prop · G703104 · 1983-12-31 00:00:00 — Den utfärdade parkeringsanmärkningenvid parkeringsöverträdelser på tomtmark blir därför bara ett bevismedel.Eftersom del inle fordras några särskilda krav på ulbildning för att sända ut eltinkassokrav eller inge en ansökan om betalningsföreläggande i andra sammanhangär det inte rimligt att uppställa speciella krav för övervakning avtomtmarksparkeringar, när ingen rättsverkan knyts till parkeringsanmärkningen. Sammanfattningsvisvill ulredningen framhålla vikten av alt de personer som har ansvaret förövervakningen på parkeringsplatserna får erforderlig utbildning. slårutredningen fast genom att i förslaget till lag om kontrollavgift vidtomtmarksparkering föreskriva att om markägaren inte själv utställer betalningsanmaning,skall personal som fått för ändamålet lämplig utbildning göra det. Ulredningen anseralltså att några i lag bestäm- 1983/84:104 59 dakrav på utbildning inte bör anges men att det är betydelsefullt atlövervakningspersonalen är väl informerad om gällande parkeringsbeslämmelser.Till skillnad mol gatumarksparkeringen är utfärdande av parkeringsanmärkningavseende överträdelse av parkeringsbestämmelser på tomtmark inte någon form avmyndighetsutövning och polisen bör inte användas för sådanaövervakningsuppdrag. Det torde dock vara av vikt atl man anlitar omdömesgillapersoner som övervakare på tomtmark så att det inte uppstår någon form avpersonförföljelse eller andra oegenlligheter mot dem som nyttjarparkeringsplatsen. Privalrättsligafordringar, som krav på kontrollavgifter avser, måste för verkställighet ha enexekutionstitel, dvs. betalningsförpliktelsen skall vara fastslagen på visstsätt i en handling. Vanligast i detta sammanhang är domstolars domar ochbeslut. För att utmätning skall kunna ske måste dessa exekutionstitlar ingestill kronofogdemyndigheten. Sådana mål kallas enskilda mål hoskronofogdemyndigheten. Åven offentligrätlsligafordringar förutsätter en exekutionstitel för verkställighet. Det kan l.ex.vara en dom, varigenom har ålagts böter eller viten. För verkställighet hoskronofogdemyndigheten krävs emellertid inle generellt att offentligrättsligafordringars exekutionstitlar inges. I stället används i indrivningsarbetetsammanställningar av ohka exekutionstitlar, l.ex. restlängder, saköreslängdereller andra indrivningshandlingar, som statliga och kommunala myndigheterupprättar på grundval av debiteringsbeslut. Åven TSV: s listor över obetalda felparkeringsavgifterhör hil. lar i sådana fall inle någon befattning med bakomliggandeexekutionstitel. Offentligrättsliga fordringar handläggs som allmänna mål hoskronofogdemyndigheten. Privala exekutionstitlar,dvs. exekutionstitlar som tillkommit utan myndighels medverkan, godtagesendast i mycket begränsad omfattning i svensk rätt. Någon utökad användning avprivata exekutionstitlar föreslås inte i förslaget till utsökningsbalk (prop.1980/81:8). Vid diskussion medföreträdare för riksskatleverket om möjligheten att låta en utfärdadparkeringsanmärkning avseende överträdelse på tomtmark uigöra exekutionstiteloch därmed i likhet med felparkeringsavgifterna handläggas som allmänt mål hoskronofogdemyndigheten har företrädare motsatt sig en sådanomläggning främst med hänsyn till att detta skulle rubba de grundläggandeprinciperna i vår exekutionsrältsliga lagstifining. Krav på kontrollavgifterär inte en offenlligrätlslig fordran. Även i förslaget till utsökningsbalk (prop.1980/81:8) håller man fast vid alt allmänt mål hos kronofogdemyndigheten avserfordringar som tillkommer slaten samt i vissa fall kommun. Kontrollavgifternadäremot skulle ju tillfalla markägare av olika slag, l.ex. 1983/84:104 60 enskildaföretag, privatpersoner saml stal och kommun i egenskap av markägare. Riksskatteverkethar vidare uppgivit atl kronofogdemyndigheternas arbetsbelastning har ökatmarkant utan all molsvarande personalförstärkning erhållits. Dellagäller såväl allmänna som enskilda mål. De enskilda målen kräver störstarbetsinsats bl.a. genom att akter måste läggas upp och vissa tidsfrister måslehållas (f n. skall utmätning ske från del att målet kom in lillkronofogdemyndigheten). Om fordringar avseende kontrollavgifter skulle indrivassom allmänna mål, skulle visserligen de enskilda målen minska men de allmännamålen skulle enligl sannolikt öka än mer beroende på atl exekulionsav-giflinte ullas i allmänna mål, varför borgenärerna kan förväntas utan solidiletskontrollöverlämna samtliga obetalda kontrollavgifter för indrivning. Riksskatteverketsantaganden stöds i viss mån av den tidigare redovisade statistiken (se avsnitt5.4), varav framgår att av utfärdade felparkeringsavgifter överlämnasför indrivning medan molsvarande siffra för kontrollavgifter enligt Handels-och Juristinkasso (HoJ) är . Imånga kommuner har de lokala trafikföreskrifterna på tomtmark upphävts och civilrättsligparkering har införts. I en del kommuner har bildats kommunala parkeringsbolagför att driva parkeringsverksamheten på privaträttsligt disponerad mark. Åvenen del landsting har på sjukhusonirå-den övergått ull civilrättsligparkeringsverksamhet och många bostadsförelag reglerar parkeringen på sammasätt. Huvudsakligen får detta antas bero på att markägaren då själv får vinslenav parkeringsverksamheten. Systemet med civilrättslig parkering har blivit betydandeoch sysselsätter många personer. HoJ räknar rned alt från sina uppdragsgivarefå ca 285 000 parkeringsanmärkningar . Arbelel med indrivning av kontrollavgifternahar medfört atl HoJ inköpt en egen datoranläggning och kontrollavgifternaomfattar mer än hälften av inkassoföretagets verksamhet ur ärendesynpunkt. HoJ:s verksamhel synes vara rationellt upplagd och kan anses jämförbar med TSV:shandläggning av felparkeringsavgifter. HoJoch en del av dess största uppdragsgivare har uttalat att det civilrällsligasystemet är atl föredra jämfört med det offentligrätlsliga. Man har därvid bl.a. framhållit atl felparkerare på tomtmark betalar snabbare beroende pårädslan för alt hamna i kreditupplysningsregister och de ökade kostnader somdet civilrättsliga indrivningssystemet medför. En annan fördel med delcivilrättsliga systemet uppges vara att beroendet av statliga myndigheter blirmindre. I första hand åsyftas därmed atl man slipper handläggningen vidpolismyndigheten och TSV. HoJhar också påpekat att borgenärerna genom solidilelsundersökning av gäldenärensåväl före ingivande av ansökan om betalningsföreläggande som före ansökan omutmätning sållar bort en mängd krav. Detta sker bl.a. av den anledningen attsökanden/borgenären själv får svara för an- Prop.1983/84:104 61 sökningsavgiftenhos domstol och exekulionsavgiften när gäldenären saknar utmätningsbaratillgångar. Sådan solidilelsundersökning sker inle i det offentligrättsligasystemet utan där överiämnas samtliga obetalda felparkeringsavgifter . Ulmälningsavgift tas inte ut vid indrivning av felparkeringsavgift. EftersomHoJ: s statistik grundar sig på ingående och utgående balans är det svårt attse när belalning för en viss kontrollavgift eriäggs. På grund av de fillkommandekostnaderna och risken att hamna i kreditupplysningsregister kan man enligt ulredningensmening våga anta alt kontrollavgifterna betalas något snabbare än felparkeringsavgifterna.De båda systemen torde emellertid inte utvisa några nämnvärda skillnader ibetalningsfrekvens om man ser lill . Den fidigare nämndaförhöjningen av felparkeringsavgiften (se avsnitt 4.9) kan också antas medförasnabbare inbetalning av dessa avgifter. En del gäldenärer sållas bort genom HoJ:s solidiletsprövning och blir aldrig föremål för utmätning trots upprepade parkeringsförseelser.I det offentligrätlsliga systemet ligger kravet mot samma gäldenärer kvar hoskronofogden och så snart en tillgång yppas tas denna i mät för felparkeringsavgiften.Det är således svårt att se någon egentlig skillnad i betalningsresultat närman jämför de båda systemen. Omman utgår från HoJ: s uppgifter och inte beaktar effekten av den föreslagnaförhöjningen av felparkeringsavgiften skulle en omläggning av indrivningen avkontrollavgifter från enskilt tillallmänt mål medföra en ökning av antalet målhos kronofogdemyndigheterna från ca 11000 mål (av 285000) till ca 70000 (24%av 285000). Därtill kommer alla mäl som inges av borgenärer, vilka inle anlitarHoJ. Även om man beaktar att 30-35000 mål om betalningsförelägganden skulleförsvinna från landels tingsrätter, skulle en tänkt omläggning från enskildatill allmänna mål inte medföra någon vinst ur personalbesparingssynpunkt. Ensådan omläggning skulle dessutom öka arbetsbelastningen för polisen,åklagarmyndigheten och domstolarna genom flera ansökningar om rättelse respekfivebefrielse av betalningsskyldigheten. Därtill kommer att försök med databehandlingav må) om betalningsföreläggande planeras vid vissa domstolar, vilket kanväntas förenkla hanteringen vid dessa myndigheter. Främstanser utredningen att det skulle fordras principiella förändringar i denexekutionsrättsliga lagstiftningen som inte är genomförbara om enskildaborgenärers fordringar på kontrollavgifter skulle kunna indrivas som allmännamål hos kronofogdemyndigheten. Endast om kontrollavgiften fillföll stateneller kommun, som då också fick åla sig ansvaret för övervakning, skulle denna direklindrivningkunna komma till slånd. Detta kan emellertid inte anses förenligt medkommunernas nuvarande parkeringspolitik då ju flera kommuner har överiåfit dencivilrällsliga parkeringen till särskilda bolag. Inom harman t.o.m. undersökt om det är möjligt att överiåta även administrationen av gatumarksparkeringentill det kommunala parkeringsbolaget. 1983/84:104 62 Dessaoch andra skäl har således lett fram till att utredningen föreslår att detnuvarande förfarandet med inkassokrav och ansökan om betalningsföreläggande rörandekontrollavgift samt indrivning som enskilt mål hos kronofogdemyndigheten skallbibehållas. En nackdel frånbilisternas synpunkl med del civilrättsliga systemet är att det utöverkontrollavgiften kan fillkomma betydande kostnader för inkassering m.m., förnärvarande , vilket belopp stiger till . (se avsnitt4.14). Detta belopp kan tyckas orimligt stort i förhållande lill denursprungliga kontrollavgiften. Kostnaderna uppstår emellertid successivt iförfarandet och drabbar hårdast den mycket försumlige gäldenären. mening saknas skäl att föreskriva några speciella undantag frånvad som i allmänhel gäller om rällegångs-och exekutionskostnader beträffandeenskilda fordringar. Utredningen vill påpekaatt inget synes hindra att TSV inom ramen för sin uppdragsverksamhet åtar sigatt biträda markägare med indrivning av kontrollavgifter. Förhuvudpunkterna i lagen (1967:420) om flyttning av fordon i vissa fall harredogjorts i avsnitt 4.10. Lagen innebär - mycketkortfattat - att vissa myndigheter har räll att ingripa mot olämpligtuppställda fordon när vissa allmänna intressen som angetts i tre punkterpåfordrar del. Den omfattar fordon som ställts upp olämpligt från trafik- ochväghållningssynpunkt samt övergivna fordon. Genom en ändring av lagen somgenomfördes i samband med alt felparkeringsavgiftslagen trädde i kraftföreskrevs att om fordon uppställts i strid mot föreskrift om stannande ellerparkering skall fara för trafikolycka eller hinder i trafiken anses föreligga,om det ej är osannolikt atl fara uppstår eller hinder uppkommer (2§ sistastycket). Omman ser på förutsättningarna för ingripande, avser punkt 1 flyttning med hänsyntill trafiksäkerheten och framkomligheten i trafiken medan punkt 2 avserflyttning av fordon som försvårar renhållning, snöröjning och annat arbete påväg. DenIredje och sista punkten medger flyttning av fordon som under vissa förutsättningarbetraktas som övergivet. Bilflyltningslagenhar tillkommit för att skydda allmänna intressen såsom trafiksäkerhet,väghållning, naturvård etc. Den torde i princip vara tillämplig på tomtmark.Enskild markägare får emellertid inte själv flytta fordon - med undanlag avrena bilvrak - ulan måste vända sig till en myndighet, som enligt lagen ärberättigad att meddela och verkställa beslut om flyttning. 1960års parkeringskommilté ansåg alt enskilda intressen borde tillgodoses genomatt nya grunder för rätten all flytta fordon infördes. 1983/84:104 63 téntänkte därvid på att markägaren behövde skyddas mot intrång i situationer därman obehörigt utnyttjade bilplatser, som var uthyrda eller reserverade förvisst fordon eller viss fordonskategori. Likaså borde markägaren skyddas motuppställning på mark som endast i begränsad utsträckning var upplåten förtrafik, t. ex. lastgator, körbara gångvägar, skolgårdar och festplatser.Eftersom den s.k. flyttningslagen varil tillämplig endast när parkeringskommilténavlämnade sitt betänkande och eftersom reformering av utsökningsrätten pågickföreslog kommittén emellertid inga ändringar i flyttningslagen. anser utredningen att flyltningslagen bör kompletteras såatt enskilda intressen bättre tillgodoses. Proposition om handräckningslagkommer att läggas för tidigast /81 och denviktigaste nyheten i denna lag - såvitt nu är i fråga -torde bli atl överexekutorsinstitutionenavskaffas. Den summariska processen inför överexekutor föreslås ersättas med eltliknande förfarande vid allmän domstol. Detta torde innebära atl det kommer attta innan beslut om handräckning kan meddelas. För att få bort olovligtuppställda fordon synes handräckningsförfarandel inte vara tillräckligt verksamt.Utredningen föreslår därför införande av en ny flyttningsgrund i flyltningslagen. Genomulredningens lagförslag öppnas möjlighel att i ökad utsträckning ta utkontrollavgift. Om detta inte är Ullräckligt verksamt bör flyttning kunnatillgripas. Med stöd av 2§ första stycket 1. flyltningslagen kan fordonet ivissa fall flyttas på grund av atl hinder i trafiken anses föreligga. Dettatorde exempelvis vara fallet om en bil uppställs på en parkeringsplats så atlden hindrar andra bilar att komma till eller från sina platser. För övriga falldär någon olovHgen ställer sitt fordon på en parkeringsplats utan att iakttaföreskrivna villkor, bör emellertid införas en flyttningsgrund som kantillämpas efter viss tids besittningsintrång även om man inle kan säga attfordonet utgör hinder i trafiken. Enligl utredningen bör kontrollavgift varaden normala påföljden för parkeringsöverträdelser och utredningen har ocksåföreslagit att ny kontrollavgift får uttas och atl maximall femkontrollavgifter får tas ut (se avsnitt 6.8). Eftersom parkeringsvillkorenofta är lindrigare över veckosluten, kommer dessa avgifter attmotsvara en veckas felparkering. Härefter får man överväga att flytta fordonetoch utredningen föreslår därför att en bil som ståttolovligt uppställd får flyttas. Denna flyttningsgrund bör kunna tillämpas intebara beträffande fordon som felparkerats på iordningställda parkeringsplatserutan även i fråga om olovligt uppställda fordon på all sorts mark, l.ex.villatomter, grönområden, skogsmark etc. Om en bil parkeras på annans förhyrdaparkeringsplats bör den ibland kunna flyttas enligt 2§ första stycket 1. om det råder brist på parkeringsplatser inom området ochhyresmannen därigenom drabbas av stora svårigheter att parkera sin bil. Skulleså ej vara fallet blir den nu föreslagna flyttningsgrunden i vart falltillämplig. 1983/84:104 64 Medden föreslagna utvidgningen av flyltningslagen avser utredningen inte attinskränka en markägares möjlighel atl hos överexekutor utverka beslul omhandräckning för bortskaffande av fordon. Enligt gällande lag kanbeslut om flyttning meddelas av polismyndigheten. Beslutsrätt tillkommer ocksåkommunal myndighet när flyttning av fordon sker av trafiksäkerhets- eller framkomlighelsskäl(2 § första stycket I.) och kommunen har egen trafikövervakning. Den sommeddelat beslut svarar också för verkställigheten. När det gäller flyttningav fordon på övriga grunder finns ingen i lag given beslutanderätt för kommun. Efleransökan kan dock vägförvaltning-en eller myndighet få sådanbeslutsrätt. Regeringen har delegerat lill länsstyrelserna att bestämmaom vägförvaltning eller myndighet själv skall få fatta beslut omflyttning av fordon i dessa fall. Ett 20-tal kommuner har utnyttjat dennamöjlighet. Beslut om flyttning av väghållningsskäl eller på grund av attfordonet är övergivet verkställs av den som begäa beslutet, dvs. vägförvaltningeneller en myndighet. Det finns alltså inget utrymme för en enskildmarkägare atl besluta eller verkställa beslul om flyttning. bör beslutsfunktionen inte ändras. Enskild markägarebör därför kunna vända sig till polismyndigheten med en begäran om beslut attflytta elt fordon. Den utredning som erfordras som beslutsunderlag börmarkägaren själv verkställa. Markägaren bör emellertid också i vissa fall kunnavända sig till kommunen för atl få elt beslut om flyttning. Som framgått avredovisningen av enkäten (se avsnitt 5.1) förekommer detta . Enligl lagen byggerkommunal myndighets befattning med flyttning av fordon på frivillighet.Visserligen har i kommun med egen trafikövervakning myndighet en ilag stadgad rättighet att själv beslula om flyttning av fordon avtrafiksäkerhets- eller framkomlighetsskäl men myndigheten kan välja om densjälv vill fatta beslut eller låta polisen göra det. När del gäller flyllningsgrundernaväghållningsskäl och övergivet fordon har vissa kommuner begärt och fåttbeslutanderätt. Del måste betyda all dessa kommunala myndigheier är beredda allpröva föreliggande omständigheter och fatta beslut i flyllningsfrågan. En delkommuner kan t. o. m. tänkas ha stor erfarenhet av sådana situationer.Utredningen har därför stannat vid ett förslag som innebär att markägaren för atlerhålla etl flyttningsbeslui skall kunna vända sig till polismyndigheten menäven lill sådan myndighet som kan fatta beslut om flyttning enligt 2§ förstastycket 3. Närdet gäller verkställighet av elt flyttningsbeslut bör del öppnas möjlighet förmarkägaren atl själv verkställa beslutet om det sker under betryggande former.Vanligtvis kommer bärgningsföretag eller liknande atl anlitas och då torde inteföreligga några problem. Gäller del all bara flytta fordonet en kort sträckainom en parkeringsanläggning kan del finnas 1983/84:104 65 enklareförfaringssätt som bör accepteras. Viktigast är att flyttningen sker genomperson med erfarenhet av bilflyttning och med lämpliga hjälpmedel. Om denbeslutande myndigheten åläggs all pröva av markägaren föreslaget sätt förverkställighet, bör det inle finnas några invändningar mot att markägaren självflyttar det olämpligt uppställda fordonet. Om myndigheten ej medger markägarenatt flytta fordonet, bör det ankomma på myndigheten aft verkställa beslutet. Iflyttningslagen finns vissa föreskrifter om kungörelse, undersökningar ochåtgärder som skall utföras för att underrätta fordonsägaren om flyttningen.Detta förfarande åvilar enligt gällande lag den verkställande myndigheten. Dettorde också vara myndigheten som bäst känner till vad som skall utföras. Åvenbeträffande den nya flyttningsgrunden bör därför dessa åtgärder vidtas av denverkställande myndigheten eller - då markägaren fått tillstånd att själv flyttafordonet - av den beslutande myndigheten. Omfordonsägaren inte låter höra av sig tillfaller fordonet enligtflyttningslagen kommunen, om flyttningen verkställts av myndighet, ochi annat fall staten. Ett fordon som flyttas av kommunen på den av utredningenföreslagna flyttningsgrunden bör enligt utredningens mening följa samma regel.Om kommunen däremot låter markägaren själv verkställa flyttningen, kommerfordonet att tillfalla staten. Detta är inte onaturligt eftersom det inte börtillfalla markägaren och kommunen genom sitt ställningslagande har avstått frånsina anspråk. Om en myndighet har atl ta ställning till om den skalllåta markägaren själv verkställa flyttningsbeslutet bör den alltså övervägavilken konsekvens detta kan få för den händelse fordonet inte avhämtas. Omkostnaden för förfarandet vid flyttning enligt den föreslagna flylt-ningsgrundeninte kan tas ut av fordonsägaren eller ur fordonets värde, bör finnas enbestämmelse som förpliktar markägaren att svara för denna kostnad. Dettainnebär atl markägaren i vissa fall kan komma att slutligt få stå förflyttningskostnaden. Den beslutande myndigheten bör också kunna kräva förskottav markägaren om risk föreligger att kostnadstäckning inte kan erhållas. Isamband med att ersättning för flyttningskostnaden erläggs, är det lämpligt attbereda den betalningsskyldige möjlighet att betala även kontrollavgiften.Vägrar han detta kan den som tagit hand om det flyttade fordonet inte göraannat än att anvisa fordonet som utmätningsobjekt hos kronofogdemyndigheten förden händelse det hos utmätningsmannen skulle finnas exigibla fordringar påkontrollavgift eller felparkeringsavgift. 6.8Ny avgift vid långvarig felparkering på gatumark och tomtmark Påparkeringsplatser på tomtmark är det vanligt all markägaren förbehållersig rätt atl utta en ny kontrollavgift för varje påbörjat kalenderdygn som ettfordon stått uppställt i strid mot de villkor som gäller för parkeringsplatseni fråga. 5 1983/84. 1983/84:104 66 Ilagen om felparkeringsavgift och i förarbetena lill denna har inte nämnts någotom möjligheten att utta en ny felparkeringsavgift för fordon som på gatumarkstår uppställda i strid mot gällande föreskrifter om stannande och parkering.Såvitt utredningen har bekant finns det heller inte någon kommun som utfärdarmer än en parkeringsanmärkning för samma överträdelse oavsett hur länge denpågår. Genomden i direktiven (se avsnitt 2.1) omnämnda skrivelsen från kommunhar kommunen hemställt om en ändring av gällande lag för att göra det möjliglatt tillämpa s.k. successiva felparkeringsavgifter. I en promemoria som lågtill grund för kommunstyrelsens beslut har ansett att det förnärvarande inte föreligger juridiska möjhgheter att påföra flera felparkeringsavgiftervid en pågående parkeringsförseelse. Föredragande borgarrådet påpekade det ofillfredsställandei att en bil som påförts en parkeringsanmärkning med felparkeringsavgift kanstå kvar på en parkeringsplats hur länge som helst utan att ägaren riskerar ytterligarepåföljder. Visserligen kunde kommunen formellt ha rätt att flytta bilen men dennaåtgärd ansågs inte stå i rimlig proportion till förseelsens art och bordedärför inte tillgripas. Närdel gäller gatumarksparkeringen regleras denna mestadels av kommunen genomlokala trafikföreskrifter. Sådana föreskrifter innebär ofta fidsbegränsning ochavgiftsbeläggning. Reglerna om tidsbegränsning är vanligen konstruerade så attett fordon inte tillåls parkera på samma plats mer än högst . Undantaghar dock gjorts för de platser där försök med s. k. boendeparkering på gatumarkbedrivs. Reglerna om avgiftsbeläggning innebär vanligtvis att parkering på gatumarkunder daglid betingar en avgift som varierar i storlek beroende på gatanskaraktär och belägenhet i kommunen. Avgiftbrukar uttas för 10 ä . På tomtmark, som är upplåten förallmän parkering, brukar markägaren oftast inte ange några regler förtidsbegränsning. Föratt öka omsättningen av bilar och undvika onödig långtidsparkering på gatumarkhar man alltså genom lokala trafikföreskrifter infört tidsbegränsning.Avgiftsbeläggning har införts bl. a. för att lättare kunna kontrollera attbestämmelserna om tidsbegränsning iakttas. Överträdelse av dessa och andrabestämmelser om stannande och parkering enligt VTK eller lokalatrafikföreskrifter beivras med felparkeringsavgift. Som ytterligare påföljd kanman drabbas av att fordonet flyttas. Bestämmelserna om flyttning av fordon har återgivitsi tidigare avsnitt. Rent teoretiskt torde flyttningslagen kunna åberopas i enmängd situationer men flyttning av fordon anses ofta vara en alltför omfattandeåtgärd med hänsyn till förseelsens art och används därför mest när etl fordonstår uppställt på elt trafikfarligt eller hindrande sätt. För att kommunernainte skall överväga att tillgripa flyttningsmöjligheten i ökad utsträckning menändå ha ett påtryckningsmedel mot långvarig felparkering föreslår utredningen atldet 1983/84:104 67