prop · G703172 · 1983-12-31 00:00:00 — En sådan situation kan föreligga t. ex. i del fall en rörelseidkarepå grund av pensionering o. dyl. planerar all avveckla sin rörelse inom kortaretid än tio resp. femlon år. Dessutom bör möjlighet finnas atl lösa ett äteriåni förtid t. ex. om en rörelse måste avvecklas på grund av ägarens sjukdom ellerannan oförutsedd händelse. Refinansieringslånel böräven fortsältningsvis betalas tillbaka i samma takt som återlånel. Inle i någotfall bör dock lånet få betalas tillbaka pä än tio resp. femlon är.Har elt ålerlån sagts upp till betalning pä grund av atl låntagaren inte längrekan förväntas fullgöra förbindelsen bör dock refinansieringslånel, till den deldel motsvarar obetald äterlåneskuld, kunna få lösas i förlid. Såsomkonstaterades i kapilalmarknadspropositionen har också ränle-sättningen pälånen betydelse för hur tillgängliga kapitalresurser fördelas. Den större föränderlighelsom präglat kapitalmarknaden ökar kraven på en möjlighet attanpassa låneräntan till rådande marknadsvillkor. Detta är viktigt också för atlundvika direkta ränteförluster. Beslut om räntesatser bör så längt möjligtfattas av dem som har den direkta kontakten med marknaden. Mot denna bakgrundär jag beredd atl tillstyrka atl fondstyrelserna får rätt alt självafastställa räntesatsen pä refinansieringslånen. Enligt min mening bör dennaanpassas till gällande marknadsränta för motsvarande lån förlångivningen. Vid den omprövning av räntesatsen som skall ske bör hänsyntas till de 1983/84:172 12 förändringarsom då har skett i det allmänna ränteläget. Den ränta som styrelserna vid varjefidpunkt tar ut på sina lån exempelvis till Industrikredit bör normall kunna varanormerande för räntesatserna. Deändrade villkoren för återiänen kan i och för sig väntas påverka efterfrågan päsådana län. Som och bankföreningen framhållit är det viktigt atlvillkoren för återiänen inte ändras så atl lånen blir ointressanta för deavgiftsbetalande företagen. Räntevillkoren bör därför sä vitt möjligt anpassas fillvad som i övrigt gäller för motsvarande krediter. Härigenom kan återiänenfortfarande utgöra ett fullgott kreditallerna-fiv. Ocksä vad som sagts börbeaktas av fondstyrelserna när de fastställer räntesatsen för refinansieringslånen. Deändringar som föreslås i lagen (1983:1092) med reglemente för allmännapensionsfonden bör träda i kraft . Har äteriånbeviljats före ikraftträdandet bör 19 och 20 §§ fortsätta alt gälla i sinaäldre lydelser i fråga om äleriånel och lån till kreditinrättning som harbeviljat återlånel. Med hänsyn till attkommuner och landstingskommuner har möjlighet atl få direkta reverslän från AP-fondeni stället för refinansieringslån anser jag att några övergångsbestämmelser idenna del inte behövs trots att återiånerätten för dessa upphör under pågåendekalenderår. Inte heller bör övriga ändringar i reglementet påkalla någrasärskilda övergångsbestämmelser. Menhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen föreslärriksdagen attanta inom upprättat förslag till lag om ändring i lagen(1983:1092) med reglemente för allmänna pensionsfonden. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta det förslag föredraganden lagt fram. 1983/84:172 13 Första,andra och tredje Förslagtill ändringar av 12, 14, 15 och 16 §§ reglementet (1959:293) ang. allmännapensionsfondens förvaltning Allmännapensionsfondens uppbyggnad och placeringsbeslämmelser präglas av en strävan motlängt driven decentralisering av lånebesluten. Den bärande principen vidutformningen av fondreglementet var sålunda alt fondens inträde pä kredilmarknadeninte skulle skapa behov av genomgripande inslitulionella förändringar ulan attfondens utlåning i allt väsentligt skulle kanaliseras av redan befintligainstitut eller genom förvärv av obligationer som emitterats genom bankerna.Några kontakter med de slutliga låntagarna skulle således i princip inte behövaupprättas. Inrättandetav AP-fonden innebar till följd av den snabba tillväxten av dess kapital engenomgripande omdaning av i synnerhet kapitalmarknaden. Fonden kom inom någrafä är atl inta positionen som den helt dominerande källan för långfristiga län.Atl fonden trots delta anmärkningsvärt friktionsfritt kunde inpassas påmarknaden visar att fondreglementet var ändamålsenligt utformat. års utveckling på kredilmarknadenpräglas ånyo av genomgripande omvandling, med en snabbt minskandemarknadsandel för AP-fonden. AP-fondens kreditgivningskapacitet har radikaltsjunkit och den relativa nedgången är särskilt kraftig . År 1977utgjorde AP-fondens kreditgivning av den totala, organiserade kreditmarknaden(exkl. den av svenska låntagare utnyttjade delen av utländska marknader) föratt 1982 i det närmaste ha halverats (till ). ATP-systemetsfinansiella sparande är ej större än de privata försäkringsinslitutensoch kommer framöver att vara väsentligt mindre. De angivna förändringarnamot en mindre framträdande marknadsposition för AP-fonden har accelererats aven snabb tillväxt av kreditmarknadens totala omslutning, ett resultat av densamhällsekonomiska obalansen med stora underskott i statsbudgeten och likvidaföretag. Denna situation har befrämjat tillkomsten av en mängd nya institut päden organiserade kreditmarknaden och en växande icke organiserad marknad för kreditgivningdirekt mellan företag, kommuner och andra deltagare på marknaden. Dennaomvandling av kredilmarknadens omslutning och struktur har 1983/84:172 14 givetvisinte kunnat undgå atl påverka AP-fondens verksamhetsbetingelser. Den haremellertid också enligt fondstyrelsernas mening medfört att delar av det i fidigareskeden så väl avvägda placeringsreglementel kommit alt framstå som otidsenligtoch rentav stridande mot de ursprungliga intentionerna. Enhelt ny situation har uppställ inte bara pä kreditmarknadens utbudssida utan ocksäpä dess eflerfrägesida. Efterfrågan på främmande kapital viaobligationsmarknaden har kraftigt minskat med undanlag av kapital för investeringarinom framför allt energisektorn. De höga fasta kostnaderna i form avmellanhandsprovisioner har tillsammans med stelheten i obliga-fionslänekonstruktionenbidragit till att minska läneformens attraktivitet hos låntagarna. Dessasanspråk på utformning av länevillkoren efter individuella behov kan bara ibegränsad form tillgodoses inom ramen för obliga-tionslåneinstitutel. Samtidigtsom olika nackdelar för låntagarna sålunda har medfört en minskning av emissionsverksamhelen,har emellertid den begränsade emissionsvolymen rönt ett växande intresse frännya köparka-legorier pä den allt mer differentierade efterfrägesidan vilketresulterat i reduktioner av tecknade belopp. Ettbreddal placeringsintresse för obligationer måste enligt fondstyrelsernasmening välkomnas eftersom del är ägnat alt främja marknadens funktionssätt ochöka förutsättningarna all introducera mer varierande länekonstruktioner.Obligationslåneinstitutet kan emellertid inle utvecklas till en skräddarsyddlåneform för individuella behov pä samma sätt som direktlän mellan långivareoch låntagare. För en växande grupp låntagare med behov av stora ochspecialkonstruerade krediter innebär följaktligen fondreglementels bestämmelseratt AP-fondens kapitalutbud inte kan utnyttjas ändamålsenligt, och i vart fallatt län frän AP-fonden ställer sig dyrare än ett direktlån skulle göra. För AP-fondeninnebär begränsningen till obligationslåneformen alt fonden är utestängd frändeltagande i konkurrensen pä en allt viktigare del av kapitalmarknaden.Fondens stora kapacitet atl ge specialanpassade krediter kommer därigenom inteheller atl las till vara. Deanförda nackdelarna av det restriktiva placeringsreglementel belastar inte deprivata försäkringsinstituten som har friare placeringsregler och som kanemotse en väsentligt snabbare tillväxt än AP-fonden. Fondstyrelserna anser sigdärför kunna konstatera att intentionerna bakom fondreglementet inte längreuppfylls av placeringsreglerna utan att dessa i den nya kreditmarknadssituationentvärtom fäll en rakt motsatt, konkurrenshäm-mande effekt. Fondstyrelsernahar funnit att de påvisade nackdelarna kan avhjälpas med endast smärrejusteringar av fondreglementet. Till grund för fondstyrelsernasändringsförslag ligger följande allmänna utgångspunkter. skall alltjämt bygga pä en decentraliserad kreditgivning. för kreditprövning skall inte byggas upp. Prop.1983/84:172 15 - Säkerhetskravet påplaceringarna skall bestå. - Fondens placeringsreglementejusteras så att obligationslånekonslruk-lionens begränsningar inte hämmarkonkurrensen på kapitalmarknaden fill men för låntagarna. Meddessa förutsättningar har fondstyrelserna utaVbelal följande förslag filländringar i AP-fondens reglemente. - Fonden skall ges möjligheteratt som ett alternativ till fondens obligationsförvärv erbjuda låntagare medstora och långsikliga investeringar specialkonstruerade direktlän. - Fonden skall ges möjligheteralt förvärva nyemitterade obligationer genom en vidare krets av förmedlare änför närvarande. - Villkoren för refinansieringslånanpassas så att lånen blir mer likvärdiga än med investeringskredilersom förmedlas av kapitalmarknadsinstitut. - Fondstyrelserna lägger dessutomfram förslag om några mindre betydande ändringar som dels skulle underlättafondens förvaltning (rätt för fonden att förvärva fastighet för eget bruk),dels skulle rafionalisera formerna för fondens kreditgivning (återiänen tillkommuner ersätts fullt ut med direkta reverslån och rätlen att förmedla återiånbegränsas till bankinstilut). Idet följande utvecklas förslagen mer i detalj i den ordning de föranleder ändringari fondreglementet: (Jfr bifogade förslag till lydelse.) 2.Vidgning av kretsen av obligationsförmedlare (12 § 3) Fondreglementetföreskriver att AP-fonden får förvärva endast sådanaobligationer som förmedlats av bankaktiebolag. Fondstyrelserna föreslär atl AP-fondenskall få förvärva obligationer som förmedlats ocksä av svenskt fondkommissionsbolag. Förslagetsyftar till atl öka konkurrensen mellan emissionsförmedlarna på den svenskaobligationsmarknaden och därmed främja införandet av nya lånekonstruktioner tillgagn för låntagarna. En vidgad krets av låneförmedlare skulle ocksä pressa nerde höga fasta kostnader som är förena de med obligationsemissioner och sombelastar låntagarna. Denstrikta begränsningen till bankförmedlade emissioner som gällerinfördes i när andra förmedlare knappast kunde anförtros det speciellaansvar för kreditbedömning som är förknippat med långfristiga obligationer.Numera har elt flertal fondkommissionärer sådan kompetens vartill kommer att deinstitutionella placerarna på marknaden skulle reagera pä försök tillintroduktion av icke obligationsvärdiga låntagare. Prop.1983/84:172 16 Rätt att ge direkdån i vissa fall (12 § 4) fär AP-fonden enligt reglementet ge direkllänendast till staten, kommun, vissa angivna slag av kreditinstitut samt tillstatliga och kommunala företag om staten eller kommunen gått i borgen förförbindelserna. Direktlån får således inte ges till privata företag. Fondstyrelserna föreslår att fonden skall få rätt atl gedirektlån också till privata svenska aktiebolag och ekonomiska föreningar motbetryggande säkerhet i fast eller lös egendom eller i form av borgen. Motiven för förslaget har utvecklats i det föregående. Direkllänskall komma i fråga endast som alternativ till obligationslån. Del blir alltsåfråga om stora krediter som anpassas till låntagarens speciella behov med avseendepå amorteringsplan, ränlebindning etc., och där flexibiliteten inle kanåstadkommas med elt obligationslån. För sådana lånekonstruktioner har AP-fonden en stor ochhittills i huvudsak outnyttjad kapacitet. En anpassning av fondreglementetenligt förslaget skulle medge AP-fonden atl delta i konkurrensen pä en marknaddär de enskilda försäkringsbolagen redan är verksamma. För lånlagarna skullekostnaderna sänkas genom bortfall av obligationslänens mellanhandsprovisioner. Styrelserna är angelägna att understryka alt en möjlighettill direktlån som utnyttjas i angivna speciella fall inte ställer krav päuppbyggnad av en omfattande förvaltning för kreditprövning, säkerhetskontrolloch bevakning av låntagarnas utveckling. För del begränsade antal låntagaresom här kan ifrågakomma, av vilka flertalet kan väntas uppträda också på obligationsmarknaden,kommer kreditbedömningen och bevakningen väl att kunna handhas inom fondensbefintliga kansli. Det i förslaget angivna säkerhetskravet är avsett atl hasamma innebörd som motsvarande formuleringar i banklagen. Rätt att förvärva fastighet för bedrivande avfondstyrelsernas verksamhet (ny 12 § 7) De tre första fondstyrelserna liksom fjärde fondstyrelsenär sedan sin tillkomst hänvisade till att bedriva verksamheten i förhyrda lokaler.Delta har inneburit nackdelar frän kostnadssynpunkt och begränsad flexibiliteti utnyttjandet av lokalerna. Därtill har fondstyrelserna som hyregäsler haft ensvag ställning i förhållande till fastighetsägaren på en överhettad hyresmarknadi med kontinueriig risk för uppsägning av kontraktet. Fondstyrelserna föreslär alt AP-fonden i likhet medbankinstitut skall fä rätt att förvärva fastighet för bedrivande avfondstyrelsernas verksamhet. Pä samma sätt som i banklagen är reglementetsföreslagna formulering på denna punkt avsedd atl utesluta fastighelsförvärv iplaceringssyfte. Prop.1983/84:172 17 Ändrade regler för refmansieringslån (14 § förstastycket, 15 § första och andra stycket samt 16 §) Den ordning som f. n. råder beträffande räntesättningen päav fondstyrelse beviljat refinansieringslån är att räntan fastställs tillräntan för senast utgivna långfristiga statslån, om ej regeringen fastställtannan räntesats. Dennaordning tillkom , efter det att först kapilalmarknadsul-redningenföreslagit ett avskaffande av ålerlån, med undantag av att en återiänemöjlighetborde finnas som var anpassad fill de mindre företagens behov. Allmännapensionsfondens första och majoriteten i andra och tredje fondstyrelsernatillstyrkte kapilalmarknadsulredningens förslag. Någon diskussion om räntansstorlek blev därför i delta sammanhang inle aktuell. Återlänemöjligheien komatt kvarstå för de större företagen samt kompletteras med utredningens förslagom ackumulerade äteriån. I delta sammanhang konstaterades endast att hägraegentliga invändningar ej fanns mot att räntan pä refinansieringslånen iprincip anknöts till den långa stalslåneräntan med justering vart femte är. Säblev också fallet. Först kom den ordningen atl gälla alt räntesatsen på lånfrån fondstyrelse till kreditinrättning skulle motsvara räntesatsen för närmastföre senaste årsskifte i utgivna långfristiga slalsobligalionslån, omej regeringen, med hänsyn till att ränteläget därefter ändrats, fastställdeannan räntesals. Denna ordning gällde från 1980-01-01. Endast efteratt denna ordning införts fann fondstyrelserna anledning alt begära alt regeringenfastställde en ny räntesats mot bakgrund av en genomförd höjning av den långaräntan. Regeringen fastställde den nya räntan. Efter dittills oanadefluktuationer av de inhemska räntorna och efter en frikoppling avindustriobligationsräntan från stalslåneräntan aktualiseradesgällande bestämmelser för räntesättningen pä refinansieringslånen. Efter en ingående diskussion drog fondstyrelsernaslutsatsen att räntan pä näringslivets obligafionslån var den jämförelseräntasom låg närmast till hands. Skälet mot atl denna ränta skulle tillämpas varemellertid att problem skulle kunna uppstå vid räntejusteringstillfällena eftersomdet icke förelåg en alldeles fri, marknadsmässigprisbildning pä vare sig direktlån från försäkringsbolag ellernäringslivsobligationer. valde fondstyrelserna därför attstanna för den ordning som gäller för fastställandet av räntan på refinansieringslån. Sedan denna ordning infördes har även ränteregleringen fördirektlån frän försäkringsinslilul avskaffats. Detta innebär att det numeraråder en fri prissättning pä dels obligationslån, dels reverslån frän olikakreditgivare utanför banksystemet. F. n. tillämpar fondstyrelserna en räntesatspå för krediter med löptid och räntejuslering för låntill Induslrikredit. Räntan för motsvarande kredit är 12,i det fall räntejusleringsker . 2 1983/84. 1983/84:172 18 Bankernafungerar i älerlånesystemet som mellanhandsinstitul - de påtar sig kreditriskenoch tillgodogör sig en marginal. Ålerlånesystemel kan emellertid med nuvaranderegler lätt utnyttjas för finansiella transaktioner på exempelvispenningmarknaden alltefter penningpolitikens utformning. Återiänenkan i själva verket betraktas som en finansieringsform för bankerna snarare änsom en lånekälla för de avgiftsbelalande företagen. Bankernas utnyttjande av refinansieringsmöjligheteni AP-fonden har styrts av graden av stramhet på kredilmarknaden. Under periodermed lätt kreditmarknad har refinansieringen i AP-fonden reducerats och ävenåterbetalts för alt sedan snabbt öka vid en åtstramning. Det hindrar inte all älerlånemöjlighetenkan åberopas av lånesökande förelag i synnerhet i en åtstramningssiluation. förhällande till kreditbehovet ganska slumpmässiga fördelningen av ålerlåneberätligadepensionsavgifter befrämjar knappast en i någon mening effektivkreditfördelning. I synnerhet stora företag med en utvecklad finansförvaltningbrukar också i lämpliga kreditmarknadslägen begära in offert pä återiänen frånflera banker. (Jfr , SOU 1978:11 s 474 ff.) Återlånesystemetsfunktionssätt innebär att del inte kommit all fullt ut användas för långfristiglångivning enligt de ursprungliga intentionerna utan delvis som en kanal tillpenningmarknaden från AP-fonden. Denna Iransformering av långfristigt kapital tillkortfristigt reducerar AP-fondens långfristiga kreditkapacilet och sker somframgått till räntesatser som åsamkar fonden förluster jämfört med enlångivning till exempelvis Industrikredit. Fondstyrelsernaföreslår följande ändringar i reglerna för refinansieringslånen för att gedessa krediter mera karaktär av långfristiga investeringskrediler. Räntan påde refinansieringslån som fondstyrelserna lämnar till bankerna för deras återlånegivningskall följa den prissättning och de villkor fondstyrelserna fillämpar förlångivning till exempelvis Induslrikredit. Lånens amortering fixeras till ettbestämt belopp - 1/10 (1/15 för ackumulerade återiån). En från börjanfixerad återbetalning skall alltså gälla som för andra län pä kapitalmarknaden.Med tillämpning av den fria räntesättning som infördes för oprioriteradekrediter 1981 och en fix amorteringsplan elimineras återlänens karaktär avspeciella, lätt tillgängliga penningmarknadslän. Ensådan effekt främjas också av ändrade behandling av återiänen. Frånoch med är" bankernas refinansieringslån hos fondstyrelselikviditetskvotsgrundande. Utlåningen räknas ocksä in i bankernas övrigautlåning. Tillämpningen av höga likviditetskvoter och utlå-ningsrekommendationergör alt bankernas benägenhet alt bevilja ålerlån minskat drastiskt . Fondstyrelsernavill i sammanhanget förorda atl vissa ändringar genomförs dels i reglerna förvilka kreditinrättningar som får bevilja återiån, dels vem som fär uppta äteriån. 1983/84:172 19 Enligtreglementet får en rad finansinstitut förmedla återiån. Vid sidan avbankaktiebolag, sparbanker och cenlralkassor för jordbrukskredit får län ocksäbeviljas av , hypoteksbanken, och andra kredifinrätlningarsom regeringen godkänner. Fondstyrelserna föresläratt rätten atl bevilja återiån begränsas till de tre bankkategoriernabankaktiebolag, sparbanker och centralkassor för jordbrukskredit. Riksbankenkan knappast tänkas ägna sig ät äterlåneverksamhet. De i reglementet angivna kapitalmarkandsinslitutenhar tillkommit för förmedling av långfristiga lån genom upplåning motobligationer eller reverslån och fär pä dessa vägar tillgång till AP-fondensmedel. Något skäl atl kapilalmarknadsinslitulen därutöver skulle utnyttjakundernas återiänemöjlighet föreligger inle enligt fondstyrelsernas mening ochinstituten har heller hiuills inle beviljat sådana lån. En konsekventbegränsning till bankinstituten förutsäller också all regeringens rätt altgodkänna annan kreditinrättning som ålerlänegivare utgår, en rätt som aldrigutnyttjats. Skulle behov i framliden uppstå att anlita ett visst kreditinstitutför ändamålet, bör detta då föranleda en ändring i fondreglementet. Fondstyrelserna vill ocksåförorda att kommunernas återstående återiänerält utgår och alt kommunernasåledes helt fär gä över till direkta reverslån i AP-fonden. harkommunernas äterlänerätl begränsats till per är. Dennabegränsningsregel framstår för fondstyrelserna som en onödig komplikation ifondförvaltningen eftersom urvalsproblem gör sig gällande inom den utmättaramen. I konsekvens härmed bör ocksä statens rätt atl ta upp återiån utgå.Finansieringen av statsbudgeten pä kreditmarknaden är en viktig del av kreditpolilikenoch återiänen låter sig inte inpassas i detta sammanhang. ALLMÄNNAPENSIONSFONDEN Första, andra och tredje fondstyrelserna 1983/84:172 20 Efter remiss har yttranden över förstatredje AP-fondstyrelsernasskrivelse avgetls av bankinspektionen, , fullmäktige iSveriges riksbank, fullmäktige i . ,, och , , Svenska bankföreningen.Svenska Kommunförbundet, . ,allmänna hypoteksbank, föreningsbankers förbund, Sverigeshantverks- och industriorganisation-Familjeföretagen (SHIO-Familjeföretagen),, Centralorganisationen /SR (/SR),i (LO), (),investeringsbank. Gemensamt yttrande har dessutominkommit från elva enskilda fondkommissionsbolag. Remissutfalletär i korthet följande. Remissinstanserna ställer sig positiva till attfondstyrelserna får rätt att förvärva fastighet för verksamhetens bedrivande.Flertalet remissinstanser tillstyrker fondstyrelsernas förslag om en vidgningav kretsen obligationsförmedlare samt om ändrade regler för äteriån och refinansieringslån.I fråga om förslaget att fondstyrelserna skall fä möjlighet alt ge direktlän tillprivata förelag är meningarna bland . 2 Vidgning av kretsen obligationsförmedlare Förslaget tillstyrks eller lämnas utan erinran avbankinspektionen, , fullmäktige i , resp.riksgäldskontoret. , , Sverigesallmänna hypoteksbank. , ,/SR, sladshypotekskassa, LO ochfond-kommissionsbolagen. Fullmäktige i menar att samma ändringbör vidtas hos andra placerare med liknande begränsning i sina placeringsregler. tillstyrker förslaget underförutsättning att fond-kommissionärerna bedöms ha erforderlig kompetens och ettlångsiktigt intresse av att följa marknaden. Fullmäktige i menar att det, med den vidgningav de finansiella marknaderna som har skett, finns ett behov av att ökaantalet aktörer. Risken är enligt fullmäktige annars stor att en utpräglad monopol-elleroligopolsituation inträder. Prop, 1983/84:172 21 allmänna hypoteksbank erinrar om alt Hypoteksbankenhandhar sina emissioner utan medverkan av emissionsförmedlare och att upp-länademedel ställs till låntagarnas förfogande på samma villkor som gäller förbankens upplåning. Det är enligt banken inte något axiom, atl obliga-lionsupplåninginnebär höga kostnader för låntagarna. hemställer all denuvarande inskränkningarna av försäkringsbolagens möjligheter alt förvärva obliga-fionerutgivna av svenskt fondkommissionsbolag borttages. Således föreslås texten i 7kap. 9 § första stycket p. 5 försäkringsrörelselagen bli utvidgad så alt ävendessa obligationer anges bland dem som tillåts för placering av medelmotsvarande försäkringstekniska skulder. till vars yttrande PK-bankenansluter sig och avstyrker förslaget. Stora krav måste enligt mening ställas påden som utbjuder sådana obligationer som AP-fonden skall kunna förvärva. Enmedverkan i utbjudande av obligationer kräver ett betydligt mer långsiktigtengagemang i det emitlerande företagets affärer än en medverkan i utbjudandeav aktier. /bolag som medverkar måste dels ha kompetens alt rättbedöma emittentens kreditvärdighet, långsiktiga vinstutveckling, säkerheternasvärde etc, dels ha finansiella resurser att i förekommande fall garanteraobligationslånet. Den som medverkar måste ha erforderlig kompelens ochresurser såväl vid emissionen som framöver.