prop · G703172 · 1983-12-31 00:00:00 — Engrundläggande princip för Allmänna Pensionsfondens utlåning är att den i alltväsentligt skall kanaliseras via redan befintliga insfitul. Förändringarna päkreditmarknaden har inle varit av den arten atl denna grundläggande principbör frångås. Om utvecklingen pä obligationsmarknaden filLfälliglvis blir sådanatt fonderna inte kan placera sina medel där finns alltid möjligheten förfonderna att placera medlen i bankerna för vidare förmedling till näringslivet.Fonderna kan inle förväntas på ett mera effektivt säll förmedla krediter tillnäringslivet än vad bankerna redan gör i dagslägel. Del har heller inle varitmeningen med fondernas placeringar. avvisar därförförslaget att AP-fonden skall få möjligheter att ge direkllän till företag. Beträffandefondstyrelsernas förslag atl fonden skall få rätt all ge direktlån också tillprivata svenska aktiebolag och ekonomiska föreningar vill organisafionen anföraföljande. Det är i och för sig önskvärt att AP-fonden fär möjligheter till ökadmarknadsanpassning i sin lånegivning i enlighet med förslaget. En mer marknadsanpassadavkastning ligger i AP-fondsy-stemets och därmed pensionslagarnas intresse. Samtidigtanser /SR det angeläget atl sädana direktlän fär en begränsad omfattning såatt en omfattande kreditprövningsadminislralion vid AP-fonden kan undvikas. Direkfiänegivningenbör vidare begränsas sä att den inte går ut över mellanhandsinstitutensverksamhet. Vadgäller övriga förslag som framförs i skrivelsen har /SR inte något allerinra. Kassastyrelsenanser också atl den kritik som riktas mot obligationslåneformen delvis ärberättigad. Det är riktigt att det funnits slelheter och brist på konkurrensmellan bankerna när det gäller villkoren vid emissioner. Styrelsen vill docksamtidigt erinra om atl det är först som bankerna har haftfrihet att sätta räntorna pä opriorilerade obligationer som det här är frågaom. Vidare har del tekniken för emissionerna ändrats i väsentligaavseenden med större inslag av konkurrens mellan bankerna. 1983/84:172 32 lånär ett exempel pä detta. Därtill kommer en lång rad nya varianter pä emissionerav kapilalmarknadsreverser och certifikai som skett . Ävenemissionen av riksobligationer kommer atl påskynda utvecklingen mot en välfungerande obligationsmarknad. Det finns därför ingen anledning att ta dentidigare stelheten på obligationsmarknaden fill intäkt för en väsentlig ändringi AP-fondens roll på kapitalmarknaden. Genom att AP-fonden själv tecknar denövervägande delen av alla oprioriterade obligationer som emitteras så finnsbetydande utrymme för initiativ från AP-fonden att själv påverkaemissionstekniken. Obligationer,certifikai och kapitalmarknadsreverser har den egenskapen gemensam att deutgör marknadspapper. De utbjuds offentligt av kända låntagare till kändavillkor. Direktlänen av den typ, som fondstyrelserna avser, lämnas i motsats tilldetta i princip utanför marknaden, i en sektor av ofullständig information omräntesatser, risknivå och andra relevanta villkor. Kassastyrelsen vill därförsom sin principiella ståndpunkt framhålla alt den samlade kreditmarknadenseffektivitet bäst främjas av ett utnyttjande sä längt möjligt avmarknadsinstrument i långivningen. Kassastyrelsen har i konsekvens härmedinget att invända mot att AP-fondens placeringsreglemente utvidgas så attfonden kan placera även i obligationer för vilka fondkommisionärer står somförmedlare. Ifondstyrelsernas skrivelser anges de höga marginalerna i mellanhandsinstitutenoch de höga kostnaderna för obligalionsutgivning som argument för en ökad volymdirektlån. Konkurrensen i kapitalmarknaden skärps nu påtagligt. En läng väl fungerartdeobligationsmarknad är på väg att utvecklas. När konkurrensen pressat nermarginalerna på kapitalmarknaden kommer för försäkringsbolagen obligationsköp atlframstå som ett mer konkurrenskraftigt alternativ till direklutlåning. I dettaläge vore det ett steg tillbaka om denna utveckling avbröts genom att denstörsta obliga-lionsköparen på marknaden övergick till direktlångivning. Genom AP-fondensminskade relativa betydelse skapas också bättre förutsättningar att utveckla enfungerande kapitalmarknad än när AP-fonden ensam dominerade. att ytteriigare öka konkurrensen på marknaden vore att alla mellanhandsinslitutlånade mot enbart obligationer och andra marknadspapper i stället för attrekvirera pengar direkt hos AP-fonden. Atlsjälv ge ut marknadspapper är något som i princip endast de största låntagarnakan göra. För de mänga mindre och medelstora låntagarnas del krävs däremotnågon mellanhand, av det slag som stadshypoteksinstitu-tionen representerarinom sin sektor. Mellanhanden tar upp län via obligationer och andra marknadsinslrumentoch lånar i sin tur ut till de slutliga låntagarna på kända och jämförbaravillkor. Antalet sådana mellanhandsinstitut har ökat kraftigt och konkurrensendem emellan hårdnar i takt med att olika administrativa regleringar minskar.Något problem att slussa de stora placerarnas medel vidare inom ramen för enorganiserad marknad kan därför inle heller sägas föreligga i fråga om de mindrelåntagarna. 1983/84:172 33 Kassastyrelsenvill med det anförda inte förneka att även stora företag kan ha behov av"skräddarsydda" projektlån inom industrisektorn av ett slag som inlepassar så väl för marknadsinslrument. Det vill emellertid synas som om detta ärden uppgift för vilken Investeringsbank speciellt inrättats. Motbakgrund av atl nämnda institution enligt egna uppgifter har svårt atl finnaefterfrågan pä sina tjänster, förefaller knappast behovet av ytterligarelängivare inom denna nisch så stort att det motiverar en sådan principielländring av AP-fondens inriktning som direktlänen skulle innebära. Visserligenkan AP-fonden enligt sitt reglemente lämna direktlån till statligaoch kommunala företag, men dä endast med statens eller kommunens borgen, dvs. ifall där ingen som helst kreditbedömning behöver göras. Det handlar alltså iprincip snarare om en indirekt utlåning till den offentliga sektorn än omverkliga företagslån. AP-fondenhar byggts upp på principen alt pengarna skall placeras i obligationer ellersom utlåning via mellanhandsinstitul. Öppnades möjlighet för AP-fonden tilldirektutlåning torde pä sikt mellanhandsinslitutens ställning pä marknadenväsentligt reduceras. erbjuder således i dagfinansieringslösningar för stora projekt inom hotell- och affärsfas-lighetsseklorn.Denna utlåning finansieras genom upplåning pä marknadsmässiga villkor. Genomden föreslagna ändringen skulle AP-fonden komma att direkt konkurrera med stadshypoteksinslitutioneninom denna sektor. Detsamma skulle bli fallet för övriga mellanhandsinstitutinom deras respektive områden I.ex. Skeppshypotek, Investeringsbanken etc. AP-fondenär en mycket speciell institution pä kapitalmarknaden. Dess avkastning påverkarinte pensionsförmånerna och i praktiken inte heller avgiftsnivån i systemet. Enskicklig kapitalförvaltning gör inte alt den kan dra till sig större resurseroch en mindre skicklig förvaltning leder inte till någon kapitalflykt frånfonden. En sådan institution kan aldrig sägas konkurrera pä lika villkor medandra som på ett eller annan sätt ändå ytterst är underkastade en externkontroll av effektiviteten i sin verksamhet. Det går inle att bortse från altden föreslagna ändringen kan öka risken för påtryckningar pä AP-fonden alt ivissa fall tillämpa en lägre ränta än som är marknadsmässigl betingad.Fondstyrelsernas argument alt rätten till di-rektlängivning krävs för atlfonden skall kunna konkurrera med andra placerare på lika villkor har därförenligt kassastyrelsens mening inle den tyngd som del skulle kunna ha för eninstitution av principiellt annan karaktär. Inte heller på denna grund anserdärför kassastyrelsen atl det finns tillräckliga skäl atl nu frångå denbedömning som gjorts ända sedan AP-fondens tillkomst, dvs. atl fondenslångivning - bortsett frän en viss begränsad återiänerält - bör kanaliseras viamarknadsinslrument och atl fonden inle skall bygga upp någon egen organisationför kreditbedömning och kredilbevakning. SkulleAP-fonden fä möjlighet till direktutlåning finner kassastyrelsen det angeläget atlplaceringsreglementel innehåller sädana regler all man 1983/84:172 34 garanterarså långt möjligt lika konkurrensvillkor mellan AP-fondens di-rektutlåning ochmellanhandsinstitutens kreditgivning. Ett krav bör således vara att AP-fondenoffentliggör de villkor både vad avser säkerheter, riskbedömning ochräntesatser - till vilka den lånar ut. Sammanfattningsvisavstyrker alltså kassastyrelsen den föreslagna ändringen i AP-fondensreglemente som skulle öppna möjlighet för fonden att lämna direktlän tillförelag mot säkerhet i fast eller lös egendom. Fondstyrelsernaunderstryker i sin skrivelse att förvaltningen alltjämt skall bygga på endecentraliserad kreditgivning och utan behov av centrala resurser föromfattande kreditprövning saml att det strikta säkerhetskravet på placeringarlikaledes skall bestå. Bankenkonstaterar sålunda atl man frän AP-fondens sida förutser en fortsattfinansiering med fondernas medel av den kreditgivning som bedrivs av de s.k.mellanhandsinstituten. Dessa skiljer sig emellertid från varandra. Banken ärdel mellanhandsinstitut som har det största risktagandet i sin kreditgivning.Ett uttryck för detta extraordinära risktagande är naturligtvis därmedoundvikligen förenade kundförluster. Dessa är också för bankens vidkommandebetydligt större än för affärsbankerna och andra mellanhandsinstitul. För I.ex.utvecklingsprojekt, vars finansiering är en av bankens centralanäringspolitiska uppgifter, kan förlustriskerna beräknas till avutbetalda belopp. För atlkunna vidmakthålla denna av statsmakterna angivna kreditgivning är en stor kredilvolymmed myckel begränsat risktagande nödvändig. ovannämnda skrivelse framförda begäran om ökad direkt kreditgivning från AP-fondenssida skulle enligt bankens uppfattning innebära elt potentiellt bortfall av denkreditvolym, som motsvaras av det slag av krediter som fortsättningsvis direktskulle kunna lämnas från AP-fonden. För alt ytterligare belysa detta har inombanken gjorts en sammanställning per mitten av november i är av volymen avkrediter pä milj. och däröver. Totalt talar vi här om ca ,9miljarder, dvs. av bankens totala kreditvolym. Siffran kan dockreduceras om man undantar vissa län som, trots storieken, knappast skulle kommaalt kunna beviljas av AP-fonderna. Efter en sådan redukfion kan konstateras atlca miljarder eller något av bankens kreditvolym utgörs avkrediter till låntagare, där man med rimligt beaktande av AP-fondens högtställda säkerhetskrav skulle kunna förutsätta att en direkt kreditgivningskulle kunna komma till stånd. Skulledenna betydande volym av bankens kreditgivning med begränsat risktagandebortfalla eller starkt reduceras skulle det innebära ett sådant kraftigtbortfall av bankens räntenetto att förutsättningarna för bankens verksamhetradikalt skulle rubbas. 1983/84:172 35 Fördenna verksamhet har bankens styrelse fastlagt som riktlinje, alt bankens realkapitalskall behällas intakt och att ett belopp, motsvarande en utdelning av pådet egna kapitalet, reserveras för de förluster som är oundvikliga vidfinansieringen av utvecklingsprojekt och andra högriskprojekt. En betydande minskning avvolymen lågriskkrediter, som AP-fondens förslag innebär för bankensvidkommande, medför antingen atl banken ej kan viktmaklhålla sitt realkapitaloch/eller alt den tvingas avsevärt minska de högriskengagemang som är bankensnäringspolitiska raison d'étre. Mankan naturligtvis tänka sig att ett bortfall av den stora volymen lägriskkrediterkompenseras genom ökade räntemarginaler på högriskkrediterna. Del i sin turförutsätter emellertid antingen en beredskap hos företagen atl låna till högreräntor (vilket marknaden icke accepterar) och/ eller lägre räntor för bankensupplåning. Del sistnämnda alternativet bör dock ses mot bakgrund av att bankensupplåning numera sker endast hos AP-fonden (i princip till samma räntor som AP-fondenlar av andra) samt atl AP-fondens anpassning av sina ullåningsränlor tillräntan för oprioriterade statslån under senare lid även inneburit en starkminskning av bankens räntemarginaler. Härnamnes alltså två samverkande faktorer dels att AP-fonden genom direktkreditgivningkan komma att överta en stor del av den kreditvolym som av banken bedöms somrelativt säker och vars räntenetto bär upp den mer riskbelonade delen avverksamheten, dels ock att räntemarginalen för den kvarvarande delen av kreditgivningenväsentligt kommer atl krympa. Enlänkbar lösning av dessa problem vore alt banken kom alt bli ett kredilutredandeoch kredilhandläggande organ för eller inom AP-fonden. Del skulle dockförutsätta atl AP-fonden ytterst påtog sig ansvaret för bankens verksamhetenligt ägarnas intentioner. Ettannat alternativ vore all banken åter aktiverade sig om låntagare på deinternationella kapitalmarknaderna såsom skedde under 1970-lalel. Dessautländska lån har emellertid, främst pä grund av devalveringarna, åsamkatbanken förluster, som är ackumulerade till ca mkr. Mot bakgrund avdessa erfarenheter kommer banken icke atl låna utomlands utan kurssäkring. Ettsäll alt lösa kurssäkringsfrägan vore att banken för de sålunda frän ullandelupplånade medlen betalade en ränta som vid uppläningstillfället kan ansesmotsvara vad en skälig uppläningskostnad i AP-fonden borde vara. Skillnadenmellan denna räntekostnad och den för varje upplåning fastställda skulleavsättas till en kursregleringsfond. Medel ur denna fond skulle sedan användasför täckande av erforderliga reserveringar för valu-lakursförluster i boksluteneller räntekostnader som kom atl överstiga den för respektive upplåningfastställda referensräntan. Staten skulle sedan utfärda garanti för eventuellaunderskott i denna fond. Eventuella över-eller underskott skulle efter viss lidavräknas och regleras. 1983/84:172 36 Sammanfattningsvisvill styrelsen framhålla all AP-fondens förslag inle i första hand prövasutifrån de effekter det har pä Investeringsbank. Förslaget bör prövaspä sina egna enligt styrelsens uppfattning goda meriter. Sedandelta väl är klarlagt är det likväl uppenbart att AP-fondens förslag pä siktdrastiskt ändrar förutsättningarna för bankens verksamhet. Visserligen ärsamarbetet mellan AP-fonden och banken gott, men ingen institution kan ilängden bygga sin existens pä en välvillig attityd frän en annan institution.Därför ser styrelsen i praktiken bara två möjligheter alt vidmakthållaverksamheten hos Investeringsbanken: atl anfingen inslituliona-liserasamarbetet mellan AP-fonden och Invesleringsbanken eller att Investeringsbankenmed stöd av statliga kurssäkringsgarantier sköter sin upplåning utomlands. 4 Rätt att förvärva fastighet för bedrivande av fondstyrelsernas verksamhet Förslagettillstyrks eller lämnas utan erinran av bankinspektionen, fullmäktige iriksbanken, , , , ,. , allmänna hypoteksbank,föreningsbankers förbund, SHIO-Familjeföretagen, , /SR, stadshypotekskassa, LO samt fondkommisionsbola-gen. 5 Ändrade regler för återiån och refinansieringslån Bankinspektionen,fullmäktige i riksgäldskonloret. , /SR, LO och fondkommisions-bolagen lämnar utan närmarekommentar förslaget utan erinran. Företagareförbundettillstyrker förslaget förutom vad gäller räntan för refinansieringslån dä deltaenligt förbundet skulle medföra försämringar för företagen. Ålerlånesystemelhar diskuterats i många sammanhang. föreslog atl återiänenskulle avskaffas. Metoden för alt fastställa äterlåneräntan har ändrats fleragånger. Enligt fullmäktiges mening bör AP-fonden, på sätt som framhålls iskrivelsen, själv fä bestämma denna räntesals. Fonden bör ocksä själv kunnaforma villkoren så att 1983/84:172 37 återiänenfår en medel- eller långfrisfig karaktär och ej utvecklas till renapenningmarknadslån. Bankofullmäklige förutsätter givelvis alt villkoren för äteriåninte görs så inattraktiva att det inte längre blir intressant för företagen atlutnyttja länen. De förslag till ändringer som gäller ålerlån vill fullmäktigehelt tillstyrka. OmAP-fondens kreditkapacilet skall utnyttjas på bästa möjliga sätt är detnödvändigt atl begränsa refinansieringslånen, eftersom dessa reducerar AP-fondenslångfristiga kapital. Styrelsen tillstyrker därför att villkoren för refinansieringslånanpassas så atl länen blir mer likvärdiga med investeringskrediler somförmedlas av kapitalmarknadsinslitutel. Härigenom torde en ökadkonkurrensneutralitet kunna uppnås på denna del av kapitalmarknaden. 5.3 till vars yttrande ansluter sig Bankföreningentillstyrker AP-fondens förslag att rätten att bevilja äteriån begränsas fillaffärsbanker, sparbanker och föreningsbanker. Återlånerättför staten och kommuner Refinansieringslånavseende äteriån till kommuner och landstingskommuner har redan tidigarebegränsats till totalt per kalenderår. anseratl denna begränsning har försvårat äterlänehanleringen på grund avurvalsproblem inom beloppsramen och därför bör avskaffas. Om så inte bedömsmöjligt eller lämpligt, vill bankföreningen inte motsätta sig AP-fondensförslag atl helt avskaffa aterlånerätten för staten och kommuner. AP-fondenföreslår att räntan på refinansieringslån skall "fastställas av fondstyrelsen"(enligt förslaget till lydelse i reglementet, 15 §). I skrivelsen anges atlräntan "skall följa den prissättning och de villkor fondstyrelserna tillämparför långivning till exempelvis Industrikredit". Företagensinbetalade ATP-avgifter motsvarar medel som - om inte ATP-systemet hade införts- till stor del skulle ha fonderats inom företagen och därmed kunnat användasi verksamheten på samma sätt som egna medel. Detta var huvudanledningen tillatt återlånesystemel infördes så atl företagen fick rätt att låna tillbaka vissdel av de inbetalade ATP-avgif-lerna. Mot denna bakgrund anser bankföreningendet viktigt att villkoren för ålerlån inte görs så inattraktiva, I.ex. genom ränlesättningenpå bankernas refinansieringslån i AP-fonden, att del är intressantför företagen alt utnyttja lånen. 1983/84:172 38 Återiänenhar varit en för förelagen mycket vikug och väl fungerande finansieringskälla.Under de senaste åren har dock flera åtgärder vidtagits som försämrat återiånesystemetför företagen. Räntan på refinansieringslånen knöts tillstatsobligationsräntan, vilket medfört en betydligt högre räntenivå för återiänenän enligt tidigare regler. Vidare har - dälikviditetskrav för bankerna alltjämt tillämpades beslutat att även refinansieringslånskulle omfattas av likviditetskrav. Dessutom inräknas återiänen i den bankutläningsom begränsar genom rekommendationer eller utläningsreglering. AP-fondensförslag skulle innebära en ytterligare försämring för förelagen av återiånesystemet.Bankföreningen avstyrker därför förslaget. Bankföreningenvill påpeka att den senaste lidens emission av oprioriterade slalsobligtioner,"riksobligationerna", och liknande lån framöver, kan skapa oklarhetom innebörden av nuvarande lydelse i 15 §. Lydelsen i 15 § andra stycket bördärför ändras till "räntesatsen för senast i utgivna tioåriga,prioriterade slalsobligalionslån, om ej regeringen fastställt annanräntesats". AP-fondenföreslär att återlänens amorteringar fixeras till en bestämd andel . Bankföreningenanser alt förslaget skulle medföra en ytterligare försämring för låntagarna.Frihet att säga upp återiänen bör därför även fortsättningsvis föreligga.Åtminstone bör detta gälla vid räntejusteringstillfällena. Bankföreningenavstyrker därför AP-fondens förslag beträffande amorteringar och förordar attlydelsen i 16 § bibehålles oförändrad. OmAP-fondens kreditkapacitet skall utnyttjas på bästa möjliga säll är det, enligtstyrelsens mening, nödvändigt all begränsa refinansieringslånen, eftersomdessa reducerar AP-fondens långfristiga kapital. Enligt fondstyrelserna kan återiänenbetraktas som en finansieringsform för bankerna snarare än en lånekälla för t.ex. de avgiftsbelalande företagen, vilket strider mot de ursprungligaintentionerna. Fondstyrelserna föreslår inte att återiänen helt avskaffas menväl en ändrad räntesätlning så att AP-fonden inte skall åsamkas förluster pä återiänenjämfört med långivning till exempelvis Induslrikredit. Styrelsen har därför inlenågot alt invända mot atl räntan på de refinansieringslån som fondstyrelsernalämnar fill bankerna för deras återlånegivning skall följa den prissättningoch de villkor fondstyrelserna tillämpar för långivning till exempelvis Induslrikredit.För närvarande är räntesättningen pä refinansieringslån lika med räntan för senastutgivna långfristiga statslån. 1983/84:172 39 Bankernafungerar i äterlänesyslemet som ett mellanhandsinstitul - de påtar sigkreditrisken och tillgodogör sig en marginal. Hur stor marginal banken tar utberor på låntagarens förhandlingsposition. Stora företag och eventuellt storakommuner kan pressa ned marginalen till elt par tiondels procentenheter medansmå kommuner torde få betala runt 1 å . Redan i dagslägelkan således återiänen te sig dyrare för vissa låntagare än direktlän i AP-fonden. ärbankernas refinansieringslån likvidilelsgrun-dande. Utlåningen räknas ocksä ini bankernas övriga utlåning. Tillämpningen av höga likviditetskvoter och ullåningsrekommendationerhar gjort atl bankernas benägenhet att bevilja återiån kraftigt minskathittills . avskaffades dock likviditetskvoiskravengentemot bankerna, men ufiåningsrekommendalionerna kvarstår. För kommunernas delbegränsades återiånerätten till . per är frän och med 1982. iår har 3 kommuner utnyttjat återiänen mot 35 kommuner . Fondstyrelsernas förslagatt kommunernas återstående återlånerätt slopas är närmast alt betrakta som enformsak. Förslaget om en mer marknadsanpassad ränta på återiänen torde ledatill atl återiänen blir mindre attraktiva för kommunerna och även för andralåntagare. Styrelsen har därför inget att erinra mot förslaget. AP-fondentar vidare i skrivelsen upp ett förslag om ändring i reglerna för refinansieringslån.Dessa krediter föreslås få mera karaktär av långfristiga investeringskreditermed fri räntesättning och en fix amorteringsplan. Härigenom överges dentidigare principen för räntesätlning som innebär att räntan sätts lika med denränta som gäller för senast utgivna långfristiga statslån, om regeringen ejfastställer annan räntesats. Banken har ingen erinran häremot. Enligt nuvarandereglemente får en rad finansieringsinstitut - däribland Hypoteksbanken bevilja ålerlån i AP-fonden. Det föreslås nu att denna rätt i fortsättningenbegränsas till all gälla bankaktiebolag, sparbanker och centralkassor förjordbrukskredit. Om förslaget genomförs förlorar alltså Hypoteksbanken sintidigare rätt atl bevilja återiån. Banken kan konstatera, att den hittillsinte beviljat sådana län eftersom det inte funnits skäl att utnyttja återlånemöjlrgheten.Under förutsättning att banken även i fort-sällningen får fillgäng till AP-fondensmedel i rimlig omfattning genom upplåning mot obligationer eller reverslån harbanken inte någon invändning mot förslaget. 1983/84:172 40 SFFtillstyrker förslaget att rätlen att bevilja ålerlån begränsas till affärsbanker,sparbanker och föreningsbanker. AP-fondenföreslår att räntan på refinansieringslån skall "fastställas av fondstyrelsen".I skrivelsen anges att räntan "skall följa den prissättning och de villkorfondstyrelserna tillämpar för långivning i.ex. SFFkan konstatera atl flera åtgärder vidtagits som försämrat ålerlånesystemelför företagen. Så har räntan på dessa lån knutits till statsobligationsränlan,vilket medfört en betydligt högre räntenivå för återiänen än enligt tidigareregler. Vidare inräknas återiänen i den bankutlåning som begränsargenom rekommendationer eller utläningsreglering. Slutligen har riksbankenbeslutat att även refinansieringslån skulle omfattas av likviditetskrav (somemellertid f.n. inle tillämpas av ). AP-fondensförslag skulle innebära en ytterligare försämring för företagen av återiånesystemet.SFF avstyrker därför förslaget. SHIO-Familjeföretagenfinner i huvudsak atl de föreslagna förändringarna i AP-fondens reglemente ärvälmotiverade.