prop · G70340 · 1983-12-31 00:00:00 — i : Vi tvingas nu konstateraatt inte lyckats med uppgiften att konstruera ett system medtillsynsavgifter som är acceptabelt från kostnadsfördelningssynpunkt.Förslaget möjliggör inte premiering av den som följer fastställda villkor ochdärmed fordrar en måttligare insats från tillsynsmyndigheten. Detta strider motprincipen om förorenarens kostnadsansvar. Vi avstyrker därt"ör bestämtförslaget om en årlig avgift. i län: De föreslagna årligatillsynsavgifterna skulle enligt mening allvarligt försvåramyndigheternas möjligheter att utöva tillsyn på ett konstruktivt sätt, ochsannolikt få en negaliv inverkan på förelagens villighet till konkretamiljövärdssatsningar. En uppbyggnad och drift av ett svårhanterligt ochtidskrävande system för administration och indrivning av avgifter kommer ocksåatt medföra ian-språktagande av tillsynsmyndigheternas resurser för ett reellttillsynsarbete ute på fältet. i Göteborgs- och län: Länsstyrelsensaknar f. n. möjligheter att bedriva en godtagbar tillsyn av de ca 600anläggningar inom länet som enligt förslaget skulle betala de årligatillsynsavgifterna. 1983/84:40 43 kanställa sig frågan hur förelagarna skulle ställa sig till att betala2700 kr. till statsverket för en tillsyn som helt uteblir. Om äandra sidan skulle "rättfärdiga" avgifterna med några årligatillsynsbesök vid från miljösynpunkt relativt harmlösa anläggningar skulledetta rycka undan möjligheterna att ägna de stora miljöstörande anläggningarnaen godtagbar tillsyn. Samarbetetriskerar nu att försämras genom att företagen kan väntas se avgifterna som ettmera definitivt överlämnande av miljöansvaret till myndigheterna. De ökadekostnaderna för företagen kan innebära att man ser sig nödsakad att minska sitteget sökande efter möjliga åtgärder att minska utsläppen. Delta i sin tur kan ledalill ökat arbete för miljövårdsmyndigheterna, vilket kan ställa krav på ökaderesurser pä personal och pengar. Länsstyrelseni : Utredningen underskattar även de problem som entillsynsmyndighet kan komma att få vid tillsynsdiskussioner medanläggningsägare. Om inte tillsynen utförs på det sätt som ett företag anseratt den bör göras och som man betalar för kan det lätt uppslå enförtroendeklyfta. Vid vissa företag fungerar utsläppskontrollen klanderfrittoch angivna villkor hålls med god marginal. Vid andra företag kan det varatvärtom. måste prioritera det sistnämnda företagel i tillsynsarbetet,men det är troligtvis det första som önskar få besök för diskussion omkontrollverksamheten. Länsstyrelseni : Grundläggande för det nuvarande tillsynsarbetet är defortlöpande och öppna kontakter som upprättats mellan förorenarna ochtillsynsmyndigheterna. Dessa kontakter har i allmänhet varit av informellkaraktär vilket enligt mening gett snabbare och bättre resultatän om ett mer formellt förfarande skulle ha tillämpats. Tillsynen har mångagånger också initierats av förorenaren som velat ha diskussion och rådgivningom aktuella problem. Tillsynen innebär även ett utbyte av erfarenhet ochkunskaper mellan företag och myndighet. En avgiftsbeläggning skulle kunnaförändra företagels benägenhet för sådana kontakter. Därmed skulle också en avde stora tillgångarna i det svenska miljövårdsarbetet gå föriorad. Motförslaget på tillsynsavgifter talar även såväl principiella som praktiska skäl.Länsstyrelsens bestämda uppfattning är därför att tillsynsavgifter inte börinföras. : Om avgifter för tillsyn enligt miljöskyddslagen skallinföras talar skäl för att även tillsyn enligt lagen om hälso- och miljöfarligavaror, hälsovårdsstadgan, naturvårdslagen, arbelsmiljölagen m.fl. bliravgiflsbelagd. Enviktig principfråga, som ej belyses i förslaget, är pä vilket sätt avgifternakommer att styra myndigheternas Ullsynsarbete. Iförslaget har ej utvecklats på vad sätt tidsrelaterade avgifter kan användas itillsynen. En sådan preslationsrelaterad avgift skulle ge möjlighet förinnehavaren av den miljöfarliga verksaniheten, förtroendemännen och allmänhetenatt få en tydlig bild av lillsynen och hur den belastar 1983/84:40 44 sarnhällel.Härigenom skulle även kunna premieras skyddsåtgärder och egenkontroH som kanminska den offentliga tillsynen. : LRF vill understryka det ansvar och de stora kostnader som samhälletredan ålagt livsmedelsindustrin när det gäller tillämpningen av såvällivsmedelslagsliftningen som miljöskyddslagen. Med dessa utgångspunktermotsätter sig LRF att nya kostnader läggs på livsmedelsindustrin för enfortlöpande tillsyn som åligger myndigheterna att utföra. Dennamyndighetsutövning måste helt bekostas av samhället. 1983/84:40 45 Sammanfattning av utredning av statens naturvårdsverkrörande täktavgift Dettotala antalet takter i landet med gällande tillstånd är ca 8100. Av dessa är205 takter av torv för energi- och jordförbättringsändamål, knappt 500 är ler-och matjordstäkter. Den hell övervägande delen, ca 6600, är grus- ochsandtäkter. Uttagetav grus och sand uppskattas f. n. till ca 65 milj. ton . för krossligger strax under 15 milj. ton, torv för energi- och jordförbält-ringsändamålpå ca och övrigt täktmaterial, t. ex. kalk, prydnadssten 7-8 milj.ton. I mängdberäkningarna ingår inte matjord och lera. Naturvårdsverketoch länsstyrelserna svarar för huvuddelen av arbetet med prövning och tillsynav läktverksamheten enligt naturvårdslagen. De sammanlagda kostnaderna fördetta arbete har för /82 beräknats till ca 7,8 milj. kr. för alltäktverksamhet utom torv och 2,8 milj. kr. för prövning och lillsyn avlorvtäkter. I kostnaderna ingår del direkta prövnings- och tillsynsarbetet,utredningar, utarbetandet av riktlinjer m. m. som ligger till grund förprövningen och fillsynen, forskning av direkt betydelse för denna samt dethittills bedrivna inventeringsarbelet. Prövningoch tillsyn av läktverksamheten måste ingå i underlaget för avgiften, likasåriktlinjer för l.ex. hur en takt bör bedrivas för minsta miljöpåverkan, hurefterbehandlingsarbelen bör utformas etc. Sädana riktlinjer underlättarprövningen och tillsynen. Den forskning som bedrivits och bedrivs inomtäktområdet är också den starkt knuten lill prövningen och lillsynen, eftersomden huvudsakligen varit inriktad på att studera påverkan på naturmiljön och hurman utformar och bedriver takten för all minimera påverkan. Någraavgränsningsproblem föreligger knappast. I stort sett samtliga projekt kanirekt hänföras till täktverksamhelens utformning och bedrivande.Inventeringarna skall enligt uppdraget ingå i kostnadsunderlaget. Naturvårdslagensbestämmelser om läkt har ändrats så alt större hänsyn skall tas lillhushållningsaspekten vid tillståndsprövningen. Led i den strä-5 1983/84. Prop.1983/84:40 46 van är bl. a. möjligheten alt kräva särskildbehovsutredning och den uppgiftsskyldighet beträffande det årliga uttaget urtakterna som kan föreskrivas. a. i naturvärdskommitténs betänkande (SOU 1979:14)Naturvård och täktverksamhet, framhölls att tillsynen är eftersatt och behöverförbättras. Genom en ändring i naturvärdslagen har öppnats möjlighet förkommunerna att ta över tillsynen. Oavsett om tillsynen bedrivs av länsstyrelseeller kommun medför en förbättrad tillsyn ökade kostnader. För att uppnå en bättre hushållning med grus-, berg- ochtorvresurserna behöver dessa tillgångar inventeras. Inventeringarna måsteföljas av en resursplanering, i vilken riktlinjer anges för hur tillgångarnaskall disponeras. I beräkningen av de framtida kostnaderna har utredningenutgått från en ökning av arbetsinsatserna för prövning och tillsyn motsvarandegenomsnittligt 10 handläggarmänader och 1,5 assistentmänader per länsstyrelseoch är, där huvuddelen hänför sig lill förbättrad tillsyn. Utredningen räknar med att forskningsinsatserna i stortsett kommer att koncentreras pä lorven och där ha ungefär samma omfattning somunder , dvs. drygt 1 milj. kr. För grus- och våtmarksinventeringarna beräknas en totalkostnad av 40 resp. 30 milj. kr av 8-10 är, dvs. 4 och 3 milj.kr. De totala framtida myndighetskostnaderna förläktverksamheten utom torv har beräknats lill 16,1 milj. kr. Motsvarande kostnader för torv uppgår till 6 milj. kr. Syftet med en täktavgift är alt de myndighetskostnader somföranleds av läktverksamheten skall finansieras på ett sätt som ger ett ökatkostnadsansvar för dem som utnyttjar naturresurserna. En utgångspunkt föravgiftens utformning har varit alt försöka finna en balans mellan kravet påkostnadsansvar och kravet på att systemet inte skall bli för krångligt ochdyrt att administrera. Ulredningen föreslär att avgiften utformas som en årligavgift, bestående av en grundavgift om . per täkl och enproduktionsavgift om etl visst antal ören per ton uttaget material. Skälet tillalt man vall en årlig avgift trots alt myndighetsarbetet består av en engångskostnadoch en årlig kostnad är främst den uppgiftsskyldighel som väntas träda i kraftungefär med avgiftssystemet. De uppgifter som skall lämnas avtäktförelagen skall avse bl. a. uttagen malerialmängd. Man bör därför utanalltför stort merarbete kunna fä fram ett underiag för avgiftsuttag och man 1983/84:40 47 undviker den ytterligare administration som uttag även aven avgift vid fillståndsprövning innebär. Ulredningen föreslär att avgiftsskyldigheten skall gällaför all verksam-, het som är tillståndspliktig enligt naturvårdslagen. För ler-och matjordstäkter, vilka enligt prop. 1981/82:220 skall vara undantagna frånuppgiftsskyldigheten, innebär det att endast grundavgiften utgår. Med hänsyn till den tid myndigheterna normalt lägger nerpå takter av olika slag har produktionsavgiften differentierats i treavgiftsklasser. Vid klassningen har också viss hänsyn tagits till den nyttainventeringarna har för täktverksamhet av olika slag. Enligt utredningens uppdrag skall torvtäkt avgiflsbeläggasför att bära sin del av inventeringskostnader och övriga myndighetskostnader. Av energipolifiska skäl har regeringen avstått frän att taut produktionsavgift för den torvutvinning som prövas enligt minerallagen.Koncessions-avgift utgår dock. Behovet av våtmarksinventeringar hänför sig inte enbartlill torvtäkt. I minst lika stor utsträckning är det trycket pä våtmarkernafrän skogsbrukshåll som aktualiserat inventeringen. Detta är några av skälen till att utredningen ikostnadsberäkningarna skilj! Dels har utredningen velat möjliggöra en eventuellsärbehandling av dessa av energipolitiska skäl, dels har man velat hållavägarna öppna för en finansiering av väimarksinventeringen som tar mera hänsynlill båda de verksamheter som förorsakat denna. Utredningen föreslär därför att lorvtäklsverksamheten ochinventeringen behandlas särskilt i en fortsatt översyn där även skogsbruketsdel i inventeringen kan tas in. Utredningen förordar etl system med en enhetlig, statligtbestämd avgift. Ersättningen till de kommuner som åtar sig täkttillsyn kanregleras genom att kommunen får en viss summa för varje läkt inom kommunen iresp. Summan skall svara mot kostnaderna för normalt tillsynsarbeteför täkttypen ifråga. Eftersom utredningstiden inte medgivit kostnadsberäkningför prövningen och lillsynen separat, måste i så fall en närmare beräkning avtillsynskostnaderna göras. Prop.1983/84:40 48 Vidberäkningen av avgiftens nivå har utredningen utgått från följandeförutsättningar: För samtliga tillståndspliktiga takter utomlorvtäkter betalas en årlig grundavgift på . För ler- och matjordstäkter betalas endastgrundavgift. För övriga takter betalas ett visst örelal per tonuttaget material. Med hänsyn till den genomsnittliga omfattningen avmyndighelsarbetet i klasserna A, B och C, betalas för takter i klass B 1,5gånger öretalet i klass A och i klass C 0,25 gånger öretalel i klass A. Antalettakter i klass A är 7150 och i klass B 250. I klass C finns etl mindre antaltakter pä 3 platser i landet. Produktioneni klass A uppgår till ca 66 milj. ton, i klass B till 16,5 milj. ton och iklass C till 6 milj. ton. Deårliga kostnader som skall täckas uppgår lill 16,1 milj. kr. Underdessa förutsättningar blir avgiften i klass A , i klass B och iklass C . Regeringoch riksdag bör besluta om verksamhetens omfaltning vid berörda statligamyndigheter. Avgiften bör sättas så att intäkterna av den normall svarar molmyndigheternas arbete med inventeringar saml med de tillståndspliktigatakterna. Om avgiften klassificeras som skatt enligt RSV:s förslag, fastställstaxan i lag, annars bör den fastställas av regeringen. I båda fallen börnaturvårdsverket lämna förslag till justering av taxan. Föratt man skall kunna ta ut en årlig avgift behövs ett register överavgiftspliktiga anläggningar. Registret behövs också för uppgiflslämnandetenligt naturvårdslagen. De takter som blir avgiftspliktiga enligt utredningensförslag finns i stort sett redan i länsstyrelsernas täktregister. Utredningenhar funnit att bl. a. kostnadsskäl talar för en central uppbördsmyndighet,riksskalteverkel. Huvuddelenav kostnaderna för driften av avgiftssystemet kommer all ligga påriksskalteverkel, som beräknat dem, inklusive kontroll, till ca 500000 kr.Länsstyrelsernas arbete ligger främst i anslutning till prövning av tillstånddå avgiftsklass bestäms. Ajourhållning av registret behövs även föruppgiftsskyldigheten. Denna ajourföring, vidarebefordran av uppgifter till RSVm. m. har beräknats till ca . Kostnadernai ett uppbyggnadsskede är svårare all bedöma. Dit hör klassningen av samtligatakter och uppläggningen av register, liksom framtagning av blankett ochanvisningar samt utbildning och information av personal. I såväligångssättnings- som driftskostnader ingår också information till de avgifts-och uppgiflsskyldiga. Mycket ungefärligt har dessa kostnader beräknats lilltotalt 1,5 milj. kr. 1983/84:40 49 Teoretisktkan en belastning i form av avgift på en vara och den prishöjning detta kanväntas föra med sig leda till minskad efterfrågan på varan. Sådana styreffekterblir troligen knappast, om ens alls, märkbara. Avgiften utgör en mycket litendel av råvarans pris. Utredningenhar inte sett några möjligheter eller skäl till en samordning av en täktavgiftmed en avgift på prövning och lillsyn enligt miljöskyddslagen. Däremotförefaller en rent praktisk samordning med olika punktskatter vara rimlig,eftersom det avsevärt förbilligar administrationen av avgiften. 1983/84:40 50 Remissammanställning över statens naturvårdsverks utredning:Täktavgifter Yttrandehar avgetls av statskontoret, , riksskalteverkel, statensindustriverk, geologiska undersökning, länsstyrelserna i ,, , , , , , , , , , , ,, , och . Vidare har yttrande inkommit frän Sverigeskemiska industrikontor. Statskontoret:Täktavgifter skall enligt nalurvårdsverkels förslag finansiera dels prövningoch tillsyn, dels ett antal akfiviteter som huvudsakligen är hänförliga lillinsamlingen av underlag för prövning och tillsyn. Kostnaderna för utredningar,utarbetande av riktlinjer, information, forskning, hushållningsplanering, grus-och torvarkiv samt inventeringar kan sällan hänföras lill visst objekt. Sädanakostnader måste därför - om de inte skall finansieras via skattemedel - slås utpå prövnings och/eller tillsynsobjekten. Det förefaller rimligt att "kollektiva"kostnader av delta slag i vissa fall finansieras direkt ur produktionen. :-- EnligtRSV:s mening bör om möjligt den princi pen tillämpas alt en ny punktskatt inte införs om inte intäkterna kan beräknas uppgå fill minst 100 milj.kr. Ett införande av frän intäktsynpunkl små skatter får också anses innebära ett avsteg från principen att förenkla skatteadministrationen. En mångfald av sädana punktskatter gör vidare att skatteområdet blir svårt att överblicka. : Som framgår av den aktuella utredningen torde i delta falleffekterna av det föreslagna avgiftssystemet fä mycket begränsade effekter påde berörda företagen med avseende pä produktion och resursutnyttjande, beroendepå de mycket blygsamma avgiftsnivåerna. Motbakgrund av den rådande statsfinansiella situationen finns skäl att förmoda attolika former av avgiftsfinansiering kommer att aktualiseras i tilltagande gradunder åren framöver. Bland annat av det skälet är det enligt SINDs uppfattningnödvändigt att aspekter av ovan nämnt slag uttryckligen beaktas när olikaformer av avgiftssystem diskuteras och utformas, såväl på myndighelsplanel somav statsmakterna. Inte minst viktigt i sammanhanget måste här vara att avvärjariskerna för att en Prop.1983/84:40 51 eventuelltväxande flora av olika avgiftssystem, ägnade att uppnå olika delmål pä olikadelområden, sammantagna och pä ett slumpartat sätt i annat fall kan leda lilloönskade effekter som inverkar menligt på möjligheterna att uppnå olikanäringspolitiska mål. Oavsettom eller någon annan myndighet administrerar uppbörden, tordedock systemets administrationskostnader för företag och myndigheter likväl bliavskräckande, sett i relation till det trots allt blygsamma belopp ()som systemet avser att inbringa, detta inte minst mot bakgrund av attdeklarationer skall infordras för drygt 8 000 företag. Utifrån detta perspektivfinns således enligt verkets uppfattning anledning att ifrågasätta detmeningsfulla i att bygga upp ett särskilt avgiftssystem för ett så passbegränsat område som del här är fråga om. Sverigesgeologiska undersökning: SGU anser dock alt del finns motiv för att införa en avgift som ger kostnadstäckning för myndigheternas prövning av tillstånd lill och tillsyn av läktverksamheten enligt 18 § natur vårdslagen. SGU delar således utredningens ståndpunkt alt full kostnads täckning bör eftersträvas för denna myndighetsverksamhet. tveksamttill att belasta läktverksamheten med av föreslagna produktionsavgifteravsedda att täcka kostnader för inventering av naturgrus m.m. SGU efterlyser enanalys som visar vilka konsekvenser dessa avgifter får på. läktverksamheten ochverket förordar i avvaktan härpå en budgetfinansierad inventering. Som exempelkan nämnas att föreliggande förslag resulterar i årliga avgifter på för ett antal grus- och bergtäktföretag, vart och etlmed verksamhet i några få takter. Dessa avgifter kan inte anses stå i rimligproportion till del utbyte dessa företag kan ha av aktuellt inventeringsarbeteoch de kostnader verksamheten förorsakar samhället, främst i form av tillsynenligt naturvårdslagen. Länsstyrelseni län: konstaterar att tanken ärbra att genom ett avgiftssystem styra läktverksamheten till färre ochrationella takter som samhällets kostnader för administration,planering och tillsyn av verksamheten finansieras av branschen. Däremot finnerlänsstyrelsen föreslagen lösning onödigt betungande. Länsstyrelseni : förutsätter att avgift för att bedrivatäktverksamhet regleras enligt ett avgiftssystem, även om olika lagstiftningarinom miljöområdet (naturvårdslagen och miljöskyddslagen) kan regleraverksamheten. Länsstyrelseni : Enligt mening bör kostnaderna för delallmänna för all reglera inskränkningar i nyttjanderätt och därtill hörandetillsyn bäras av del allmänna. Förslaget synes inte innebära någon sådanservice åt läkttillslåndssökandena/innehavare att det är skäligt att lägga överkostnaderna på dessa. 1983/84:40 52 Statskontoret:Statskontoret anser att täktavgifien bör konstrueras med dels en avgift somtäcker kostnaden för att behandla ansökan om tillstånd dels en årlig avgift somutgår på produktionen. Det kan enligt statskontorets mening också övervägasatt ta ut en åriig avgift även för täktlillstånd som inte utnyttjas förproduktion. Denkorta utredningstid som stått lill förfogande har endastmedgivit en mycket översiktlig redovisning av de föreslagna ökade insatsernaför prövning och tillsyn. Det måste därför ligga en betydande osäkerhet i deuppskattningar av kostnader för prövning och tillsyn som har gjorts iutredningen. Sålunda saknas l.ex. en redovisning av vad som skall åstadkommasmed den myckel kraftiga ökning av framför allt tillsynsåtgärderna somföreslås. Statskontoret kan inte här tillstyrka den i rapporten föreslagnaomfattande utbyggnaden av myndighetsverksamheten. Naturvårdsverkethar i sin utredning inte behandlat frågan om avgiftsmedlens redovisning och omhur utgifterna skall avräknas. Statskontoret utgår frän att avgifternainlevereras direkt till statskassan och att prövningen av myndigheternasresursbehov även framgent sker i vanlig ordning i den årliga budgetprocessen.Statskontoret kan inte se något som hindrar att redovisningen utformasschablonmässigt, ungefär som fallet är beträffande skogsvärdsavgiften. geologiskaundersökning: 1 syfte att eliminera flera av nackdelarna med ettproduktionsbaserat avgiftssystem förordar SGU ett system konstruerat på sammavis som de beprövade och väl fungerande avgifterna enligt minerallagstiftningen(gruv- och minerallagen). en avgift som beslår dels av en ansökningsavgift(engångsavgift) att uttas i samband med ansökan om täktlillstånd, dels enförsvarsavgift att uttas per ytenhet täktområde (arealberoendeavgift). Förstnämnda avgift har som främsta syfte att täcka kostnaden försjälva tillståndsprövningen. En sådan avgift, som också har en återhållandeverkan på s.k. okynnesansökningar, bör i detta sammanhang differentieras medhänsyn till tillämnad läkts art och storlek, dvs. Densenare avgiften kan ges två innebörder. För takter i drift kan innebörden varaatt finansiera tillsynen enligt naturvårdslagen. För andra tillståndsgivnatakter markerar innehavaren genom avgiften sitt intresse för takten. SGU kanhär tänka sig en försvarsavgift som förutom en viss mineralpolitisk betingadavgiftsdel även består av en del som svarar mot tillsynsarbetet. Denna senareavgiftsdel bör tas ut för den faktiskt utförda tillsynen enligt en särskild avt. ex. fastställd taxa. SGUkan av flera skäl inte dela uppfattningen att produktionsavgiften förutom ballastmalerialäven skall omfatta flertalet industrimaterial som l.ex. flusspat, kalksten,kvarts, olivin och talk. Ett av motiven för denna inställning är att dennaheterogena grupp inte får något utbyte av 1983/84:40 53 den avgiftsdel som avses finansiera inventeringsprogrammetför naturgrus m.m.------ ----- finns det enligt SGU starka skäl för alt renodla eneventuell produktionsavgifttill att bära omfatta grus- och bergtäktverksamhel och därmed jämställd täktverksamhet(bl.a. moräntäkt), dvs. de industrimineral som regleras enligt jordägarsystemetundantas från produktionsavgifl. Vid entillämpning av produklionsavgiften, särskilt på induslrimineral-sektorn,aktualiseras också frågan vilken produktion som avgiften skall baseras på. Vidbrytning av t. ex. kalksten kan i vissa fall andelen ofyndigt material uppgå lillstorleksordningen en tredjedel av totalt bruten kalkstenskvantitet. Detofyndiga materialet läggs normalt antingen åt sidan i takten eller så körs detpå tipp. En eventuell produktionsavgift bör enligt SGU:s uppfattning baseras påkvantiteten brutet fyndigt material, dvs. det material som går till avsalualternativt används som insatsråvara i egen industriverksamhet. Detta bör klartframgå av lagtexten. En eventuell produktionsavgift för grus- och bergläktsverksamhetbör enligt SGU differentieras så att denna kan bidra till en styrning mot ettutnyttjande av mindre attraktiva material för mindre kvalificeradeanvändningsområden. Detta skulle skapa förutsättningar för en bättre resurshushållning. i :-- För att göra uppbördenoch kontrollenså enkel som möjligt och för att begränsa administrationskostnaderna börenligt vår mening ett årligt deklaralionsförfarande inte tillämpas. Ett bättresätt vore att koppla produktionsavgiften till den exploater-bara kvantiteten itakten. Vid nya takter kan avgiften fastställas redan i samband med ärendetsprövning och även redovisas i läktbeslutet. För pågående takter får uppgifterom kvarvarande volym inhämtas från till-ständshavaren vid det tillfälle lagenträder i kraft. Med hänsyn lill att det i vissa fall kan vara svårt att lämnaexakta volymuppgifter, bör en bestämd avgift utgå inom ett fastlagtvolymintervall. Avgiften kan sedan fördelas på den brytningstid som täktplaneneller tillståndet anger. Länsstyrelseni län: anser för sin del all man på enklare sätt kan uppnåsyftet att låta tillständshavaren betala myndighetsarbetet med takterna.