prot · G70999 · 1983-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1983/84:99 1 § Justerades protokollen för den 7 innevarande månad. 2 § Svar på fråga 1983/84:392 om propositionsavlämnandet har frågat statsministerndels varför tre av fyra propositioner inte avlämnats inom den av regeringensjälv aviserade tiden, dels om statsministern avser att vidta åtgärder för attförbättra regeringens och planering av sittpropositionsarbete. Frågan har överlämnats till mig. Med hänsyn till önskemålet från om en tidsmässigspridning av propositionerna strävar regeringen efter att försöka lägga fram såmånga propositioner som möjligt i början av sessionerna. Föregående år lyckadesdetta jämförelsevis väl. Ofta händer det emellertid att man underskattar dentid som det tar att färdigställa en proposition. Tyvärr har ett störreantal förseningar inträffat. Jag beklagar de olägenheter som detta medfört förriksdagen och dess ledamöter. Från departementens sida tar man i de fall därförseningar uppkommer kontakt med utskotten och redovisar en ny tidsplan. 1 ett antal fall har, som påpekat,propositioner lagts fram vilka ej funnits med på vårens förteckning. Praktiskttaget samtliga fanns redovisade i höstförteckningen, oftast upptagna attframläggas . Angelägenheten av att göra realistiska tidsplaner ochockså hålla dem har påpekats både i statsråds- och statssekreterarkretsen.Problemet är förvisso inte nytt. 1 samband med att nästapropositionsförteckning upprättas kommer ytterligare åtgärder för att lösaproblemet att övervägas inom statsrådsberedningen. 2 (): Jag ber att få tacka statsrådet föratt han ställer sig till förfogande som stand-in för sin chef, som så ofta intehar tid att vara statsminister. Jag vill också gärna medge att det sedan jag fören dryg vecka sedan lämnade in min fråga strömmat ett antalpropositioner in över bord, så många att jag inte ens hunnit räknadem. Det är emellertid till ringa tröst. Det lär redan nu vara för sent attundvika att riksdagsarbetet under den sista hälften av årets vårsession kommeratt förvandlas till en parodi på riksdagsarbetet. Vi får svårt att införmedborgarna förklara varför utskott och kammare måste hafsa sig igenom storaoch viktiga ärenden med stor tidsnöd och i sena nattimmar långt fram påsommaren. Statsrådet behandlar, som man kunde vänta, frågan som etti huvudsak administrativt, arbetstekniskt problem. Hur kan det nu vara så svårtatt veta hur långt en proposition har kommit som man harlovat att avlämna ? Propositionen borde nästintill vara ikorrekturstadiet vid det laget. Det är litet svårt att bedöma, och det är litetsvårt att riktigt få trovärdighet i den här förklaringen. Vi minns , när den dåvarandesocialdemokratiska oppositionen sarkastiskt och hånfullt kritiseradeborgerliga regeringar för handlingsförlamning, beslutsvånda, långbänkar ochallt vad det var. ter sig närmast i ett nostalgiskt skimmer,som då vi hade handlingskraftiga regeringar som förstod att fatta beslutoch fick någonting uträttat mellan frukost och middag. Det har blivit mycketvärre . Vi var nog många, oavsett politiska synpunkter, som troddeatt det faktiskt skulle bli en lättnad när vi fick en enpartiregering, medenhetliga uppfattningar och en erfaren statsminister i ledningen. Vi har blivit grymt besvikna. Verkligheten är den att vifaktiskt även regeras av en koalitionsregering, även om alla dessledamöter nominellt tillhör samma parti. Uppenbarligen är det så att fraktionerinom regeringen -möjligen de olika sidorna i det s. k. rosornas krig- drar åtolika håll, att dessa dragkamper tar allt och attregeringen inte kan fatta beslut. Det är i det läget man skulle behöva enstatsminister med förmåga att leda ett arbete och hålla ihop ett lag. Jag trorinte vi har det. Vilka förtjänster, obestridda och av alla erkända, somOlof än kan ha- han är uppenbart inkompetent att leda enkoalitionsregering. Denna bedömning av är litetmärklig. Ena minuten är han så handlingskraftig och så maktfullkomlig att hanfår titeln president av företrädare för borgerligheten. är hantotalt maktlös och har ingenting att säga till om, och regeringsarbetet baraflyter. Det brister i konsekvens, . Sedan tycker jag att kommer ännu längre utpå svag is, när han gör detta till en politisk fråga och försöker framställa deborgerliga regeringarna som handligskraftiga; då händer det någonting. Dethandlar inte bara om att lämna en proposition, . Det handlarockså om innehållet i den, om den skall kunna bedömas vara uttryck förhandlingskraftig politik eller inte. Utan att gå in på den debatten skall jagbara konstatera att det var under de sex borgerliga åren som vi rutschade nedför isvensk ekonomi och svenskt samhälle över huvud taget. I sakfrågan, som ju ärden viktiga, kan jag bara konstatera att det på det området var dåligt beställtunder de borgerliga åren. Det var ganska bra under det förstasocialdemokratiska året, och jag har självkritiskt sagt att vi inte är nöjdamed innevarande år. Jag har redan vid dagens regeringssammanträde föranstaltatom att samtliga statsråd tillsammans med sina statssekreterare skall gå igenomarbetet och analysera var bristerna ligger. Sedan hoppas vi återkomma med enförbättring under både nästkommande år och de år framöver som socialdemokratinhoppas att få regera det här landet. Jag vill också bara avslutningsvis konstatera, herrtalman, att detta naturligtvis inte bara är en administrativ fråga.Propositionsavlämnandet hänger f. ö. inte bara på regeringen. Vi harförhandlingar med , vi hade förhandlingar med de övrigapartierna i försvarsfrågan -vilket försenade den frågan - , och vi har ettstörre antal propositioner som skall remitteras till lagrådet. Vi harnaturligvis ett besvärligt statsfinansiellt läge efter de borgerliga åren,vilket gör att vi måste pröva propositioner oerhört noga i förhandlingar medfinansdepartementet, med fackdepartementen och ibland i regeringen i desshelhet. De problemen skall vi attackera, och vi är angelägna att åstadkomma enförbättring. 4 (): har säkert mycket storaförtjänster och en. Det är bara det att han inte lyckasutöva sina eventuella ledaregenskaper i sin egenskap av ledare av regeringensarbete. Det är det vi diskuterar . säger att propositionsavlämnandet intebara hänger på regeringen. Det handlar om förhandlingar också. Ja, det gör detverkligen. undrar man om regeringen har låtit sig degraderas till någonsorts filial till statens förhandlingsnämnd. Det är inte bara medLandstingsförbundet, , arbetsmarknadens parter och partigrupperregeringen förhandlar. sitter man och förhandlar i utskotten, i frågordär regeringen inte alls har lyckats åstadkomma propositioner. Ta det kända exemplet om familjepolitiken, där eninformell arbetsgrupp i socialutskottet sitter och försöker göra det arbete somregeringen skulle ha gjort - framlägga förslag i en stor och viktig fråga. Vivet ännu inte om det kommer att lyckas. Om det inte lyckas lär vi få ettförslag från regeringen i den frågan i samband med kompletteringspropositionenden . Detta,, är skandal och ingenting mindre. Det är riktigt att regeringen i vissa, mycketviktiga, frågor är angelägen om att skapa samförstånd. Det gällerfamiljepolitiken och det gäller försvarsfrågan, och jag medger gärna att det ärsvårt att skapa samförståndslösningar. Jag förstår inte riktigt varför dettait. ex. försvarsfrågan skulle vara så oerhört svårt och behöva vara en sålångdragen process., Om en allmänmedicinsk professur i Men eftersom vi eftersträvar enighet har vi sagt att isådana frågor får det ta tid. Vi har klarat försvarsfrågan. Nästa punkt ärfamiljepolitiken, där vi också tror att det vore bra om partierna kunde blieniga. Eftersom vi grälar om så många olika punkter är det väl bra omregeringen eftersträvar att vi på vissa punkter ändå skall kunna nå enighet iSveriges riksdag. Jag tror att svenska folket över lag uppskattar om vi lyckasmed det. 6 (): Vi bevittnar ett nytt sätt att regera. 1stället för att lägga fram sina förslag går regeringen direkt till riksdagenoch ber utskotten eller grupper inom utskotten att göra regeringens arbete. Jag rekommenderar varmt och hans regeringatt återgå till den beprövade och grundlagsfästa metoden att regeringen lämnarpropositioner till , slåss för sina förslag och tar konsekvenserna. Jag tvingas konstatera att gör helt om. Den borgerliga kritiken har under alla år gått ut på attlandet har en maktfullkomlig socialdemokratisk regering som inte bryr sig omriksdagen. tar plötsligt regeringen alldeles för stor hänsyn till riksdagen.Herr Carlshamre och hans partikamrater får faktiskt bestämma sig för vilkenlinje som man skall driva, så skall jag återkomma i andra sammanhang och föraden diskussionen. Den hör inte riktigt hemma i dagens debatt. 8 (): Det är inte av hänsyn till somregeringen inte lägger fram några propositioner utan överlämnar till oss attförsöka snickra ihop dem själva. Det är därför att regeringen inte är kapabelatt få ihop dem. Överläggningen var härmed avslutad. 3 § Svar på fråga 1983/84:344 om en allmänmedicinskprofessur 9 Utbildningsminister : Herr talman!Karin har frågat mig om vissa av henne angivna skäl kommer attbeaktas för att snabbt tillgodose kravet på en professur i allmänmedicin viduniversitetet i . Jag har i den proposition om forskning som lagtspå bord bedömt ytterligare mellantjänster för forskning, dvs.tjänster som forskarassistent och docent, vara mer angelägna än nya tjänstersom professor. Antalet nya professurer som föreslås för /85 ärdärför begränsat. Vid den prioritering som gjorts har utrymme inte kunnatberedas för den professur som förordar. 10 KARINISRAELSSON (c): Jag ber att få tacka statsrådet försvaret påmin fråga. Det var klart och tydligt. Jag har själv i forskningspropositionenläst att tjänsten inte finns med bland de professurer som föreslås -propositionen låg inte på bord när jag ställde min fråga. Behovet av en allmänmedicinsk professur har framförtssedan åtskilliga år tillbaka. Således framhölls i UHÄ:s anslagsframställning1980 - i den plan enligt vilken fasta forskningsresurser skulle tillskapas påvissa universitetsorter - nödvändigheten avallmänmedicinska professurer. Alla utom en av de då aktuella högskoleenheternahar också erhållit professurer i allmänmedicin - undantaget är . I fjolfick sina krav på forskningsresurser tillgodosedda, och i tur stod då,efter vad vi förstod, . I mycket gott och relativt informellt samarbete mellanfakulteten och landstingen i den norra regionen har möjligheter skapats för attlåta studerande under den elfte utbildningsterminen tillbringa ute iprimärvården. Detta har i utvärderingar visat sig ge de studerande en fördjupadkunskap och ett ökat intresse för tjänstgöring i öppenvården ute påvårdcentralerna. Det saknas dock generella regler och avtal gällandevårdcentralernas engagemang i denna utbildningsdel. Att de medicine studerande ges denna inblick iöppenvårdsarbete väcker intresse för den specialitet som kommeröppenvården till godo. Då vi vet att läkare utbildade i till mycket stordel stannar kvar i regionen, skulle detta också kunna leda till ett ökatintresse för distriktsläkartjänstgö-ring framöver. Vakanserna är här många ochbehovet stort. Enligt de planer som framlagts har man räknat med enpermanentning av utbildningen i allmänmedicin 1983/84, då professuren iallmänmedicin ansågs kunna bli inrättad. 1982 upprättade allmänmedicinska rådet en verksamhetsplanför den allmänmedicinska sektionen i . Där finns inom universitetetsbudget en och en halv tjänst som klinisk lärare. Dessutom finns en sekreterarepå halvtid samt en halvtidstjänst som assistent. Dessa tjänster har anknutitstill en distriktsläkartjänst som går över budget. Den här provisoriska organisationen fungerar väl iavvaktan på att professuren inrättas. Men ett provisorium som detta kan intefortgå - berörda myndigheter klarar ej det , omde inte vet att det verkligen finns förutsättningar för att förändraprovisoriet till vad det var tänkt att bli. I den forskningsproposition som lagts har alltså den härprofessuren inte tagits med. Vad man nu i vill ha är ett besked omhuruvida man kan räkna med denna tjänst /86. Kan man inte göradet, så finns det små möjligheter att fortsätta den verksamhet som kommit såväl i gång, och det skadar hela regionen, om det hela ej kan fullföljas. Jag vill lägga till en fråga till statsrådet, om vi kanhoppas på en sådan här professur . Om en allmänmedicinsk professur! 11Utbildningsminister : Herr talman! Jag är mycket medveten ombehovet av den här tjänsten i , och jag är också klar över att UHÄ harprioriterat den mycket högt. Men likväl har det inte varit möjligt att beredaekonomiskt utrymme för tjänsten när det gäller det kommande budgetåret. Vad somkan ske budgetåret därefter kan jag inte nu uttala mig om. Men jag utgår frånatt vi kommer att på ett eller annat sätt återigen få upp det här förslaget omen allmänmedicinsk professur i , och då får vi väl pröva saken och göra enavvägning i förhållande till andra angelägna förstärkningar inom forskningsområdet. Jag vill än en gång betona att jag har stor förståelse förbehoven och för skälen att få denna professur uppe i . 12 (): Jag har förståelse för att det finansiella lägeti dag inte ger utrymme för en expansion av det slag som vi varit vana vidtidigare. Jag är också glad över att utbildningsministern är införstådd med attden här tjänsten behövs uppe i . Detta kanske kan tala för att vi får seett positivt resultat. Jag förstår att det är omöjligt för utbildningsministernatt binda upp sig för vad propositioner kommer att innehålla.Men jag hoppas att utbildningsutskottet vid sin behandling av förslagen skallkunna lägga ett gott ord för professuren och framhålla att den behövs samt då i också ges möjlighet att vidmakthålla den organisation som i dagfungerar, i förhoppning om att den kommer att kunna permanentas. Därmed fårjag förklara mig nöjd med svaret. Överläggningen var härmed avslutad. 4§ Svar på fråga 1983/84:367 om forskningsgruvan i har frågat mig omindustridepartementet kommer att ställa resurser till förfogande som gör detmöjligt att slutföra gruvforskningsprojektet forskningsgruvan i . Verksamheten vid forskningsgruvan påbörjades år 1981.Målet för verksamheten angavs vara att öka svensk gruvindustriskonkurrenskraft och därmed stärka sysselsättningen inom gruvbranschen iSverige. Kostnaderna för projektet beräknades ursprungligen tilldrygt 81 milj. kr., varav 40 milj. kr. skulle täckas av staten och resten genomförsäljning av malm. Detta var prisnivå. Staten anvisade 42 milj.kr. och ställde dessutom en rörlig kredit på 16 milj. kr. anmälde att bolaget inte kundeköpa malmen från forskningsgruvan på grund av avsättningssvårigheter. Enutredning visade då att totalkostnaderna stigit till 195 milj. kr. i 1982 årsprisnivå. att få rådrum anvisade statsmakterna ytterligare 50 milj.kr. i form av ett bidrag till för att köpa malm från forskningsgruvan.Samtidigt uppdrogs åt en särskild utredningsman att studera situationen ochförhandla med de olika parterna. Utredningsmannens analys visade på ett ytterligarekapitalbehov på 40 milj. kr., utöver dittills anvisade 92 milj. kr., för attgenomföra projektet enligt planerna. Han redovisade dessutom ett antalalternativ med en avkortning av projektet. Av utredningsmannens rapportframgick vidare att industrin inte ville bidra ekonomiskt till projektetsfullföljande, då den anser att projektet har en felaktig uppläggning. Det föreliggande utredningsmaterialet ger enligt minmening inte tillräckligt underlag för att bedöma de olika alternativenskonsekvenser. Jag har därför satt i gång arbete med att komplettera materialet.Detta arbete tar ytteriigare någon tid. Jag är inte beredd att ta ställningtill frågan om forskningsgruvans framtid förrän detta kompletterande materialtagits fram. 14PAUL LESTANDER (vpk): Jag får först tacka industriministern försvaret. Det är mycket omfattande, men ger tyvärr inget besked om varindustriministern står i den här frågan. Industriministerns vilsenhet - eller möjligen ovilja - närdet gäller att ge besked är något märklig, eftersom regeringen iforskningspropositionen mycket klart ger uttryck för att det är genom ökadforskning som skall kunna behålla sin ekonomiska styrka. Jag finner det mot denna bakgrund angelägetätt industriministern redovisar om det i den framlagda forskningspropositionenanvisats medel som kan täcka kostnaderna för fortsatt drift, ifall man i ettsenare skede skulle finna att projektet skall fullföljas. Jag upprepar det jag sade i mitt svar,nämligen att jag innan det kompletterande materialet tagits fram inte är bereddatt ta ställning till frågan om ytterligare anslag till forskningsgruvan. Som ett konkret svar på nya fråga vill jagtillägga att det i forskningspropositionen inte finns några medel anvisade förforskningsgruvan. 16 (vpk): För befolkning blirindustriministerns svar därmed mycket mer klargörande i fråga om hur det tillsist kommer att gå med forskningsgruveprojektet. Överläggningen var härmed avslutad. Om hyresgästs skydd mot buller m. m. 5 §Svar på fråga 1983/84:384 om hyresgästs skydd mot buller m. m. har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att stärka den enskilde hyresgästens möjlighetatt i sin bostad i rimlig utsträckning vara skyddad mot buller och andrastörningar. Frågan tar sikte på hyreslagstiftningens regler ombostadshyresgästernas besittningsskydd till sina lägenheter och om förverkandeav hyresrätten samt de regler,som gäller om avhysning eller s. k. vräkning frånbostaden. Genom reformer av hyreslagstiftningen under en ganska långperiod har hyresgästerna fått ett väsentligt ökat skydd i besittningen av sinbostad. Detta innebär naturligt nog att det krävs en noggrann prövning avsådana förhållanden som kan leda till att en hyresgäst mot sin vilja skiljs frånbostaden. Denna utveckling har varit till stort gagn både för de enskildahyresgästerna och för hyresboendet som sådant. Flerfamiljsboendet bygger i hög grad på människorstolerans och förståelse för varandras skilda förutsättningar ochuppfattningar. Den bestämmelse i hyreslagen (12 kap. 25 § jordabalken) somElisabeth hänvisar till innebär att en hyresgäst är skyldig attiaktta vad som fordras för att bevara sundhet, ordning och skick inomfastigheten. Bestämmelsen är inte enbart avsedd att tillgodose hyresvärdensanspråk på att hyresgästen fullgör sina förpliktelser, utan den har också tillsyfte att skapa trivsel för dem som bor i fastigheten. Lagstiftningen förutsätter alltså att hyresgäster iakttarordning och skötsamhet och visar hänsyn till grannar och andra. Dessasjälvklara och grundläggande krav har uppställts i allas intresse och bidrartill att hyresboendet kan fortfara att vara ett fullgott boendealternativ föralla slags människor. Enligt min mening finns det inte något behov av ändraderegler på detta område. Anf.18 (): Jag ber att få tacka bostadsministern för svaret på minfråga, men låt mig redan från början säga att jag tycker att svaret ärmärkligt. Med det här svaret för vi inte frågan ett enda dugg framåt. Under allmänna motionstiden väckte jag tillsammansmed en motion angående åtgärder mot bullerstörningar iflerfamiljshus. Vi begärde då utredning och förslag syftande till en sådanändring av hyreslagen att den enskildes möjligheter att skydda sig motpåtagliga bullerstörningar i flerfamiljshus skulle förstärkas. Lagutskottetkonstaterade i sitt betänkande 1982/83:8 att man i och för sig hade "förståelseför syftet bakom motionen. Enligt utskottets mening synes det dock vara möjligtatt redan med nuvarande lagreglering komma till rätta med de problem som tasupp i motionen." Tyvärr har mycket hänt som visaratt vi motionärer tydligen hade rätt och lagutskottet fel. Lagregleringen gerav allt att döma inte tUlräckligt utrymme - åtminstone inte tidsmässigt - föratt komma tillrätta med buller och andra störningar såsom spring i trappuppgångar ochtrakasserande av grannar. Jag kan bara beklaga att vi inte redan då möttestörre förståelse för våra synpunkter. Hade vi gjort det hade med sannolikhetmycket lidande kunnat undvikas. Vad kan dessa störningar bestå av? Ja, herr talman, detkan vara stereoapparater med mycket högt uppskruvad volym som står på praktiskttaget nätterna igenom, apparater som sålts med reklamslogans som "Lyhördagrannars fasa", "Det japanska (d)undret", "Vi har öppnat enjordbävning". I och för sig bör, som lagutskottet också anförde,lagstiftningen vara tillräcklig, men den har visat sig svår att tillämpa.Störningarna kan vara svära att bevisa. Grannar kan t. ex. vara rädda för attuppträda som vittnen. Det har också visat sig att påpekanden från fastighetsägarna,inte minst från fastighetsbolagen, om gällande bestämmelser inte länder tillefterrättelse - än mindre leder till uppsägning, fastän detta i en del fallhade varit önskvärt. Naturligtvis är det i sådana här situationer-jag villunderstryka det - av allra största vikt att även den störandes intressen tas omhand. Vederbörande bör kontaktas av resp. hyresvärd för att få ordentliginformation om sina skyldigheter såväl som om sina rättigheter. Socialamyndigheter bör kontaktas för att om möjligt kunna bidra till att lösaproblemen. Jag vill fråga bostadsministern om han inte har följt denpressdebatt som förekommit i den här frågan. Jag undrar vad bostadsministernvill svara dem som inte ens vågar bo kvar hemma i sina förhyrda lägenheter avoro och på grund av störningar? Om hyresgästs skydd fnotb uller m. m. Vi kan naturligtvis diskutera huruvida mittsvar eller den fråga som framställts av för ärendet framåteller inte. Jag har redovisat att det med utgångspunkt i den nuvarandehyreslagstiftningen finns möjligheter att vidta de åtgärder som kan anseserforderliga för att komma till rätta med en situation som inte ärtillfredsställande inom en hyresfastighet. På direkta fråga vill jag svara attjag mycket noga har följt den pågående pressdebatten. Den har emellertid inte,såvitt jag kunnat finna, handlat särskilt mycket om hyreslagstiftningensmöjligheter eller icke möjligheter, utan snarare om huruvida man mot störandegrannar skall utnyttja lagstiftningens möjUgheter eller inte. Det kan man haskilda meningar om, och jag har ingen anledning att i detta sammanhang uttalanågon uppfattning på den punkten. Jag har redovisat de möjligheter som den nuvarandehyreslagstiftningen ger. Det har dessutom av hyresrättskommittén hållits engenomgång av hyreslagstiftningen, som därefter har blivit föremål för enproposition. Denna proposition överlämnades sedan till ,där dessa frågor är föremål för ytterligare behandling. Såvitt jag känner tillhar det inte i det sammanhanget framförts några krav på ytterligare ändringarpå den här punkten i den nuvarande lagstiftningen. Det går ju att i sådana härfall pröva Om hyresgästs skydd mot buller m. m. frågan bådemed utgångspunkt i hyreslagstiftningen och med utgångspunkt i de bestämmelsersom gäller för avgörande huruvida det föreligger sanitär olägenhet eller inte.Det är den frågan jag har svarat på. Jag har inte direkt svarat på frågan om buller frånstereoapparater eller huruvida hyresvärdar skall ingripa mot denna typ avstörningar och hur det i så fall skall ske. Det är en annan frågeställning. Idet avseendet har jag redan svarat att jag anser att den nuvarandehyreslagstiftningen ger möjligheter att vidta åtgärder, om det skulle visa sigerforderligt. Därmed finns det inte behov av en ändring på den punkten. 20 (): Om det är så att bostadsministern och jag har missförståttvarandra och vi således talar om olika saker, skall jag naturligtvis återkommamed en ny fråga. Jag får väl fundera över hur jag skall formulera den. Enligt den utredning som gjorts i detta sammanhang kännersig av hyresgästerna mer eller mindre störda. Jag har inhämtat uppgifterfrån olika tidningar. a. sägs det att med sina 52 000lägenheter sade upp endast 75 hyresgäster. Stockholmshem med sina 32000 lägenheter sade upp 30 hyresgäster, och med sina drygt 30000 lägenheter sade upp knappt 30. Om av hyresgästerna känner sigstörda kan jag inte se annat än att vi här i måste försöka skaparegler som ger människorna ett bättre skydd.