prop · G703135 · 1983-12-31 00:00:00 — Även om nyetableringsstatislikenvilar på ett osäkert underiag de genuina nyetableringarna ulgör endasl en delav det totala antalet, då t.ex. andelen "pappersbolag" är belydande -antyder siffrorna att viljan atl starta nya förelag har ökal. Ungefär vart Qärde sysselsättningstillfälle inom dagensindustri finns inom arbetsställen som nylillkommit eller ändralbranschinriktning . Förnyelseandelen är väsentligthögre än genomsnittet för industrin i bl.a. maskinindustrin,instrumenlinduslrin och plastväruindustrin. Även denna typ av analyser gersåledes belägg för att det sker en hel del förändringar inom industrin som vidytlig analys inte märks. Svensk induslri torde hävda sig väl i en internationelljämförelse om vi jämför förnyelsetakten . Rentsysselsätt-15 1983/84. 1983/84:135 226 ningsmässiglhar omställningslakten varil i nivå med andra europeiska länders. Det gällersåväl småförelagen som inom de stora koncernerna. Krisindustriernas volym harreducerats med i genomsnitt en tredjedel; om vi räknar bort den tämligenstabila massa- och pappersindustrin är syssel-sältningsneddragningen mellanåren 1975 och 1984 (prognos). Kapaciteten har också reducerats om ej i likahög ulsträckning. Förändringarnai de svenska storföretagen har varit betydande efler en krisperiod i mitten av1970-talet. Omfattande slralegiförändringar har genomförts. Vidare ändrarflertalet storföretag organisationsstrukturen, så att självsländigaresultatenheter skapas. Storföretagens bearbelning av de internationellamarknaderna fortsätter. Redan nu säljs huvuddelen av produktionen utomlands.Under del senasle årel har tillverkningskapacitet byggts ut i bl. a. ochJapan. Teknologisktkan vi finna att svensk industri har en stark slällning och satsar hårt på områdensom medicinsk teknik och bioteknik massa- och pappersleknik samlträteknik. Sammantagetinnebär alla dessa förändringar alt svensk industri genomgått en krisperiodunder vilken en belydande neddragning av produktionskapacitet har skett menockså en gradvis ökad salsning på nya områden. Det har skett ell betydandenyiänkande inom svensk induslri som bildar en bas för fortsatt utveckling.Detta berörs ytteriigare i avslutningskapitlet. skall dock fråganvarför svensk industri råkade in i en så omfallande och djup kris efler 1975analyseras. 5 Varför har svensk industri stagnerat? Trehuvudorsaker till den svenska industrins svaga utveckling brukarframhållas: enogynnsam industristruktur i utgångsläget efierfrågebortfalloch ny konkurrens. Atlsvensk industri arbelar med ett högre kostnadsläge än konkurrenter i andraländer är ingen ny situation som uppkommil i millen av 1970-lalet. Svenskindustri har förmått hålla sin konkurrensposition trolsett högl kostnadsläge. 1983/84:135 227 Ulvecklingenunder 1974 och 1975 försämrade emellertid kraftigt del svenska kostnadsläget.Avtalsrörelse, löneglidning, höjning av arbetsgivaravgiften medfördetillsammans med en gradvis uppvärdering av den svenska kronan atl kostnadslägetförsämrades med på ungefär gentemot genomsnittet för . Dellaär en mycket snabb och kraftig försämring. var dock den relativaarbetskraftskostnaden per producerad enhet i svensk industri jämfört medOECD-genomsnittet åter nere nivå. Därefter har den relativaarbetskraftskostnaden per producerad enhet successivt sjunkit. I början av år 1983var svensk industris relativa kostnadsläge ca 75 (index) jämfört med lägel år1975 (figur 13). Denbetydande sänkningen av det svenska relativa kostnadsläget är en följd av deIvå devalveringarna resp. 1982. Dessa har emellertid bara utgjorten del av den myckel kraftiga allmänna växelkursförändring genlemol dollarnsom slora delar av svensk induslri kunnal dra fördel av. Också genlemoljapanska yenen har kursrörelserna varil kraftiga , medanförändringarna mot en av huvudkonkurrenterna på världsmarknaden, ,varil betydligt mindre (figur 14). Dollarns kraftiga uppgång kan vara enförklaring till atl det framför allt är exporten lill som ökal ochbasindustrierna som stärkt sin slällning under de senasle åren. maskinindustrin, där den tyska konkurren- Figur 13 Svensk industris relativa arbetskraftskostnadper producerad enhet 1975 -76 -77 -78 -79 -80 -81 -82 -83 Källa: , och SIND senär särskilt stark, har denna inte kunnat dra lika stor nytta av växelkursförändringarna. Förbättringenav relativa kostnadsläget gav inte någon märkbar effekt på svensk induslriförrän . En viktig förklaring härlill är atl kostnadsförbättringenskedde av industriell tillbakagång över hela världen. 11, ex.USA sjönk industriproduktionen från index 1979 till 118 är 1982. Svenska kronor samtprocentuell förändring USD () Sv. JPY (-) DEM (-) ..nr-...Tn..>._ . Svenskindustri har forlfarande slruklurproblem. Den koslnadsanpassning som skett ochde växelkursförändringar som inträffat har gynnat vissa företag mer än andra.Som redan framhållits har inhemskt orienterat förelag drabbats på korl sikl avkursförluster och koslnadsökningar, men totalt sett lindras problemen och ettandrum för fortsatt omstrukturering skapas. Devalveringaroch kostnadsanpassningar kan i vissa situationer vara nödvändiga, men det råderinte någon enkel relation mellan ulvecklingen av den relativaarbetskraftskostnaden och konkurrenskraft/marknadsandelar. Två länder, somunder efterkrigstiden påtagligt försämrat sitt relativa kostnadsläge - Japanoch - har varit myckel framgångsrika på världsmarknaden. Ett landsom däremot vars relativa Prop.1983/84:135 229 kostnadslägeförbättrats - har förlorat mycket av sin konkurrenskraft. I dessa fall rör detsig om gradvisa förändringar . För svenskt vidkommandeskedde förändringen mycket snabbt. Detta understrykeralt det är viktigt alt beakta även andra faklorer som t.ex. den takt med vilkenrelativa kostnadsförändringar sker. Enförklaring till att marknadsandelsutvecklingen och förändringen i relativaarbetskraftskostnaden per producerad enhet i flera fall gått i motsatt riktningligger också i att kostnadsbilden är sammansatt av en rad faktorer. Olikakostnadsposter kan utvecklas mycket olika under olika år. Industrinsproduktionskostnader påverkas sålunda förutom av arbetskraftskostnaden även avbl.a. kapitalintensitet, kapacitetsulnyltjande, finansiell struktur ochränteläge, andelen insatsvaror och underleverantörs-struktur. Industrinanpassar sig över liden till ett högt kostnadsläge. Förbasindustrierna - vars handlingsparamelrar ofta är kringskurna av råvarutillgång,uppbindning till viss produktionsprocess, stort anläggningskapital, tämligengivna internafionella priser osv. finns få möjligheter all på kort ochmedellång sikt påverka situationen. Svängningarna i lönsamhet blir i dessaföretag stora. Förflertalel förelag som fillverkar bearbetade produkter finns däremot flerhandlingsalternativ. Ju mer bearbetade produkterna är och ju högre tekniknivånär, desto störte är i allmänhel möjligheterna alt variera bl.a.underleveransinnehåliet. En kostnadsanpassning är t. ex. möjlig genom att läggaöver inköp från svenska underleverantörer till utländska leverantörer. Dennamöjlighet prövades tämligen allmänt av svensk industri omkring och efter år1975. Detta drabbade exempelvis den svenska gjuterinäringen hårt. Generelltsett minskade den svenska underieveransandelen under senare delen av1970-talel. För de stora verksladskoncernerna med tillverkning i flera länderfanns också vissa möjligheter att omorganisera produktionen mellan olikatillverkningsenheter. Densnabba kostnadsökningen under mitten av 1970-talel utlöste en rad sådanaanpassningsmekanismer i svensk industri. Förulom de direkta effekter somkostnadsökningen fick i form av dålig lönsamhel och utslagning av vissaprodukter från marknaden, medförde den även indirekta effekter vilka sannoliktändrade näringslivsslrukturen i mer grundläggande avseenden; i form avunderleveransinnehåll, automatiseringsgrad m. m. 5.2Svensk industristruktur i Jämförelse med andra länders Densvenska industriproduktionen och exporten har i belydande omfattning baseratspå basnäringarna malm, slål och skog. Den internationella handeln med dessaprodukter har under 1970-talel och präglats av hårdkonkurtens och vikande marknader. Länder med stoi andel basindustri fär därmeden sämre ekonomisk utveckling än länder Delta har ibland framförts som förklaring lillden svenska industrins dåliga ulveckling totalt sett. Avden totala induslrisysselsättningen i svarade basindustrin för ca 22%år 1980. Flera länder - t.ex. , och - haren större andel änSverige, medan länder som Väsuyskland, och har en lägreandel (figur 15). För samtliga industriländer har basindustrins andel minskalmellan . Figur15 Andel sysselsatta inom basindustrin åren 19751980. (Procent av totalaantalet sysselsatta inom industrin) Vadgäller skogsindustri befinner sig i en särposition med avinduslrisysselsättningen i denna sektor. Också skogsindustri ärrelativt sell slörre än den svenska. Inteheller inom sektorn järn-, stål- och metallverk hade en exceptionellthög andel. Exempelvis hade och en slörre andel avinduslrisysselsättningen inom dessa branscher. Skillnaderna är dock små mellande tio länderna med undantag för och Figur16 Andel sysselsatta i tillväxtbranscher åren 1975 resp. 1980 (Procent avtotala antalet sysselsatta inom industrin) som har betydligt mindre andel sysselsatta inommetallframställ-ningsindustrin änSverige. Samtliga fio länder har minskat andelen sysselsatta inom järn-, stål-och metallverken . Sverigehar å andra sidan en i jämförelse med andra länder hög andel avsysselsättningen inom s. k. tillväxtbranscher (verkstads- och delar av kemiskindustri). har en högre andel, medan länder som , ochJapan har en mindre andel av sysselsättningen i dessa branscher (figur 16). Inteheller har den svenska varvsindustrin varit exceptionellt slor i ettinternationellt perspekliv. , och har slörre andelsysselsatta inom varvsindustrin än . fram harnästan samtliga länder minskal andelen sysselsatta inom varvsindustrin (figur17). Dennagrova jämförelse med andra länder ger således inte belägg för att Sverigesbranschsammansättning medförde speciellt svårlösta strukturproblem.Visserligen hade såväl som en mer fördelaktigbranschsammansälining, men skillnaderna är tämligen små. Figur17 Andel sysselsatta inom varvsindustri åren 1975 resp. 1980 (Procent avtotala antalet sysselsatta inom industrin) Hur hade då utvecklingen blivit om svensk induslri hadehaft en mer fördelaktig sammansättning? Av labell 11 framgår atl inte ens omSverige hade haft eller branschsammansälining skulle deltaha förhindrat en nedgång i industriproduktionen . Tabell 11 Branschsammansättningens betydelse för industriutvecklingen. (Index 1975= 100) Mot ovanstående bakgrund finns knappast fog att hävda attSverige generellt sett skulle ha haft en ogynnsammare branschsammansälining imitten av 1970-talel än vad andra i-länder hade. Prop.1983/84:135 233 andel tillväxtindustrier - verkstadsindustri och kemiskindustri och en ungefar lika stor andel basindustri samt varvs- ochtekoindustri som genomsnittet av . Svensk industri hade däremotinom dessa branscher en koncentration och inriktning, som gjorde att dendrabbades speciellt hårt. Exempelvisslog den globala stagnationen inom sjöfartsnäringen speciellt håit mot densvenska ekonomin. Förklaringen till detta kan inte enbart sökas i en hög andelsysselsatta i varvsnäringarna ulan måste också sökas i de enskilda företagensproduktionsinriktning. En detaljstudie visar att svensk varvsindustri i mycketstor omfattning var koncentrerad lill ett snävt segment av väridsmarknaden -produktion av stora tankbåtar. När efterfrågan på tanktonnage vek och slutligennästan helt upphörde stod svensk varvsindustri ulan avsättningsmarknad. Denunder gynnsamma koncentrationen till tankbåtar blev senare fillen stor belastning för varven. Nedgången i båtbyggandet slog också hårt på dentill varven levererande stålindustrin och de många små och medelstora underleverantörerna. 5.3 Efterfrågebortfall och ny konkurrens Som framgått av de inledande avsnitten har svensk industriförlorat marknadsandelar . Förlusterna har varit specielltstora . Detta i kombination med en minskande världsmarknadsefterfråganfick kraftiga återverkningar på produkfion och lönsamhet. Olika förädlingsled och företag med olikamarknadsinriktning drabbades olika av recessionen. Konsumtionsvarusektornklarade sig överlag bättre, medan rävaruproducenterna drabbades särskilt hårt.För de senare försämrades också situationen av kraftiga fall ivärldsmarknadspriserna. En uppdelning av svensk industri efter marknadsinriktningvisar att den i betydande omfattning är inriktad på insatsvaror (som användsför vidareförädling i andra företag). Det är inte bara bland småförelagen viåterfinner dessa underleverantörer. Också företag som SKF räknas dit.Insatsvarule-verantörerna ingår i stor utsträckning i nationellaproduktionssystem av typen underleverantörer till resp. . En betydande del av industrins förädlingsvärde -skapas inom de företag som producerar investeringsvaror (maskiner, teleanläggningar,tunga fordon m.m.). Den svenska investeringsinduslrin har en stark inriktningmot offentliga investeringar av typen elproduktion och distribufion,telekommunikationer, sjukvårdsutrustning m.m. Till investeringsvaror kan ocksåräknas de av industrins produklion som utgörs av byggnadsvaror. Konsumtionsvarorna (varor avsedda för slutlig konsumtion)svarar för av industrins förädlingsvärde. Detta är en internationellt settlåg andel. Framför allt utgörs denna grupp av livsmedels- och tekoindustri. menäven personbilstillverkningen har här räknats till konsumtionsvaruindustrin. Somframgår av figur 18 har de olika gruppernas andel av svensk industri varilpåfallande stabil . Konsumlionsva-rugruppensandel av lotala industriproduktionen har ökat som en konsekvens av alt andragrupper har minskat, men också på grund av ökningen avpersonbilstillverkningen. Figur 18 Industrins förädlingsvärde efter användningsområde 1975 resp. 1982 (Andel avindustrins förädlingsvärde. INSATS- KONSUM- INVESTERINGS- RÄVARU- BYGGNADS- VAROR TIONSVAROR VAROR BEARBETNING VAROR Källa:SCB input/outpul-data; SIND Medanmajoriteten av investeringsvaror och råvaror exporteras avsätts byggnadsvarornapå hemmamarknaden. Likaså är insatsvaruområdel av tradition tämligenhemmamarknadsorienterat. Delsamma gäller konsumtionsvaror bortsett frånpersonbilar. Under1970-talel har det internationella handelsmönslret genomgått belydandeförändringar, dels geografiskt, dels vad avser konkurrenssituation. Detta framgårockså för svenskt vidkommande vid en analys av industrins specialiseringsgradoch import/exportkvotens utveckling. Det visar sig nämligen all det är påhemmamarknaden de slörsla marknadsför-luslerna inträffat. Av 39 delbranscherinom verkstadsindustrin har 23 fått Prop.1983/84:135 235 vidkännas en försvagad hemmamarknadsposition i betydelsenatt importkvoten har ökal. Däremot hade flera av dessa delbranscher ökat sinexport (labell 12). Tabell 12 Förändringar i konkurrensposition 19701981 (Andel avverkstadsindustrins 39 delbranscher som förstärkt resp. försvagat sinsituation) Export 23 10 6 Hemmamarknad 4 12 23 Källa: SCB, Utrikeshandelsstatistiken Delvis är detta ett utslag av en fortgående internationellspecialisering och arbetsfördelning. Exporten av insatsvaror ökar somalltmer importeras. Detta redovisas i en studie av () Underleverantörerna och den intemationella konkurrensen därunderleverantörsfrågor tas upp. Importens andel av förbrukningen har enligl SNSvuxit kraftigt under 1970-lalet, från 1979. Exporten hardock ökat ännu snabbare. uppgick exportens andel av produktionen till43% och 1979 till (löpande priser). Ett importöverskott av komponenter1970 på 600 milj. kr. har vänts lill ett exportöverskotl 1979 på 2 100 milj.kr. (löpande priser). Resultatettyder på alt komponentinduslrin som helhet inle fått någon försvagadkonkurtenskraft gentemot utlandet. Däremot har en belydande internationellspecialisering och arbetsfördelning ägt rum. En följd härav är alllillverkningen av vissa produkttyper har minskal eller upphört, medan andratyper har funnit ökade avsättningsmöjligheter utomlands. I rapporten sägs altdel inle är osannolikt atl många förelag har fått ökade svårigheter på grund avimportkonkurrens. En närmareanalys av datamaterialet visar all den ökade exporten till stor del kommer frånstorföretagen, medan importkonkurrensen huvudsakligen synes ha drabbat demindre och medelslora företagen. Med exempelvis varje ny bilmodell somlanseras har bl.a. den lekniska nivån höjts och del har varit naturligt attförlita sig på köpta komponenter, ofta från andra biltillverkare. Förråvartdeverantörerna har problemen framför alll varit den vikandevärldsmarknadseflerfrågan kombinerad med en fortsatt kapacilelsulbyggnad ii-länderna och i någon mån plötsligt uppdykande konkurtens från s.k. NIC-länder(nya industriländer). Malm- och skogstillgångar i bl.a. , stål- (ochfartygs-) produklion i bl. a. är de vanligaste exemplen. Bilden avNIC-länderna som konkurrenter torde dock vara något onyanserad. Dels tordedessa länder vara mindre konkurtenler på många råvaruområden (och ävenlekoområdet) där konkurrensen i slällel Prop.1983/84:135 236 kommilfrån andra i-länder. Å andra sidan har länder som i snabb taktomvandlats från tekoproduktion till mer teknikintensiv produktion, t.ex.hemelektronik. Konsumtionsvarumarknadenhar som lidigare påtalades aldrig varit någon stor sektor av svensk industri(bortsett från personbilar och s.k. vitvaror). Under 1970-lalet har bl.a.konsumfionsmönster förändrats påtagligt, vilket inneburit att stora nyamarknader har uppstått. Den betydande marknadstillväxt som skett i ,har inte förmått utnyttjas av svenska tillverkare. På flera delområden harinhemska tillverkare slagits ut även på högprissegment. Flera exempel där svenskaleverantörer trängts undan från konsumtionsvarumarknaden kan nämnas.Husgerådsmarknaden var en gång av stor betydelse för Eskilstunaregionen. Denökade efterfrågan av fisk och skaldjur har endast i begränsad utsträckningkommersialiserats av svensk industri. Leksaker och fotoutrustning importeras iallt störte utsträckning. Belräffande fritidsvaror har svensk industri i sinmarknadsföring inle förmått dra nytla av raden av välkända svenska idrottsmänoch -kvinnor under det . Handverktyg är en annan expansivmarknad där svenska förelag inte varil framgångsrika. Också på tekoområdet harsvensk industri förlorat hemmamarknadsandelar lill import från andra i-länderosv. Endast ett litet anlal konsumtionsvaruförelag visar en motsatt tendens.Förutom personbilarna är det , , , Marabou samt någrafler, vilka påtagligt lyckats konkurrera hemma och utomlands. Man kan intebortse ifrån att bristen på starka konsumtionsföretag hänger samman med litenhemmamarknad och bristande tradition. Baraett fåtal av de 50 största industriföretagen har varit inriktade påkonsumtionsvaruområdet. Detta domineras i stället av småföretag och dekooperativa företagen. genomgick den svenska detaljhandeln en mycketsnabb koncentration och strukturomvandling. Det finns anledning att tro attdetta gap mellan en splittrad småförelagsstruklur på lillverk-ningssidan och enallt större och rationellare upphandlingsorganisalion i handelsledet skapadeett unikt utrymme för importföretag. Det var lätt för utländska leverantöreratt nå nästan hela den svenska marknaden genom att sälja till ett fåtalgrossister. Investeringsvarorär del område där svensk induslri klarat av atl bygga upp en hög kompetens. Ettkännetecken för svensk investeringsvaruindu-slri är dess starka inriktning motinfrastrukturinvesteringar förutom maskintillverkning m. m. till basindustrin(inkl. jordbruk). Detta kan förklaras av atl samhällsinvesteringarna ochinvesleringar i basindustrierna bildal en betydande svenskhemmamarknad. Ofta har maskinleverantörerna utvecklats tillsammans med sinakundförelag. Statensroll som upphandlare har dock minskat något. Dels beror detta på att programför stora infrastrukturinvesteringar i slor utsträckning avslutats, dels berordet på alt program av budgetskäl och/eller andra skäl 1983/84:135 237 Vattenkraftutbyggnad, kärnkraft, bosläder,vägnät, miljövård, sjukvård, försvarsbeslällningar m.m. har alla det gemensamlall ökningen var mycket stark under tidigare decennier. har nuöverlag vänts till en minskning. I många fall (och även totalt) har deninhemska investeringsvarumarknaden minskat sedan mitten av 1970-talel. Delfinns vissa risker atl den kompetensuppbyggnad som tidigare ägde rum nu gradvisavvecklas till förfång för industrin. Samma resonemang kan appliceras påbasindustrins stagnerande ulveckling, vilket får negativa återverkningar påutrustningsleverantörerna. Investeringsvaruexportenhar däremot ökat. Den expansion av invesleringsvaruexporten till framför alltu-länder, som skedde i mitten av 1970-lalet, baserades på gamla väletableradesvenska storförelag. Tillväxten av denna typ av s. k. projektexport har varithögre än lolalexportens ökning. Svensk induslri har förmått ta marknadsandelari . Betalningsbalansproblem och höga skuldkvoter har dock medförtalt finansieringssitualionen för denna lyp av export varil en starktåterhållande faktor. Under del senasle året har projektexporlen stagnerat. 5.4 Slutsatser om varför svensk industri stagnerat En rad faklorer har redovisats som förklaring lill varförsvensk industri inte utvecklats i takt med andra industriländers. Ingen enskildfaktor kan förklara ulvecklingen, utan stagnationen måste beskrivas som enkombinalion av flera orsaker. Följande orsaker har varit av betydelse: Kostnadsökningarnaunder mitten av 1970-lalel var av sådan storleksordning all de fick högslkännbara genomslag på såväl lönsamhelen, som på produktpriserna direkt, och påsvenska storföretags upphandling. Förändringar ivalutakurs mot huvudkonkurrenten har varil otillräckliga trols dedevalveringar som genomförls. Detta har försämrat verkstadsindustrinsexpansionsmöjligheter. o Den stagnerande världsmarknadsefterfrågan (liksomvikande hemmamarknad) på investeringsvaror inverkade också negativt påverkstadsindustrins expansionsmöjligheter. Dessutom skedde en snabb marknadsförskjutningmot , där svensk industri tidigare varit svag. Den ökade konkurrensen från nya länder på fleraproduktionsområden inom framför allt basindustrin medförde all recessionen fördjupades genom tillskott av ny kapacitet och sjunkande priser. Avsaknaden avnågol slort och expansivt produktionsoniråde (såsom nya energikällor) ställdesvensk induslri i sämre dager än t.ex. den norska eller brittiska. En svag ochliten konsumtionsvaruindustri (bortsett från bilindustrin och vitvaror)förmådde inle hålla uppe produktionsvolymen i industrin Prop.1983/84:135 238 Konsumtionsvaruförelag klarar sigtraditionellt bättre i recessionsperioder än förelag i andra produktionsled. Del ärsvårt atl finna ell klart mönster av orsaker. Kostnadsläget som förklaring lillden industriella stagnationen i ulgör en mycket väsentlig faktor, mendenna faktor tenderar atl skymma mer långsiktiga bestämningsfaktorer för denindustriella utvecklingen. Av genomgången ovan har framgått alt svensk induslrihade en ogynnsam produktionsinriktning. Exempelvis Fick järnmalmsgruvornakonkurtens från dagbrotts-gruvor med högre malmkvalilet samlidigi somvärldsefterfrågan sjönk. Det svenska handelsslålet utsattes också för nykonkurrens och sjunkande tolal efterfrågan. Koncentrationen mol grovplål tillfartyg förvärrade silualionen avsevärt. Skogsindustrins situation påminneromstålels. I della fall förvärrades situationen av lidvis bristande och dyrråvara saml en stark inriklning mot export av oblekt sulfalmassa, vilkendrabbades särskill hårt. Varvens problem var, på grund av deras starkainriklning mot slora oljetankers, utomordentligt allvarliga under senare delenav 1970-lalel. Med ungefär hälften av världens lankertonnage upplagd och mednya konkurtentländer som , vilka offererade farlyg lill priser underhalva självkostnadspriset för svenska varv, blev silualionen ohållbar. Tekoindustrindäremoi drabbades inte av samma förändringar.