prot · G70970 · 1983-12-31 00:00:00 — Vi måste förbättra jordmånen så, attförutsättningarna för nyskapande blir bättre. Då spirar nytänkande ochsatsningar och därmed reduceras de offentliga organens styrandefunktion och vi får en naturlig, marknadsorienterad tillväxt i stället. Statenskall normalt inte heller driva företag. Många av de företag som ägs avstaten bör därför privatiseras. Detta måste ske i planerade former. Företag somär statsägda måste arbeta på villkor som är likvärdiga med villkoren för deföretag som ägs av enskilda intressen. I den moderata partimotionenredovisar vi en analys, som visar att de aktuella privatiseringsobjekten skullekunna inbringa ansenliga summor till statskassan. Under nästa budgetår bör detvara möjligt att genomföra försäljningar om Regeringen motverkar, som jag påpekat, en förbättringav lönsamheten genom att höja flera olika skatter. En orimligt stor offentligutgiftsandel, ett gigantiskt budgetunderskott, nya regleringar och oklaraspelregler samverkar till att minska tron och därmed viljan tilllångsiktiga satsningar. Beslutet att införa löntagarfonder markerar detdefinitiva steget bort från marknadsekonomin. Endast de tre borgerligapartiernas löfte att avveckla fonderna efter en valseger i 1985 årsval gör att många företagare orkar fortsätta att satsa kraft och resurser isina resp. företag. Att återställa näringslivets konkurrenskraft, och därmedförutsättningarna för välståndsutvecklingen, är näringspolitikens viktigasteuppgift. Detta skall åstadkommas med generella medel som stärker livskraftigaföretag, tryggar ett fritt näringsliv och en ekonomi i balans. Det huvudsakligaansvaret för industriell tillväxt i landets alla delar måste ligga inom denekonomiska politikens ram. Bidrags- och subventionspolitiken skall avvecklas,skatterna sänkas, samhället avbyråkratiseras och fondsocialismen undanröjas. Moderat näringspolitik syftar till att medgenerella och rättvisa metoder stärka och vidmakthålla det svenska näringslivetskonkurrenskraft för att därmed lägga grunden till fortsatt utveckling av detsvenska välfärdssamhället. 32KARIN SÖDER (c); Välfärd bygger på människornasarbetsinsatser. För individen betyder yrkesarbetet inkomster, självständighetoch integritet. För samhället betyder det att ju fler som är i arbete, destofler bidrar till den allmänna levnadsstandarden. För varje land betyder därförsysselsättningspolitiken oerhört mycket för välfärdsutvecklingen ochmänniskans livskvalitet. Så mycket mer allvarligt är det att den socialdemokratiskaregeringen inte har förmått att hålla arbetslösheten i schack. Arbetslöshetenhar sedan valet i stället oupphörligen ökat, alla yviga vallöften till trots. Avgörande för människors trygghet är att de har arbete.Därför är socialdemokratins misslyckande på detta område så tragiskt. Vi seralldeles för litet av satsningar på varaktiga jobb och alldeles för myckettillfälliga jobb. Industriministrarna har påfallande litet att bidraga med tillde olika sysselsättningsprogram som regeringen presenterar. Ofta har de inteett enda förslag. var 189 000 personer arbetslösa. Det är 11000fler än , och detta trots att 20000 fler är föremål förarbetsmarknadsåtgärder av skilda slag - 11000 fler människor som kännerförtvivlan över att inte ha ett jobb! Här måste till en satsning på initiativ ochsmåföretagsamhet. Vi har presenterat konkreta program för detta. Vi föreslår att det skall vara möjligt att spara ihop tillstartkapitalet för ett företag. Ett sparande som inte belastas av skatter. socialdemokrater beredda acceptera förslag om privatainvesteringskonton? föreslår att sjukförsäkringsavgifterna sänks med 5procentenheter för de 15 först anställda. Accepterar ni socialdemokrater kompenserar de små företagen för deras lägre sjukskrivning? Centernföreslår att skatten på arbetande kapital helt slopas. förordar en utbyggd regionalpolitik, därglesbygdsstödet byggs ut kraftigt och där främst inland (stödområdeA) får ett generellt kraftigt stöd genom nedsatta arbetsgivaravgifter. Det är nödvändigt med en satsning på småföretagsamhetendärför att den betyder oerhört mycket för hela sysselsättningens framtid i vårtland. Det är småföretagen som står för tålmodigheten och slagtåligheten vidsviktande konjunkturer. Jag skulle också vilja ta upp de nordiskafrågorna i detta sammanhang. Den ekonomiska kris som har drabbat de nordiskaländerna får inte, framhöll med stor emfas en gång en framträdande norsk medlemav , leda till att det nordiska samarbetet blir ett av krisensförsta offer. Snarare borde det vara tvärtom. De påfrestningar som våranordiska grannländer och vi själva utsätts för utgör i stället ytterligare skältill ett nära samarbete i . Den har gripit sig an uppgiften attavbyråkratisera den nordiska samhandeln - och det skall den ha en eloge för. Ensamhandel som de.ss värre har minskat andelen från avden nordiska handeln. Under samlingsrubriken som hemmamarknad har ensnabbutredning genomförts i . Den har visat vad vi i och för sig redanvisste, nämligen att en rad praktiska hinder flnns kvar, trots att vi formellthar frihandel i . Administrativa procedurer, säkerhetsbestämmelser,provningsförfarande m.m. utgör reella hinder för ett fritt handelsutbytei . Såvitt jag vet hade både och beslutat att vidtaåtgärder för att avlägsna dessa tekniska handelshinder. gäller det förSverige och den att följa efter. Våra grannländer verkar långsamt börja att återhämta sigfrån den svenska chockdevalveringen . Den svenskaverkstadsindustrins uppsving leder till ökade underleveranser bl. a. frånFinland. Det som är bra för är också till fördel för - såuttryckte sig en ledande finländsk organisationsföreträdare. Kvar ståremellertid att den svenska devalveringen lett till svårigheter för våranordiska grannar att konkurrera med oss på tredje lands marknader. Trots alla hinder som läggs i vägen tycks investeringarnaöver de nordiska gränserna i alla fall öka. Nordiska direktinvesteringar iSverige steg . Svenska investeringar i uppgick till irunda tal . Ett finmaskigt ekonomiskt nät spinns i alltysthet mellan de nordiska länderna. Trist är det då att läsa i tidningen, attsvenska banker inte får etablerasig i av det enkla skälet att norska banker förvägras motsvaranderättighet i när vårt västra grannland liberaliserar bankväsendet.Förutom de östeuropeiska länderna är det bara och vi själva somtillämpar så hårda regler i fråga om utländska bankers etableringar. Attprincipen "lika för lika" tillämpas av norrmännen är ju i detperspektivet inget att förundra sig över. 1 kammaren diskuterades möjligheter till enfriare norsk-svensk eller nordisk aktiehandel. Vådan av att ha en gammaldagsvalutareglering framstod i särskilt bjärt dager, när 20 milj. kr. skulleöverföras till från för att ett norsk-svenskt rederisamarbeteskulle komma till stånd. Valutastyrelsen hade sagt nej, trots att Sverigeenligt fidningen erhåller netto påaktieaffärer. En svensk-norsk eller nordisk aktiemarknad tillåter inte , sade finansminister i måndagens interpellationsdebattmed . Åsling. Vårt nordiska samarbete är inte av den karaktären att detkan anses utgöra en del av ett tullsystem eller ett monetärt system, hävdarOECD. Men skall vi verkligen nöja oss med detta besked? Jag tycker inte det.Innan varje möjlighet har prövats bör inte den tilltänkta nordiska ellersvensk-norska aktiemarknaden få anses ha sjungit sin svanesång. Ett rejältinitiativ från den sida i samverkan med våra nordiskagrannar borde kunna lätta på svårigheterna för företagen med att skaffakapital. Räcker regeringen nordiska engagemang till för det? - Det ärfrågan. Med sådana insatser som förordas på valutaområdet får"som hemmamarknad" ett förstärkt innehåll som leder till ettbättre ekonomiskt utbyte de nordiska länderna emellan och därtill blir enstimulans för sysselsättningen. hävdar att förutom en aktiv sysselsättningspolitiksom leder till arbete åt alla är en stabil ekonomi en förutsättning för attkunna upprätthålla en god materiell välfärd. Kampen mot det stora budgetunderskottet är därför enligtvår mening en väsentlig uppgift. har i sitt budgetalternativ föreslagit10 miljarder kronor netto i bestående budgetförstärkningar genom besparingar. Besparingspolitiken har i den politiska debatten iblandställts i motsats till en rättvis fördelningspolitik. För att leda dennamotsatsställning i bevis har man i regel jämfört effekterna avutgiftsnedskärningarna på enskilda hushåll med ett läge där över huvud tagetingenting förändras. Ja, man har t. o. m. underlåtit att ta med sina egnaskattehöjningar. Det är naturligtvis helt orealistiskt. Redan på kort sikt kommer uteblivna besparingar att ledatill effekter på inflation, räntor, m. m. som drabbar hushållen i ungefär sammautsträckning som besparingarna men på ett okontrollerat och orättvist sätt. Pålängre sikt skulle en sådan politik fördjupa de ekonomiska problemen ochinnebära ett direkt hot mot välfärden. Besparingspolitiken står inte i strid med en rättvisfördelningspolitik utan är i stället en förutsättning för att en sådanuthålligt skall kunna bedrivas. Besparingar har i politik också alltid kunnatkombineras med satsningar på de sämst ställda. För att ta några exempel; När patientavgifterna inom sjukvården höjdes, infördessamtidigt ett högriskskydd. När indexberäkningarna för pensionen ändrades, ökadessamtidigt pensionstillskottet till förmån för de sämst ställda pensionärernaoch för de handikappade. Och det viktiga är att vi talade om exakt vad det varvi gjorde och inte försökte föra någon bakom ljuset. När beslöt isjukförsäkringen, infördes ett tak för hur många karensdagar per årman kan ha - högst tio. Denna grundtrygghetsmodell fullföljer iopposition. som vi lägger fram förslag om omfattande besparingarkombinerar vi dem med förstärkningar främst fill barnfamiljerna. Detta sker iform av ökade bidrag och flerbarnsstöd, en förlängning av vårdnadsersättningenupp till dess barnet nått 18 månaders ålder och kraffigt höjd skattereduktionför barnfamiljer där bara den ena maken har inkomst samt för ensamståendeföräldrar. Solidariteten måste självfallet omfatta alla grupper isamhället som behöver stöd. Det gäller en trygg ålderdom där de sämst ställdapensionärerna främst måste tillgodoses. Däribland finns de pensionärer som stårutanför ATP och därför inte får något pensionstillskott. Det vill vi i centernändra på. De handikappades krav på förbättrade lönebidrag måste ocksåfinnas med i det utrymme som skapas genom besparingar. har motioneratäven om detta. Dessutom inrymmer vårt budgetalternativ en omsorg om deaUra svagaste, våra systrar och bröder i de fattiga . Vi håller fastvid enprocentsmålet, men finansierar det med besparingar på andra områden ochinte med en bensinskattehöjning, som regeringen nu vill satsa på för att rättatill sina tidigare katastrofala förslag att minska u-hjälpen. Dock tycks det nuha gått upp för regeringen att ord inte föder några svältande, och det är enframgång. Tillsist, herr talman: har i dagenmissgynnad situation. Vi politiker har en skyldighet att se till att det fattaskonkreta beslut till gagn för barnfamiljerna om vi verkligen menar allvar medtalet om solidaritet med de sämst ställda. Samtliga oppositionspartier har deklarerat sin vilja attta ett krafttag för barnfamiljerna - dock med litet olika konkret innehålliförslagen. har regeringen förklarat sig beredd att komma med förslagtill en reform. Det är dock märkligt att skåda hur det tar innan dekommer. Barnfamiljerna är verkligen otåliga. Inriktningen av åtgärderna borde vara självklar. Vi måstese till att åtgärderna inriktas på dem som har det ekonomiskt sämst ställt. Detråder inget som helst tvivel om att det är flerbarnsfamiljer med bara eninkomst som mer än någon annan grupp behöver ett stöd. 7 protokoU 1983/84:70-71 Det är med den inriktningen av politiken som centernföreslår höjda barnbidag med ;/barn till /år, höjt flerbarnsstödmed . från andra barnet och höjd skattereduktion för hemmamake ochensamförälder med . Vår politik innebär att konsumtionsutrymmet för entrebarnsfamilj med hemmamaké ökar med /år. Det är en direkt, omedelbaroch rejäl effekt i denna familjs ekonomi. För en trebarnsfamilj med tvåinkomster ökar konsumtionsutrymmet med . enligt vårt förslag. Enensamstående mamma med två barn får med politik nästan . Till detta kommer samhällets stöd till omsorgen om barnen.Vi måste här ha ett stöd som är utformat så att det tillgodoser olika familjerssituation på ett rättvist sätt. Daghem och vårdnadsersättning är två förslagsom borde gå hand i hand. Om vi skall kunna få en bred, allmän förståelse förfamiljepolitiken går det inte att utesluta någon av dessa komponenter. Det som är att livligt beklaga är att det inte funnitsstöd i för en utbyggnad av förslag till vårdnadsersättningutöver de vi nu har. Däremot har det funnits stöd för en utbyggnadav barnomsorg i daghem och familjedaghem. Det är obegripligt att t. ex.socialdemokraterna inte vill erkänna att vård av barn i hemmet är likavärdefull som den vård som utförs pä ett daghem. har oftast fått kämpa ensam här i kammaren för envårdnadsersättning- en reform som många människor i alla partier vill ha. Vikommer att kämpa vidare. Det tog oss att få bl. a. socialdemokraterna attgå med på lika pensionsålder för alla. Låt svenska folket slippa vänta likalänge på en reform som ökar föräldrarnas valmöjligheter för barnens bästa. förslag om vårdnadsersättning utgår frångrundtanken att föräldrar skall ha mer tid för barnen och att omsorg om småbarn måste räknas som ett arbete, också om arbetet utförs i det egna hemmet aven förälder. Inkomst av arbete skall naturligtvis vara skattepliktig också närden har vårdnadsersättningens form. Det är viktigt att principielltsluter upp bakom denna tanke och även tar ett rejält steg på denna väg. Barnenhar inte tid att vänta. 33CHRISTER EIREFELT (fp); För liberaler utgör marknadsekonomin densjälvklara grunden för samhället, inte bara därför att det är ett system somlåter konsumenterna själva avgöra vad som skall tillverkas och säljas. Marknadsekonomin är också, enligt folkpartietsuppfattning, en förutsättning för demokratin. Den ger utrymme för människorsskaparkraft, framtidstro och initiativ. Alternativet till marknadsekonomi är encentralstyrd planekonomi dominerad av byråkrater och producentintressen. Marknadsekonomin är ett känsligt system som gåratt manipulera, och det kommer alltid att finnas krafter som försöker göra det.Därför fungerar den inte helt utan politiska beslut, men resultatet blir ändåbäst när samspelet mellan konsument och producent, mellan köpare och säljare, kan ske med så liten påverkan utifrån sommöjligt. menar att flera åtgärder riskeraratt försämra den känsliga marknadsmekanismen. Det fattade beslutet att införa kollektivalöntagarfonder i är det största hotet. Vi menar att de kollektivalöntagarfonderna kommer att leda till mindre konkurrens, större inflytande förproducentintressena på bekostnad av konsumentintressena, en ineffektivareproduktion och en koncentration av ägandet av företagen till dekollektiva fonderna. innebär det att vårt ekonomiska system förändrasoch försämras. Den viktigaste näringslivsfrämjande åtgärden f. n. vorealltså att avskaffa de kollektiva löntagarfonderna. En annan faktor som påverkar marknadsekonominsfunktionsduglighet är subventionerna till näringslivet, som ofta bara innebären fördröjning av en oundviklig och positiv förändringsprocess.Subventionerna betyder att konkurrensen snedvrids mellan de företag som fårstöd och de som måste klara sig utan. Den socialdemokratiska regeringen har talat mycket om attminska det särskilda industristöd som nått en mycket storomfattning. Men det har ännu inte realiserats i någon konkret politik.Industristödet i budgetpropositionen /85 har kraftigt minskats, men detåterstår att se om detta håller i prakfiken. Senast beslöt majoritet om omfattandestödinsatser till Regioninvest i Norr och till Eiser i . Det tyder inte pånågon större framförhållning att regeringen, bara , enligtuppgift dragit slutsatsen att Regioninvest inte har någon funktion att fylla. Våra höga marginalskatter är ytterligare en viktig faktorsom påverkar marknadsekonomin negativt, liksom etableringskontroll och andraformer av regleringar. Från sida ser vi mycket allvariigt just på deständigt återkommande kraven på etableringskontroll. Näringsfriheten är en nödvändig förutsättning förmarknadsekonomin. Etableringskontroll kan lätt utnyttjas av dem som redan finnspå marknaden för att hindra nya företag. Nya idéer och produkter .bromsas.Konsumenten är den som förlorar. Mycket starka skäl måste därför finnas för att accepteraolika former av tillståndstvång i näringslivet. Etableringskontroll skallenligt vår uppfattning endast användas om den erfordras av hänsyn till riskerför liv, hälsa och säkerhet. De många förslag om ingrepp i näringsfriheten somunder senare tid kommit från bl. a. fackföreningshåll och utredningar, framförallt från produktiva eko-kommission, måste bestämt avvisas.Konsumentens intresse av en fri etableringsrätt och effektiv konkurrens måstebeaktas. Nödvändiga åtgärder, t. ex. mot ekonomisk brottslighet, måste sättasin mot dem som missbrukar näringsfriheten i stället för generella regleringarav hela branscher. Till det kommer att en utökad kontroll medför bådebyråkrati och dryga kostnader. Det är alltså för att slå vakt om marknadsekonomin somfolkpartiet kräver minskade subventioner till näringslivet, sänktamarginalskatter, mindre regleringar och att näringsfriheten skall bibehållas. I en väl fungerande marknadsekonomi måste det finnas mångasjälvständiga företag, i olika storlek med olika ägandeformer. Konkurrens ochmångfald måste stimuleras, monopol och konkurrensinskränkningar motverkas.Därför är lika mycket motståndare till privata monopol ochkarteller som vi är till statliga monopol och stort statligt inflytande inäringslivet. Vi vill inte att mycket makt skall samlas på få händer,att beslutsfattarna skall sitta på flera stolar och bokstavligt talatförhandla med sig själva. De här tankegångarna är ett av flera skäl till vårtmotstånd mot löntagarfonderna. Men det leder oss också fram till att vi t. ex.inte för tror att bryggerinäringen har bäst förutsättning om denfår arbeta i monopolets form eller att svenska konsumenter gynnas av att vi harett televerk som har ensamrätt på stora delar av sitt verksamhetsområde. Inteheller kan vi acceptera att statliga inom vissa områden skyddas frånkonkurrens. har därför gått emot bryggerijätten att i praktiken få ensamrätt, vi har krävt en uppluckring av televerketsmonopolställning och att på alla områden skall tvingas konkurrera påhka villkor med övriga banker. Vår övertygelse om att mångfald och konkurrens är bäst förkonsumenten är också grunden för vår syn på mindre och medelstora företag.Dessa är en förutsättning för att vi skall kunna hindra utvecklingen från attrusa fram mot ytterligare koncentration i näringslivet, en koncentration somenligt vår uppfattning är lika skadlig om den sker i privat eller statlig regi.Folkpartiet står på småföretagarnas sida, helt enkelt därför att utan dem är enliberal ekonomi otänkbar. Dess värre har den socialdemokratiska regeringens åtgärderför att förbättra småföretagens villkor inte blivit just mycket mer än fagerttal. De negativa åtgärder man lyckats åstadkomma är desto merakonkreta. Den allt överskuggande negativa åtgärden är naturligtvisde kollektiva löntagarfonderna. infördes dessa i trotsett massivt motstånd frän hela näringslivet och en överväldigande majoritet avsvenska folket. Som exempel skall jag bara påminna om ett par andraåtgärder av starkt negativt slag för de mindre företagen: Den socialdemokratiska regeringen har i två etapperkraftigt höjt förmögenhetsskatten. Verkningarna av denna skattehöjninguppträder med särskild tydlighet för de mindre företagen. Det uttag frånföretaget som blir nödvändigt för att betala de ökade skattebeloppen kan blibåde fyra och fem gånger så stort som själva skattebeloppet på grund av attskatten skall betalas med redan beskattade medel. skattehöjningsförslag just på grund av deras negativaeffekter för de mindre företagen. Och vi yrkar nu att de upphävs . Ett stort antal skattehöjningar, nya skatter och andraförsämringar har också införts som minskar sparandet i aktier och därmedföretagens försörjning med riskvilligt kapital. har avvisat allasådana propåer, men majoritet har dess värre beslutat genomföra dem.De negativa effekterna för näringslivet i allmänhet, och särskilt för de mindreoch medelstora företagen, kommer att visa sig framöver. För dem som startar och driver ett litet företag blir dessproblem och möjligheter en del av dem själva. Företagets och företagarens ödenvävs samman, och de är ofta helt beroende av varandra. Naturligtvis finns det problem förknippade med att enverksamhet blir så beroende av en familjs eller en enskild människas idéer ochengagemang. Men de stora värden som ligger i att människor satsar sittkunnande, sin förmåga och sin ekonomi i ett eget företag överskuggar helt dessaproblem. Mot den bakgrunden borde företagarens situation bli föremål för sarnmaomsorg och intresse som vi visar företaget. Även om småföretagarna inte utgör någon enhetlig grupp -t. ex. utbildning och bakgrund varierar naturligtvis starkt - så är derasarbetssituation generellt mycket krävande. Det räcker inte längre attvara en kunnig hantverkare eller skicklig säljare. Man måste också klara alltkrångligare administrativa uppgifter. Kontakterna med olika myndigheter ärkrävande och tar , och detsamma gäller förhandlingarna medfackföreningsrepresentanter. Småföretagaren tvingas ofta fatta viktiga beslututan den möjlighet till samråd och diskussion som man har i större företag. För de flesta yrkesgrupper finns en grundläggandetrygghetsförsäkring. För många småföretagare saknas den helt. Vi menar att detborde ordnas någon form av försörjningsskydd för familjen t. ex. vidbetalningsinställelse. Åven oni intresset för våra mindre företaghar ökat, brister det fortfarande i kunskap om, och förståelse för,småföretagandets villkor. Enligt uppfattning måste såväl politikeroch myndigheter som arbetsmarknadens organisationer och massmedierna bättre tatill vara och stimulera människors vilja att starta och utveckla ett egetföretag. Och det får inte anses fult eller omoraliskt om man dessutom lyckas. Vi har föreslagit en rad åtgärder för att förbättravillkoren för mindre och medelstora företag. Det handlar om att slopa förmögenhetsskatten på det iföretagen arbetande kapitalet. Den är ett stort bekymmer, inte minst vidgenerationsskiften. Vi vill ge bankerna större frihet i fråga om räntesättningoch amorteringstider för att underlätta kapitalförsörjningen, och vi menarockså att kraven på personlig borgen från företagsägare och anhöriga måsteminska. menar att myndigheters och förvaltningarsomfattande egenproduktion av varor och tjänster bör begränsas, och det gör vidärför att vi troratt både service och effektivitet skulle bli bättre, om man anlitade privataföretag i större utsträckning än . Vi tror att det finns åtskilligt mera att göra när detgäller att begränsa det blankettraseri som ofta blir till tråkigt nattjobb förden som inte har råd att hålla sig med stora kamerala avdelningar. Servicesektor och handel har enligt folkpartietsuppfattning uppmärksammats mycket litet i den näringspolitiska debatten. Vi har föreslagit en rad åtgärder som skall underlätta enpositiv utveckling. Pä arbetsrättslagstiftningens område menar vi bl. a. attledighetslagarna måste ses över. De är var för sig lätta att motivera. Mensammantaget kan de leda till problem, framför allt för små företag. Genomsamordning och prioriteringar bör de negativa effekterna kunna begränsas.Enligt uppfattning bör t. ex. föräldraledighet stimuleras, isynnerhet för pappor som fortfarande utnyttjar den förhållandevis dåligt, medanbl. a. ledighet för studier måste kunna anpassas mer till arbetssituationen iföretaget.