prop · G703100 · 1983-12-31 00:00:00 — Lag om ändring i lagen (1977:485) om tillfälligtöverlämnande av förvaltningsuppgift inom verksamhetsområde Härigenomföreskrivs att lagen (1977; 485) om tillfälligt överlämnande av förvaltningsuppgiftinom verksamhetsområde, som enligt lag(1981:443) gäller till utgången av , skall äga fortsatt giltighet till utgången av . Denna lag träder i kraft . Prop.1983/84:100 Bilaga 10 495 Lag om ändring i lagen (1978:478) om avgift förinnehav av televisionsmottagare Härigenom föreskrivs alt I S lagen (1978:478) omavgift för innehav av televisionsmoltagare skall ha nedan angivna lydelse. Den som innehar mottagare som är avsedd förmottagning av bildsändning med eller ulanljud (televisionsmoltagare)skall erlägga allmän mottagaravgift med per kalenderkvartal. Ärmollagaren avsedd för färgmollagning av bild-sändning med eller utan ljud skallinnehavaren dessutom eriägga lill-läggsavgift med perka-lenderkvarlal. Den som innehar moUagare som är avsedd förmottagning av bildsändning med eller ulan ljud (televisionsmoltagare) skallerlägga allmän mottagaravgift med per kalenderkvarlal. Ärmottagaren avsedd för färgmottagning av bildsändning med eller ulan ljud skallinnehavaren dessutom erlägga lill-läggsavgift med per kalenderkvarlal. Skall avgift förstagången erläggas under löpande avgiftsperiod, skall avgifien sällas ned lill delbelopp som svarar mot anlalel kvarvarande dagar av perioden. Avgift eriäggs lill myndighet som regeringenbestämmer. Denna lag träder i krafi . Senaste Ivdelse 1983:270. Prop.1983/84:100 Bilaga 10 Bilaga 10.6 Förslag till reviderade timplaner förlinjerna E, H, S, N och T a t/1 r\ ( O ri n rT o rt r\ r*-i .r rl r.s © 1 1 1 1 1 Tt ri ri r 1 sC r r<-i fi Irp [o 1 1 1 1 1 m r\ r\ \o * r r*-i 1 1 1 -i- n ri n H Z t/) r*-i r*-, r r*-i r<) © r*-i m O *n v, r\ Tf < r1 Tt r*-, ri O vO ri r- ri v, r\ m m m fi 3 3 3 3 3 3/4 3/4 3/4 3/4 3/4 0/4' 4 4/0> iri 1/-» ri r r-\ r\ r\ ri r\ B-sprak/C-spr;ik E ti) 1 Prop.1983/84:100 Bilaga 10 497 (U ri - cy C3 L. ._ C OJ !« > t/5 t'; rt lo3 »X2 5 X EOL« a > g ,3: o .i c Ci « E >c.f' "v Hr.irn rto > X .: S > o ? i; g. ..a ' E .5 Tf u-i o i; = Z :r ? Z I I 4- -I- o ri o' o + .gi5 2 o o u > TD T3 -O C " .- . c -TI ! WO 1.; .1 .rfT i ..ni. o o g g r I + iS -tj; Z -I- -g -S -g J -v, X o 00 Z 5 0-öb-§ 5ri£-E5 :0 'M :S 5 .!£ 'u :fe t -i'"S I 3 2. u-iS u. t:XDi2 u. :-j; xxtu.ia3 32 1983/84. Prop.1983/84:100 Bilaga 10 v e .2 "o. r4 (N (N fvj n o rJ r4 r4 o ' 1 1 1 1, v\ m rA rA vi m m m o 1 ' ' ' i v\ rn rA rA v f, fi n m m rJ o >n >r m m ri o O :£ m rn m m o Vi m r4 o sC r*s rj C/5 X > C/3 'c Öp a> Prop.1983/84:100 Bilaga 10 499 OJ 1- c/3 r ele rtvå n vil 0 u ." e;5' .i c/1 U C/I J: :cO r/1 :0 i:!i rj a so tivä njen '!/? o CO D. -o "y c/] c*- 0/6,5 f' rt r*1 . Z I I -I- -I- ..c r* r iri 1/-1 g I I I O rJ------ ' ° Z OOO II ++ v-iir m ri o' o" : ir 1/-1 rj rj rs) C ö - d rJ + -I- I X Z III -(-ooo ''-1 t/1 u t/1 = c«15coÉ' -S c/)CQXQSc/52a. :h"Co 1983/84:100 Bilaga 10 rs» r*-, m r*-, m tn 'fi I o 3 :«: o t/: t/1 tu a> > > u c/3 l/l C r*-, m Tt tn < E lo CO CO-2 .| 1/1 t/1 t/1 ,/, co 1---------------- l_ CO a; LU OJ UJ 03 U H :£ .u .u ._ ' ;: ;: oo 0/ tu tu.-i c « s 2,-? Prop.1983/84:100 Bilaga 10 C u c E iS r fi rA m r* r O O C/3 6 6 6 6 4,5 4,5 5 5 s n yri O »n *n rg sO ri sC rl ri - rsl Samhällskunskap HS Samhällskunskap NT Socialkunskap Bild/Musik Konst- och musikhistoria Teknologi 3 C/3 Prop.1983/84:100 Bilaga 10 502 C<0 CJ D. CL ** 1-_flj U >CJ .- c « i/i -O ' C :/! = j«:0 oCO t/] .-O 1. ... ''l 3 CO -O £ "1~ p« .te; -"= SlS 2 p>-°' >, 1 COr, .14 p ES2 = 2 "u t=é S Z -H >"" l: 1 L- i_1- 00 > > > Sp-j:y E P u-i ri ; H 5 E -3 7 ri -H 'S -B = . r- t/1 3 ho CO - s: C :C0 t/1 t/1 t/1 "O Xl :0 t/1 U "u *-00-n t/1 _a £ :_C0 t/1 :C0 _ O -o § v: i* 1983/84:100 Bilaga 10 503 Sammanfattning av överväganden och förslag ikonservatorsutredningens betänkande (Ds U 1981:22) Konservatorn i centrum Samhällets behov av konservatorer Med utgångspunkt i deutredningar och kartläggningar som gjorts av ,nksantikvarieämbetet, kungl. samt gör utredningen enanalys av samhällets behov av konservatorer. Behoven beräknas för två nivåer:en lägre nivä som motsvarar det nyrekryteringsbehov av konservatorer som finnsför att bibehålla konservatorskårens nuvarande storlek och en högre nivåmotsvarande det antal konservatorer som behövs för att möjliggöra de vård- ochkonserveringsinsatser som föranleds av föremålsbeståndens vårdbehov.Samhällets behov av konservatorer menar utredningen ligger mellan dessa bådanivåer. Var man inom dessa gränser vill sätta behovet är en fråga om denambitionsnivå man vill välja. I kapitlet görs försökatt kvantifiera behoven för de två nivåerna. Samhällets stadigvarande behovberäknas sålunda uppgå till mellan 250 och 375-400 heltidsverksammakonservatorer. Nyrekryteringsbehovet för attbibehålla konservatorskårens nuvarande storlek uppgår totalt till ca 125konservatorer. Det akuta behovet av nytillskott därutöver för att möjliggöra enutbyggnad av föremålsvärden motsvarar 125-150 heltidsverksamma konservatorer. behövs således ett ärligt tillskott av 12-28 heltidsverksammakonservatorer beroende pä vilken ambitionsnivå man väljer. Därefter behövs ettårligt tillskott pä 6-11 konservatorer. Genom att det kommer att dröja ettantal år innan en reguljär konservatorsutbildning kan starta och ytterligareett antal år innan några konservatorer kommer ut frän utbildningen räknarutredningen med att de behov som redovisats för den närmaste tioårsperiodenkommer att gälla oförändrade åtminstone framåt. Samhällets behov avkonservatorer återspeglas i utredningens förslag främst i förslaget tilldimensionering av konservatorsutbildningen. Faktorer som påverkar samhälletsframtida behov av konservatorer är därvid viktiga att ta hänsyn till. Ett antalsådana faktorer diskuteras i ett särskilt avsnitt innan några sammanfattadeslutsatser redovisas sist i kapitlet. Inledningsvis klargör utredningen att ibegreppet konservatorsutbildning inryms såväl yrkesförberedande, grundläggandekonservatorsutbildning som fortbildning, vidareutbildning ochspecialistutbildning för konservatorer. Detta kapitel behandlar dengrundläggande konservatorsutbildning-' Prop.1983/84:100 Bilaga 10 504 Förslag rörande fortbildning, vidareutbildning ochspecialistutbildning avserutredningen att lägga fram i sitt slutbetänkande. Den grundläggandekonservatorsutbildningens främsta mål är att förbereda för enyrkesverksamhet som konservator inom ett visst konserveringsområde.Utbildningen skall lägga grunden för verksamhet för såväl institutionsanställda som privatutövandekonservatorer. De kunskaper som krävs förkonservatorsyrket kan enligt utredningens mening inte rymmas inom ramen för gymnasieskolan. Utbildningenföreslås därtor ligga pä högskolenivå och i princip bygga pä genomgångengymnasieskola. Detta är också regeln i andra länder. Formuleringen avutbildningens mål har sin utgångspunkt i den kommande yrkesverksamheten somkonservator. Målen bör formuleras dels som övergripande mål som gäller oberoende av inriktning,dels specifika mål avseendeen bestämd utbildningsinriktning. Tre olikaalternativ att organisera en utbildning med uppgift att tillgodose landets behov avkonservatorer diskuteras: 1) reguljär högskoleutbildning inom landet 2) inomverksutbildningförlagd till någon eller några störrekonserveringsateljéer 3) köp av utbildningsplatser vid konservatorsutbildningarutomlands. Utredningen föresläratt den grundläggande konservatorsutbildningen organiseras som en reguljär utbildninginom högskoleorganisationen. Ett samarbete mellan utbildningen och ett antal myndigheterutanför högskolan måste dock förutsättas vara både önskvärt och nödvändigt. Dettagäller bl.a. all praktiskutbildning. Utredningen föreslårvidare att utbildningen inrättas i form av en allmän utbildningslinje medmöjlighet till flera inriktningar. Linjen föreslås bli benämnd konservatorslinjen. Åtminstone underutbildningens uppbyggnadsskede börmöjligheterna att köpa utbildningsplatser utomlands finnas kvar. Dettagäller särskilt inriktningar som kräver speciell utrustning, lärare eller andraresurser som saknas i . Utredningensutgångspunkt när det gäller hur mänga och vilka inriktningarkonservatorslinjen bör ha är att dessa i huvudsak bör motsvara de skildakonserveringsområdena. Många frågeställningar, problem och arbetsmetoder börenligt utredningens bedömning vara gemensamma för alla områden.Utredningen föreslår därför att konservaiorslinjen läggs upp som en utbildning medflera inriktningar där delar av utbildningen är gemensam för allainriktningar. En gemensam bas i utbildningen för samtliga konservatorerunderlättar också förhoppningsvis kommunikationen och samarbetet mellan konservatorer inom olikaspecialområden. Prop.1983/84:100 Bilaga 10 505 Tre olika modellerför att i mer utbildningsteknisk mening konstruera inriktningar av enlinje redovisas. Den modell som bäst svarar mot konservatorsutbildningenskrav är modellen med flera grenar. Utredningen föreslår följande sju grenar inom konservatorslinjen: 1) gren för pappers-, foto- ochfilmkonservering 2) grenför målerikonservering 3) grenför skulpturkonservering 4) grenför textilkonservering 5) grenför etnologisk konservering 6) grenför arkeologisk konservering 7) grenför naturhistorisk konservering Utredningenkommenterar därefter de föreslagna grenarna. Den motiverar också varför deninte föreslår någon särskild gren för byggnadsrestaurering. När det gällerutbildning på grundnivå anser utredningen att behovet av konservatorer inom byggnadsvården tillgodoses avi första hand grenarna för måleri- ochskulpturkonservering. Framför allt bör dock enligt utredningens synsätt utbildning i byggnadsvård och byggnadsteknikför konservatorer ligga pävidareutbildningsnivä och vara öppen för såväl konservatorer som arkitekterm.fl. Ett antal faktorersom är avgörande för hur läng konservatorslinjen bör vara anges ochkommenteras. Särskilt viktigt anser utredningen det vara att betrakta dengrundläggande konservatorsutbildningen som en del av en konservators totalautbildning där de övriga delarna utgörs av förutbildning ochvidareutbildning. En viktig utgångspunkt för utredningens resonemang är ocksåatt ingen utbildning - oavsett längd och innehåll - kan producera heltfärdiga yrkesutövare. Den i ett yrke måste alltid betraktas som ensorts utbildning eller inskolning. Utredningen kallar detta för färdighetsträning. En central fråga för att definitivt kunna avgörakonservatorslinjens längd blir därför frågan om färdighetsträningens omfattningoch inplacering i utbildningsgången. Frän nu verksamma konservatorer har restskrav på en förhållandevis läng utbildning för verksamhet som konservator medsjälvständigtansvar. I denna utbildning har då räknats in ett till tvä års färdighetsträningunder tillsyn av en konservator medsjälvständigt ansvar. Detta är ävenförhållandet i många andra länder där konservatorsutbildningen är t. ex. femårig. En sådanfärdighetsträning bör enligt utredningens mening kunna åstadkommas under den inledande delen av yrkesutövningen som konservator. Den bör således inte inrymmasi konservatorslinjen utan följadärefter. Målet för konservatorslinjen bör vara att bibringa de studerandesådana kunskaper att de är väl ägnade att gå in i en yrkesutövning under tillsynav en konservator med självständigt ansvar. Utredningenföreslår att konservatorslinjen blir en treårig utbildning Prop.1983/84:100 Bilaga 10 506 omfattande 120 poäng. Den föreslagna längden bör avsesamtliga grenar inom linjen. Utbildningen på linjen bör följas av färdighetsträningunder den inledande delen av yrkesutövningen. Grundutbildningen bör också följas av fortbildning ochvidareutbildning. Syftet med deninledande fasen av yrkesverksamheten bör således bl. a. vara att gekonservatorn den färdighetsträning som krävs för att utöva konservatorsyrketmed självständigt ansvar. I avsnittet diskuteras utformningen av dennafärdighetsträning. Denna fråga liksom frågan om färdighetsträningens längd ankommeremellertid pä de myndigheter och organisationer som har ansvar för konserveringsverksamhetenatt föreslå lösningar för. Detta gäller även frågan om eventuell auktorisation föryrkesutövning medsjälvständigt ansvar. Enligt utredningensuppfattning bör dock färdighetsträningen vara styrd till sittinnehåll och förlagd till en störrekonserveringsateljé. Inledningsvis gesen redogörelse för innebörden av begreppen allmän och särskild behörighet.Därefter diskuteras de moment som behöver ingå i en konservators totalautbildning samt vilka av dessa moment som bör ingå i konservatorslinjen och vilkasom bör vara delar av förutbildningen. Genom förutbildning skaffar sig densökande till konservatorslinjen de förkunskaper som krävs för att vara behörig attantas till linjen. Förkunskaperna skall enligt utredningens mening i principgä att inhämta genom en gymnasialutbildning. I bilaga 4 till betänkandet lämnar utredningen en översiktlig beskrivning av studievägarna inom dennuvarande gymnasieskolan samt av de utbildningar av relevans förkonservatorsutbildningen som finns vid sk. enskilda skolor medstatsbidrag. Utredningenföreslår att som behörighetskrav till konservatorslinjens samtliga grenar skall gälla dels krav pä allmänbehörighet, dels krav på särskild behörighet avseende kunskaper i kemimotsvarande tre årskurser pä treårig naturvetenskaplig linje i gymnasieskolan.Utöver dessa krav rekommenderar utredningen praktiskt handlag för tillträde till samtliga grenar samt dessutom vissakunskaper och/eller förutbildningar för de skildagrenarna, t.ex.hantverksutbildningar. I informationen om konservatorslinjen bör också framhållas behovet av goda språkkunskaper i konservatorsyrket. Utbildningensuppläggning och innehåll i stort I detta avsnittanges vilka huvudsakliga moment som bör ingå i konservatorslinjen. Avvägningenmellan den teoretiska och den praktiska utbildningens längd diskuteras. Ävenavvägningen mellan hur mycket av utbildningen som skall vara gemensam för grenarna och hurmycket som skall Prop.1983/84:100 Bilaga 10 507 vara mer specialiserad utbildning uppdelad på grenar tasupp. Utredningen ger därefter förslag till gemensamma kurser samt till innehåll i stora dragi de sex terminerna påkonservatorslinjen. Utredningens mer detaljerade förslag framgår av bilaga 5 till betänkandet, förslag tillutbildningsplan för konservatorslinjen. Utredningen föreslår att utbildningendelas upp i poängsatta kurser. Vidareföreslås att de två första terminerna skall bestå av helt gemensamma kurser samt miljöpraktik och att gemensammamoment därutöver kan förekomma som "strimmor" eller kurser som ärgemensamma för två eller flera grenaräven under resterande terminer. Utbildningen de fyra sista terminerna föresläs vara huvudsakligen uppdeladpä grenar och bestå av specialkurser, praktik samt ett självständigt arbete.Praktiken omfattar den fjärdeterminens studier och förläggs till en större institution. Vid dimensionering aven högskoleutbildning bör man utgå från dels samhällets behov av utbildade, delsindividernas behov av och önskemål om utbildning. Samhällets behov av konservatorer harbehandlats i kapitel 6. Utredningen ger i detta avsnitt några synpunkter päindividernas behov ochönskemål. Den tar även upp några andra faktorer som man bör ta hänsyn till viddimensionering av konservatorslinjen. Utredningen föreslåratt konservatorslinjen när den är fullt utbyggd dimensioneras för en årlig antagningav 20 studerande under en överskådligframtid. I utredningens direktiv sägs attförslag om dimensioneringen bör vara så utformat att det möjliggör en successivuppbyggnad. Utredningen föreslåratt åtta studerande antas, 16 och det tredjeåret samt därefter 20 studerande. Vid vaije antagningstillfälle bör antagning göras till högst tre-fyra utbildningsgrenar. Man bör vara öppen för att vid behov föreslåändringar av konservatorslinjens dimensionering. Utredningen anseratt det med hänsyn till bl.a.konservatorslinjens dimensioneringoch kostnaderna för utbildningen inte är lämpligt atl splittra utbildningen på flera orter. Tänkbaralokaliseringsalternativ är , och /. Ett antalfaktorer som bör vara styrande vidval av lokaliseringsort anges. Utredningen redovisar även förutsättningarnaför de tänkbara alternativen vad gäller tillgång till högskoleenheter, andra utbildningsanstalter, museer, arkiv m.m. av betydelse för konservatorsutbildningen. Enligt utredningensuppfattning är alla tre alternativen tänkbara. En lokalisering tillLund/skulle kräva samverkan med konservatorsskolan i har dock de klart bästa förutsättningarna vad avser resurser för utbildningen.Även kostnadsmässigt blir Prop.1983/84:100 Bilaga 10 508 det billigaste lokaliseringsalternativet. Utredningenföreslär därför att konservatorslinjen lokaliseras till . Detta fårdock inte utesluta att praktikplatser bereds även påandra häll i landet. Konservatorslinjenär en i hög grad tvärvetenskaplig utbildning som inte kan sägas höra naturligthemma i någon utbildningssektor. Valet beträffande sektorstillhörighet står främstmellan teknisk sektor och kultur- och informationssektor. Även omkonserveringsverksamheten till helt övervägande del bedrivs vid institutionervilkas övergripande verksamhet ligger inom samhällets kultursektor anser utredningen dock atttyngdpunkten i såväl konservatornsuppgifter som konservatorslinjens innehåll ligger i de naturvetenskapliga ochtekniska delarna. Utredningen föreslår att konservatorslinjen förs tillsektorn för utbildning för tekniska yrken. Konservatorslinjenstvärvetenskapliga karaktär är vidare en av utgångspunkterna förutredningens förslag till linjens högskoleanknytning. Utredningen föreslår attlinjen knyts till i . För detta förslag är ocksåkonservatorsutbildningens humanistiska delar och behov av kontakter medandra humanistiska utbildningar av betydelse. Som en organisatorisk basoch hemvist för utbildningen tror utredningen att en behövs. För dekonserveringstekniska ämnena i konservatorslinjen bör enligt utredningensuppfattning konservatorer i stor utsträckning kunna anlitas som lärare. I övriga ämnen fär manförmodligen tillgodose behovet av lärare iförsta hand genom att köpa lärarkrafter från andra högskoleinstitutioner. När det gäller antalet lärartjänsteranser utredningen att modellen vid konservatorsskolan i medett fåtal fasta tjänster och ett stort antaltimlärare bör vara tillämplig också i . Utredningen gör bedömningen atttre-fyra tjänster som universitetslektor och/eller speciallärare samtdärutöver några assistenttjänster kan vara ett lämpligt antal. För praktikterminen behövs dessutom handledare. mån behovet av lärarkrafter intekan täckas inom måste man vara öppen för möjligheterna att sökalärare utanför landet. När det gällerläromedel anser utredningen det vara viktigt att ta tillvara erfarenheter frånkonservatorsutbildning i andra länder inom och utom . Den anser det ocksåvara angeläget att det inom konservatorslinjen kommer att finnas resurser förutarbetande av i första hand kurskompendier. Prop.1983/84:100 Bilaga 10 509 Målet på lång sikt bör enligt utredningens uppfattningvara att bygga upp en institution med lokaler och utrustning i såfullständig omfattning att utbildning kan bedrivas inom institutionen på samtligaföreslagna utbildningsgrenar. Uppbyggnaden måste dock ske successivt under enfierärspe-riod. I avsnittet försöker utredningen ange och beräkna lokalbehoven förkonservatorsutbildning. Lokalbehoven när utbildningen är fullt utbyggd uppgårenligt utredningens bedömningar till totalt ca 1 000 m'. Under utbildningens uppbyggnadsskedeblir man tvungen att repliera på utrustning och lokaler vid andra institutionerinom och utom högskolan. Man måste även överväga möjligheten att köpa utbildningsplatser utomlands förvissa grenar. I kapitlet beskrivsförst en konservatorsassistents arbetsuppgifter. Utredningen menar att defrämsta uppgifterna för en konservatorsassistent bör vara att kontinuerligt se tilloch vårda föremål. Under överinseende av en konservator kan konservatorsassistenten också göra rutinmässiga konserveringsåtgärder. Utredningen gör därefter ett försök att uppskatta behovetav konservatorsassistenter. Ett årligt behov av 5-10 konservatorsassistenler anserutredningen vara en rimliguppskattning. Utbildningen tillkonservatorsassistent bör knyta an till konservatorsutbildningen. Utredningen diskuterar tvä alternativ när det gäller attåstadkomma en sådan utbildning:antingen en utbildning på gymnasial nivå som kunde utgöra en lämplig förutbildning till konservatorslinjen eller en utbildning på högskolenivå som pä lämpligtsätt samordnas med konservatorslinjen.Enligt utredningens mening ställer konservatorsassistentens arbetsuppgiftersädana krav på kunskaper att utredningen stannar för det andra alternativet. Utredningen föreslåratt konservatorsassistentutbildningen fär en omfattning av tre terminer, 60 poäng,och att den inrättas i form av en allmän utbildningslinje benämndkonservatorsassistentlinjen. De två första terminerna av linjen föreslås bligemensamma med de två första terminerna av konservatorslinjen. Under den tredjeterminen av konservatorsassistentlinjen skall den studerande kunna välja mellan eninriktning mot arkiv och bibliotek och en inriktning mot museer ochkulturminnesvård. Den tredje terminen består av specialkurser och en praktikperiod.Konservatorsassistentlinjen blir genom den föreslagna utformningen en i stort settpåbygg-bar första etapp av konservatorslinjen. Behörighetskraven för tillträde till konservatorsassistentlinjenföreslås vara desamma som till konservatorslinjen. Förslag till utbildningsplan förkonservatorsassistentlinjen redovisas i bilaga 6 till betänkandet. Prop.1983/84:100 Bilaga 10 510 En första antagningtill konservatorsassistentlinjen av fyra studerande föreslårutredningen skall göras i samband med den andra antagningen till konservatorslinjen.Därefter bör ett årligt intag av 5-10 studerande göras. Övriga utbildningar inom konserveringsområdet I kapitlets förstaavsnitt behandlas kompletteringsutbildning för verksamma konservatorer. Utredningenanser det vara önskvärt att en sådanutbildning kommer igång . Kompletteringsutbildningenskulle också kunna fungera som en vidareutbildning för blivande lärarepä konservatorslinjen. Utredningen föreslär att det första åretav konservatorslinjen i princip bör kunnafungera som kompletteringsutbildning för de konservatorer som önskar sådan utbildning. Åtminstone fram till dessatt konservatorslinjen kommit igångbör kurser i konserveringskunskap av det slag sorn sedan är 1980 anordnas viduniversitetet i för många konservatorer kunna utgöra envärdefull kompletteringsutbildning. Utredningenuppmärksammar vidare behovet av utbildning till zoologisk preparator. Zoologiska preparatorer är enligtutredningens synsätt en yrkeskategori som inte har några museologiskauppgifter utan i huvudsak ägnar sig åt att stoppa upp och preparerafåglar, däggdjur och jakttroféer på uppdragav privatpersoner. Utbildning tillzoologisk preparator föreslår utredningenanordnas i form av gymnasial lärlingsutbildning. Avslutningsvis berörutredningen det behov som finns av orienteringskurser och andra kortare kurseri konserveringskunskap och angränsande områden och som riktar sig till andra yrkeskategorier änkonservatorer. Utredningen föreslår att sädana kurser anordnas i form avenstaka kurser vid högskoleenheter runt oni i landet allt efter behov ochintresse samt i mån av resurser. Det är dock utredningens mening att denhögskoleenhet till vilken konservatorslinjen knyts bör ha ett visstövergripande planeringsansvar även för denna typ av utbildning. Utredningen föreslåratt den första antagningen till konservatorslinjen görs . m. /84 bör resurser beräknas för utbildningen. Utbildningen är helt uppbyggd år1987/88 och omfattar dä 50 årsstudieplatser.Den första antagningen bör göras tillgrenen för målerikonservering ochgrenen för textilkonservering. Det första intaget till konservatorsassistentlinjenbör göras . /85 bör även kompletteringsutbildning för redan verksamma konservatorer kunna komma igång.