prot · G70918 · 1983-12-31 00:00:00 — När det gäljer huvudmännensställningstagande fill persontrafikens framtid föreslogs i propositionen.attman från transport- Om beredningen av visst ärende hos transportrådet rådetssida bana för bana anger ett sista datum för ställningstagande. Det är riktigtatt reserverat sig mot den ordningen, men den reservationen, ClaesElmstedt, avslogs ju av . Går man tillbaka och tittar på vad som sadesi debatten om detta i , kan man konstatera att majoritetställt sig bakom propositionens förslag. Det är väl rätt naturiigt, , att man måsteha den här möjligheten till förfogande. Man kan inte bara avvakta tillsperioden är slut innan man över huvud taget ger sig in i förhandlingar. Såledesär det naturligt att transportrådet begär in uppgifter från länshuvudmännen föratt kunna påbörja arbetet. Jag kan inte se att det skulle vara något onaturligteller att det skulle lägga någon speciell press på huvudmännen att begära attde presenterar de olika alternativen till järnvägstrafik där persontrafik skallprövas. Jag är litet grand förvånad över om transportrådet. Jag kan hålla med om att det kunde upplevas somrätt olyckligt - i den mån det som stått i tidningarna är riktigt - atttransportrådet, innan behandlat frågan, gått ut och talat om"bandelar som man skulle lägga ned". Det är ingalunda så - det är jufråga om att pröva trafiken på dessa bandelar. Jag vill peka på en av de åtgärder som vidtogs i sambandmed detta. Beträffande två bandelar hade vi fått inhandlingar, men jag sade att de måste återgå för att länshuvudmännen skullekunna få fullständigare uppgifter, så att de skulle kunna ta ställning tillhuruvida persontrafiken på järnväg skulle vara kvar. Jag tror att vi skall akta oss för att driva den härfrågan som om vi ställde människor som bor utefter de här linjerna utanmöjlighet till kollektivtrafik. Vad det egentligen är fråga om - det är viockså överens om, -är att länshuvudmännen har ansvaret för denlokala och regionala trafiken. Det är då rimligtvis också dessa som har bästaförmågan att avgöra huruvida man i fortsättningen för personbefordran skallanvända järnväg, buss eller något annat fortskaffningsmedel när det gäller attgarantera en riktig kollektivtrafik för de människor som berörs - och som i dethär fallet oftast bor i glesbygd. Jag tycker att det är fel att vi hamnat i en diskussiondär man menar att vi socialdemokrater inte vore lika angelägna som andra att sefill att människor har fullgod kollekfivtrafik, därför att vi gerlänshuvudmännen möjligheter att göra bedömningar utifrån sin egen förmåga - fördet är vad det handlar om. Jag läste reservation i sambandmed riksdagsbehandlingen, där också säger att länshuvudmännensjälvfallet skall ha detta ansvar. Men har man tydligen inte fullgottförtroende för länshuvudmännen, för i reservationen räknar man upp en lång radjärnvägssträckor som man säger skall föras över till riksnätet. Det är ettförslag som man avger innan länshuvudmännen över huvud taget getts chans attpröva frågan. En av de banor som i reservationen föreslås överförd tillriksnätet är Forshem-Götene-Nossebro. Det är en godsbana, och i det här falletskulle man alltså ta upp persontrafiken på den smalspåriga godsbana som det är Det är en generositet som får mig att fråga: Har man så att säga baraslagit till utan att över huvud taget reflektera över vad det är fråga om? Jag tycker det är rimligt att länshuvudmännen får arbeta ilugn och ro utan att störas av att vi från sida ger oss in ispekulationer. har fattat ett beslut i den här frågan. Til syvende og sidst är det ändå så att om man skullekonstatera att transportrådet inte har lämnat fullgoda uppgifter, då är det enenkel sak att se till att få till stånd kompletteringar. Jag skulle förmoda attde länshuvudmän som eventuellt anser detta vara fallet, om och när ärendet gårvidare, med stor sannolikhet påpekar att det är ofullständiga uppgifter som devarit tvungna att ta ställning på när de valt sin kollektivtrafik. Jag utgår också av ett annat skäl från att länshuvudmännenskulle kunna klara den här uppgiften till . Jag harfaktiskt stor praktisk erfarenhet från ett berört län, och jag vet att man nuute i landet hoppas att man verkligen får chansen att komma till ett beslut.Risken är i annat fall den att man helt enkelt inte kommer att investera i debandelar det gäller och hamna i ett läge där man bara har attkonstatera att dessa måste läggas ned. Det är bättre, , att vi kan komma tillskott, att vi får veta vilka bandelar som länshuvudmännen anser bör vara kvaroch som vi skall satsa på, så att vi på det sättet också kan klara enkollektivtrafik till gagn för människor som är beroende av den, kanske framförallt människor som bor i glesbygd. Om beredningen av visst ärertde hos transportrådet 7CLAES ELMSTEDT (c): Ja, jag delar den uppfattning somkommunikationsministern gav uttryck för allra senast, nämligen att det ärviktigt att vi får ett beslut som ger vägledning för dem som har ansvaret förtrafiken i de olika länen. Det var mot den bakgrunden som vi gick med på attfastställa tidpunkten . harfullt utbyggd trätt i kraft först . Utbyggnaden har skett successivt, ochdet är först som de sista länen har kommit med. Mot den bakgrunden anservi det rimligt att man har detta år och på sig att ordentligt gåigenom hur man vill ha det. Det är också därför som jag reagerar närkommunikationsministern säger att länshuvudmännen skall få arbeta i lugn ochro. Ja visst, det är det som jag tycker att de skall få göra, men det får de juinte. Det är också därför som jag har interpellerat. De har ju transportrådetöver sig både och i otid när det gäller att snabbt lämna besked. Dekänner sig irriterade och pressade. Jag har inte hittat på att de känner sigpressade, utan jag har från dem som är berörda av det här fått uppgifter härom. Jag vet inte om det finns någon anledning att närmare gåin på de olikaförslag som förelåg . Jag sade bara att det förslag somvi lade fram om en viss ersättning till dem som vill ha trafiken kvar påjärnväg borde följas, så att de har två likvärdiga alternativ att välja mellan.Enligt min mening har de inte det . Väljer man att ha trafiken kvar påjärnväg, får man visserligen Om beredningen av visst ärende hos transportrådet järnvägen upprustad, men man får själv svara fördriftsunderskottet. Går man däremot över till busstrafik, får man täckning avunderskotten . Jag skulle vilja se de länshuvudmän som menar att de harnågot att välja mellan här. De allra flesta kommer säkerligen att, antingen devill det eller ej, få välja alternativet att gå över fill landsväg. Det kansäkerligen i vissa fall -jag vill understryka det - vara det riktiga. Jag villinte på något sätt ge uttryck för halsstarrighet i detta sammanhang. Men jag ärtämUgen övertygad om att transportrådets sätt att sköta det här ärendetförsvårar handläggningen även i de bygder där man kanske annars skulle resonerapå ett annat sätt. Det är det som är problemet. Man får helt enkelt ettdebattklimat som inte alls är bra. Kommunikationsministern frågade om jag och vi i centerninte har förtroende för länshuvudmännen. Jo visst, det är det vi har, och detvar därför som vi var så angelägna om att understryka här attförhandlingarna borde föras mellan SJ och länshuvudmännen och atttransportrådet borde lägga sig i dem så litet som möjligt. Det nappade manockså på från majoritetens sida. Jag vet inte hur utskottetsordförande för mig förklarade att det inte fanns någon anledning att hysa oro,eftersom transportrådets roll skulle vara medlande och förmedlande. Jag troddealltså inte då på detta, och jag tror ännu mindre på det . Bevis för attdenna misstro är berättigad har dess värre i alltför stor omfattning kommitfram. Bara några ord beträffande frågan huruvidalänshuvudmännen skulle känna sig pressade. Vad transportrådet har gjort är att det begärt att få inuppgifter på länshuvudmännens förslag till alternativ. Sedan har man lagt uppen tidsram för det fortsatta arbetet. Jag tror att även förståratt det är rätt naturligt att man är tvungen att göra så. Har man fåttuppgiften att medla och förmedla, måste man ta tid på sig för att kunna klarasin uppgift inom den tidsram som ändå har fastställt. Det råder jufullständig enighet beträffande tidpunkten . Man kan juinte sitta still och avvakta detta datum innan man tar sig an alla dessabandelar. I vissa fall är man tvungen att pröva flera bandelar tillsammans föratt komma fram till en vetfig slutpunkt. Det skulle vara intressant att få exempel på huvudmän somkänner den här pressen. Men det får vi kanske diskutera efteråt, för det ärmåhända inte riktigt att göra det här från talarstolen. Även jag harnaturligtvis kontakter med länshuvudmännen, som har fått meddelande om attdessa uppgifter infordrats. Jag kan försäkra att skulle det vara så attnågon anses ha ställts utan egentlig möjlighet att ta ställning i frågan, skallvi naturligtvis från regeringens sida se till att detta ändras. Det måste juske i enlighet med den förhandhngsordning som har fattat beslut om,och det får inte gå till så att det vilar någon press på dem som har att taställning i denna fråga. Den här frågan är så viktig att jag anser detta varaalldeles självklart. När det gäller förhandlingarna förhåller det sig så, ClaesElmstedt, att därest det krävs fortsatta förhandlingar om de ekonomiskaförutsättningarna för att fortsätta med järnvägstrafik eller trafik på tåg,skall transportrådet se till att sådana förhandlingar kommer fill stånd, mendärefter sköts förhandlingarna helt av parterna, dvs. av SJ ochlänshuvudmännen. I själva förhandlingarna skall transportrådet över huvud tagetinte vara med; Detta är också i överensstämmelse med beslut omtransportrådets medlande och förmedlande roll. Sedan är det en annan sak måste ha ett organ som förbereder och hjälper fill. Länshuvudmännen kan jusjälva anlita andra för att plocka fram uppgifter som skall ligga till grundför ställningstagandena. Jag kan för min del inte tro, förrän jag överbevisas ommotsatsen, att transportrådet skulle så fill den grad missköta den uppgift somriksdagen har gett det att den kritik som framför fråntalarstolen skulle kunna vara befogad. Jag tycker förstås att den är rättanmärkningsvärd och att det krävs bättre bevis för att den är överensstämmandemed verkligheten. Det är anmärkningsvärt att man hanterar en fråga som vi allaanser vara så viktig på detta sätt. Från min sida kommer jag givetvis att följa uppläggningenav detta arbete mycket noggrant, det kan jag försäkra . Om beredningen av visst ärende hos transportrådet 9 (): Jag har riktat skarp kritik mottransportrådet här - det är riktigt - och jäg står för den. Den heltövervägande reakfionen man möter är en irritation över det sätt på vilket ärendenahanteras. Likaså underkänner man i allmänhet de beräkningar som görs. Kommunikationsministern sade här att om det är något somär fel är han beredd att ingripa. Jag har noterat det, och det tycker jag ärvärdefullt. Jag återkommer till vad jag har sagt tidigare om den roll somriksdagen har uttalat att transportrådet skall ha - en medlande och förmedlandeuppgift. I allmänhet brukar man ju när man infordrar förslag viss fidpunkt ge den som skall framlägga förslagen hela det fidsutrymmet sområdrum. Det gör man alltså inte här. Vi kan naturligtvis diskutera omriksdagsbeslutet skall tolkas si eller så. Regeringen har tolkat det på sittsätt, med utgångspunkt i budgetpropositionen, och vi har tolkat det pä vårtsätt, med hänsyn fill att vi anser att tidsgränsen är ettövergripande beslut; infill dess har länshuvudmännen rörelsefrihet. Jag har också noterat attsocialdemokrater i transportrådet har velat gå litet försikfigare fram medhänvisning fill detta. Av det drar jag slutsatsen att de tolkarriksdagsbeslutet på samma vis som vi. 10Kommunikationsminister : Herr talman! Jag kan inte tro annat än attClaes Elmstedt håller med mig om att det krävs en beredningstid och att transportrådet kan begära att få in vissa uppgiftersom skall ligga till grund 2 protokoll 1983/84:18-19 Om persontrafiken påvissa sidolinjer till för ett slutligt ställningstagande eller hjälpa till ochse till att länshuvudmännen får de uppgifter som de behöver; det är ju rättnaturligt. Skulle det då föreligga färdiga handlingar för ett ställningstagandekan inte jag se det rimliga i att man skulle vänta till den 31 december 1984innan man tar ställning i frågan. Skulle det vara så, , att en länshuvudmanupplever att han inte har haft tillräcklig tid eller tillräckliga sakuppgifterför att ta ställning är det, genom dé ställningstaganden som gjorts iriksdagens beslut, möjligt att pröva detta. hamnar ärendet ändå påregeringens bord. Regeringen har också att rätta sig efter det riksdagsbeslutsom har fattats och som grundar sig på det förslag som regeringen själv harframlagt för . Jag kan inte se att det finns några skäl att sägaatt den här frågan handläggs på ett felaktigt sätt, om det inte är så att detfinns några andra skäl än sakliga till att ni från er sida driver den härfrågan på det här sättet. 11 (): Skälen för att vi vill gå försiktigare framär helt enkelt att vi vet vad de här banorna och den här trafiken betyder i dehär bygderna, som ofta också har andra bekymmer - det är därför vi vill gåförsiktigare fram och lämna det tidsutrymme som erfordras. Är det så att det finns länshuvudmän som är klara medställningstagandena finns det naturligtvis ingen anledning att vänta medhanteringen av ärendet till utgång. Men frågan är hur vägen dit serut. Det är det vi har reagerat emot. Det är ju inte så att transportrådet börsig för om det möjligen är så att länshuvudmännen önskar bistånd och hjälp,utan man kommer med klara dekret: Var vänlig kom med förslag till angivetdatum! Slutlig ställning skall ha tagits före utgången av ! Det ärpå det sättet man går till väga, och det är det som vi har reagerat mot. Men jag har alltså noterat att kommunikationsministernsäger att han är beredd att ingripa därest verksamheten skulle anta former sominte är acceptabla. Vi får väl se vad det innebär. Överläggningen var härmed avslutad. 6§ Svar på interpellation 1983/84:17 om persontrafiken på vissa sidolinjer tillinlandsbanan Mot bakgrund av den satsning på inlandsbanansom turistled som planeras av olika berörda instanser har mig om regeringen, med hänsyn till dessa nya omständigheter, är bereddatt uppskjuta beslutet om den framtida persontrafiken på bandelarna ,och Hoting-Forsmo så att prövningen av trafiken på helainlandsbanesystemet kan ske i ett sammanhang. Jaghar med intresse tagit del av planerna på en satsning på somturistled. Jag tror emellertid att det ännu är för tidigt att uttala sig om påvilket sätt detta kan komma att påverka trafiken på de tre anslutandebandelarna i övre . Samfidigt har jag övertygat mig om atttransportrådet kommer att beakta denna viktiga aspekt i sin fortsatta beredningav frågan om den framtida persontrafiken på banorna. Även om det är möjligt attdet under beredningens gång kan visa sig välbetänkt att söka komma fram fill enhelhetslösning när det gäller det framtida persontrafike-rade järnvägsnätet iövre inland, så anser jag det inte lämpligt att nu skjuta uppberedningen beträffande de s. k. tvärbanorna. Jaghar i pressen sett uppgifter att man har farhågor för godstrafiken på dessalinjer. Låt mig därför påminna om att det är endast den framtida persontrafikensom nu skall prövas enligt den ordning som fastställt och som vi haratt hålla oss till. Låt mig erinra om den betydande satsning staten gjort ochgör på de berörda linjerna. På bandelen Hoting-Forsmo pågår som bekant enomfattande upprustning för utökad godstrafik. I det sysselsättningspaket somregeringen fattade beslut om har det satsats medel påförarbeten för rälsbyte på bandelarna och Arvidsjaur-Jörn.Givetvis hade vi inte gjort denna satsning om vi inte trott på den framfidagodstrafikens livskraft. Ompersontrafiken på vissa sidolinjer till 13 (vpk): Jag tackar kommunikationsministern för svaret på min fråga. När jag härtalar om måste jag också komma in litet på regionala problem. Närinlandsbanan diskuterades och planerades var den tänkt som en genomgående linjefrån malmfälten i norr till västerhavet. I bakgrunden fanns idén om ett slagsgränsbana utmed landets västra gräns för att möjligen få skeppa Norrlandsråvaror över västsvenska hamnar i stället för över norska. Men efter hand insågman att malmen, timret och kanske även träkolet hade andra naturligatransportvägar. Om skulle kunna spela en roll måste denkompletteras med tvärbanor ned mot kusten. Så skedde också genom de tretvärbanorna , och . Härigenomfick vi ett inlandsbanesystem som mera kom att tjäna lokala och regionalabehov. Det var en utveckling som sannolikt räddade hela denna järnvägssatsning.När man tänkte på den långa banan från norr till söder var man tämligenaningslös, eftersom verkligheten skulle visa att om denna bana skulle spela enroll så borde det ske genom att den knöts samman med kustregionen. Ibörjan kom tvärbanorna att spela en stor roll för den ekonomiska utvecklingen iälvdalarna, bl. a. för transporter i samband med kraftverksbyggandet.Härvidlag framstår ju järnvägens roll som alldeles speciellt posifiv. förmåga att bära tunga transporter hade det inte vid denna fidpunktvarit möjligt att exploatera vattenkraften. De senaste transportförändringarnai samband med transport av rundvirke, sågverks- Om persontrafiken på vissa sidolinjer till produkter och malrn har ytterligare markeratinlandsbanesystemsaspekten. Jag vill framhålla att inte bara fårses som en bana som går rätt igenom skogen från söder till norr eller från norrtill söder, utan det rör sig om ett system av banor. Denna regionalpolitiska grundsyn gäller ocksåpersontrafiken. Av såväl reella som psykologiska skäl måste persontrafikenfinnas kvar som en del av en framåtsyftande regionalpolitik. Om regeringen ochdet socialdemokratiska partiet har kvar något av sin regionalpolitiskagrundtanke, om man ännu har någon strategi för utveckling av den norrländskainlandsbanan, måste avsikten vara att slå vakt om såväl gods- sompersontrafiken på järnvägen. Vad har man f. ö. tänkt sig för framtid för dennapå råvaror och andra resurser så rika landsända? Jag kan inte låta bli attcitera vad skrev härom för ungefär sedan i en norrländsktidning. Vår folkkära författarinna skrev bl. a. följande: "Om statsmakterna , i samråd med de affärsdrivandeföretagen, bestämt sig för att avfolka övre såsom varande enbelastning för i övrigt säg det då i klartext! Och sättigång evakuering i ordnade former! Den härlångsamma strypningen är förnedrande, ja skamlig." Det här är en fråga för regeringen, en politisk fråga sominte kan bollas över till någon sorts statisk byråkrafi av modelltransportrådet, som diskuterades här. Det är verkligen attregeringen inser fakta och inte bryter ut tvärbanorna ur persontrafiksystemet iett läge - och det är det som jag har pekat på i min interpellation - dåfaktiskt särskilda ansträngningar görs för bättre trafik. Det är medvetna ochmålmedvetna ansträngningar som man nu gör för att verkligen få fart på resandetpå . Många goda krafter - däribland kommunerna, landstingen.Kommunförbundet och glesbygdsdelegationen - har tagit gemensamma tag för attverkligen åstadkomma en turistisk förnyelse av denna bana som betecknats som enattraktion. SJ har framhållit att det finns ca 100 lediga platser undersommarmånaderna, och målet är att belägga av dessa platser. Detta skullebetyda ytterligare 3 000 resenärer . Arrangörerna anser attdet genom olika specialarrangemang skulle vara möjligt att få ytterligare 500resenärer. Det här skulle betyda mycket inte bara för järnvägen utan för helaregionen. En satsning av det här slaget skulle kunna bli en behövlig injektion. Kommunikationsministern sade att transportrådet har lovatatt beakta den här viktiga aspekten. Jag har noterat detta, det är bra. Men detgår inte att komma ifrån att transportrådet, som mer och mer får karaktär avstatligt verk, agerar på ett sätt som inger farhågor. Länshuvudmännenpresenteras ett utredningsmaterial som skall vara neutralt, men de får väljamellan en orealistiskt dyr tågtrafik och ett busstrafikalternativ, där det somlockbete finns bidrag, motsvarande den schablonmässigt framräknadeförlusten för järnvägstrafiken. Detta bidrag har motiverats med att SJ ju dåslipper kostnaden för upprustning av banan. Det ärklart att det kostar pengar att rusta upp en järnväg, men när det gäller de nu aktuella banorna skall de ju upprustas förtung godstrafik. De skall rustas upp, och det står trafikbeslut attnär banor rustas upp på detta sätt - man har inte fastslagit vilka som skallrustas upp - skall det vara till en kapacitet för godståg och 20tons axeltryck. Det innebär att man har bestämt vilken standard dennaupprustning skall ge, och den medför att man kan köra motorvagnstågmed /fim. Det är en kraftig förbättring av standarden, men då fallerrimligen det angivna skälet för extra statsbidrag till landsvägstrafiken. Om man rustar upp en järnväg rejält för att man skallkunna avveckla tunga rundvirkestransporter - flöden som kommer från skogen ochner mot de kustbaserade industrierna - varför skall man då inte kunna se detsom en marginell verksamhet om också motorvagnstrafik sker på samma bana? Mankan i varje fall inte motivera upprustningen med att motorvagnen kilar fram ochåter . Det är ju den tunga delen som har varit anledningtill investeringen. Ändå vill man ge bidrag till landsvägstrafiken med denmotivering jag nämnt. Sådant ger intryck av styrning mot busstrafik. Det gerknappast intryck av opartiskhet. Tvivlet kommer och gäller inte bara detta utanäven beräkningssystemet för de redovisade kostnaderna, om länshuvudmännenskulle vilja ha kvar tågtrafiken. Man frågar sig bl. a. hur det kan komma sigatt de redovisade gemensamma kostnaderna kan vara så höga i förhållande tillsjälva tågkostnaden, själva driften av tåget. Min erfarenhet från många års verksamhet vid SJ är attadministrationen inte minskar särskilt mycket, om ens någonting alls, om mantar bort persontrafiken, som i jämförelse med godstrafiken är ringa. Om denläggs ner händer inte så mycket. Det försvinner inga byrådirektörer eller någraandra uppe i administrationen för att man gör denna ändring längre ner iverksamheten. I svaret synes kommunikationsministern ha en förhoppningom att transportrådet under beredningens gång skall upptäcka att enhelhetslösning av järnvägstrafikfrågan skall ske. En verklig helhetssyn pådessa frågor måste emellerfid ta med - som jag här har försökt säga - hela denregionala situafionen i inland. Trafikfunktionen är bara en del. Denmåste inordnas i en sektorövergripande totalekonomisk bild av en landsända somär starkt hotad på många sätt. Det är alltså fråga öm en politisk bedömning, som skallgöras av polifiska organ. har, enligt mitt förmenande, intedenna kompetens-trots att man har etablerat sig som en sorts politisktstyrinstrument. Hela den gällande uppläggningen, som vi från vårt partihar kritiserat, med affärsbanor, riksnätsbanor, prövningsbanor - sådana somskall prövas först och sådana som skall prövas i ett senare skede - är ganskastatisk och byråkratisk. Den motverkar en smidig helhetslösning, inte minst iNorrlands inland. Man måste komma ihåg att dessa tvärbanor också ärmatarbanor till stambanan. Upphör persontrafiken på tvärbanorna, då fallerinlandet i trafikskugga. Den genomgående taxeberäkningen upphör. Om persontrafiken på vissa sidolinjer till Ompersontrafiken på vissa sidolinjer till Tillslut en fråga som gäller trafiken på en handel där resandet har en utpräglatinterregional karaktär. Man har låtit räkna resenärerna på en linje, nämligenForsmo-Hoting. Det har visat sig att av trafiken här gällerinterregionala resor. Man har då räknat med resor , men engenomgång av materialet visar att resor klart dominerar. I såfall är väl det här resandet knappast en angelägenhet utan en statlig.Skall några kommuner utmed en bana svara för kostnader som rör resor som går genomhela landet?