prop · G703128 · 1983-12-31 00:00:00 — Termen synes ganska fastknuten till institutioner och verksamhet som avser panträtt i fast egendom, inågon mån panträtt i fartyg. Termen "hypotekarisk" anger attpanträtten grundar sig på registrering i offentiigt register i motsats till sådansom kräver tradition av pantobjektet. Omman emellertid bortser härifrån, synes det välbetänkt att inte använda termenpanträtt för den säkerhetsrätl som är i fråga. Detla beror inte så mycket påatt de särskilda förmögenhetsföremål som utgör underiag inte är specificeradeutan bildar en s. a. s. röriig förmögenhetsmassa - detta är exempelvisförhållandet även beträffande indusiritillbehör till fastighet 1983/84:128 113 vilketinte hindrar att fråga där anses vara om panträtt (jfr i Tidskr. i s. 239) - utan vad som synes avgörande är att detför panträttsbegreppel väsentliga elementet skydd mot ny ägare är mycketradimentärt utvecklat vid företagsinteckning. Skydd gäller endast i vissabegränsade situationer och är dessutom föremål för preskription. Härigenomskiljer sig rätt på grund av företagsinteckning i så hög grad från panträtt attdet synes väl motiverat att systematiskt inte inordna rätten under panträtten. Iremissförslaget betecknas - liksom i utredningens förslag - den rätts-följd somutgöres av visst skydd mot ny ägare med den i sammanhanget främmande termen"förföljdserält". Något särskilt behov av annan beteckning än deninom sakrätten hävdvunna, dvs. skydd mot ny ägare, synes inte föreligga. Trotsden ståndpunkt i begrepps- och terminologifrågan som ligger till grund för detremitterade förslaget föreskrivs i förevarande 3 §, att företagshypotekupplåts genom att näringsidkaren överlämnar företagshypoteksbrev som"pant" för en fordran. Klart är att den rättshandling varigenomsäkerheten skapas i många hänseenden bör följa pantregler, så l.ex. reglerna ompantsättning av lös egendom i tredje mans besittning, vilka regler lika väl somvid panträtt i fastighet kan bh av betydelse då del gäller atl upplåta säkerheti överhypotek. Alt exempelvis också reglerna i 4 kap. 29 § UB om pantsättningav pantbrev eller annan inleckningshandling är alt tillämpa påföretagshypoteksbrev är klart och kommer att framgå av att särskild bestämmelsehärom föreslås intagen i 6 kap. 5 § UB (jfr prop. 1980/81:8 s. 470). Däremoimåste användningen av pantterminologi i den grundläggande bestämmelse iförslaget varom nu är fråga vara ägnad atl åstadkomma förvirring och osäkerhet(jfr nedan 2 kap. 1 § andra stycket 2 i förslaget). Att inte bestämmelser ompanträtt i olika författningar utan vidare skall anses tillämpliga vidföretagsinteckning är också enligt remissprotokollel en anledning till att manbör undvika panträttsterminologi. Lagrådet föreslår på gmnd av det anförda attuttrycket "som pant" ersätts med "som säkerhet". Deltasenare uttryck används också l.ex. i 8 § i förslaget till promulgalionslag tillförevarande lag. Iförslaget har inte upptagits någon motsvarighet till bestämmelsen i 20 § FL,att intecknad fordringshandling, om den kommk i näringsidkarens hand, kan utgespå nytt med oförändrad inteckningsrätt. Det sägs i motiveringen tillförevarande 3 § atl - oaktat ägarhypotek liksom enligt gällande rätt avses ejskola förekomma - del "följer av företagshypotekets allmännakonstruktion" att hos näringsidkaren inneliggande hypoteksbrev elleröverhypotek på belånat brev skall kunna användas på nämnt sätt. Dettaär emellertid knappast något utan vidare så givet att inte liksom i gällanderätt en särskild bestämmelse bör ges (jfr NJA 1957 s. 685). Lagrådet villförorda att en motsvarighet till 20 § FL upptas i lagen. Bestämmelsen kundelämpligen få sin plats närmast efter 3 kap. 4 § i förslaget. 8 Riksdagen1983/84. 1983/84:128 114 4§ första stycket Lagrådet: Enligtspecialmotiveringen fill paragrafen blir såväl en av misstag beviljadinteckning på ansökan av konkursbo som en av konkursbo gjord upplåtelse avföretagshypotek ogiltig. För att denna innebörd skall klarare följa av lagtextenbör första stycket i paragrafen ges lydelsen att konkursbo ej äger utverkaföretagsinleckning eller upplåta företagshypotek. 1 § Lagrådet: Bestämmelsengäller frågan vilken egendom som omfattas av företagshypotek. Det förklaras imotiven atl principen, att det är förelagarens egendom som ingår i underlaget,innebär i fråga om facloring att s. k. fakturaköpta kundfordringar omfattas avett företagshypotek som kreditgivaren (factorn) upplåtit; hänvisning ges tillutredningsbetänkandet, där saken behandlas på s. 75 f Frågaär om inte utredningen gjort detta spörsmål alltför lätt för sig. Utredningenförefaller dra en klar gräns mellan fakturabelåning och fakturaköp; är entransaktion hänföriig till den sistnämnda kategorin ingår de berörda kundfordringarnainle längre i näringsidkarens verksamhet utan i factorns. Beträffande dessasenare fall förklaras att de då också utgör underlag för företagshypotek somfactorn ställt. Vadsålunda sagts om att kundfordringarna vid fakluraöveriåtdse lämnar näringsidkarens-kredittagarensinteckningsunderlag synes emellertid knappast med säkerhet gälla annat än i detfall där överiåtelsen är att betrakta som en omsätlningsöverlåtelse; måhända ärdet ibland fråga om en sådan i del hos oss mer ovanliga fallet atl factornskall överta kreditrisken (se a. a. s. 241 och i TfR 1981 s. 514f, jfr i SvJT 1983 s. 325 ff och Frigell i SvJT 1984 s. 70 ff). Om iannat fall överiåtelse-terminologi - och inte belåningsterminologi - används,vilket torde förekomma ofta, får antas att fråga är om säkerhetsöverlåtelse,dvs. en överiåtelse på vilken i de allra flesta hänseenden panträttsligaregler är att tillämpa. Vadsålunda anförts synes kunna utgöra en komplikafion vid bedömningen av om de avfactorn förvärvade och sålunda eventuellt med förpliktelser av panträttsligart belastade fordringarna över huvud bör omfattas av företagshypotek somupplåtes av factorn. man att så bör vara fallet, kan möjligen en del inteså alldeles lättlösta konflikter tänkas uppstå mellan företagshypotek inäringsidkarens verksamhet och företagshypotek i factorns verksamhet samtmellan sistnämnda form av företagshypotek och pantsättning av överhypotek ikundfordringarna som näringsidkaren gör i sekundärbelåningssyfte. Dessaspörsmål har utredningen ej berört; däremot har vissa av utredningen hördaremissinstanser varit inne på sådana problem (se betänkandet s. 252 ff.). 1983/84:128 115 Möjligenbör sålunda i motiven till förevarande stadgande klargöras att såvitt avserfacloring del endast är i det synbarligen ovanliga - fallet attfakturaöverlåtelsen är en verklig omsättningsöverlåtelse (vilken torde innefattaövertagande av kreditrisk) som fordringarna hell klart kan utgöra underlag förföretagshypotek ställt av factorn. Vid sådan fakluraöveriåtdse som irealiteten innebär säkerhetsöverlåtelse är saken mera tveksam och innefattarunder alla omständigheter risker för komplikationer. Anmärkas bör att factorni detta fall, liksom då factoringavtalel i allo framträder som en belåning,kan som refinanseringsmöjlighel använda återbe-låningsformen. Iförevarande paragraf föreskrivs att om intecknad verksamhet överlåts hypoteketomfattar överlåtarens fordran på ersättning för den egendom som omfattades avhypoteket vid överlåtelsen. Paragrafen motsvarar 4 § tredje stycket i gällandelag. Innebörden av bestämmelsen, nämligen alt enbart den del avvederlagsfordringen som belöper på egendom som omfattades av hypoteket, skulleframträda klarare om bestämmelsen angav hypoteket omfatta överlålarens fordranpå ersättning "till den del denna avser" eller "såvitt dennaavser" egendom som omfattades av hypoteket vid överlåtelsen. Om en intecknad verksamhet överlåtes och i överlåtelsen ingår egendomsom omfattas av företagshypotek, gäller enligt första meningen i styckethypoteket i denna egendom hos förvärvaren. I andra meningen heter det att, omförvärvaren överlåter eller upplåter egendomen till någon annan eller omegendomen skadas eller las i anspråk genom expropriation eller liknandeförfarande, hypoteket omfattar förvärvarens fordran på ersättning. Hypoteketger enligt tredje meningen företräde till betalning framför ett företagshypoteki samma egendom som förvärvaren upplåter. Ettpar redaktionella jämkningar lorde böra företas. I andra meningen bör deträtteligen hela "om förvärvaren överlåter egendomen eller upplåtersärskild rält i denna eller om ...". Den föreslagna lydelsen av tredjemeningen innebär att hypoteket ger företräde till betalning enbart framförsådant företagshypotek som förvärvaren upplåter efter överiåtelsen. Avsiktentorde emellertid vara att företrädet skall gälla även framför företagshypoteksom upplåfits tidigare. För atl den avsedda innebörden skall framgå tordemeningen böra ges den lydelsen att hypoteket ger företräde fill betalningframför ett företagshypotek i samma egendom som gmndar sig på upplåtelse avförvärvaren (jfr nuvarande lydelse av 10 § första stycket FL). 1983/84:128 116 Innebörden av andra stycket torde bl. a. vara att den där avseddapreskripfionstiden börjar löpa först sedan denun-tiation skettfrån överlåtarens eller förvärvarens sida. Det räcker sålunda inte med attborgenären på annat sätt får kännedom om överlåtelsen. 4§ andra stycket Lagrådet: Stadgandet,som motsvarar 12 § FL, gäller konkurrensen mellan ett s. k. lösöreköp (enligt1845 års lösöreköpslag) och företagshypotek. Av den föreslagna lydelsen framgåratt hypotekshavarens företrädesrätt riktar sig mot lösöreköparen, inte motnäringsidkaren, vilket varit föremål för någon tvekan med den äldreavfattningen. Attden i lösöreköpslagen förekommande termen "avhandling" i förslagetersatts med termen "handling" för det avtal varom fråga är förefallermindre lyckat. Den nya termen framstår ingcdunda som någon mer "modem"eller för allmänheten lättbegriplig term än den i lösöreköpslagen använda,snarare tvärtom. Skall man nödvändigtvis göra en terminologisk förändring,förefaller det ligga närmare till hands att - såsom skett i 6 § andra stycket iförslaget till promulgalionslag och även i förslaget till ändring av 3 a §lösöreköpslagen - använda termen köpehandling. 1 § Lagrådet: Iandra stycket av förevarande paragraf ges bestämmelser om undantag frånhuvudregeln i första stycket, att företagsinteckning skall beviljas i all dennäringsverksamhet som näringsidkaren vid vaije tid utövar här i landet. Enbegränsning får sålunda ske till näringsverksamhet av viss art. Vidare fårinteckning i verksamhet för produktion av elenergi genom vattenkraft begränsastill verksamheten på en eller flera fastigheter och inteckning i gmvdriftbegränsas till den verksamhet som hänför sig till ett eller flera utmål ellerkoncessionsområden. Iremissprotokollet uttalas att en enskild näringsidkare, som driver olikarörelser under skilda firmor, inte får begränsa en inteckning till att avse denverksamhet som drivs under en viss firma. Detta uttalande är så allmänt hålletatt det kan vålla missförstånd. En begränsning fill verksamhet som drivs underen viss firma får självfallet ske om verksamheten är av annan art än denverksamhet näringsidkaren driver i övrigt. Däremot får en begränsning till vissfirma inte ske om verksamhet av samma art drivs under flera fumor.Begränsningen i inteckningsbeslutet skall således hänföras inte till en vissfirma utan till en viss verksamhet. Vidareheter det i remissprotokollet att ett moderföretag inte får begränsa eninteckning till att avse den verksamhet som företaget driver i ett visstdotterbolags namn. Det sålunda anförda torde syfta på kommissionärsför- 1983/84:128 117 hållandenoch andra liknande arrangemang, t. ex. arrende av rörelse, mellan moder- ochdotterföretag. Kommissionärsförhållanden liksom andra slag av förhållandenmellan moder- och dotterföretag kan i företagshypo-tekssammanhang vålla problemsom inte synes vara närmare behandlade i detta lagstiftningsärende. Frågor avhithörande slag diskuterades emellertid under förarbetena till gällande lag omföretagsinteckning (se NJA II1966 s. 151 och 156). Vid dendiskussion som då fördes kom förhållandena vid beskattningen att spela en vissroll såtillvida att det framhölls att moderföretaget i här avsedda situationertaxerades för inkomsten av den rörelse som dotterbolaget drev. Deskatteförhållanden som därvid åsyftades har numera i viss mån ändrats genomlagstiftning , varvid kommissionärsföretagen fick en särskild reglering(se punkt 2 av anvisningarna till 43 § kommunalskattelagen 1928:370, och prop.1978/79:210 s. 170 f). 3 och4 §§ Lagrådet: Detremitterade förslaget innehåller i 3 § bestämmelser om den inbördesförmånsrätten mellan företagsinteckningar i samma verksamhet. Denna inbördesförmånsrätt kallas i lagförslaget "företräde" (i rubriken före 3 kap.3 § samt i 3 kap. 3 §), "företrädesordning" (i 3 kap. 3 § andrastycket) eller "företrädesrätt" (i 4 kap. 13 och 16 §§). I 4 § ges enhänvisning till förmånsrättslagen beträffande företagsintecknings prioritet iförhållande till andra rättigheter. Avnämnda bestämmelser framstår den i 4 § om företagsinteckningens plats iförmånsrättsordningen som den primära regeln och bestämmelserna i 3 § om deninbördes förmånsrätten som regler av sekundär art. En bättre systematik skulledärför vinnas om 3 och 4 §§ fick byta plats. 4 kap. 2§ Lagrådet: I1 kap. 2 § i förslaget anges vad som är företagsinteckning, nämligeninskrivning i en näringsidkares verksamhet av ett visst penningbelopp, och ifortsättningen av den föreslagna lagen används termen företagsinteckning. Detär då något överraskande att här träffa på uttrycket "inteckning inäringsverksamhet", när det uppenbarligen är företagsinteckning som avses.Den senare benämningen bör användas även här. Paragrafen bör alltså avseärenden om företagsinteckning eller annan införing i företagsinteckningsregistretetc. 6 §första stycket Lagrådet: I paragrafens första stycket föreskrivs att ettinskrivningsärende får 1983/84:128 118 skjutasupp till en senare inskrivningsdag, om det är nödvändigt för utredningen.Detta gäller dock enligt andra meningen i stycket inte om ärendet avser enansökan som bör avslås. Reglerom avslag på en ansökan om företagsinteckning finns i 4 kap. 11 §. För samtligade fall som behandlas där gäller atl ansökningen skall avslås.Remissprotokollet ger emellertid vid handen all paragrafens avslagsanledningarinte är uttömmande. Som exempel på fall som inte reglerats nämns, att eninteckningsansökan inte har skrivits under av behörig firmatecknare. Föreskrifteni 6 § första slyckel andra meningen är oklar till sin innebörd. Till en delberor denna oklarhet på att del enligt remissprotokollet är fömtsatt atl även avslagsbeslulskall kunna meddelas efter uppskov. Förevarande lagrum ger också en antydan därom,i det att det gör undantag för ansökningar som "bör"avslås. I vilka fall en ansökan "bör" avslås anges dock inle.Andra meningen i 6 § första stycket är både förvillande och obehövlig. Den bördärför helst utgå. I praktiken lärer en sökande, som erfar atl han inte kanpåräkna uppskov för komplettering av utredningen, ha möjlighet att återkallasin ansökan. Lydelsenav punkt 4, som svarar mot 18 § första stycket 3 FL, är något oegentlig ochtorde jämkas till att avse bl. a. den som försätts i konkurs "deninskrivningsdag då inteckningen söks". Ispecialmotiveringen till paragrafen sägs bl. a. att en inteckningsansökan sominte har skrivits under av behörig firmatecknare bör avslås. Det rättaförfarandet torde emellertid vara att ansökningen skall avvisas. Avslutningsvisuttalas i specialmoliveringen all ett näringsförbud formellt sett inle börutgöra hinder mol alt företagsinleckning beviljas på ansökan av den som ärunderkastad förbudet men att en sådan ansökan ofta torde utgöra ett led iutövande av näringsverksamhet och därför kunna medföra ansvar för överträdelseav näringsförbudet. Härtill må anföras att enbart själva uttagandet avinteckning knappast kan innefatta överträdelse av näringsförbud. Först om ettverkligt utövande av näringsverksamhet föreligger kan ansvar uppkomma. Paragrafenär avsedd att göra det möjligt för en inteckningssökande att begära eninskrivningsåtgärd av innebörd att två företagsinteckningar som eljest skullegälla med samma inbördes rätt i stället förklaras gälla den ena efler denandra. I den föreslagna lagtexten talas om en företagsinteckning som skullemedföra "lika företrädesrätt som" en annan företagsinteckning.Uttrycket "lika företrädesrätt" bör lämpligen ersättas med uttrycket"samma räu". Prop.1983/84:128 119 16 § första stycket I paragrafens första stycke ges bestämmelser om s. k. sammanföringav flera företagsinteckningar till en inteckning. Sammanföring avses skola fåske under förutsättning bl. a. att inteckningarna besvärar samma verksamhetoch har inbördes lika rält eller gäller efter varandra. Åtgärdenföreslås medföra den rättverkningen att inteckningen skall gälla med denföreträdesrätt som fillkommer den av de i sammanföringen ingåendeinteckningarna som har sämsta rätt. Denna rättsverkan är enligt remissprotokolletmotiverad av möjligheten till konkurrens mellan en utmätning och en sammanförd företagsinleckning;hänvisning görs till 9 § förmånsrältslagen (1970:979). Eftersom den föreslagnabestämmelsen sålunda är avsedd alt reglera den nya inteckningens förmånsrätt iförhållande till förmånsrätt på gmnd av utmätning bör ordet företrädesrättersättas med ordet förmånsrätt. I sammanhanget kan anmärkas atl konkurrens iförmånsrättshänseende kan uppkomma även med en verkställd betalningssäkring. 19 § Lagrådet: Paragrafen föreskriver alt, när en innehavare av företagshypoteksbrevlämnar medgivande till en åtgärd som avses i 14-18 §§, hypoteksbrevet skall gesin fill inskrivningsmyndigheten. Enligt specialmotiveringen tiU paragrafenbehövs dock inte någon särskild förklaring av innehavaren att han medger densökta åtgärden. Lagens krav på medgivande enligt nämnda paragrafer ansesuppfyllt i och med atl hypoteksbrevet ges in. Av del anförda framgår alt paragrafens ordalydelse inle rätlåterspeglar vad som menas. Ett bättre återgivande av del avsedda förfarandetskulle erhållas om paragrafen fick del innehållet alt i fall då medgivandekrävs enligt 14-18 §§ hypoteksbrevet skall ges in till inskrivningsmyndigheten. 5 kap. 1-3 §§ Lagrådet: Paragraferna innehåller bestämmelser om rätl tillersättning av staten i vissa fall av skada till följd av tekniska fel i företagsinteckningsregistretm. m. eller till följd av beslut i ärende om rättelse. 1 3 § föreskrivs attstaten i ärenden om ersättning av här avsett slag företräds av den myndighetsom regeringen bestämmer. Av remissprotokollet framgår att 3§ har sin förebildi 18 kap. 5§ första stycket jordabalken samt atl avsikten är alt kammarkollegietskall företräda staten i de ärenden som här är i fråga. Nämnda paragraf i jordabalken omfattar, utöver förstastyckets föreskrift att regeringen bestämmer vilken myndighet som skallföreträda staten, en regel i andra stycket om laga domstol för ersättningsfall.Av förarbetena till denna regel (se SOU 1960:25 s. 579, jfr även NJA II 1972 s. 1983/84:128 120 443)framgår att ersättningsfrågan är avsedd atl behandlas som ett tvistemål. 1själva verket torde emellertid två processformer kunna uppkomma. Innan entvistemålsprocess inleds har nämligen den skadelidande möjlighet att göraansökan hos kammarkollegiet om ersättning till följd av påstådd skada (jfr 3kap. 1 § förordningen, 1982:1037, med instmktion för kammarkollegiet.) Lämnasen sådan ansökan utan bifall av kammarkollegiet torde, eftersom något förbudmot fullföljd i fall som här är i fråga inte är föreskrivet, beslutet kunnaenligt gällande processuella gmndsatser angripas med administrativa besvär.Jämlikt 1 § förordningen (1982:1037) med instmktion för kammarkollegiet jämförtmed 18 § allmänna verksstadgan (1965:600) torde regeringen varabesvärsinstans. Den skadehdande har också möjlighet att vid sidan av detadministrativa förfarandet väcka talan mot staten vid domstol. En sådan ordningmed två processformer förefaller bli tillämplig även i fråga om ersättningarenligt 5 kap. 1 och 2 §§ i det remitterade förslaget. Förslagettill lag om införande av lagen om företagshypotek 1paragrafen stadgas att om det finns synnerliga skäl får en företagsinteckningsom gäller vid ikraftträdandet av den föreslagna lagen om företagshypotek efterbeslut av inskrivningsmyndigheten stå kvar i inskrivningsboken utan hinder avvad som föreskrivs om ett särskilt inskrivningsregister i 4 kap. 1 §nyssnämnda lag. Stadgandet torde få ses såsom ett utflöde av den uppfattningsom kommer till synes i remissprotokollet att 4 kap. 1 § ger stöd för att ävenäldre inteckningar i princip skall föras över till det med hjälp av automatiskdatabehandling förda företagsinteckningsregistret. Stadgandet kan emellertidvålla missförstånd. Inskrivningsåtgärder, vare sig de har skett tidigare iinskrivningsboken eller kommer alt ske i ett centralt inskrivningsregister,utgör bevis och allmän informationskälla för de beslut som fattats avinskrivningsmyndigheten. Avsikten med den nya lagstiftningen är inte attupphäva rättsverkningarna av sådana beslut om företagsinteckningar som fattatsföre den föreslagna lagens ikraftträdande utan fastmera att låta denna lagsolika bestämmelser bli tillämpliga även i fråga om dessa beslut (se 3 § iförslaget till promulga-tionslag). Den omständigheten att anteckningar iinskrivningsboken av någon anledning inte fått inflyta i del centralainskrivningsregistret kan således inte utan särskild bestämmelse därom ansesändra rättsläget för den inteckning varom fråga är. Atl en utebliven överföringkan grundas på ett särskilt beslut av inskrivningsmyndigheten, vilketförutsätts i förevarande stadgande, ändrar inte detta sakförhållande men tordebidra till att stadgandet kan missförstås. En annan sak är att uteblivnaöverföringar kan leda till svårigheter och räUsföriuster i praktiken. Stadgandethar mer karaktär av tillämpningsföreskrift till den föreslagna lagen ochföreslås få utgå. 1983/84:128 121 LedamotenHöglund: Jag lämnar den föreslagna bestämmelsen utan erinran. 7 § Lagrådet: Iparagrafen bör liksom på andra håll i den föreslagna lagen användas benämningenföretagsinteckning i stället för uttrycket "en inteckning fill säkerhetför fordan". 8 §första stycket Lagrådet: Eninteckning fill säkerhet för fordran som har beviljats eller sökts föreikraftträdandet av den nya lagen om företagshypotek skall enligt 7 § iförslaget anses som en enhgt den nya lagen beviljad eller sökt inteckning påett belopp som motsvarar den tidigare beviljade eller sökta inteckningens kapkalbelopp.Om inteckningen är beviljad, skall inteckningshandlingen enligt samma paragrafanses som ett företagshypoteksbrev på samma belopp. Om inteckningshandlingenutgör säkerhet för fordran vid ikraftträdandet av den nya lagen, skall enligt 8§ första stycket i förslaget företagshypotek enligt 1 kap. 3 § i den nya lagenanses upplåtet till säkerhet för fordringen. Vidare heter det i nämnda styckeatt, om en borgenär innehar en inteckningshandling vid ikraftträdandet av dennya lagen "utan att handlingen utgör säkerhet för fordran", företagshypotekskall anses upplåtet till säkerhet för borgenärens rätt på grand av handlingen. Med8 § första stycket avses att utsäga att, om en företagsinteckning utgörsäkerhet för fordran vid den nya Isrens ikraftträdande, företagshypotek skallanses upplåtet till säkerhet för fordringen, oavsett om fordringen gmndar sigpå ett särskilt fordringsbevis vid sidan om inteckningshandlingen, t. ex. iform av en s. k. omslagsrevers, eller den gmndar sig på självainteckningshandlingen. Paragrafen har emellertid fått en valhänt utformning somgör innebörden svårtillgänglig. En annan lydelse bör väljas, oaktat denföreslagna lydelsen har sin förebild i 24 § lagen (1970:995) om införande avnya jordabalken. Förslagsvis kunde stycket få lyda att, om enföretagsinteckning utgör säkerhet för fordran vid ikraftträdandet av lagen om företagshypotek,företagshypotek skall anses upplåtet till säkerhet för fordringen, oavsett omdenna gmndar sig på särskilt fordringsbevis eller den gmndar sig påinteckningshandlingen.