prop · G70350 · 1983-12-31 00:00:00 — Det omvända förhållandet är förmodligen vanligare. Åtskilligaländer där svenska företag har stora investeringar har under senare årtiondenhaft en mycket hög inflation, t. ex. tänderna i . De svenska företag,vars vinster härrör från sådana länder, kommer då i ett sämre läge än rentinhemska företag. Det kan ifrågasättas om KPI ger ett rättvisande resultatinbördes mellan olika företag, eftersom KPI är ett grovt genomsnitt inom vilketrelativa priser kan variera kraftigt. Dessulom påverkas KPI av indireklaskatter och subventioner. Vidare kommer beträffande företag som har vinst ochtillgångar i utlandet, den svenska inflationen att styra korrigeringen oavsettorri den utländska inflationen är större eller mindre. I likhet med reatbeskattningsutredningen anser gruppen attinflationskorrigering skatt ske med stöd av konsumentprisindex. Vare sigutredningen eller gruppen utreder närmare lämpligheten av att använda konsumentprisindex.En brist med detta index anses t. ex. vara att detsamma i följd av tekniskaofuttkomligheter vid tillämpningen vanligen tigger en etter Prop.1983/84:50 170 flera procentenheter högre än den verkligainflationstakten. En annan brist är förhållandet att konsumentprisindex ulgörelt medeltal av indexulveek-lingen för flera olika varu- och tjänslegrupper,varför medeltalet ej är representativt för alla branscher mellan vilka storaskillnader kan föreligga. Expertgruppen förestår att vinslunderiaget skallinflationsrensas genom att hänsyn las titt beskattningsårets"inflationstal". Utredningen glider här i stort setl helt förbi deproblem som är förenade med att applicera schablonmässiga index för attberiikna en inflationsrensad vinst. har utvecklat synpunkler påcletla i sitt remissvar på SOU 1982: t "Real beskattning", I fråga omfysiska personers inkomster kan man måhända utgå från att dessa huvudsakligenskall konsumeras och därmed kan inflationsrensas med hjälp avkonsumentprisindex. Företagen påverkas dock av inflationen på ett betydligtmera varierat och komplext sätt. Det är därför inte möjligt alt med rimligakrav på rättvisa och likformighet använda schabloner eller enhetligt index förinflationsrensning. Därtill anser att det för vissa företageller branscher skutte kunna vara lämpligare att få välja att användagenomsnillet av inflationstalen under , varigenom enjämnare utveckling skulle erhållas. Svenska hyggnadsarbetareförhundet anför; När det gäller den reala vinstberäkningen vill förbundetdock framföra det önskvärda i att arbeta för en successiv förbättring av detstatistiska underiag som krävs för att, på elt rättvisande sätt, deflatera deolika posterna i företagets resullalräkning. I betänkandet föreslås konsumentprisindex(KPI) som genomgående deflator. vore det dock en fördel om del 1.ex. för beräkningen av reala avskrivningar på maskiner och byggnader, voremöjligt att konstruera deflatorer som mer direkt speglar prisutvecklingen pådessa objekt. I avvaktan på en sådan förbättring av den officiellaprisstatistiken torde det dock, enligt förbundets mening, vara tillfyllest atlanvända KPI som genomgående deflator. Den justering som förordas för att uppnå ett realtbeskattningsunderlag bygger på konsumentprisindex. Vi ställer oss tveksammatill om detta index rätt återspeglar ett inflalionsskyddat eget kapital förolika företag verksamma på hemma-/exporlmarknaden eller företag inom vittskilda branscher, detaljhandel, råvaru-Zmassa, banker etc. Kammarrätten i tillstyrker - liksom övrigaremissinstanser som yttrat sig i frågan - att uppgiften att beräkna undertagetför avgiften läggs på taxeringsmyndigheterna. Kammarrätten anför vidare: 1983/84:50 171 Domstolen vill dock understryka alt del exempelvis inle ärgodtagbart om taxeringstagens regler om skattetillägg och eftertaxering görstillämpliga (s, 80) utan atl det noggrant har klarlagts vilkaeffekterna blir. Bl, a, kan bestämmelserna om skattetillägg komma att slåalltför hårt när del gäller ett för de avgiftsskyldiga så .svårtillämpat systemsom det föreslagna. Genom hänvisningen lill taxeringslagen (TL) blir ävenbeslämmelserna om skattetillägg tillämpliga på vinstdelningsavgiflen. RSVifrågasätter om det är möjligt att applicera TL;s skattetilläggsregler på dennaavgift. Beslämmelserna i 116 a-t §§ TL är utformade främst med sikte på atletl visst belopp har undanhållits från taxering. De torde därför knappast gåatt direkt tillämpa på underlag för vinstdelningsavgifl. Resultatet skulle imänga fall kunna bli att skattetillägg påfördes.två gånger på samma underlag.RSV anser att de nämnda paragraferna i bör undanlas från vinstdelningsavgiftenstillämpningsområde. Betänkandet har tagits fram under stor tidspress vitkelmedfört atl många detaljproblem är olösta. a. har effekterna av alttaxeringslagens bestämmelser om skattetillägg blir tillämpliga även påvinstdelningsavgiflen inte berörts. Vinstdelningsgruppen borde enligt KF:s mening ha ägnatförfarandereg-terna samma uppmärksamhet som de materiella bestämmelserna. I betänkandet saknas en närmare redogörelse för dekonsekvenser som förslaget innebär i formellt hänseende. Det är en allvarligbrist. Vad händer l.ex, om etl företags laxering sänks efter process ochföretagel inte har fört talan även beträffande avgiftsundertaget. Tiden förextraordinära besvär kanske har gått till ända. Kan avgiftsunderlaget sättasned i en sådan situation? slätter sig även frågande till hur reglerna omeftertaxering och skattetillägg skall tillämpas i avgiflssammanhang: Det ärväsentligt att de formella frågorna diskuteras i det fortsattalagstiftningsarbetet. 1983/84:50 172 Ändringarna i uppbördslagen m.m. 3 § t mom. Enligt förslaget skatt vinstdelningsavgiflen beaktas vidberäkning av preliminär skatt. Juridiska personer betalar B-skatt. Preliminär B-skatt kan debiteras enligt två metoder. Denvanliga, schablonmetoden, innebär alt B-skatt för etl visst inkomstår beräknastill av föregående års slutliga skatt (13 § uppbördstagen, UBL).Vinstdelningsgruppen har inte förestagit någon ändring av detta, vilket fårtill följd att vinstdelningsavgiflen vid schabtondebitering kommer att påverkaden preliminära B-skatten först vid . B-skatlerna förinkomståren 1984 och 1985 grundar sig nämligen på den sluttiga skatten enligt1983 resp. taxeringar, då någon vinsldelningsavgift inte las ul. Om B-skattdäremot debiteras med ledning av preliminär taxering (13 § andra stycket UBL)kommer vinstdelningsavgiflen alt ingå i den preliminära skatten . RSV vill med det sagda peka på all schablonmetoden kanleda till ett underuttag av preliminär B-skatt för inkomståren 1984 och 1985. 27 S t mom. RSV villerinra om alt 27 § I mom. aldrig har varit avsedd att reglera hur skatt skattdebiteras. Sådana bestämmelser skatt finnas i den tag som reglerar varje skatt.Ursprungligen (SFS 1953; 272) fanns det i 27 § 1 mom. UBL bestämmelser om derörliga skatterna och regler om skatter enligt flera lagar, som viddebiteringen skulle stås samman i en enda post. Då skogsvärdsavgiften ändradesfrån en rörlig skall till en fast skatt markerade man detta genom en ändring i27 § I mom. i stället för att ta bort bestämmelsen, vilket hade varit logiskt.Senare har hyreshusavgiften också kommit in i nämnda moment. När nuvinstdelningsavgiften föreslås inlagd i momentet bryter man motden ursprungliga principen. RSV föreslär att vinstdelningsavgiften utesluts ur27 § 1 mom. eftersom det i förslaget titt lag om vinstdelningsavgift klartframgår hur den skall debiteras. Vinstdelningsgruppen har också föreslagil en bestämmelse i27 § 1 mom. att örelal skall bortfalla. Som allmän regel gäller attbestämmelser om öretatsavrundning skall finnas i varje tag som reglerar skatt(se t. ex. 10 b § lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt). De nuvarandebestämmelserna i 27 § 1 mom. om öretatsavrundning gäller bara för de fall dåflera skatter (kommunalskatt i mer än en kommun) etter avgifter debiteras i engemensam post. RSV förestår därför att bestämmelsen om öretatsavrundningflyttas till lagen om vinstdelningsavgift. Vinsldelningsgruppen har inte föreslagil någon ändring avreglerna i 49 § om anstånd med betalning av skatt. Anstånd kan medges bl.a. vid besvär över taxering. Iförslaget titt lag om vinstdelningsavgift använder man inte begreppel"taxering" utan begreppen "avgiftsunderlag" (2 §) och"underlaget för vinstdelningsavgif- 1983/84:50 173 ten"(10 §). En anståndsmöjlighet bör finnas om besvär anförs över TN:s beslut omunderlag för vinstdelningsavgift. RSV föreslär därför att 49 § I och 2 mom.ändras i enlighet härmed. Förutomde av vinstdelningsgruppen nämnda författningarna som berörs av förslaget,torde ändring även behöva göras l.ex. av 1 § lagen (1971:1072) omförmånsberättigade skattefordringar m. m. Enligt1 § i den föreslagna lagen om vinstdelningsavgifl skatt sådan avgift inteerläggas av bostadsrättsförening, bostadsförening eller annat s.k. äktabostadsföretag. Föreningar anslutna till SBC är sålunda inte direkt berörda avdet remitterade utredningsförslaget. Den ändring i tagen om allmäninvesteringsfond som vinstdelningsgruppen föreslår innebär attbostadsrättsförening inte kan få avdrag för avsättning fill investeringsfond.Inte heller den här förändringen torde få någon praktisk betydelse förföreningarna. 1983/84:50 175 Remissammanställning avseenderealbeskattningsutred-ningens förslag om inflalionskorrigerad företagsbeskattning Uttalandeni de frågor som är aktuella har gjorts av kammarrätten i ,bokföringsnämnden (BFN), kommerskollegium, allmänna pensionsfondens fjärdefondstyrelse, riksskatleverket (RSV), länsstyrelserna i län, . Föreningen revisorer(), stadshypotekskassa. Lantbrukarnasskattedelegation (LSD), Näringslivets skattedelegation (NSD) och SparbankernasInteckningsaktiebolag (Spinlab). Det av LSD upprättade yttrandet har åberopatsav och det av NSD upprättade av . Svenska handelskammarförbundel,och . 2 Behandlingenav fordringar och skulder Kammarrätteni , som inte har någon erinran mot förstaget såvitt avser behandlingenav ränta på reallån, uttalar beträffande hushållssektorn att en exaktberäkning av det slag som förestås är att föredra från principiell synpunkt menifrågasätter om den är praktiskt genomförbar. Svårigheternär det gäller alt göra en korrekt uppdelning ger sig särskilt till känna i defall då räntefoten ändras och amorteringar görs under samma beskattningsår. Närdet gäller in- och utlåning hos kreditinstitut anser utredningen att det ärnödvändigt att den skattskyldige får hjälp av della med erforderligaberäkningar. Efter en kortfattad redogörelse för uppläggningen ochadministrationen av olika bankkonton drar utredningen härvid slutsatsen att detblir tekniskt möjligt atl åstadkomma en materiellt riktig uppdelning. Även omutredningen skulle ha gjort en korrekt bedömning av kreditinstitutensmöjligheter att medverka, har den skisserade ordningen påtagliga nackdelar frånde enskildas synpunkt. Bankkunder m.fl. torde i normalfallet inte hatillräckliga insikter för att förstå eller kontrollera beräkningarna. De blirsåledes tvungna att helt föriita sig på de uppgifter som kreditinstitutetlämnar. Mot denna bakgrund framstår del som nödvändigt att se över nuvarandesanklionssystem. Det kan l.ex. inte vara rimligt att påföra den enskildeskattetillägg om del framkommer att de beräkningar som kreditinstitutet hargjort är felaktiga. Närdet gäller annan in- och utlåning än den som förmedlas av kreditinstituten harutredningen i stort sett förbigått frågan om hur problemen skall Prop.1983/84:50 176 lösas.Utredningen antar att antingen kapitalet eller räntefonlen "normalt"är i fråga om privallån. Det torde dock inte vara ovanligt med privataamorteringslån som löper med en ränta som är rörtig i den meningen att denföljer t.éx. det officiella diskontot. Det är nödvändigt att klarlägga hurberäkningarna skall genomföras i dessa och liknande fatt. En närmare analys kanvisa att beräknings- och kontrottsvårighelerna blir avsevärda inom den privata sektorn.Om så skulle vara fattet, finns det anledning att överväga om inte någon formav schabtonmetod trots allt är att föredra framför den exakta beräkning somutredningen har förordat. Iett konsekvent utformat realt beskattningssystem bör även s. k. negativrealränta beaktas. Detta kan i princip ske antingen vid den löpandebeskattningen eller som ett led i kapitalvinstbeskaltningen. Utredningen harstannat för att föreslå en ordning som innebär att de negativa realräntornainte får några skattekonsekvenser. De argument som utredningen har anfört fördenna ståndpunkt förefaller i och för sig bärande. Det går dock inte att kommaifrån att del är én påtaglig brist i det förestagna systemet att regler saknassom tillåter att negativa kapitalräntor beaktas. Beträffandeföretagssektorn anför kammarrätten: Utredningenanför två huvudalternativ för behandlingen av fordringar och skulder. Det enainnebär alt avdragsrätten för ränta - på samma sätt som inom hushåtlssektorn -begränsas till den del som utgör realränta. Enligt det andra skulleinflationsavdrag medges för fordringar - och kanske även för andra monetäratillgångar - varvid hänsyn skulle tas titt den inflationsvinst som företagetgör på skuldsidan. Med hänsyn till önskemålet om en likabehandting avföretags- och hushåttsseklorerna har utredningen stannat för det förraalternativet. Även kammarrätten anser att goda skäl talar för en sådanlikabehandting. En nackdel med denna lösning är dock att inflafionensverkningar på leveranlörsskutder och kundfordringar - vilka normalt löper utanränta inte kommer all beaktas. Detta är ett exempel på olägenheten av attnegativa kapitalräntor inte beaktas inom det föreslagna systemet. Detbör tilläggas att frågan om behandlingen av fordringar och skulder kan komma iett annat läge om statsmakterna skulle, i enlighet med den s. k.vinstdelningsgruppens förslag, komplettera det nuvarande i principnominalistiska systemet med en vinstdelningsavgift som baseras på real vinst. Angåendekapitalvinstbeskattningen av fordringar och skulder anför kammarrätten; Närdet gäller kapitalvinstbeskaltningen har utredningen i fråga om fordringarfunnit att valet närmast står mellan en fult och en avskaffad beskattning avrealisationsvinster. Skäl har anförts både för och emot de bägge alternativen.Utredningen har stannat för att förorda fult beskattning, eftersom detta harbedömts vara mest konsekvent och rättvist. Kammarrätten delar dennauppfattning. En särskild fördel är att nuvarande skillnader mellan löpandebeskattning och kapitatvinstbeskattning utjämnas. Detta bör vara ägnat attmotverka vissa former av skatteflyktsar-rangemäng. Prop.1983/84:50 177 Kapitalvinstbeskaltningen bör i princip omfatta ocksåskuldsidan. Effekterna av en kapitalvinstbeskattning av låntagare måste dockytterligare analyseras. Som exempel kan nämnas att en konsekvens av förslagetär att ackordsvinsler blir generellt skattepliktiga. En sådan ordning tordeäventyra hela ackordsinstitutet, vilket skulle vara djupt olyckligt särskiltmed tanke på att ackord ofta gör det möjligt att efter en sanering låta en ioch för sig livskraftig rörelse föras vidare. En annan konsekvens är atlskattskyldighet kommer att föreligga i konkurs. Ulredningen har visserligenpåpekat atl det i konkursfallen uppkommer särskilda problem. Men det rör sighär, både i ackords- och konkurssituationen, om så väsentliga svårigheter attde måste penetreras och lösas innan slutlig ställning tas till huvudförslaget. Kommitténs förslag lill inflationsavdrag innebärnaturligtvis en schablonberäkning. Praktiska skäl utesluter en alltförsofistikerad beräkning av real vinst. Enligt BFN:s bedömning har kommilléngjort en rimtig avvägning mellan exakthet och enkelhet. På en punkt anser dockBFN att kommittén kunde valt en enklare lösning. Del gäller inflationsvinsteroch -föriusler på fordringar och skulder. För hushållssektorn anser kommitténatt inflationsavdrag för fordran skatt beräknas som den del av ränteintäktensom motsvarar inflationen. Om ränteintäkten understiger inflationen skattunderskottet ej tas upp som beskattningsbar intäkt. För att få ett konsekventsystem föreslås motsvarande gälla för förelagssektorn. Räntefria fordringaroch skulder skulle alltså ej påverka beräkningen av real vinst. Det alternativtill den valda metoden som kommittén diskuterar innebär att de nominellaräntorna ingår i resultatet men atl ett särskilt inflationsavdrag får görasmotsvarande inflationen gånger fordringarna medan motsvarande tillägg görs förinflationen gånger skulderna. Denna senare modell har enligl BFN:s bedömningfördelar vid företagsbeskattningen. Principiellt är det rimligt alt utgå frånaU s. k. räntefria fordringar och skulder kan medföra finansiella intäkter ochkostnader, även om dessa inte visar sig i en uttrycklig räntesals. Villkorbeiräffande pris och finansiella poster är delvis utbytbara vid enaffärsöverenskommelse. Den senaremodellen är också administrativt enklare. Den kräver inle -till skillnad frånkommitténs förslag någon individuell beräkning av inflalionsavdragetrespektive -tillägget post för post utan beräkningen kan l.ex. ske på basis avtotala fordringar och skulder vid l.ex. ingången av året. Vidare finns det riskför atl den av kommillén föreslagna metoden ger upphov till manipulationer iform av alt krediter som i realiteten löper med ränta formellt ges formen avräntefria krediter. Det blir också lönsamt atf köpa sig varulager - som medförinflationsavdrag - mol formellt räntefria leverantörskrediter som inleföranleder molsvarande tillägg. Principen att endast den reala räntan är avdiagsgitl resp.skattepliktig kan i sig synas enkel. De skattskyldigas förmögenhelsredovisningav reala lån kan dock bli besvärlig. Nya blanketter måste utformas där det gesutrymme all redovisa lånebeloppet vid årets ingång, under beskattningsåretgjorda amorteringar, inflalionstalet för beskattningsåret samt skuldbe-12 1983/84. Prop.1983/84:50 178 Om amortering dessutom sker ävenunder löpande beskattningsår, får redovisningen utvidgas så all inflalionstaletberäknas , RSV befarar atl många skattskyldiga kommer all få myckelsvårt att klara av detta. Det torde inte heller gå att förena med önskemåletalt avskaffa deklarationsskyldigheten för ett slort antal löntagare. För kontrollorganisalionen kommer granskningen av deskattskyldigas redovisning av reala lån därför att ta åtskillig tid i anspråk. Utredningen anser att om en viss del av en nominell ränlautbetalas och en viss del utbetalas försl vid en senare lidpunkt, såskall i första hand den del som utbetalas åriigen anses uigöra realränta. Dettasynsätt stämmer dock inte överens med de föreslagna anvisningarna till 19 §kommunalskatlelagen (KL). Enligt den föreslagna tagtexten är det i första handinflafionskompensationen som skall räknas av från den avtalade räntesatsen.Det som därefter eventuellt återstår skall anses vara real ränta. Det skullemöjligen kunna hävdas att med "den avtalade räntesal-sen" enligt anvisningarnatill 19 § KL avses såväl det belopp som utbetalas åriigen som det belopp somutbetalas vid en senare tipunkt. RSV ifrågasätter om det är förenligt medbeskattningsprinciperna att i skattelagstiftningen använda sig av begreppel"avtalad ränta". Beskatl-ningskonsekvenserna är ju knutna tillbetalning (kontantprincipen) eller uppkomsten av skuld (bokföringsmässigredovisning). Även när det gäller de skattskyldigas redovisning avpenninglån kommer förfarandet all kompliceras. Till hjälp för uppdelning avräntor i real ränta och inflationsdel måste en särskild blankett utformas. Närdet gäller tån mellan privatpersoner kan det bli svårt för dessa atl rättberäkna hur stor realräntan är. I dessa fall blir det därför än viktigare att underrättelse sker mellan taxeringsnämnderna. Även andra skäl talarför att granskningsresurserna kommer att behöva ökas. RSV har dessutom svårtatt se att skattskyldiga med skuld etter fordran på ell penninglån skutte kunnaslippa atl avge självdeklaration, vilkel är huvudsyftet med delutredningsarbete som skatteförenklingskommittén nu utför. Utredningen säger på s. 161 i betänkandet alt en effekt avatt låntagare kapitalvinstbeskatlas blir att gätdenärer blir skattskyldiga förackordsvinster. Vilka problem detta skulle leda till är givetvis svårt allförutse. RSV befarar dock att det för den som har beviljats ackord kan ledatitt en sådan skattebelastning att han trots alll blir tvungen atl gå i konkursi samband med atl skatten skall drivas in, alternativt kan konstruktionen ledatill s. k. kedjeackord. RSV delar utredningens uppfallning att ett beakiande avnegativa realräntor vid beskattningen skulle bryta för mycket mol detkonventionella länkandet. Vad som kanske främst innebär problem är valet av melodför atl eliminera inflationsvinsier och inflalionsföriuster på monetäralillgångar och skulder. En ränla föreslås uppdelad i två delar, en ickeskattepliktig och icke avdragsgill del som utgör kompensation för inflationen samten skattepliktig och avdragsgill realräntedet. Som utredningen anför bör dettarent tekniskt inte medföra nämnvärda bekymmer för penninginstituten. Betydandesvårigheter uppkommer emellertid när det gäller aft få till stånd ett enhetligtberäkningssätt i fråga om alla lån som tigger utanför de 1983/84:50 179 I vart fall frånkonlrollsynpunkl är problemet i det närmaste oöverstigligt. Vad gällerföretagssektorn kan pekas på att olika korrigeringsmetoder för balansposlerresp. resuliaiposter lätt leder till anpassningar som ger obehörigaskaitevinsier. Det blir en strävan att inför balansdagen omvandla monetäralillgångar till bl. a. lager och på så sätt få dubbel inflationskompensation.En lämpligare melod skulle då vara atl basera inflationskorrigeringen på demonetära tillgångarna och skulderna och inte på räntorna. Någon helt bra metodär emellertid inte heller delta eftersom det kan vara svårt att avgöra hurstora lillgångarna och skulderna är . En annan aspekt på ränteuppdelningen är attteverantörskrediter och prissättning kommer i etl annat läge. Vid försäljningpå kredit lill den skattefria sektorn, bl.a, stat och kommun, liksom tillkonsument blir det intressant att påföra ränta eller höja ränian. Ränta skall enligt ulredningens förslag vid beskattningenuppdelas i två delar. En del utgör kompensation för penningvärdets fall(inflationskompensation) och därmed icke skattepliktig inläkt för långivarenresp. icke avdragsgill kostnad för låntagaren. Den andra delen utgör ränla iegentlig mening (realränta) och därmed skattepliktig intäkt resp. avdragsgillkostnad. Inflationenskall beräknas med ledning av ell index vilket fastställes vid slutet av varjeår på grundval av konsumentprisindex för tiden . Förbanktillgodohavanden som varil oförändrade under ett helt är tordeberäkningarna av inflalionskompensation och realränta vara relativt lätt allutföra. Har tillgodohavanden på bankkontot ändrats blir emellertidberäkningarna mera komplicerade. Inflalionskompensationen och realräntan skalldå beräknas på grundval av inflationen tillgodohavanden varilinnesiående på bankkontot. Ulredningen föreslår att inflationskompensationenför kortare perioder än etl år skall beräknas - inle med ledning avinflalionstal faslställda på mänadsbasis - uiun på grundval av dengenomsnittliga inflationen under etl år. Om inflationen vid årets slutexempelvis faslställes lill skall inflationen under var och en av månadernajanuari-december anses ha varil en procent. Inflationen kan variera mycketunder etl år. Den var 7,36%- eller genomsnittligt 0,per månadmen inflationen var så hög som 2,och så låg som 0,'. Enperson som hade medel på banken innesiående endast skullemed ulredningens förslag till beräkning av inflalionskompensation bli fögatillgodosedd för penningvärdets fall medan den som hade banktillgodohavandenenbart skulle bli alltför väl kompenserad för inflationen. Vidstora variationer i inflationen ger utredningens förslag tillberäkning av inflalionskompensationen sålunda ell otillfredsställande resultat.På så sätt beräknad inflationskompensation kan vid län mellan närståendepersoner saml mellan aktieägare och deras aktiebolag leda lillskatteflyktsåigärder.