prop · G70350 · 1983-12-31 00:00:00 — Om löntagarna visar återhållsamhet i sina lönekrav, såhörde tillerkännas rätten alt få vara med och dela vinsten där särskilt storavinster uppstår. Så enkelt vill förbundet uttrycka motiven bakom löntagarfonderna.Tankegången härleds ur det faktum atl förmögenhetstillväxt kommer inte enbartur kapital utan också ur arbete, I botten är det alltså ett fördelningsproblem. Den solidariska lönepolitiken har två ben. Delsförutsätter den lika lön för likvärdigt arbele. Dels ligger i densamma ensträvan lill uljämning mellan hög- och låglönegrupper. Det är uppenbart att ensådan lönepolitisk ambition är svår atl genomföra. Det hänger samman med attvissa branscher har förutsättningar att betala högre löner medan andrabranscher lider under lönetryckel. Del är en självklarhet att en fackligrörelse måste eftersträva atl främst hjälpa de sämst ställda. Avvägningen avlönekraven blir mot denna bakgrund en grannlaga uppgift. För höga lönekrav kanleda lill inflation som endast urholkar reallönerna eller skapar enarbetslöshet inom svaga branscher, alltför låga lönekrav skapar en orättvisförmögenhetstillväxt för kapitalägare. Det är för att underlätta dennaavvägning av lönekraven som löntagarfondernas vinstdelning kan komma atl bliett värdefullt instrument inte bara för lönlagarnas jämlikhetssträvanden utanockså för balansen i hela samhällsekonomin. Förbundet har framfört dessasynpunkter i sitt remissvar om vinstdelningsmodellen. Av vad som här sagts framgår del klart atl förelagsvisaoch individuella vinstdelningssystem inte kan lösa detta jämlikhetsproblem.Snarare har sådana syslem en tendens att vidga löneklyftorna. Problemet ärtvärtom atl finna en sådan lösning alt alla löntagare kommer i åtnjutande avövervinsterna. Detta kan endasl uppnås genom ett kollektivt system. Enligt denvinstdelningsmodell som föreslås i löntagarfondssystemel kommer cirka 5000företag alt debileras vinstdelningsavgift. Genom att föra avgiften lill ATP-syslemetblir alla löntagare delaktiga av vinstdelningen och fondernas avkastning.Löntagare i små företag eller i icke särskilt vinslrika företag har därför ilika hög grad anledning att välkomna löntagarfonder som anslällda i stora ochvinstrika företag. I hög grad kännetecknas transportbranschen av småföretagsamheloch förbundet noterar därför med tillfredsställelse att trots denna strukturkommer våra medlemmar att benyltas av löntagarfonderna. Den föreslagna modellenhar alltså inte i första hand med makt att göra utan är ett instrument förrättvis fördelning. Sammanfattningsvis vill förbundet meddela att förbundettagit del av utredningens förslag men inte funnit anledning att framföraerinringar. Den lill tonlägel högt uppskruvade politiska debatten somfondförslaget orsakat, står inte i proportion till förslagets omfattning ellerkonsekvenser. Därför bör förslaget genomföras. 7"CO avstår från att yttra sig med hänvisning tillatt den remisstid som gäller för betänkandena inte skapar några reellaförutsättningar för TCO 1983/84:50 205 och TCO-förbunden att föra ut frågan till en bredmedlemsdiskussion inför ett ställningstagande. TCO framför därutöver följandeallmänna synpunkter i frågan: Det beslut i kapitalbildningsfrågorna som fattades av TCOskongress 1982 innebär att TCO skall sträva efter atl finna tillfredsställandefackliga lösningar på fyra områden: att löntagarinflytande i övergripandeföretagsledningsfrågor stärks att möjligheterna alt föra en mer framgångsrik solidarisklönepolitik förbättras att kapitaltillväxten sker i fördelningsmässigt acceptablaformer. Beslutenvid kongress har alltjämt samma aktualitet. TCO är därvid inle bundentill vissa beslämda medel för all uppnå dessa må! utan är öppen för attdiskutera alternativa vägar och lösningar. För TCO är det också naturligt atteftersträva en så bred facklig och politisk enighet som möjligt kring deåtgärder som vidtas, beslöt atl avstå från all taställning till huruvida löntagarfonder bör införas eller ej. Detta motiveras istyrelsens yttrande över motionerna till kongressen bl. a. enligt följande: "Atten fråga är föremål för delade meningar mellan de politiska partierna ansesnormalt inte utgöra hinder för TCO atl från fackliga utgångspunkter taställning till frågan. När det gäller löntagartbndsfrågan råder emellertid förtillfället en djupgående partipolitisk polarisering. Mot den bakgrunden bedömerstyrelsen det nu klart olämpligt att föreslå kongressen förorda antingen attlöntagarfonder införs eller atl löntagarfonder inte införs. Såsom händelsernanu utvecklats är det enligt styrelsens mening nu nödvändigt atl avvaktamedborgarnas i allmänt val uttryckta vilja". De förhoppningar som förelåg vid om alt denstarka polarisering kring kapilalbildningsfrågorna i den allmänna debattenskulle avla efter valet har inte infriats. Tvärtom har utvecklingen av debattenefler valet närmast ytterligare försvårat en konstruktiv dialog kring dessafrågor. för fondomröslning anför: TCO speglar inte medlemsopinionen i fondfrägan Egentligen är del ett alldeles för väl känt faktum atl majoritet av TCO-kolleklivets enskilda medlemmar är motståndare till lönlagarfonderför au här behöva påpekas. Alla opinionsmätningar, liksom lOO-lals ar-beisplatsvisförelagna medlemsomröstningar, visar att högsl av tjänstemännen ärpositiva lill löntagarfonder. Tyvärr vägrar de fackliga ledarna inom TCO atlefterkomma de allt bredare kraven bland de enskilda medlemmarna på enmedlemsomröstning i fondfrågan. Man accepterar inte ens enkäter för alt pejlamedlemsopinionen! Under etl flertal år har TCO-ledningen försökt atl få TCOsom organisation och medlemsförbundens enskilda medlemmar, att ställa uppbakom de idéer på vilka de kollekliva löntagarfonderna baseras. Detta har heltmisslyckats. Företagna opinionsmätningar visar atl är bestämt emotlöntagarfonder. Andelen fondanhängare har beskrivit en minskande trend. Dessulomär de som önskar löntagartbnder ljumma i sitt engagemang. I detta sammanhang bör påpekas att det enda av som genomfört en medlemsomröstning är Försäkringsijänstemannaförbundel.Där blev resultatet mot fonder och för fonder. Spontana enkäteri lokala enheter inom andra förbund visar samma storleksordning. Prop.1983/84:50 206 I ICOs största förbund. ,med nästan 300000 medlemmar har en noiabel utveckling ägt rum. 1978 beslöt SIFskongress efter förslag från förbundsstyrelsen atl sluta upp bakom kollektiva lönlagarfonder.Omedelbart därefter startade en betydande medlemsaktivitet, i samband med allkongressbeslutet skulle förankras, och yttrande inhämtades från samtligaavdelningar i SIF. Resultatet var all över 600 klubbar svarade, som regel eftermedlemsomröstningar eller enkäter, och däribland samtliga sloravdelningar.Resultatet var alt av SIF-medlemmarna sade nej. Svenska Industritjänstemannaförbundethar därefter varil tvunget alt ändra sin uppfattning, från alt ha varilpositivt till fonder säger nu SIF bestämt nej. ' Trots del överväldigande motståndet mol löntagartbnder,som på olika sätt kommil fram inom TCO-förbunden, har de beslutande representanternaännu inte accepterat detta faktum. Del torde vara förklaringen lill att TCO-ledningennu nonchalerar de enskilda medlemmarnas krav på medlemsomröstning. Det kanockså vara förklaringen lill varför TCO-ledningen nu väljer atl inte besvara depresenterade löniagarfondsförsla-gen. Även om det ifråga om de aktuella löntagarfondsförslagenhär nedan framförs tekniska och andra synpunkler, vilka i och för sig bordevara tillräckligt vägande för att regeringen inle skall gå vidare med förslagellill , så är del ovan utvecklade kompakta motståndet från tjänstemänmol kollekliva löntagartbnder det avgjort starkaste argumentet vi har atlframföra. Vi utgår ifrån all regeringen inle, emot landets tjänstemän, villinföra etl kollektivt löntagarfondssyslem. Det är en helt absurd tanke alt Riksdag skullekunna besluta om löntagartonder tvärt emot den deklarerade viljan hos en såbetydande del av löntagarna som en och en kvarts miljon tjänstemänutgör. Detta vore etl beslut som skulle gå emot den sanna demokratins innerstamening. Med största säkerhet kommer ett sådant beslut atl medföra en kraftigökning av politikerföruklet hos folk. Det framlagda fondförslagel utgör egentligen endast enbearbetning av kongressmaterial från LO och SAPs kongresser. För oss framstårutredningarna som klara besiällningsarbeten, där hänsyn inte tagits lillsaklighet och relevans. Således har utredningarna på intet sätt behandlat vilkaalternativa lösningar det finns på de problem som fonderna sägs lösa, Vilka olika sätt finns det alt stimulera sparandetoch öka kapitalbildning en? Detta finns inte undersökt, ® Vilka olika meloder finns del för atl förbättramaktbalansen i näringslivet? Denna fråga är inte heller undersökt, Vilka faktorerpåverkar den solidariska lönepolitiken? Denna fråga är heller inte undersökt, Vilka åtgärderfinns det för att öka investeringsnivån i företagen? Denna fråga är heller inteundersökt. « Vilka är konsekvenserna av del lagda förslaget? Denfrågan finns inte heller behandlad. Naturligtvis är inte konsekvenserna av alternativtill fonderna belysta, eftersom alternativen överhuvudtaget inte är presenterade. Som ett skäl för all införa löntagarfonder har densolidariska lönepolitiken angivils. Denna princip för lönebildning har påsenare tid blivit mycket omstridd. Turerna lönerörelse talar sitttydliga språk. Det är besynnerligt om man begär att staten genom lagstiftningmed sin makt skall Prop.1983/84:50 207 ställaupp bakom vad endast en av arbetsmarknadens parter tycker i denna fråga. Detråder dessutom.bland de svenska löntagarna inle någon siörre enighet om densolidariska lönepolitiken. Ännu märkligare är alt regeringen tydligen ärberedd att byta samhällsekonomiskt syslem under förespeglingen att dettaskulle komma att underlätta avtalsrörelsen . Varför skulle lönekravenbli mindre därför att ett löntagarfondssyslem grundat på vinstdelning införs? LOsunder aviserade krav års lönerörelse talar däremot.För övrigt är det anmärkningsvärt hur eft fondsystem, som i många sammanhangframställs som litet och harmlöst, skulle kunna få så starka och psykologiskaverkningar att stora grupper av löntagare avstår från att kräva löneökningar. Detframhålls i olika sammanhang att det föreslagna fondsystemet är begränsat och"ofarligt". Mot detta resonemang vill vi på det bestämdaste invända.Det är nämligen tillräckligt stort för att inom elt fåtal år bli störstaaktieägaren i landet. Genominförande av löntagarfonder erhålls etl och samma instrument såväl förfinansiering av fonderna som för maktutövning via dessa. Genom fondsystemetläggs grunden till en statskapitalism styrd av en icke paria-menlariskl valdfacklig organisation. Vi är medvetna om alt del är LO-ledningen someftersträvar denna makt. Det föreslagnafondsystemet bidrar inte till att trygga kapitalförsörjningen. Vinstdelninginnebär endast omflyttning av kapital, inte någon nybildning. Pengar tasnämligen från förelagen. Efter avdrag för administrationskostnaderna ifondsystemet placeras medlen sedan i form av riskvilligt kapital. Vad manåstadkommer med vinstdelning är således all man minskar tillgången på kapital. Att knyta lönlagarfondernalill ATP-systemel är del nya förslaget. Troligen har en kombination avstatsrättsliga och taktiska överväganden lett fram fill detta förslag. Det ärlättare all via pensionssystemet utveckla ett fondsyslem då man slipper lahänsyn till eventuella begränsningar som grundlagen föreskriver. Vidare kan detvara taktiskt att förespegla svenska folket att löntagarfonder har medpensionen atl göra. Fondernasbidrag till ATP-systemel är emellertid nästan försumbart. Beräkningar visar påmellan av de lolala utbetalningarna som en möjlig avkaslningfrån fondsystemet till pensionerna. FrånSAPs och LOs sida har man hela liden framfört alt fonderna skulle ökalöntagarnas inflytande. Så är inte fallet. Vi enskilda löntagare kommer inleatt få något ökat inflytande genom fondernas verksamhel. Makten kommer, enligtdet nu föreliggande förslaget, att ligga i händerna på 45 av regeringen utseddapersoner, varav en majoritet skall komma från fackföreningsrörelsen. Vienskilda medlemmar inom TCO-förbunden vet hur utomordentligt svårt det är attfå en facklig organisations ledning att ta hänsyn lill sina enskilda medlemmar.Vi har tvingats till revolter såväl inom enskilda förbund som inom TCO. Trotsdetta, och trots att medlemsmajoriteten är klart emot lönlagarfonder,respekterar de flesta fackliga ledarna inle detta. De företräder istället sinaegna personliga intressen, vilket måste betecknas som ett missbruk av denrepresentativa demokratin. På samma sätt skulle det också fungera i ell löntagarfondssyslem. 1983/84:50 208 Tillsist vill vi fästa regeringens uppmärksamhet på att TCO-ledningen inlepå ett riktigt sätt uttrycker de enskilda medlemmarnas uppfattning i denna förvårt lands framtid så viktiga fråga om kollekliva lönlagarfonder. Eftersom TCO:areför fondomröstning, enligl opinionsundersökningar, medlemsomrösiningar ochenkäter är representativ för en klar majoritet av de enskilda medlemmarna, fårvi hemställa alt detta vårt yttrande ges den betydenhet som en miljon löntagarei vårt land representerar. Underhänvisning lill det ovan anförda får vi å medlemsopinionens vägnar på detbestämdaste yrka avslag på del föreliggande förslaget lill ett kollektivt löntagarfondssyslemsom det framgår av de tre delutredningarna "En modell för vinsldelning","Kapilalplaceringar på akliemarknaden" och "Löniagaribnder i ATP-syslemel". /SRhar på den senaste kongressen klart avvisat införandet avkollekliva löntagarfonder enligt tidigare framförda förslag från LO/SAP. Det nuföreliggande förslaget innehåller inte några principiellt avgörande skillnadersom motiverar ell ändrat ställningstagande. /SR avvisar därför också förslaget"Lönlagarfonder i ATP-systemet". /SR anser det svårförenligt medde traditionella fackliga uppdragen att de fackliga organisationerna skallengagera sig också som ägare och förvaltare av produktionskapitalet. Motbakgrund av del senasle decenniets omfattande debatt om fondernas systemförändrandekaraktär är del lindrigt uttryckt nonchalant atl del slutgiltiga fondförslagetpresenteras utan vare sig seriösa motiveringar eller någon som helst analys avdess verkningar för den svenska ekonomin. Detriskvilliga kapitalets roll i ekonomin Eftersomlöntagarfondsförslaget innebär insamling av kapilal för placeringar inäringslivet är del väsentligt att som utgångspunkt diskutera det riskvilligakapitalels roll i ekonomin. /SR anser att de långsiktiga målen om eltnäringsliv med hög lönebelalningsförmåga, trygg sysselsättning och godarbetsmiljö skall vara styrande för del riskvilliga kapitalets lolalaomfattning och användning. För att uppnå dessa mål är det nödvändigt att detriskvilliga kapitalel placeras där det på gör störst nytta. Detinnebär medverkan till strukturrationaliseringar i näringslivet och främjandeav rörligheten på arbetsmarknaden. Det innebär också ett aktivt och engagerat ägaransvari näringslivet. Motivenbakom förslagen om kollektiva löntagarfonder Motiventill kollektiva löntagarfonder har varit många och varierande.SACO/SR ger i det följande sin syn på de huvudmotiv som har framförts av LO/SAPoch som citerats i promemoria. ''Förstärktlöntagarinflytande i näringslivet" Syftetatt stärka löntagarnas inflytande i näringslivet är vällovligt, men /SRmenar att tvångssparande i kollektiva fonder utan individuellt infiytande ärfel väg. 1983/84:50 209 Fondernabäddar för interna intressekonflikter i de fackliga organisationer varsrepresentanter i fondstyrelserna är ålagda atl följa det reglemente som angesav placeringsutredningen. Enligt reglementet är styrelsens uppgift främst alt garanleraen långsiktigt hög avkastning på det placerade riskkapitalet. Fondstyrelsernaskall ta ett aktivt ägaransvar som av rösträtten skallöverföras till de lokala fackliga organisationerna i elt förelag om dessa såbegär. Detär uppenbart att de nödvändiga långsiktiga strukturrationaliseringar somfondstyrelserna skall medverka till ofta strider mot det mer kortsiktiga lokalafackliga intresset all rädda jobben. Risken finns att löntagarna i delnedläggningshotande företaget upplever sig "överkörda" av sina egnafackliga företrädare i fondstyrelserna. Få löntagare torde ipraktiken uppleva ett ökat inflytande i näringslivel genom att deras egnafackliga företrädare tar över traditionella kapitalägar-intressen ifondstyrelserna. Det gäller särskilt som löntagarnas majoritets-inflytande ifondstyrelserna skall utövas av sammanlagt 25 av regeringen handplockadeföreträdare för lönlagarintressen. Till skillnad från vad som gäller för fjärdeAP-fonden får de löntagarorganisationer som skall representeras ifondstyrelserna inte ens nominera sina egna kandidater. Del kan därför medrätta ifrågasättas vem dessa ledamöter skall representera och vilken roll deegentligen skall spela. Omden i systemet inbyggda intressekonflikten leder till splittring ochförsvagning av de fackliga organisationerna kan resultatet bli att löntagarnasinflytande snarare minskar än ökar. Vad händer omfondstyrelserna i praktiken inte klarar av alt följa reglementets krav omlångsiktigt hög avkastning utan i stället faller undan för röstslarka lokalaopinioner som vill rädda jobben? Eftersom fonderna får automatisk kapitalpåfyllnadoavsett resultatet kan det bli svårt främst för de fackliga företrädarna attslå emot starka opinioner. Om fondstyrelserna i ett senare skede skall utses iallmänna val minskar knappast risken för undfallenhel. Det långsiktiga resultatelkan då bli lägre inkomster och minskad sysselsätlningstrygghet. Denmajoritet av löntagarna som har ett intresse av att deras uteblivnalöneökningar används där de på gör störst nytta saknar dessutomhelt möjlighel alt dra sig ur finansieringen av systemet. /SRanser att löntagarnas inflytande i näringslivet främst skall knytas till deenskilda företagen och arbetsplatserna och tillgodoses den arbetsrättsligavägen och via förhandlingar. Detta inflytande kan med fördel kombineras med direkiägarinflylande genom frivilliga företagsanknulna aktiefonder med individuellaandelar. /SRhar vidare i yttrandet över förslaget lill "Allemanssparandet" (Ds Fi1983: 15) förespråkat en breddad huvudmannakrets och större frihet för de s. k.kapitalsparfonderna. Det öppnar möjlighel för fackliga organisationer som såönskar atl genom frivilligt sparande bygga upp aktiefonder med profileradeändamål, l.ex. för all uppnå ökat löntagarinflytande. Sådana fonder skiljer sigfrån de föreslagna lönlagarfonderna genom all medlemmarna kan ställa direktakrav på avkastningen eller på annan måluppfyllelse som de harfullständig frihet all lämna den fond som inte arbetar i enlighet med derasintressen. Enannan väg till direki löntagarinflytande är arbetskooperativa förelag. Underförutsättning alt kapitalförsörjningsfrågorna kan få en tillfredsställandelösning bör den pågående försöksverksamheten inom detta område resultera i alt löntagarägdaföretag vinner ökad spridning. 14 1983/81. Prop.1983/84:50 210 dernainom ramen för allemanssparandet bör kunna utnyttjas för nybildning av ochövergång till löntagarägda företag. "Slödförden solidariska lönepolitiken" Denföreslagna vinstdelningen antas fungera stödjande för den solidari ska lönepolitiken. /SR är kritisk till den form av solidarisk lönepoli tik som tillämpas av LO och tar särskill avstånd från det statiska synsätt som vill göra permanent, obligatorisk och kollektiv vinstdelning till ett komplement till denna lönebildningsmodell. /SR har utvecklat kriti ken mot den solidariska lönepolitiken och vinsldelningsförslaget i remissyttrandetöver "En modell för vinstdelning" (Ds Fi 1983:13). ''Förbättrad kapitalbildning'' Omlöntagarfonderna långsiktigt skall resultera i ökad kapitalbildning fordras attfondstyrelserna är effektivare i sin allokering av riskvilligt kapital änövriga alternativa placerare. Utredningen gör inget seriöst försök alt styrka atlså skulle vara fallet. /SR anser all flera faktorer talar i motsattriktning. Organisationenifrågasätter om den anonymiserade och kollekliva kapitalförvaltning somfonderna representerar är förenlig med det engagemang och det ansvarstagandesom är nödvändigt för att pengarna skall placeras där de gör största möjliganytta. Avsaknaden av individuell anknytning kan tillsammans med de automatiska kapitalpåfyllnadernaresultera i elt svagt ägarengagemang. Detfaktum att majoriteten i fondstyrelserna skall utgöras av företrädare för lönlagarintressenär knappast i sig en garanti för effektivare kapitalförvaltning än vadprofessionella placerare kan åstadkomma. Om lönlagarfonderna å andra sidanskulle visa sig vara klart effektivare kapilalförval-tare än andra finns detnaturligtvis ingen anledning alt begränsa deras verksamhet i enlighel medförslaget. ''Jämnare förmögenhetsfördelning'' /SRanser del angelägel atl bredda ägandet över näringslivel. Frågan är omlöntagarna i allmänhet upplever att en jämnare förmögenhetsfördelning erhållsgenom att de får avslå i uteblivna löner somtillsammans med vinstdelningsavgiflen skall placeras på börsen via femkollektiva fonder. /SRanser i stället att ökad ägarspridning skall uppnås genom frivilligt ochindividuellt delägande i näringslivel. Detta kan med fördel kombineras medolika slag av fonder inom ramen för ett skatlesubventio-neral akliesparande. Omman på delta säll vill stimulera hushållens aktieägande bör inte den extrastimulansen för akliesparande som finns i det s.k. skaltesparandet tas bort. Sammanfattningsvisanser /SR att "Löntagarfonder i ATP-systemet" är ett missriktatoch dåligt förslag till lösning av de problem som officiellt anförs som motivför fonderna. Tillsammansmed den tidigare framlagda promemorian om löniagar-fondsskatlens konstruktionutgör de tre stencilerna sammantaget tekniska beskrivningar av hur"löntagarfonder" skall utformas. Däremot förs i materialet ingendiskussion om de samlade effekterna eller någon seriös Prop.1983/84:50 211 diskussion om huruvida medlet lönlagarfonder svarar mol demål som uppställts. SAF finner det föga meningsfullt all diskutera de tekniskadetaljfrågorna i de olika delarna innan själva kärnan och huvudtanken ilöntagarfondsförslaget berörts. Ända har alla löntagarfondsförslag haft sammaprincipiella innebörd. De har bestått av tre grundläggande delar; I. Löntagarfondsskatt på företagen. En extra vinstskattpå förelagen, ibland kombinerad med en extra löneskatt, , Centrala fackliga eller politiskafonder. Löntagarfondsskalten tillförs centrala fonder kontrollerade avfackliga företrädare eller politiker. III, Successiv socialisering.Löntagarfondernas resurser skall användas för etl successivt övertagande avägande och makt i de privata förelagen. Sammantaget innebär detta atl de svenska företagen via iförsta hand en särskild vinstskatt skall finansiera fackliga och politiskaorgans successiva socialisering av de privata svenska företagen. Den avgörandefrågan i lönlagarfondsdebatten är om detta är rimligt, önskvärt och leder för landet positiv utveckling. I remissmaterialet finns ingen antydan lill enförutsättningslös diskussion av mål och medel. Ingen prövning görs omlöntagarfonder är elt lämpligt medel för de mål som sätts upp eller vilkanegativa effekter förslagel får. Ingen som helst diskussion förs heller omalternativa ekonomisk-politiska medels effekter i relevanta avseenden. Remissunderlaget saknar därför en reell motivering för deförslag som framställs. Utredarna har utgått från atl lönlagarfonder skall införasoch ansett det överflödigt att diskutera lämpligheten av detta. Detta är en för.svenskt utredningsväsende unikt bristfällig produkt som gjorts till beslutsunderlagför en av de viktigaste samhällsfrågorna någonsin i . Del är svårt atlundgå misstanken alt bristen på seriös analys av förslaget till löntagarfondersammanhänger med att en sådan skulle visa alt löntagarfonder bör undvikas iSverige,