prot · G70977 · 1983-12-31 00:00:00 — Jag tycker att detta är en frågasom socialdemokratin verkligen har anledning att tänka över i fortsättningen.Principförändringar brukar vi ta principdebatter om. Men vi ändrar inteprincipen genom att ändra betalningsställe. Det är en princip som vi hyllarinom moderata samlingspartiet. 38BÖRJE () replik; Jag fick nog den uppfattningen när att han påminnde om vad som hände 1972, då stödet fill Norrlandsjordbruketfick en kanske kraftfullare utformning. Det stimulerade till nysatsningar påett speciellt sätt. Men det kan inte bara vara de satsningar som skett frånexempelvis 1978/79 som är så utsatta, utan det måste vara fråga även omtidigare etableringar. Attlantbruksnämnderna kanske i alltför stor utsträckning lämnat ifrån sig gladkalkyler till intresserade nyetablerande jordbrukarekänner jag väl till från mitt hemlän Östergöfland och även från andra håll. Menatt skylla detta på regeringsskiftet tror jag är felaktigt. För egen del vetjag att jag vid möten och 1978 tog intryck av de överskottsproblemsom då fanns inom EG. Man flck därför lov att vara försiktig med satsningarna ivårt land. Vi kan inte gärna producera mycket mer än vi kan konsumera pluslitet för vår beredskap. 39 () replik: Detta är, , inte särskilt mycketatt tjafsa om. Men en sak är säker: Vändningen kom efter ert tillträde iregeringen. Till i vill jag säga att ni ju villytterligare öka på sparandet och ytterligare pressa budgetunderskottet. Det äri och för sig lovvärt, men man bör tänka sig noga för innan man ytterligarebeskär mjölksubventionerna osv. Detta skulle min själ komma att drabbajordbruksnäringen mycket hårt. Vi har inom socialdemokratin som princip att göra allt föratt begränsa budgetunderskottet. Vi har också som princip att vi skallfinansiera de förslag som vi lägger fram. Innan jag går in på mitt anförande vill jagbara säga ett par ord fill - jag kanske får tillfälle att i enreplikomgång komma fillbaka med ytterligare synpunkter pä de inlägg som gjorts. talade om den oro som finns ute blandjordbrukarna för vad som skulle bli följden av en socialdemokratiskjordbrukspolitik. Han beskrev det så att målet för den socialdemokrafiskajordbrukspolitiken skulle vara att åstadkomma lägre inkomster för jordbrukarnaän vad dessa haft under den föregående regeringen. Eftersom och andratalat om att det inte gick så bra för jordbruket under den föregåenderegeringen och att det är ett av våra bekymmer , förstår jag att det måsteskapas oro om han beskriver våra ambitioner på det här sättet. Uppgiften föross är att både genom den allmänna ekonomiska politiken och genom de åtgärder iövrigt som vi vidtar försöka att gemensamt med jordbrukarna skapa en bättrelönsamhet för näringen - egentligen alltså det rakt motsatta. Den negativa ekonomiska utveckling som kännetecknade deborgerliga regeringsåren drabbade också livsmedelsförsörjningen, såvälkonsumenterna som producenterna. Konsekvenserna av denna politik gick här,liksom på andra områden i samhället, i första hand ut över de mest sårbaragrupperna. Inom jordbruket kom de nyetablerade och räntetyngda i svårigheter,medan de som i utgångsläget var mer välbeställda klarade sig bäst. För att komma till rätta med livsmedelsförsörjningensspeciella problem, fann regeringen det nödvändigt att tillsätta enlivsmedelskommitté, med uppgiften att se över konsekvenserna av den uppkomnasituationen, inte bara för jordbruket utan, , för alla leden ilivsmedelsförsörjningen och med sikte på att vi skulle kunna utforma enlivsmedelspolitik som kan mötas med förtroende av både konsumenter ochproducenter. Jag skall inte fördjupa mig i motiven till dennautredning. De torde vara fillräckligt kända vid det här laget. Jag vill baraslå fast att det är mot bakgrund av de problem vi rent allmänt har, när detgäller att restaurera den svenska ekonomin efter de borgerliga åren, som vi haratt diskutera jordbruksnäringens och livsmedelsförsörjningens problem. Det är många och svåra frågor som livsmedelskommittén haratt behandla. Frågor av avgörande betydelse för överläggningarna om ett nyttjordbruksavtal, när det nuvarande utlöper , har av kommitténenligt direktiven behandlats med förtur och föranlett den proposition och detutskottsbetänkande som vi nu diskuterar. jordbrukspolitiska beslut gjorde den borgerligaregeringen inkomstutvecklingen för jordbrukarna till huvudsyftet medjordbrukspolitiken. Konsumenfintresset presenterades som något av ettandrahandsin-tresse. Regeringen menar att huvudmålet för en samladlivsmedelspolitik, och därmed också för jordbrukspolitiken, måste vara atttrygga värt lands livsmedelsförsörjning såväl i fredstid som under avspärrningoch krig. Som likställda delmål under det angivna huvudmåletbör gälla att konsumenterna skall få tillgång till livsmedel av god kvalitettill rimliga priser och att jordbrukarna skall få en med andra jämförbaragrupper likvärdig standard. LRF har i sitt remissyttrande inte mobiliserat någravägande invändningar mot den formulering av de övergripande målen som nuföresläs. slär också i sin partimotion fast, vilket nyssklargjordes, att man ingenting har att invända mot den formulering avhuvudmålet för en samlad livsmedelspolitik som anges i propositionen. Man delarsålunda uppfattningen i propositionen att konsumentmålet och inkomstmålet börlikställas och att detta är en viktig förutsättning för att jordbrukspolitikenskall mötas med förtroende av både konsumenter och jordbrukare. Däremot reserverar sig, som vi har hört, såväl sommoderaterna för att formulering av de övergripande målen skall gällatill dess vi får ett samlat livsmedelspolitiskt program. Man intar sålunda dennågot besynnerliga ståndpunkten att först skall vi utreda och lägga fast ettlivsmedelspolitiskt program, och därefter skall vi bestämma oss för målet förvad vi skall utreda och vad vi skall uppnå med programmet. Och så säger man: Nihar ju inte genom en utredning underbyggt vilket mål vi skall ställa upp förden utredning som vi skall göra. Jag kanske då får erinra om att när den borgerligaregeringen lade fram proposition, hade det, som sä riktigt sagts här,arbetat en utredning på basis av de övergripande målsättningarsom jag just nu redovisar. Men sedan man haft denna utredning, som arbetat påbasis av dessa övergripande målsättningar, ändrade man målsättningen i självapropositionen. Är det den sortens hantering vi skall ha, att först utredamedlen och sedan i efterhand fastställa vad det var vi ville uppnå med de medelsom vi utredde? Jag tror att det är viktigare att först tala om vilket mål somvi strävar mot och sedan utreda medlen för att nå målet - det brukar normalt gåbättre sä. kan tydligen både och tänka sig atthuvudsyftet inte bara med jordbrukspolitiken utan med hela livsmedelspolitiken,för det är den vi utreder , skall vara inkomstutvecklingen för jordbrukarna.Inte ens LRF kräver den särställning för jordbrukarna som moderater ochcenterpartister i sin inbördes tävlan om jordbrukarnas gunst tydligen villhävda att jordbrukarna bör få. Lätmig innan jag går in pä diskussionen om hur jordbruket skall kompenseras förkostnadsökningarna i produktionen få slå fast att den viktigaste uppgiften vistår inför, även sett ur jordbruksnäringens synpunkt, är att fä Sverigesekonomi på fötter igen. Skall detta lyckas måste vi klara uppgiften attbemästra det stora budgetunderskott i statskassan som skapades under deborgerliga regeringarnas tid, och som hänger som en kvarnsten om halsen päsvensk ekonomi. Varpå baserar sitt resonemang ombudgetunderskottet och de 20 miljarder han talar om får han redovisa inästa replik. Vi måste hålla prisutvecklingen under kontroll, och vi måste fåfart på sysselsättningen. Detär mot den här allmänekonomiska bakgrunden vi har att diskuterajordbruksnäringens och livsmedelsförsörjningens problem. LRF har förklarat attockså jordbrukarna är beredda att medverka i de gemensamma ansträngningarna föratt fä ordning på ekonomi. LRF har, om jag har förstått saken rätt,intagit den realistiska ståndpunkten att en bättre lönsamhet för jordbruket inuvarande ekonomiska läge inte kan uppnås genom snabbt stigandelivsmedelspriser eller genom en volymökning. Möjligheterna att uppnå en bättrelönsamhet blir här som på andra områden i näringslivet beroende av åtgärder somnäringen själv vidtar för att sänka produktionskostnaderna och anpassaproduktionens inriktning efter marknadens efterfrågan. LRFsöker i sin information och studieverksamhet att stimulera jordbrukarna tillsädana åtgärder. Jag känner stor respekt för de ambitioner som kommer tilluttryck i den bok betitlad Lantbrukets kostnadsjakt -utveckling,produktionsanpassning, som LRF:s näringspolitiska avdelning har givit ut ochsom ligger till grund för den kostnadsjakt man uppmanar jordbrukarna attbedriva. Man slår där fast att kostnadsjakten måste gälla helalantbrukssektorn, dvs. förutom lantbruksföretagen även all lantbruks-anknutenservice och förädlingsindustri, LRF, rådgivning och forskning. Självfalletär den här inställningen helt i jordbrukarnas eget intresse, eftersom den tungabiten - det vill jag markera, och jag har sagt det åtskilliga gånger - i densnabba höjningen av livsmedelspriserna inte är inkomstutvecklingen förjordbrukarna, utan den kompensation som jordbruket måste få för ökadeproduktionskostnader. Man inser sålunda inom LRF, om jag förstår saken rätt,att snabbt stigande livsmedelspriser på grund av ökade produktionskostnader ärtill nackdel inte bara för konsumenterna utan också för jordbrukarna.Konsumtionen sjunker, de oekonomiska överskotten ökar och kompensationen förkostnadsstegringarna kommer först i efterhand. Man har i.diskussionen om den proposition som nuligger pä bord och även här frågat sig varför regeringen harså bråttom med att lägga fram förslag på jordbrukspolifikensområde, innan denlivsmedelspolitiska kommittén fullföljt sitt utredningsarbete. Låt mig därförförst som sist slå fast, att vad som föreslås icke är en nyjordbrukspolitik. skall ju fortsätta sitt arbete med siktepå att ge oss en livsmedelspolifik. Vad den proposition som ligger påriksdagens bord gäller är hur vi skall formulera de övergripande målen fördenna livsmedelspolitik, hur vi i avvaktan på att livsmedelskommittén blirfärdig med sitt arbete skall föra överläggningar om prissättningen påjordbrukets produkter inför den nya avtalsperioden och hur vi skall se på detfillfälliga investeringsstopp som f. n. föreligger inom animalieprodukfionenoch som gäller fram till . Manhar i debatten fört fram tanken på att vi borde hä prolongerat det nuvarandeavtalet i avvaktan på att livsmedelskommittén skulle bli färdig med sittarbete. Om skildringen av den situation som vissa jordbrukare befinner sig i,på grund av den ekonomiska utvecklingen är riktig - ochdet anser jag att den är - sä löser vi ju inte dessa problem genom enförlängning av det jordbruksavtal som gäller. Då måste vi, vilket regeringenockså avser aft göra, föreslå riktlinjer för prisöverläggningarna som germöjlighet att inom ramen för den kompensation jordbruket skall fillerkännas tasärskild hänsyn till de mest utsatta jordbrukarnas problem. Ochvidare; Skall näringens egen strävan till anpassning och inriktning avjordbruksproduktionen pä ett sätt som sammanfaller med en allmän ambifion atthålla kostnadsutvecklingen under kontroll bli framgångsrik, bör självfalletockså den,kompensation jordbruket måste fä för kostnadsutvecklingen utformasså, att den blir ett stöd för näringens egna ansträngningar. Deriktlinjer regeringen föreslår prisöverläggningar är sålunda ingendefinitiv lösning av kompensationssystemet. De skall gälla i avvaktan på attlivsmedelskommittén blir färdig med sitt arbete och för att vi också pålivsmedelsförsörjningens område skall tillvarata varje möjlighet att hållakostnadsutvecklingen under kontroll. Ettled i regeringens arbete när det gäller att bekämpa den hittillsvarandeinflafionsutvecklingen är att så långt som möjligt undvika automafiskaindexuppräkningar på olika områden, som i sig kan verka inflationsdrivande. a. mot denna bakgrund som kommittén fick uppdraget att utvärdera det nutillämpade kompensationssystemet i samband med jordbrukets prisöverläggningar. Flertaletav de remissinstanser som yttrat sig i frågan har förordat friare förhandlingarom kompensationen. Lantbruksstyrelsen har bl. a. gjort det med denmotiveringen, att för en omprövning av nuvarande tekniska system förpriskompensafionen talar att det visat sig svårt att erhålla en rättvisfördelning av kostnadskompensafionen fill olika kategorier av jordbruksföretagaremed nuvarande system. I propagandan motregeringens proposifion har man medvetet sökt skapa 7Riksdagens protokoU 1983/84:74-78 oro ute i bygderna genom en rad helt missvisandepåståenden. Man har sålunda gjort gällande att jordbruket över huvud taget,inte skulle få kompensation för ökade produktionskostnader. Man har gjortgällande att kompensationen i förväg skulle maximeras till en viss procentsats.Man har genom exempel redovisat vilka effekter en prissänkning på avjordbrukets produkter skulle få på jordbrukarnas inkomst. Jag har inte ställt i utsikt möjligheten att kunna sänkapriserna på jordbrukets produkter i nuvarande läge. Vad vi gemensamt medjordbruket vill försöka hindra är en fortsatt ogynnsam prisutveckling. Man haröver huvud taget försökt att skapa föreställningen att den socialdemokratiskaregeringens ambitioner skulle vara att lasta en större börda på jordbrukarna änpå andra medborgargrupper i vår strävan att ta landet igenom den ekonomiskakrisen. Det är inte avsikten. Ja, man har över huvud taget försökt skapaföreställningen att socialdemokratin skulle vara fientligt inställd tilljordbruksnäringen. De som haft tillfälle att följa de insatser som gjorts avsvensk socialdemokrati även på detta område under de år som gått vet att dethär inte är sant. Låt mig få slå fast att de obundna former föröverläggningarna om den kompensafion för prisökningarna som jordbrukarna måstefå inte har något annat syfte än det som jag trodde vara ett gemensamt intresseför näringen och regeringen, att hålla kostnadsutvecklingen under kontroll. Om den skildring av näringens problem som den kvalificeradeförsamling som skrivit LRF:s bok om kostnadsjakten är riktig, kräver logikenatt regeringen ger sitt stöd åt näringens ansträngningar att komma till rättamed dessa problem. Detta kan rimligen inte ske vare sig genom prolongationereller genom en automatik baserad på förhållanden som näringen själv villförändra. Det måste ske genom att näringen och regeringen gemensamt söker finnaändamålsenliga former för kostnadskompensationen som stöder förändringar ochinte konserverar otillfredsställande förhållanden. Dessa mer obundna överläggningar måste självfallet baseraspå i stort sett samma statistiska underlag som i det nuvarande systemet. Ettviktigt moment i överläggningarna blir de frågor parterna själva kommer attaktualisera. Möjlighet skall finnas att diskutera alla de olika delar som ingåri det nuvarande PM-indexet. Självfallet finns det produktionskostnader därjordbrukarna inte själva kan påverka prisutvecklingen. För dessa bör också ifortsättningen automatiskt verkande regler kunna gälla. Avsikten är att överläggningarna skall skemellan en särskild kommission utsedd av regeringen och jordbrukarnasförhandlingsdelegation. Detta skall ses som en tillfällig åtgärd som tillgripsi nuvarande ekonomiska läge för att ge regeringen möjligheter att ocksåutnyttja sådana åtgärder och utfästelser för att hålla kostnadsutvecklingen påproduktionsmedlen under kontroll - möjligheter som rimligen inte kan föreliggaför konsumentdelegationen. Konsumentdelegationen fär i den här överläggningenspela rollen av referensorgan när det gäller atttillvarata konsumenternas intressen. Att framställa friare överläggningar under dessa former och mot bakgrundenav de motiv som jag här har redovisat som nära nog en katastrof för den svenskajordbruksnäringen, innan överläggningar över huvud taget påbörjats, kan intevara ägnat att stärka tilltron till de argument jordbruket för fram i debatten.När detta sker i den polifiska debatten kan jag inte befria mig frän intrycketatt det är andra intressen som är ute och går än omsorgen om den svenskajordbruksnäringen. Det är ett övergripande mål för jordbrukspolitiken i vårtland att den skall medverka till att trygga värt lands livsmedelsförsörjningsåväl i fredstid som under avspärrning och krig. Om det målet skall kunnauppnås måste vi ha ett starkt och väldifferentierat jordbruk över hela landet. Det råder en bred enighet om att vi för att tillgodosehuvudmålet för vår jordbrukspolitik skall omgärda den med införselavgifter somskydd mot utländsk konkurrens. Det råder också en bred enighet om att vibehöver ett jordbruk över hela landet. Vi vet att det är betydligt dyrare att bedrivajordbruksprodukfion i norra än i södra. Det beror framför allt påklimatiska förhållanden men också på jordmån och avstånd. Därför kompenserasdet norrländska jordbruket för sina högre produktionskostnader på två olikasätt; dels i form av ett särskilt pristillägg över budgeten, dels i form avvissa bidrag inom ramen för prisregleringen. En särskild utredning har gjort en översyn av detNorrlandsstöd som utgår via budgeten. Utredningens resultat har överlämnatstill hvsmedelskommitté. Den bör se över hur det statliga stödet filljordbruket i norra slutgiltigt skall utformas i anslutning till deövriga åtgärder kommittén kommer att föreslå. Kommittén kommer att vara färdigmed sitt arbete . Det särskilda statliga stödet till jordbruket i norra med uppemot 300 milj. kr. Stödet infördes av den tidigaresocialdemokratiska regeringen. Regeringen har inte umgåtts med några planer påatt avveckla det statliga s. k. Norrlandsstödet till jordbruket, vilketunderstundom påståtts i debatten. Vi har i den proposition vi lagt fram slagit fast att vibör slå vakt om det norrländska jordbruket, som spelar en viktig roll frånsåväl sysselsättningssynpunkt som regionalpolitisk synpunkt, som jordbruk ochi vår beredskapsförsörjning. Att det utgår ett statligt stöd till jordbruket i norraSverige får emellertid inte innebära att jordbruket i denna del av landet skallbelastas med kostnader inom prisregleringens ram som det rätteligen inte bordebära. Jordbruket i norra är i stort sett självförsörjande när detgäller kött och mjölk. Det bidrar sålunda inte nämnvärt till denöverskottsproduktion vi har bekymmer med. Men jordbrukarna i norra fårbetala betydande belopp till regleringskassorna för de exportkostnader vi harför en överskottsproduktion som i första hand kommer från andra delar avlandet. Den utjämning av skillnaden i lönsamhet vi vill uppnå meddet statliga s. k. Norrlandsstödet motverkas sålunda genom en icke rimligfördelning av kostnaderna inom prisregleringens ram. En rättvis behandling isamband med prisregleringen skulle kunna ge jordbruket i norraSverige det handtag man såväl behöver. Den omfördelning som regeringen anser rimlig är därförkort och gott en tillämpning av de jordbrukspolitiska riktlinjerna och skallsålunda inte blandas samman med det regionalpolitiskt betingade stafliga stödettill jordbruket i norra . Man har här talat om att vi inför en ny princip genom attvi i propositionen sagt att vi anser det angeläget att man tar särskild hänsyntill det norrländska jordbruket - det är ju vad som står i propositionen. Vihar över huvud taget inte tagit ställning till hur det statliga,regionalpolitiska stödet skall vara utformat, eftersom vi har givitlivsmedelskommittén i uppdrag att se över detta på grund av att det blandremissinstanserna fanns delade meningar om det. Vi har alltså icke tagitställning till ändring av några principer i det sammanhanget. Det är inte heller fråga om någon ny princip. Det vi haruttalat i propositionen - att man skall ta särskild hänsyn till det norrländskajordbruket - tillämpas redan i förädlingsledet. Den rättvisa fördelning av bördorna som vi eftersträvarnär det gäller att fä ekonomi på fötter måste hävdas i alla sammanhang- mellan producenter, konsumenter och skattebetalare, mellan olika kategorierjordbrukare. Utskottet har enats om att föreslå att man,utan att avvakta livsmedelskommitténs förslag, skall räkna upp det statliga s.k. Norrlandsstödet. Jag noterar med tillfredsställelse att utskottet markeraratt detta inte skall utesluta att man vid prisöverläggningarna tar särskildhänsyn till de av den ekonomiska utvecklingen hårdast drabbade jordbrukarna.Deras problem kommer nämligen inte att lösas med uppräkningar av generellastödformer. Även om vi genomför, som utskottet föreslår, en uppräkningav stödet , ett förslag som därefter får hantera, återstår isammanhanget olösta problem. Den risk för framtiden när det gäller Norrlandsjordbruketsom vi hela fiden måste ta i beaktande är, att om vi inte får en rättvisbehandling av norra inom prisregleringssystemets ram, kan dettafortlöpande komma att innebära att jordbruket i denna del av landet belastasmed kostnader som det inte borde bära. En sådan utveckling kan inte bli tillgagn för det norrländska jordbrukets framtid. Jag anser det angeläget att vi slår vakt om denjordbruksproduktion vi har i norra . Jag har tidigare motiverat varför. Den strävan till anpassning och delvis annorlundainriktning av vår jordbruksproduktion som inte minst jordbrukets egna företrädareär medvetna om att man måste medverka till är, tror jag nog vi kan konstatera,dessutom svårare att åstadkomma i norra än i många andra delar avlandet. Det är detta ansvar för utvecklingen inomjordbruket i norra som vi måste besinna. Det är därför som regeringenär angelägen om att jordbruket i denna del av landet skall behandlasrättvist även inom prisregleringssystemets ram. 41 () replik: Om man kritiserar jordbruksministern så gällerdet att uttrycka sig i klartext. Annars inkasserar han det man säger som ettbifall till sina egna åsikter. Det har vi lärt oss på . Närvi, som har skett, har tagit i rejält, så har vi som jag ser det för förstagången lyckats pressa jordbruksministern fill en något mer konstruktiv debatt.Han har, visserligen med en städad reträtt, dels tvingats ta avstånd fränresonemanget vad gäller Norrlandsstödet, dels tvingats säga att det inte gåratt pressa ned priserna på jordbrukets produkter. Det är vikfigt att sådant händer något mer . Dähar vi nämligen upplevt att den ena handens smekning har motverkats av denandra handens örfil. Det kan man mäta i de ökade pålagorna pä jordbruksnäringen.Dessa går inte att beskriva som vänlighet, även om de presenteras med en vänligton. Det har jag sagt förut i denna kammare. Jag tycker närmast att det är en förolämpning attfortsätta att dra en parallell mellan LRF:s resonemang om kostnadsjakt ochjordbruksministerns påslag och övervältring av kostnaderna på näringen. Det ärnärmast patetiskt att gripa efter ett sådant halmstrå. Man kan alltså inteuttrycka sig nog tydligt när man kritiserar jordbruksministern. Jag skulle vilja fråga jordbruksministern vad han har föruppfattning om budgetunderskottets utveckling för . Hansvänger till med att säga att man har räddat jordbruket medanbudgetunderskottet har ökat. Det säger han alltså trots att jordbruketfär bära mycket mer än sin del av kostnaderna. Sedan några ord beträffande inkomstmålet - jag får försökauttrycka mig tydligt också på den punkten. Jordbruksministern säger: Avsikten är mycket god, menhandlaget kan för jordbruket bli ödesdigert. Ett exempel; i Aspebodahade . som arbetsledare vid , och då fick han för detarbeta . Sä valde han att bli mjölkbonde på sin föräldragård. Dåfick han övergå till att arbeta 2900 fimmar, och för det har han . Han har räknat ut att jordbruksministerns vänlighet kostarhonom, innan nya förhandlingar skett, med redan fattade beslut, eninkomstminskning med . Vad gör han då? Socialdemokraternas cyniska rådär: Ta ett arbete fill! Detta gäller alltså den som redan arbetar 2900 timmarper är. 42ARNE i () replik: