prot · G709114 · 1983-12-31 00:00:00 — Det är inte rimligt att resonera som socialministern göroch påstå, att om vi ensidigt satsar på den dyraste vårdformen, får vi ut merai fråga om vårdeffekt totalt sett. Vi kan inte få det. Vad vi i vårt parti harsagt och jag har velat klargöra med denna debatt är att vi skall föra debattenmed hänsyn till svenska förhållanden, de förutsättningar till förbättringar somfinns i - inte på annat sätt. Sedan säger socialministern på nytt att vi moderater villförsämra för barnfamiljerna genom nedskärningar. Debatten om budgetunderskottenfår vi föra i annat sammanhang. Annars finns det väl risk för att vi blirnedtystade av talmannens klubba igen. Låt mig bara peka på ett faktum, socialministern. Om vifortsätter att ha ett ökande budgetunderskott på ,innebär det att en familj med två barn får en skuldökning på . per år.Vem skall betala detta om inte bl. a. de barnfamiljer som bor i vårt samhälle?Det går inte att föra den debatten på ett så enkelt sätt. Om enskilda initiativ inom den sociala sektorn Jag tycker också att vi skall föra debattenmed utgångspunkt i svenska förhållanden. Men även moderata riksdagsledamöterfar som skottspolar runt om i världen för att lära sig av andra länder- för detär väl det som är ändamålet med resorna. Det tror jag är klokt; man haråtskilligt att lära både av vad andra har lyckats med och av vad de harmisslyckats med. Jag tror inte att det var utan att det varIngemar som sade att jag talade med kluven tunga, men jag vill påståatt talar med treuddad tunga. Jag skall bevisa det. Försterkänner problemet; män har inte samma antal läkare. Om enskilda initiativ inom den sociala sektorn inte sammaläkartäthet, och inte tillgång till samma läkarvård i glesbygderna som man hari storstäderna. Så säger han i andra omgången att han vill lösa det problemetgenom att ge läkarna mer pengar. Men vad gör som ledamot av denmoderata riksdagsgruppen är att föreslå att mentalvårds-bidragen till sjukvårdshuvudmännenskall minska med 4,5 miljarder. Det är hälften av de pengar som skulle gå åttill Dagmargruppen. Det där går inte ihop, . Jag skall säga någonting om idén med kommersiellt drivnadaghem. Vi har redan diskuterat den frågan i flera omgångar i , ochfler lär väl följa. Jag vill försäkra ätt jag inte heller i det stycket drivsav några fördomar eller dogmer utan styrs av mycket rationella skäl. Chefen förCity Akuten, - och City Akuten är åberopad här som ett föredöme -har sagt att han anser det vara vansinnigt att utnyttja barnomsorgkommersiellt. Uttrycket är alltså hans. Det är en rent politisk grej, sägerhan. Jag tror att han har fel. Det är naturligtvis inte barnomsorgen som sådansom är det kommersiellt intressanta för multijätten utan det faktumatt tillverkar allt som behövs för att bygga, utrusta och drivadaghem. finns tomtförsäljning, byggföretag, företagsom tillverkar köksinredning, kylskåp, frysar, spisar och tvättmaskiner, tvätt-och städningsföretag, leksakstillverkare osv. Det säljs visserligen en del oUkakylskåpsmärken på den svenska marknaden, men nästan vilket kylskåp man änöppnar, så är det som tittar ut. Och det är väl O.K., liksom attElectroluxchefen i ett uttalande bedyrar att han betraktar Pysslingen som enrent affärsmässig fråga. Det är ju hans jobb att i första hand se tilllönsamheten. Som jag framhållit förut är jag säker på att om denverksamheten kom till stånd, så skulle lönsamhetsintresset, vinstintresset,- nästan varje stund - komma i kollision med omsorgen om barnen. En moderat politiker - jag har åberopat detta förut - harsagt att det i princip inte är någon skillnad mellan att hantera sopsäckar ochatt vårda barn. Jag har all aktning för dem som hämtar våra sopor. Men härföreligger väl en väsentlig skillnad. I det ena fallet är det fråga om dödating. Det är lätt att beräkna mängden och att göra kostandskalkyler som ärnågorlunda säkra. I den andra fallet handlar det om levande varelser. När detgäller barn är det ju så att man inte från den ena dagen till den andra, ja,inte ens från till den andra, kan avgöra vilket behov av omsorgde har. Det behövs bara att föräldrarna grälar. Barnen är olyckliga. En delbarn kommer från svåra sociala förhållanden. Det kan vara fråga omalkoholiserade hem. En del barn är handikappade. Andra barn är invandrarbarn.Nya behov av omsorg dyker således upp. Då är det väldigt lätt hänt attlönsamhetsintresset kommer i konflikt med barnens behov av omsorg. För att man skall kunna erbjuda barnen den omsorg som debehöver när de hamnat i en svår situation krävs nya föräldrakontakter. Också endel annat måste göras som förutsätter personalinsatser och som alltså kostarpengar. Då frågar man sig: Är det lönt att göra detta? Har det här så dåligeffekt på min vinst att jag bör avstå? Det är inte särskilt lätt förföräldrarna att iaktta Det är detta, , och inte dogmatiska skäl somgör att jag benhårt motsätter mig att våra barn skall behöva utsättas för enaffärsverksamhet, där skattebetalarna står för fiolerna. Jag har noga gått igenom . De som stårför det projektet är verkligen hedervärda människor som jag har stortförtroende för. Men vad kan de redovisa? Jo, mindre ytor per barn, färreanställda och lägre standard. Jag menar att allt som man vill åstadkomma denvägen kan man åstadkomma inom den barnomsorg som finns - kortare beslutsgångar,större budgetansvar och större personalansvar. Sådan försöksverksamhet pågår,och har pågått långt innan debatten om Pysslingen blev aktuell. Ingenting annat än det jag här redogjort för utgör motivför mitt ställningstagande. Om enskilda initiativ inom den sociala sektorn 17GÖTE (): Jag vet inte om det är ellersocialdemokraterna som belastar utrikestrafiken mest. Det är förmodligenointressant i den här debatten. Jag talar inte med treuddad tunga. Vad jag har sagt är attvi inte tror att man genom det aktuella avtalet löser problemen i fråga omläkarbristen i bristområdena. Först och främst kommer etableringskontrollen attgälla också bristområden där det inte finns några privatpraktiserandeläkare. Jag har nämnt inland. På flera orter där finns det inte enenda privatpraktiserande läkare. Vidare har jag pekat på möjligheten att åstadkomma enförbättrad ersättning till privatpraktiserande läkare viasocialförsäkringssystemet - inte via psykvårdsbidraget, ! Detskulle, i princip, inte bli dyrare vare sig för samhället eller för patienten.I och för sig finge man avstå en större del från socialförsäkringssystemet tillläkarna i glesbygden. Men å andra sidan skulle man därmed lösa problemen iglesbygden. Det är ju ändå det som frågan gäller. Jag har också sagt att man skulle kunna undersökamöjligheten att låta landstingen ge privatpraktiserande läkare stöd videtablering i glesbygd. I regel är privatpraktiserande läkare mera trogna sinbygd. Har man väl startat en verksamhet i en bygd, är man ganska trogen denna.Man borde arbeta på den nivån. Jag sade också att man skulle kunna undersöka möjlighetenatt ge läkare som etablerar sig i glesbygd, både som privatpraktiserande ochinom ramen för den offentliga vården, ökade möjligheter till vidareutbildningoch forskning, inom ramen för vissa tidsinvervaller. Detta är bara tre förslag, och man skulle säkerligen kunnahitta åtskilligt fler om man trodde på stimulans i stället förstyrningsinstrument. Det rör sig om två helt skilda ideologier. Jagifrågasätter inte socialministerns ambition, och jag hoppas att heller ifrågasätter min. Beträffandeneddragningen av mentalvårdsbidraget vet socialministern att Om enskilda initiativ inom den sociala sektorn det är enbesparingsfråga, med anledning av att staten har 500 miljarder ibudgetunderskott - som landstingen har goda ekonomiska förutsättningar.Där finns det ett samband. Men detta har inget att göra med debatten omprivatpraktiserande läkare. säger att på City Akuten haruttalat sig emot privat barnomsorg. Det är möjligt, men det har jag inte hört -och jag tycker det vore bättre om socialministern lyssnade på beträffandesjukvården i stället för beträffande barnomsorgen. När det gäller ; Om man tittar i våra svenskahem så ser man kylskåp från . De finns där därför att Electroluxkonkurrerar och har vunnit en upphandUng, inte av något annat skäl. Det är intedärför att har dåliga kylskåp som de finns i dessa hem. Vissa moderater gör jämförelser mellan barn och sopor,säger socialministern. Jag tycker att det är en dålig jämförelse. Det ärgivetvis en oerhört stor skillnad. Barn har föräldrar som har ett ansvar iförsta hand för barnen, och det är föräldrarna som har möjlighet att avgöra påvilket daghem deras barn skall vara. Jag hävdar bestämt den uppfattningen att om man intesköter ett privat daghem, t. ex. Pysslingen i regi, då får man ingabarn dit. Och när det gäller barn med särskilda behov, som behöver ytterligarestöd, är ju hela detta projekt uppbyggt utifrån ett avtalsförhållande mellankommunen och Pysslingen, och då regleras givetvis också dessa frågor. Det äringet problem. vet att det i de kooperativa föräldradrivnadaghemmen finns barn med särskilda behov. Och där har det t. o. m. visat sigatt det har gått lättare att lösa de barnens problem än i vissa kommunalasammanhang. Så visst kan man lösa den här frågan i alternativens former! Jag tror inte att vi skulle få att driva daghemöver hela , så att man konkurrerade ut de kommunala daghemmen. Men detär synd att förstöra ett aUernativ. Än en gång, : De fyra välutbildadeförskollärare som inte får anställning inom den kommunala barnomsorgen men somsjälva är beredda att starta ett daghem - vi har ett sådant exempel iHelsingborg, tror jag - varför får de inte statsbidrag? Varför skall inte ensådan verksamhet få prövas? Skulle dessa förskollärares sociala ambitioner ochvårdande kompetens bli sämre därför att de själva tillsammans med föräldrarnahar det totala ansvaret för verksamheten? Jag tror inte det, utan jag tror istället att detta skulle vara ett positivt aUernativ som föräldrarna skulle hamöjlighet att välja, som kommunen kunde dra nytta av och genom vilket ävenförskollärarna, via ny pedagogik, nya alternativ, skulle kunna förbättrabarnomsorgen totalt sett. beträffande ytnormerna; Vi har gemensamt varitmed om att avskaffa dessa normer så jag tycker inte att man skall dra växlar påen eller annan kvadratmeter. Jag vet för litet om de fyra förskollärarna iHelsingborg för att kunna kommentera det fallet. Men jag tycker visst att om detillsammans med föräldrarna vill starta en verksamhet med tillräckligt högkvalitet samt utan vinstintresse och om kommunen kan acceptera dem som en delav barnomsorgsplanen, då finns det inget hinder. Men det var inte för att säga det som jag begärde ordet,utan för att kommentera ett par väldigt intressanta uppgifter. För det förstasade att man hade föreslagit neddragningen avmentalvårdssjukbidraget med 4,5 miljarder för att budgetunderskottet var 500miljarder. Det är möjligt att vårt land raskt hade varit på väg åt det hålletom ni hade fått fortsätta. Då steg underskottet med 13 miljarder . Det ärilla nog att det är en bit över 80 miljarder . Om en neddragning kan hanågon inverkan härvidlag vore det bra. För det andra, och det var nästan ännu mer intressant,vill av omtanke om statens finanser inte belasta statsbudgetenutan försäkringssystemet. Men den allmänna försäkringen har inga särskildakällor att ösa ur. Jag kan inte dra någon annan slutsats - och den är oerhörtintressant - än att vill höja arbetsgivaravgiften. Här kanske vikan åstadkomma litet samverkan, , även om det i detta ekonomiskaläge är en smula känsligt. Om enskilda initiativ inom den sociala sektorn 19GÖTE (): Jag ber om ursäkt om jag sade fel - jag menargivetvis att statsskulden ligger på ca 500 miljarder. Och jag tror att StenAndersson förstår vad jag menade i det sammanhanget. Det är en definitiv felsyn, socialministern, att säga attvi ökar uttaget från socialförsäkringssystemet om vi ökar antaletprivatpraktiserande läkare eller om vi ökar alternativen i vården. I och försig kan man säga att om alternativen ökar i antal blir det fler som söker sigtill sjukvården, för det finns ett uppdämt sjukvårdsbehov. Men vad vi har sagtär att alternativen skall ha samma socialförsäkringsstöd som de redanetablerade formerna. I fall man genomför och utvidgar detta förslag innebär deten ökad valfrihet. Om utvidgningen av socialförsäkringssystemet vill vi ha enutredning. Men det har socialministern inte velat acceptera. Den debatt som förs nu handlar om de privatpraktiserandeoch de fritidspraktiserande läkarnas rätt att ingå i socialförsäkringssystemet.För patienterna innebär det ingen som helst skillnad om de får gå tillprivatpraktiserande och fritidspraktiserande läkare eller om de tvingas in ien kö vid den offentliga vården, såvida inte socialministern anser att vi haren överkonsumtion av sjukvård. Det skulle i så fall vara intressant att få ettbesked. Överläggningen var härmed avslutad. Om åtgärder för att förbättra kunskaperna om de mänskligarättigheterna m. m. 5 §Svar på interpellation 1983/84:124 om åtgärder för att förbättra kunskaperna omde mänskliga rättigheterna m. m. har frågat mig vilkaåtgärder regeringen avser att vidta för att främja och förbättra forskning,undervisning och information om mänskliga rättigheter. 1 sin interpellation tarhan i första hand upp undervisning om mänskliga rättigheter i ungdomsskolan. Att ge barn och ungdom insikt om de mänskligarättigheterna och att stärka deras respekt för människors grundläggande fri-och rättigheter är enligt läroplanerna väsentliga mål för ungdomsskolan. 1grundskolans kursplan för samhällsorienterande ämnen föreskrivs också att demänskliga rättigheterna skall vara ett huvudmoment i undervisningen. Som ett allmänt mål för utbildningen inom högskolan gälleratt den skall främja förståelsen för andra länder och för internationellaförhållanden. a. juristutbildningen och lärarutbildningarna behandlasfrågor om mänskliga rättigheter. I målangivelser och centrala föreskrifter i övrigt förungdomsskolan och högskolan är enligt min mening önskemål om undervisning ommänskliga rättigheter tillgodosett i sådan grad att några ytterligare åtgärderi detta avseende inte behövs. Däremot kan det finnas behov av åtgärder för attbättre omsätta målen i praktiken. Med den ansvarsfördelning vi har för skolan och högskolanmåste ett betydande ansvar för att förverkliga utbildningsmålen i vad gällerbl. a. mänskliga rättigheter ligga på berörda lokala organ ochbefattningshavare -ytterst på den enskilde läraren. Genom centrala ochregionala insatser bör emellertid undervisningen på området stimuleras genomfortbildning och läromedelsutveckling men också genom t. ex. kommentarmaterial,redovisning av forskning och försöksverksamheter samt utbyte av idéer ocherfarenheter från det dagliga arbetet i olika skolor. Vad beträffar personalutbildningen för skolväsendet gällernumera i korthet följande. Riksdag och regering anger de områden förpersonalutbildning som skall prioriteras. Detta kommer till uttryck bl. a.genom att regeringen resp. () föreskriver vilkautbildningar som lärare får genomgå med oavkortad lön och reseförmåner resp.med lön efter B-avdrag. Sedan är det kommunerna som prioriterar, bland delärare som anmält sig, genom att besluta om tjänstledighet och förmåner i detenskilda fallet. Detta får till följd att kommunernas beslut och lärarnasönskemål i stor utsträckning påverkar framför allt dimensioneringen av olikautbildningar. Bland de utbildningsområden som har prioriterats av regeringenoch SÖ finns Livsåskådning, Samlevnad, familj och barn, Fred och försvar. Personalutbildning bedrivs också genom t. ex. studiedagari skolan. Innehållet i dessa bestäms i stort sett lokalt och genomförs medresp. skolstyrelses egna resurser. Systemet att kommunerna får göra egna prioriteringar avfortbildningsverksamheten är tämligen nytt. Det är inte förvånande attkommunerna i det inledandeskedet har gjort de största satsningarna på områden som är nya i skolan ellersom har varit eftersatta - t. ex. teknik och datalära. Personalensegna bedömningar av fortbildningsbehovet har dock stora möjligheter att görasig gällande i kommunernas beslut om personalutbildning. Det finns tecken på att skolledningars och läraresintresse för kunskapsområdena internationell förståelse och solidaritet, fredoch mänskliga rättigheter ökar. SÖ har således enligt vad jag har inhämtatfått många förfrågningar om studiematerial och metodik för undervisning om fredoch om mänskliga rättigheter. SÖ har också vidtagit flera åtgärder för attstärka undervisningen i dessa frågor. Låt mig ge ett par exempel. SÖ har tillsatt en arbetsgrupp som skall initiera och ledaett utvecklingsarbete för undervisning om internationell förståelse. SÖ harockså ett projekt som kallas "Internationell förståelse och fostran tillfred". Projektet inkluderar forskning och utvecklingsarbete beträffandeundervisning i mänskliga rättigheter. kommer två eller treseminarier att ordnas. SÖ kommer vidare att gå ut med inbjudan rikskonferens med temat Fred och förtryck - Vad kan skolangöra för att främja fred och mänskliga rättigheter? Avsikten är att stimulerafortbildning och utvecklingsarbete för undervisningen om mänskligarättigheter. Inbjudan riktar sig till lärare, lärarutbildare, skolledare,skolstyrelseledamöter, representanter för föräldrar och elever. Också i vad gäller läromedel uppmärksammas områdetmänskliga rättigheter. () hartill uppgift att fastställa basläromedel, att utföra läromedelsgranskning samtinformera om läromedel. Som ett led i sin informationsverksamhet upprättar SILbl. a. s. k. specialförteckningar över läromedel i vissa ämnen. Enligt vad jagerfarit planerar SIL att under /85 upprätta en sådan förämnesområdet mänskliga rättigheter. Det är självfallet väsentligt att strävar efteratt förverkliga de rekommendationer och utvecklingsplaner som i första handUNESCO har antagit i fråga om bl. a. mänskliga rättigheter. har härvid en viktig roll. Jag har erfarit att rådet f. n. vidtareller planerar en rad åtgärder för att informera om de mänskliga rättigheternaoch sprida kunskap om främst verksamhet på detta område. Exempel påsådana åtgärder är ökad spridning av dokument om mänskliga rättighetersamt en mer aktiv kontaktverksamhet med myndigheter och organisationer i detsvenska samhället. Också arbetet i innefattar information ochundervisning om mänskliga rättigheter. Från svensk sida har satsningar gjortsbl. a. för att få till stånd svenska översättningar av konventionstexter samtför att få fram undervisningsmaterial för olika berörda yrkesgrupper. Jag kan således med tillfredsställelse konstatera attmycket f. n. görs för att förbättra kunskaper om de mänskliga rättigheterna iden mening som avser i sin interpellation. Jag vill ocksåsäga att jag personligen anser det mycket väsentligt att skolan utvecklarkunskaper och insikter på Om åtgärder för att förbättra kunskaperna om de mänskligarättigheterna m. m. Om åtgärder för att förbättra kunskaperna om de mänskligarättigheterna m. m. sådanaområden som i läroplanerna kallas livsfrågor. Denna typ av undervisning ärsvår och behöver stöd och uppmuntran. Jag utgår från att SÖ ochlänsskolnämnderna fortsätter det arbete som redan inletts och tar initiativtill de ytterligare åtgärder som de bedömer vara påkallade för att utveckla ochförbättra stödet till skolor, lärare och elever i dessa viktiga frågor. 21 HANS (): Jag tackar utbildningsministern för det utförliga svaret. Det redovisar en rad positiva åtgärdersom redan vidtagits eller planerats för att inom undervisningen förbättrakunskaperna om de mänskliga rättigheterna. Jag fäster mig emellertid vid attutbildningsministern - med rätta - uttalar att det finns ett behov av åtgärderför att bättre omsätta målen för denna undervisning i praktiken. Jag delarhennes uppfattning att denna typ av undervisning är svår och behöver stöd ochuppmuntran. Det är också därför jag tagit upp denna fråga i en interpellationhär i kammaren. Varje människa och yrkesutövare behöver i vårtmultikulturella och teknokratiska samhälle mer än någonsin ha kunskap om ochgenomsyras av vad de mänskliga rättigheterna innebär, hur de försvaras ochbevaras. Det finns otvivelaktigt ett betydande intresse blandlärare att i praktiken föra in mänskliga rättigheter i undervisningen i dettaämne, som är både nytt och mångfasetterat. Från lärarhåll har det framförts att en svårighet är attdet inte finns någon central plats dit intresserade lärare kan vända sig föratt få rådgivning och materiel anpassade till elevernas eget behov.Utbildningsministern hänvisar nu till att till uppgift att bl. a. framställa basläromedel och informera om dessaläromedel samt till att institutet under /85 planerar attupprätta en specialförteckning för ämnesområdet mänskliga rättigheter. Jaghoppas att detta skall kunna bidra till att avhjälpa rådande brist på lämpligtundervisningsmaterial, inte bara för elever utan även för lärare, tillerforderlig fortbildning på ämnesområdet. Uppgiften är inte så enkel- detgäller verkligen att följa upp de praktiska resultaten av verksamheten. I vad gäller personalutbildningen uppfattar jagutbildningsministern så, att den utveckling hon beskriver innebär att lärarekan och även i ökande utsträckning kommer att kunna delta i utbildning, ävennär det gäller ämnet mänskliga rättigheter, med oavkortad lön och reseförmånerresp. lön efter B-avdrag, givetvis under de förutsättningar hon angivit isvaret. Statsrådet går inte närmare in på frågan om :s uppmaning tillmedlemsstaterna att vidta alla lämpliga åtgärder för att ämnet mänskligarättigheter skall bli en fundamental del av yrkesutbildningen inom såväl denoffentliga som den privata sektorn. Hon hänvisar till Svenska UNESCO-rädetsverksamhet och till att en mera aktiv kontaktverksamhet med myndigheter ochorganisationer i det svenska samhället skall bedrivas. I olika resolutionerfrån anges yrken där det är av särskild betydelse att ge fortbildningoch specialutbildning i ämnet mänskliga rättigheter. militärer och diplomater,polis- och fångvårdspersonal, läkare och sjukvårdare inte minst inommentalvården, jurister av olika slag och tjänstemän som har ansvar förflyktingar, invandrare och minoriteter. Minerfarenhet är att många yrkesutövare inom dessa områden skaffar sig betydandekunskaper, insikter och erfarenheter om de mänskliga rättigheterna, men attmycket återstår att göra för att på bredden realisera de ganska höga krav somställs genom de internationella åtagandena. Det finns här ett klart behov avatt förstärka de samhälleliga insatserna. Föratt ta ett exempel beträffande internationell medverkan till detta kan jagnämna att en ny nu utarbetas inom Europarådet.Denna handbok bör kunna bli ett instrument för försvaret av grundläggandemänskliga rättigheter i allmänhet, i synnerhet i länder som , där demänskliga rättigheterna kränks i stor omfattning. Av både inhemska ochinternationella skäl bör denna handbok införas i den svenska poUsutbildningen. IUNESCO-planen för utveckling av undervisningen om mänskliga rättigheteruppmanas medlemsstaterna att vid universiteten bl. a. inrätta professurer iämnet mänskliga rättigheter, att skapa nationella centra för undervisning,forskning och dokumentation om dessa rättigheter och att utarbeta projekt medsyfte att befrämja samarbetet mellan juridiska och humanistiska fakulteter inomspecialteman som historia och mänskliga rättigheter, psykologi och mänskligarättigheter, filosofi och mänskliga rättigheter, m. m. Häråterstår förvisso mycket att göra. Inte ens i vårt land är det möjligt attsnabbt genomföra alla goda föresatser och rekommendationer. Här finns utrymmeför många nya initiativ inom forskning och universitet, inom grundskola,gymnasium och postgymnasial utbildning, inom lärarutbildning och fortbildningsamt inom berörda yrkesutbildningar. Det gäller också att ge verksamheten ettkvalitativt bra innehåll. För allt detta fordras givetvis att det skapasresurser för att i praktiken genomföra de övergripande målsättningarna omjämställdhet, mänskliga rättigheter och internationell förståelse inom våraläroplaner.