierna, som var mycket kritiska mot annat i ,icke i något fall upp denna aspekt. Manskall ta alla kritiska rapporter - Nietschmanns och andras - på allvar. Jagvill inte alls nedvärdera eller avfärda dem. Jag har bara velat säga att dethär finns olika utsagor. Den amerikanskaambassadören i sade att talet om folkmord är våldsamt överdrivet ochgjorde en jämförelse med hur indianerna behandlas i grannländer som Guatemalaoch . Flyktingkommissariens representant kunde berätta att det,enligt hans bedömning, hade skett en förbättring av situationen, inte minstdärför att FN-organen nu har fått komma in i området. Dentyp av samtal som jag hade möjligheter att föra var ett slags konkret insatsför att försöka förbättra situationen för indianerna och visa att omvärldensuppmärksamhet är riktad på problemet. Densenaste utsaga som jag har fått lämnades av en svensk delegation som var iområdet . Det var svenska kyrkoledare från Frikyrkanhjälper, som i sin rapport skriver följande: "Besöketpå var utomordentligt intressant. Jag såg med stort intresse framemot denna resa speciellt nu då miskitofrågan livligt diskuteras och omedelbartefter amnestin. Militärttycker jag att det kändes lugnare nu än då jag besökte området -83.Visst fanns det mycket militärer och vi såg truppförflyttningar av helabataljoner men jag kunde inte känna någon skräckkänsla eller ödesstämning blandmänniskor vi träffade. Tvärtom fick vi uppleva vardagsslitet, kampen förtillvaron. Undermötet med lokala regeringsrepresentanter i Siuna talade man mycket om i detnärmaste dagliga attacker från 'contras'. När vi frågade konkret om när och varsenaste direktkontakten med 'contras' varit var svaret undvikande. Finnsdet inte en risk att hotet från 'contras' kan användas som ett försvar föruteblivna produktionsökningar nu? tror jag inte att det är så men finns detinte en risk att man överdriver 'contras' styrka för att på så vis samlabefolkningen? beräknar man att 1 700 nicaraguaner fick sätta livettill pga 'contras' attacker. av dessa var civila. Med dessa faktakan ingen komma och påstå att hotet från 'contras' är påhittat. Dethar skrivits mycket om relationen 'spanjorer'-indianbefolkning. Det finns djupahistoriska motsättningar. Moravialedaren menar att amnestin tillmiskitofångar och flyktingar är ett viktigt steg i rätt riktning men att det ärett litet steg. Motsättningarna är djupa och går långt tillbaka i tiden.Revolutionssegern innebar inget direkt närmande indianbefolkningspanjorer.Många misstag begicks av sandinisterna efter revolutionssegern 1979.Oförståelse inför en främmande kultur, främmande människor med ett främmandespråk bidrog till att unga sandinister gjorde misstag när de blev utsända tillatlantkusten efter segern 1979. Entusiastiska unga sandinister möttes avoförstående indianer. Det är tydligt att sandinisterna strävar efter attöverbrygga de historiska motsättningar som finns mellan indianbefolkningen-människormed spanskt ursprung från . Jag har inte träffat någonsandinist som öppet sagt det men ibland fick jag känslan av att människornafrån känner sig något överlägsna miskitos och sumuindianer.Representanter från regeringen talar tvärtom om hur viktigt det är attöverbrygga historiska motsättningar och inlemma i 'processen'.Jag fick också känslan av att många miskitoindianer känner sejunderlägsna inför Nicaraguanerna i väst. Jag är viss om att sandinisternassträvan efter att inlemma i 'processen' och ge miskitoindianernasamma rättigheter som övriga Nicaraguaner är ärlig. Historiska motsättningarnaär så djupa att man inte löser detta genom amnesti åt 307 fångar. Ettannat intryck är att människorna på vill försoning, inte krig.Förståelse för kontrarevolutionär verksamhet kunde jag inte notera någonstans.Även människor som är motståndare till Sandinisterna tog öppet avstånd från'contras' och militära aktiviteter. Mittintryck är att människor uttryckte sina synpunkter fritt. Någon känsla av attvara övervakad eller kontrollerad verkar inte folk ha. Det viktigaste tycksvara att få stopp på krigshandlingarna. Människor bekymrar sej mera övermilitära aktiviteter än över regeringen i . Jagträffade många människor som var kritiska eller öppna motståndare till Sandinistregeringen,men jag träffade även miskitos som aktivt arbetade för Sandinisterna ochrevolutionen." Detsom , en känd svensk frikyrkoman, har skrivit här speglar vadjag också mötte hos många människor. Manskall komma ihåg att detta område nu är i krig. Contras är kanske inte någrautpräglade frihetskämpar, utan de är mest gamla Somoza-gardister. Jag hörde avsvenska biståndsarbetare som jobbat i dessa gränsområden olika berättelser. Detvar berättelser om unga pojkar som blivit skjutna i kaffeplantagerna. En svensksjuksköterska hade en 12-årig flicka boende hos sig som hade varit kidnappad avcontras. Flickan led nu av veneriska sjukdomar efter alla sexuella övergrepphon varit utsatt för, och denna svenska sjuksköterska försökte hjälpa henne.Det är alltså en mycket brutal verklighet i dessa gränsområden. Jaghörde på dagsnyheterna kl. 8 att den amerikanska regeringen nu tänkeröka den amerikanska underrättelsetjänstens bidrag till dessa contras, de gamlaSomoza-gardisterna, men jag kan inte tro att det kan bidra till fred i områdeteller till en lycklig utveckling för miskitoindianerna. Jag tror att denamerikanska regeringen, som försöker mer eller mindre återupprätta en gammalregim, gör människorna en björntjänst. Dettabetyder inte att jag godtar den behandling som miskitoindianerna utsatts för.Jag tycker det är bra att har framställt interpellatio-nen. Det ärbra att vi har vår uppmärksamhet riktad på förhållandena. Och jag tycker det ärviktigt att det - vilket verkar vara sant - har skett en gradvis förbättring.Vi bör genom fortsatt uppmärksamhet och opinionsbildning försöka medverka tillatt en sådan mera positiv utveckling kan fortsätta. 4 ()replik: Jag tackar också för dessa synpunkter. De är lugnande, och avsedda attvara lugnande. Men jag skulle vilja understryka att man faktiskt inte får derätta proportionerna på detta om man bara talar om contras som gamlasomozister. Det är klart att det finns en utländsk inblandning i indianernaskamp och att det är denna som förvridit perspektivet. Men det är minst likaviktigt att man ser det från andra hållet, nämligen att detta indianernas frihetskrigbara är ett av otaliga krig som har förts av "infödda" folk som harbehövt försvara sig mot sina egna nationalstater. Exempelvis 1982 pågick 20sådana krig i världen utan större publicitet, 30 000 indianer dödades i ElSalvador , osv. - det är i det perspektivet man skallse det här frihetskriget. har det i världen förekommit hundraväpnade konflikter av precis den här sorten. Förindianerna representerar ju alla regeringar anti-indianer, vare sig de är påhöger- eller vänsterkanten. Indianerna bedömer regeringar från den synpunkten.Man får också komma ihåg att indianupproret började innan det förekom någraväpnade angrepp från . Indianernasledare sade själva till mig att de kunde samarbeta med marxister, men inte meden stalinistisk stat. Det är alltså den erfarenhet de har. Det verkligtsorgliga med detta, herr talman, är att miskitoindianerna i själva verket haren egen samhällsorganisation som kunde vara en förebild för vilken socialistsom helst. De äger sin mark gemensamt i byarna och delar ut den årsvis tillfamiljerna efter gemensamma överläggningar och med hänsyn till familjernasbehov. De uppskattar inte alls att marken förstafligas och att de måste arbetaåt andra. Inte heller uppskattar de att agronomer från ochSovjetunionen kommer dit och talar om för dem hur de skall sköta sitt jordbruk,för utlänningar vet inget som helst om tropiskt jordbruk och om hur man skallsköta det på ett långsiktigt och uthålligt sätt. Dessa synpunkter har jag fåttav professor , som ju är expert på området och har studerat dessursprungliga näringsliv . Indianerna är inte heller tacksammaför skolor där deras barn får lära sig att tro på partiet i stället för på Gud.De är kristna och engelsktalande, och det vill de fortsätta att vara. Inteheller tycker indianerna om att tvångsförflyttas i massor. Siffran på antalettvångsförflyttade är nu ungegär 100 000. De flyttas till läger som kallas för omflyttningslägermen som är lika ofrivilliga som koncentrationsläger. Jag skulle därför viljafråga statsministern om man sade någonting om detta i . Sandinisternasäger att de vill föra en dialog med minoritetsfolken, framhöll statsministern.Vad betyder det i praktiken? Vilka är det som sandinisterna vill föra en dialogmed? Är det de ledare som indianerna själva valde 1979, då de sista gången hademöjlighet att hålla några egna val? Jag hoppas att inte upplever det som en belastning attjag i stort sett kan hålla med henne om vad hon säger. Det är nämligen alldelesriktigt att indianfolken och minoritetsfolken harutsatts för förföljelse över i stort sett hela världen. En av de tragiskaföljderna av den befrielsevåg som ändå har gått över världen, när gamlakoloniserade länder har befriat sig från utländskt herravälde och förtryck, äratt de nya härskande grupperna i alla dessa länder har haft så ringa förståelseför sina egna minoriteter. och jag kan gå igenom världsdel förvärldsdel och visa att precis så är fallet. ka är detta - om jag fåruttala mig utan att vara någon expert på dessa frågor -speciellt allvarligt,därför att där har indianerna historiskt sett utsatts för svår förföljelse avde härskande högerdiktaturerna. Det som förekommer även i ärnågot fruktansvärt, som vida överträffar vad som sker i andra länder. Dethar varit naturligt att indianerna har fäst sina förhoppningar vid de olikarevolutionära rörelser som växt fram i de här länderna - att dessa rörelserskulle innebära en förbättring. De har ju ställt ut löften om förbättringar.Det är säkert så att stora delar av sandinistregimen haft goda intentioner -man skulle föra civilisationens frukter till minoriteter, i det här falletmiskitoindianerna. Men i denna process har man - det är vi helt överens om -gjort utomordentligt svåra misstag av olika skäl, dels beroende på oförståelse,dels beroende på kriget och annat. Det har skapat en besvikelse hos allaminoritetsgrupper i regionen, som frågar sig: Är det då ingen vi kan hoppas på?Vi vet att högerdiktaturerna förtrycker och förföljer oss på det mestfruktansvärda sätt, men hur blir det om vänsterregimer kommer till makten -kommer de att förtrycka oss likadant? Idet perspektivet är det utomordentligt viktigt vad som sker i . Vi vetnu att dessa misstag har begåtts, men vi må ju se framåt: Finns det enmöjlighet att dessa misstag kan rättas till och att sandinistregimen skall visasig vara vuxen att på ett bättre sätt än regimerna i de omkringliggandeländerna ha förståelse för minoritetsgruppernas fullt berättigade och legitimakrav? 6 ()replik: Tydligen hade statsministern inte frågat någonting om vem det är somregeringen i tänker sig ha en viss dialog med. Det är faktiskt rättviktigt vilka det är som man talar med och om man tillåter indianerna attsjälva organisera sig och uppträda. F.ö. skall jag gärna hålla med om analysen av hur det är när en vänsterdiktaturersätter en högerdiktatur. Jag hoppas både för mänsklighetens och förNicaraguas skull att valen där verkligen blir offentliga, äktademokratiska val med insyn och hederlighet på alla punkter. Närdet gäller vänsterregimers svårigheter då de blir angripna från makter som vihittills egentligen inte har nämnt vid namn skulle jag vilja säga, att det ärklart att om en familj angrips av inbrottstjuvar, har man all rätt att försvarasig. Men det ger inte någon anledning för husfadern att slå hustru och barn.Har han gjort det så illa att de tar inbrottstjuvamas parti i någon mån, då ärdet hans eget fel - då kan han skylla sig själv. Föratt ta ett mera närliggande och konkret exempel: Enligt pressuppgifter gjordestatsministern någon sorts jämförelse mellan hur vi har behandlat samer ochzigenare och hur man i behandlar indianerna. Det är väl ändå att gålitet för långt. Sista gången vi brände samer för deras religions skull vardock . Det kan väl vara preskriberat vid det här laget. Vad jagskulle vilja säga är att om någon enda utländsk propaganda skulle kunna få vårasamer att gå ut och skjuta svenskar, skulle jag skämmas som svensk för att vi hade behandlat samerna så illa att deinte kunde lita på oss. Det tycker jag kan stämma i andra sammanhang också. Det var bra att tog upp denförmenta jämförelsen med samerna. Jag har naturligtvis inte gjort en sådanjämförelse - det är helt olika ting. Men på en punkt finns det anledning tillett memento: Även vi i har haft mycket svårt att hanteraminoritetsgruppers rättigheter. Man har velat integrera dem utan hänsyn tillderas kulturella traditioner. Även om denna integrationssträvan tog sig meravåldsamma uttryck på 1600-talet- jag kan hänvisa till Lappmarksdoktornsskildringar av hur det t. ex. gick till i silvergruvan i - hindrar detinte att det var samma typ av process och total oförståelse för enminoritetsgrupp. Det var bara detta jag ville påpeka. Knappast någon nation i världen, såvitt jag vet, har påett fullödigt sätt kunnat handlägga detta problem. I roten är ju den historiskamotsättningen i den mellan vad man kallar spanjorer ochurbefolkningen, bland dem miskitoindianerna. Så till den direkta frågan om vem man skall ha en dialogmed. Den saken diskuterades mera indirekt via flyktingkommissarien. Tanken varnämligen att flyktingkommissarien i dessa frågor skulle vara en förmedlandelänk mellan regimen och de olika miskitogrupperna. Jag har inte tillräckligakunskaper om detta. Därför vet jag inte vilka som är mest representativa. Menskall en dialog föras, bör den självfallet föras med personer som ärrepresentativa.