prot · G70973 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:73 12 §Allmänpolitisk debatt (forts, från prot. 87BENGT-OLA (): Till den andäktigt lyssnande kammaren skullejag vilja säga att med ett undantag är utvecklingen i det svenska näringslivetmycket bra. Undantaget är byggbranschen. I vissa län är branschen så svårtskadad att det blir ett långt och tidskrävande arbete att återställa den. Som exempel vill jag beskriva situationen i det hårdastdrabbade länet, . var 1180 man iBÖTM-gruppen arbetslösa. Pä vissa orter hararbetslösheten ökat ytterligare . Det flnns kommuner där den uppgårtill . Förutom de öppet arbetslösa är 500 byggnadsarbetare sysselsattai beredskapsarbeten. På den reglerade sektorn är endast 633 sysselsatta. På en sundbyggarbetsmarknad skulle närmare 2 000 man vara sysselsatta inom den regleradesektorn. Som jämförelse kan nämnas att 1979 var 900 man i arbete bara med attbygga bostäder. Det här är dramatiska siffror, som klart visar attbranschen är i kris. Även om vi inte kan räkna med att bygga likamycket som , är det helt klart att nuvarande nivå ärotillräcklig. Att det behövs stora och snabba pengar till branschen ärsjälvklart. Men vi måste också ha ett litet längre perspektiv. I de hårdastdrabbade länen är problemen så stora och långsikfiga att delvis nya metodermåste till. Insatsernas storlek motiverar en mera långsiktig hantering än dennuvarande ärliga uppsamlingen av objektsreserv. Problemlänen har två i detta sammanhang gemensammaegenskaper: dels har de ett svagt näringsliv som i stor utsträckning ärberoende av samhällsstöd, dels kommer behovet av stöd att bestå underöverskådlig tid. Betydande effektivitetsvinster skulle kunna göras om ettflerårigt "basprogram" för de arbetsmarknadspolitiska åtgärdernakunde upprättas. Insatserna skulle kunna samordnas med länensutvecklingsprogram, och de borde inte styras av vilka objekt som det förtillfället går att starta snabbast möjligt. I stället bör den långsiktiganyttan för länet styra planeringen. De här tankarna ligger väl i linje medriksrevisionsverkets framförda kritik och med industriministerns deklarerade åsikt, att de regionalpolitiska insatserna i högre grad börläggas ut på de regionala organen. Det måste vara en effektivitetsvinst om deregionalpolitiska och de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna drar åt samma håll.Därför bör regeringen till en början införa sådana basprogram i de hårdastdrabbade länen. Dessa synpunkter finns närmare utvecklade i motion 1952. Det är min förhoppning att regeringen inser vidden avbyggbranschens problem och att man gör klart att byggnadsarbetarna inte kan tapå sig att bära en sådan oproportionerligt stor del av den ekonomiska krisensbördor. Jag finner det märkligt att det under två dagarsallmänpolitisk debatt bara är bostadsministern som har berört byggbranschens krispå ett mera ingående sätt. Ingen av de borgerliga företrädarna har haft någraförslag eller uttryckt några ambitioner i frågan. Men det kanske inte är såmärkligt ändå, eftersom det var under de borgerliga regeringsåren sombyggkrisen föddes och växte upp. Det enda som tillfördes branschen under deåren var friggebodarna -och det kännetecknande för en friggebod är små mått ochlitet arbete. Den socialdemokratiska regeringen har vidtagit en radåtgärder, som bostadsministern redan har redogjort för. Men tyvärr har de inteslagit igenom helt, och i vissa län kommer de inte heller att räcka till. I detbostadspolitiska debattavsnittet förvånades över attbostadsutskottet inte längre får några brev ifrån de fackliga organisationernaapropå byggkrisen. Men jag kan försäkra att vi håller regeringenvarm i de här frågorna. Anf.88 (); , som jag kommer ifrån, har sedan några årtillbaka haft en mycket negativ befolkningsutveckling. Om man gör en jämförelseför finner man att befolkningen i det lilla minskat medöver 3300 personer eller . Jämför man denna siffra med övriga delar avriket finner man att detta är den största reella minskningen totalt sett underdenna period. kan man emellertid säga att 1983 var det år dåminskningen var mindre . Det har alltså blivit en uppbromsning.Utflyttningen har blivit mindre, och läget börjar stabilisera sig litet. Det finns naturligtvis många orsaker till dennautflyttning. a. mycket beroende av den statligasysselsättningen. Detta gäller framför allt . Den statligasysselsättningen har minskat med , samtidigtsom den i riket som helhet ökat . Denna negativa utveckling har ocksåvarit mycket ojämn i länet. Vissa delar har drabbats hårdare än andra. I västraBlekinge hade kommun en utflyttning på . Detär fråga om huruvida detta inte är rekord i landet. Denna negativa befolkningsutveckling gör attbefolkningssammansättningen åldersmässigt blir negativ på det sättet attgenomsnittsåldern ökar, eftersom det i regel är yngre människor som flyttarfrån länet för att få utbildning och arbete någon annanstans. Vi har i länet en tillverkningsindustri som utgör ,medan denna i riket som helhet är . Servicesektorn i utgör däremot53 % mot i riket som helhet. Vidare är det så att det är några få industrier somsysselsätter mer än hälften av dem som arbetar inom industrin. Dessa industrierhar i de flesta fall huvudkontoren, utvecklingsavdelningarna och annat utanförlänets gränser. 1 brottas vi fortfarande med storaarbetslöshetssiffror. Den totala arbetslösheten i länet var i december1983. Det är betydligt högre än genomsnittet i riket. Kvinnoarbetslösheten varockså betydligt större, nämligen i länet. Även inom länet flnns detolikheter. I kommun var av kvinnorna arbetslösa och iSölvesborgs kommun . Ungdomsarbetslösheten var 16,,dvs. Men trots denna något dystra bakgrund tror jag att man kanse framtiden an med en viss tillförsikt. Det finns, som jag ser det, en hel delmöjligheter i , som vi har att ta till vara. Framför allt har vi underden kunnat se en positiv utveckling inom verkstadsindustrin, inteminst i västra där de stora företagen Olofströmsverken ochBlackstone har nyanställt ett stort antal människor. På samma sätt harman sett positiva tendenser i den östra länsdelen, där vi bl. a. har Dynapac,som också har ökat sin försäljning och anställt nya medarbetare. Det finns också en del rent naturliga förutsättningar ilänet tack vare den långa kusten. Jag tänker kanske i första hand påutvecklingen av fisket och därtill hörande verksamheter. relativtstora fiskeberedningsindu-stri finns framför allt i Nogersund och Hörvik i västoch i och Saltö i öst. En utveckling på dessa platser är bådenödvändig och möjlig framöver. Det kan skapa såväl jobb som inkomster tilllandet, då vi kanske kan exportera förädlad fisk i mycket störreutsträckning än vi gör. Det som är avgörande förflskeberedningsindustrins fortsatta verksamhet är kanske i första hand hur manbehandlar frågan om utsläppen från industrin. Skall det vara en liberal elleren hårdare tillämpning? Det är mycket avgörande för denna branschs fortlevnad iBlekinge. Det finns vidare planer på att bygga ut hamnen i bl. a.Nogersund och i samband med det skapa förutsättningar för service, underhålloch reparation av fiskefartyg. Det kräver att fler företag i framtidenetablerar sig där, men framför allt ger det redan etablerade företag möjlighetatt sysselsätta ytterligare människor i en bransch som är mycket viktig förSverige. Faktum är att många av fiskarna på sydkusten reparerar sina fiskefartygi grannlandet . Det borde finnas utrymme för att även reparera någrafartyg hemma i , speciellt numera, när kostnadsläget är ungefärlikvärdigt i och . Minknäringen är också ganska utbredd på Listerlandet. Jaghar i särskild ordning motionerat om en konsulent som skulle knytas till dennanäring för att utveckla den ytterligare. Näringen säljer i stort sett alla sinaskinn på export och ger därför inkomster till landet. Vi har i också möjlighet att vidareutvecklaturistnäringen och låta fler komma och uppleva det vackra i trädgård.Också på det området har vi förutsättningar för en positiv utveckling iframtiden. Vi brukar i säga att vi har vind i seglen. Jagvill påstå att vi har det också . O.K., vinden f. n. är kanske litet motig,men den börjar vända mer och mer. Får vi bara denna lilla hjälp som vi behövertror jag att vi skall kunna se framtiden an med tillförsikt. I en särskild länsmotion har de socialdemokratiskaledamöterna från begärt att få en länsdelegation med representanterför departement och myndigheter tillsatt för att särskilt studera en delkvarstående problem i länet. 89HANS (): Det finns inga tecken på att den ekonomiskabrottsligheten har minskat. Den har under en följd av år ökat mer än dentraditionella brottsligheten. Det finns fortfarande en underskattning av den ekonomiskabrottslighetens farlighet och omfattning. Motståndarna till en effektiv bekämpningav den ekonomiska brottsligheten har under senare fid akfiverat sig. Det ärframför allt moderater och vissa företagarkretsar som står bakom motståndet. Imoderata samlingspartiets programremiss med titeln behandlas frågan över huvud taget inte. Visserligen berör moderaternaden ekonomiska brottsligheten i sina kriminalpolifiska mofioner, men problemethar inte den digniteten att det förtjänar en plats i programremissen. grundläggande inställning, vilken kommit tilluttryck i en tidigare rapport med , är att det bästasättet att lösa detta svåra samhällsproblem är att sänka skatterna. Om dettaverkligen skulle vara lösningen, borde exempelvis länder som och haen låg ekonomisk brottslighet. Men som bekant har denna brottslighet helt andradimensioner i dessa länder, trots att de har betydligt lägre skatter än vi. De förmenta farhågorna för att vi socialdemokrater inteskulle bevaka och söka tillgodose rimliga rättssäkerhetskrav är inte sakligtgrundade. Kritiken bottnar i själva verket i en negativ syn på att denekonomiska brottsligheten skall ges ett bestämt företräde i brottsbekämpningen.Visst finns det vissa förslag från kommissionen mot ekonomisk brottslighet somkan diskuteras ur rättssäkerhetssynpunkt. Det bör understrykas vad somframhölls i regeringsdirektiven till kommissionen, nämligen att "det finnssärskild anledning att betona att kraven på rättssäkerhet och integritetgenomgående måste tillgodoses". Det väsentliga och karakteristiska för förslagen frånkommissionen är att de utgör ett bra underlag för att åstadkomma en mycketavsevärd förstärkning av samhällsinsatserna i denna brottsbekämpning. Medhänsyn fill det mycket omfattande arbete som kommissionen nedlagt fär man ha enviss förståelse för att endast en mindre del av förslagen kommer att behandlas , medan de övriga förslagen inte framläggsförrän-till hösten. Det är angeläget att inga ytterligare tidsförskjutningarsker. Det behövs en förstärkt information och opinion mot denekonomiska brottsligheten mot bakgrund av de attacker som förekommit främstfrån moderat håll. Samhället förlorar iintäkter på den ekonomiska brottsligheten. Den ekonomiska brottslighetenssammankoppling och förgreningar till den organiserade brottsligheten ger denen ännu mer allvarlig prägel. Hela denna brottslighet har starkt nedbrytandeverkan på samhällssolidariteten. Värdemässigt utgör skatte- och uppbördsbrott den utan alljämförelse allvarligaste formen av ekonomisk brottslighet i vårt land. Då en sänkning av skattetrycket till en så låg nivå attminskningen skulle vara av betydelse i det här sammanhanget inte är möjlig, måsteskattesystemet i stället vara uppbyggt så att kontrollen av skatteunderlagetoch möjligheterna att ta ut skatter förbättras. En omläggning av skattesystemetsom beaktar de brottsförebyggande effekterna hör till de viktigaste reformerna.Kommissionen har framlagt förslag till förenkling av deklarationssystemet tillunderlättande av skattemyndigheternas kontroll. Den har också föreslagitskärpta regler för företagsredovisning och revision. Men dessa förslag gällerinte själva skattesystemet. Här återstår det att ta erforderliga initiativ. Kommissionen har lämnat betydelsefulla förslag omeffektivare företagsrevision. Kommissionen föreslår en utvidgad skyldighet förrevisorer att biträda samhället i kampen mot ekonomisk brottslighet, bl. a.genom att under vissa omständigheter skall ha rätt att utserevisor i ett företag. Detta gäller främst om ett företag inte sköter sinalöpande betalningar eller släpar efter med inbetalning av skatter och allmännaavgifter eller missbrukar olika former av statligt stöd. Däremot omfattas inte företag som inte är skyldiga att harevisor, t. ex. handelsbolag och enskilda näringsidkare med mindre än tioanställda. Kommissionen säger att ett sätt att åstadkomma ökad kontroll avdessa mindre företag kan vara att utsträcka revisionsplikten till att omfattaockså dessa företag. Med hänsyn till den utvidgning av skyldigheten att anlitarevisor som skett har kommissionen dock inte ansett det lämpligt att nuta upp frågan om ytterligare utvidgning av revisionsskyldigheten till prövning. Ett annat sätt skulle enligt kommissionen kunna vara attinföra etableringskontroll. Kommissionen har aviserat att den avser att inomkort framlägga förslag till lag om näringstillstånd för vissa särskilt utsattabranscher. Detta är tankegångar som kan bli av stor betydelse, inte bara föratt tillgodose konsumenternas och löntagarnas intressen utan även för attfrämja en sund konkurrens mellan företagen. I själva verket har alla seriösaföretagare ett intresse av att förslaget genomförs. Svensk lagstiftning har idessa avseenden varit alltför återhållsam, om man jämför med bestämmelser somfinns i en del andra länder, exempelvis . Det är enbrist ur redovisningssynpunkt att en stor del av. 9 protokoll 1983/84:72-73 Nr 73 undantas från bestämmelsen om årsredovisning och revision och att Torsdaeenden i sådana fall intekan utse revisor. Även om tillgången på 2 februari1984 kvalificerade revisorer ännu inte är tillräcklig, bör vi verka för att länsstyrelsernai större omfattning än vad som föreslås av kommissionen skall Allmänpolitisk kunna utse revisorer. Det ärangeläget att samhället vidtar stimulerande debatt åtgärder för att öka tillgången påkvalificerade revisiorer. heternasresurser måste också förstärkas för att de skall kunna utföra sina granskandeoch kontrollerande uppgifter. Detta blir av särskild betydelse om endastkommissionens mer begränsade förslag genomförs. Erfarenhetenav den ekonomiska brottsligheten, inte minst erfarenheten från utvecklingen iandra länder, ger vid handen att man inte kan förvänta sig snabba resultat ibrottsbekämpningen. Det är inte sällan fråga om mycket komplicerad ochsvåråtkomlig brottslighet. Om kommissionens framgångslinjer och intentionerrealiseras, kommer vi att stå vida bättre rustade i denna brottsbekämpning. Mennågra lättvunna framgångar kan vi inte förvänta oss. Det kommer att krävas attsamhället i fortsättningen kontinuerligt och tålmodigt bevakar, följer upp ochutvärderar brottsutvecklingen på detta område liksom effekterna av de åtgärderoch den lagstiftning som genomförs. Omprövningar och nya initiativ kommerständigt att aktualiseras av dem som menar allvar med denna brottsbekämpning. Kommissionen mot ekonomisk brottslighet står införavslutningen av sitt arbete. Regeringen måste i fortsättningen ha ett ledandeoch samordnande ansvar i kampen mot den ekonomiska brottsligheten. Regeringenbör överväga att till sitt arbete knyta en allsidig delegation av experter. Jag har framfört dessasynpunkter för beaktande i den fortsatta handläggningen av denna synnerligenviktiga samhällsfråga. 90ARNE i (); På jordbruksministerns begäran har sådandisposition av dagens talarlista gjorts att det skulle möjliggöra för oss attfå en liten debatt med jordbruksministern. Jordbruksministern har emellertidännu inte anlänt till kammaren, men jag hoppas att han flnns i närheten. Då jordbruksminister valtillträdde sitt ämbete hade han ett rent av överraskande stortförtroendekapital i bagaget. Jag kan inte se att han hade det på grund av denjordbrukspolitik som socialdemokratin företräder. Det var säkerligen i långthögre grad jordbruksministerns rent personliga egenskaper, såsom hansjovialiska läggning och klart uttalade vilja att bli överens och göra alltbättre, som hade skapat denna förnäma förtroendetillgång. Jordbruksministern hade följaktligen för 15 månader sedanen helt osedvanligt stor förtroendereserv att tillgå. Den har sannerligenbehövts, för som gått har mycket av detta förtroendekapitalförötts. Denna för jordbruksministern så tråkiga utveckling kan mannaturligtvis beklaga. Från mina utgångspunkter skulle jag självfallet kunnafördra den, om det inte vore så att föremålet för jordbruksministerns politik,svenskt jordbruk, har lidit till synes meningslös skada. Det har nugått så långt att mångaifrågasätter om inte jordbruksministerns sätt att hantera de jordbrukspolitiskafrågorna är till lika stor skada som dessa frågors rent sakpolitiska innehåll.Det sakliga innehållet kan vi diskutera och opponera oss emot. Det är däremotsvårare att ha ett alternativ till de oövervägda och i många fall nyckfullaåtgärder som präglar jordbruksministerns politik just . Det finns rent av desom frågar sig om det är kompetensen i sombrister. Skulle så vara fallet är svenskt jordbruk i än högre grad enbeklagansvärd näring. Jag vill gärna ge några exempel på vad jag betecknar somogenomtänkt politik. Redan i inledningen av den nya mandatperioden avsågjordbruksministern tydligen att visa hur effektivt nya kvastar kunde sopa.Detta tog sig uttryck i de hisnande turerna kring svensk skogspolitik. Morotoch piska, lovsång och hat var medicinen . Att jordbruksministern då ochdå gör reträtt och till följd därav synes ha kommit på bättre tankar uppfattarjag mera som en omvändelse under galgen. Det har tydligen inte ensföresvävat jordbruksministern att låga och framför allt ojämna uttag i skogenhar med näringens lönsamhet att göra. Mest barock var kanske ändåjordbruksministerns tanke att vi oberoende av konjunkturen skulle ha ett istort sett jämnt virkesuttag ur de svenska skogarna. Längre än så på planhushållningensväg kan man knappast komma. Som jordbruksministern har kunnat konstateraär det fart i de svenska skogarna, och det beror inte påjordbruksministerns hot om tvångsåtgärder utan helt säkert på att skogsägarnahar fått avsättning för sina produkter till någorlunda lönsamma priser.Förädlarna kan exportera, och det kommer in fina valutaintäkter till Sverige.Det handlar helt enkelt om marknadsekonomi i funktion, . Självfallet har många av de punkter som livsmedelskommitténhar att ta ställning till också skapat berättigad oro i jordbrukarleden. Densnäva tidsplan som getts livsmedelskommittén i dess arbete torde med hänsyntill utredningsarbetets omfattning te sig som besvärande eller orimligt knapp,vilket i och för sig kan kritiseras, men det är ändå något som jag vill gåförbi i detta sammanhang. Jag är däremot långt mer kritisk till att det trotsden korta tiden skall vara nödvändigt att kommittén avger ett delbetänkande itvå viktiga frågor. Jag avser emellertid att spara de frågorna till den debattsom vi kommer att ha här i kammaren om och skall därför inte nunärmare beröra de problemen. Utan att det skall föra för långt måste jag ändåkonstatera att detta att lägga fram en proposition - som jordbruksministern nugjort - om ny förhandlingsordning för jordbruksprisförhandlingarna av mångauppfattas nästan som ett okynne i ämbetet. Först och främst kvarstår den frågansom en av livsmedelskommitténs viktigaste uppgifter. Härtill måste läggas att helaåtgärden i hög grad blivit ett spel för galleriet, då någon egentlig tid förförhandling efter den om kommande riksdagsbehandlingen inte finns kvarförrän det återigen skall skrivas en proposition om förhandlingsresultatet, somskall godkännas av . Det ter sig inte meningsfullt att göra på detsättet. Jordbrukarna kan med fog hävda att för dem och derasfamiljer helt avgörande frågor behandlas under hård tidspress och att dedessutom är dåligt utredda. Denna för jordbruksministern pinsamma situationhade kunnat undvikas, om jordbruksministern hade följt de borgerliga partiernasoch näringens råd att förlänga nu gällande jordbruksavtal i avvaktan pålivsmedelskommitténs slutbetänkande. Detta hade såväl konsumenterna sombönderna kunnat acceptera. Regeringens sätt att låta livsmedelssubventionerna bli föremålför sin ryckiga politik och rent av också bli en bricka ispelet i umgänget med det kommunistiska stödpartiet måste kraftigt kritiseras.Det flnns ingen anledning tvivla på att jordbruket ställde förväntningar på enviss stabilitet i regeringens politik. Så också när man höjdelivsmedelssubventionerna. Ingen anade väl då att subventionsbeloppet ett årsenare, som skett, skulle sänkas t. o. m. något mer än motsvarande denhöjning som då genomfördes. Jag riktar inte denna kritik mot jordbruksministernfrån den utgångspunkten att jag tycker att åtgärden i och för sig var felaktig.Också vi moderater är av den uppfattningen att det är svårt att genomföra enekonomisk saneringsplan utan att tumma på principerna när det gällerlivsmedelssubventioneringen. Det är alltså inte fråga om minskningen som sådan utan omden ryckighet som förekommit. Således kunde man haförväntningar, men nu-ett år senare-känner man pessimism och oro. Regeringensproposition om ekonomisk-politiska åtgärder var enligt mittförmenande enbart en källa till oro. På praktiskt taget alla punkter underjordbruksministerns huvudtitel aviserades åtgärder som senare skulle komma attpresenteras i budgetpropositionen. Varför denna säregna teknik? Den enda fråga i vilken regeringen visade handlingskraftvar faktiskt frågan om livsmedelssubventioneringen. Då visade regeringen denöverraskande dådkraften att ej ens invänta behandling av frågan imitten av december. I stället förekom man densamma tidigare med enregeringsåtgärd. På en annan punkt - i fråga om anslaget till miljöskyddsteknik- föreslog jordbruksministern en minskning av anslaget med 23milj. kr., från 63 till 40 miljoner. , alltså drygt en månad senare,minskas samma anslag ytterligare en gång -frän40dll20 milj. kr. Jag nämnerdetta i första hand för att ge ytterligare ett exempel på den kortsynthet,inkonsekvens eller rent av nonchalans - som jag tidigare antytt - som just nupräglar jordbruksministerns politik. Jag avser nu att kommenteranågra av de under den allmänna motionstiden av moderata samlingspartiet väcktamotionerna pä jordbrukspolitikens område. Från vårt partis sida har vi dennagång valt att inte väcka sädana motioner som anknyter till livsmedelskommitténsarbete. Motioner med sådant innehåll kan ju ändå inte påverkalivsmedelskommitténs ställningstagande, då denna - förhoppningsvis -befinnersig i ett avslutningsskede när den typen av motioner behandlas här i . 1 enrelativt omfattande motion angående miljöpolitiken har vi riktat uppmärksamheten på bl. a. det hot mot den svenska skogensom mark- och luftföroreningar kan komma att bli. Vi förväntar oss en debattmed övriga partier. Förhoppningsvis kan vi då gemensamt angripa problemenbeträffande de föroreningar som utgör ett svårt hot mot den svenska skogen. Vitror att både kraftfulla och snara åtgärder är mycket viktiga. I motionen pekarvi bl. a. på vikten av en snabb kartläggning av skadornas omfattning i vårabarrskogsbestånd. Vi anser att den frågan är så betydelsefull att riksdagensbehandling av denna motion och liknande motioner borde ske under vårriksdagen.Jag säger detta trots att jag vet att det kanske inte är praxis, eftersom deflesta av dessa motioner inte ansluter till budgetpropositionen. Vidare anser vi i motionen att riksskogstaxeringen skullekunna få i uppdrag att göra nämnda kartläggning. En snabb kartläggningmotiveras bl. a. av att skogsägarna - som en följd av en, i viss utsträckning,tvingade skogsvårdslag - faktiskt måste plocka bort skadade träd ellerträdgrupper. En sådan kartläggning kan senare komma att visa sig värdefull för denforskning som, förhoppningsvis, skall ge besked om bl. a. hur många träd somskadats och om föroreningskällornas betydelse i detta sammanhang.