prop · G70327 · 1983-12-31 00:00:00 — De slutsatser utredningen är beredd atl dra av sitt arbeteär följande. Handikappforskningenmåsle tillföras väsentligt ökade resurser. Forskningens inriktning måstedelvis ändras. Karlläggningar av organisatoriska och administrativaförhållanden bör bli SÖ:s och inte forskningens uppgift att utföra. bör forskarna i stället inrikta sig på s. k. longitudinellaundersökningar, där skoltiden inte betraktas som "löstagbar" fråndet handikappade barnels övriga liv utan som en del av det. Av synneriigen slorvikt är, anser utredningen, att forskningen koncentrerar sina resurser på deförsta levnadsåren. Barnens övergång från förskola till skola bör vidare bli föremålför ökade forskningsinsatser. Slutligen bör forskningen inrikta sig påuppföljningar från skoltiden och ut på arbetsmarknaden. Detsamhälleliga stödet för de handikappade barnen skall enligt utredningensmening vara särskilt stort under barnens första levnadsår. På skolansområde bör iithUdningsalternativ erbjudas det handikappade barnet. Vidareanser utredningen att informationen om de olika funktionshindren, om barnensförutsättningar i olika hänseenden etc. måste ökas. 2.2 Åren före skolstarten Utredningen anser att det samhälleliga stödet för delhandikappade barnet måste vara särskilt stort under barnets första levnadsår,eftersom det är då de viktigaste förutsättningarna skapas för ett liv igemenskap med andra. Del är då gmnden läggs för den senare integrationen iskolan och i samhället. Utredningenanser att omsorgskommitténs förslag om samordnad habililering av handikappadebarn och ungdomar i sina huvuddrag bör genomföras. Utredningen menaremellertid att en större vikt bör läggas vid föräldrars och vuxnahandikappades medverkan saml vid pedagogiska frågor. En fråga som ofta tagils upp i diskussionen om ansvarsfördelningenmellan stat och kommun är vilka ekonomiska garantier som på olika nivåer börfinnas för att de handikappade skall få vad de behöver. Utredningen anser attvissa av de resurser de handikappade barnen behöver aldrig får bli föremål förnågra slags prioriteringar. Härmed avses tekniska hjälpmedel, specialanpassadeläromedel m, m. Kännetecknande för åtgärderna är alt de enbart kan utnyttjas avde funktionshindrade och inte efterfrågas av andra elever i skolväsendet. Härkan det enligt utredningen finnas skäl för staten alt lämna ekonomiskagarantier. 1 övrigt måste enligt utredningen de handikappade eleverna räkna medall också deras behov - i likhet med alla andras - blir föremål uör diskussionoch avvägningar mellan olika krav ute i kommunerna med de riyker delta kaninnebära. Enligt utredningens uppfattnitig har de handikappadebarnen inte alla gånger haft möjlighet att välja mellan olika studievägar iskolan. Många hörselskadade hade t.ex. hellre än att gå individualintegrerade ien vanlig klass velat gå i en specialklass enbart med andra hörselskadade. Menför det hade del krävts en regional samverkan mellan olika län, för vilket det f.n. saknas såväl organisatoriska som ekonomiska fömtsättningar. På motsvarandesätt fann utredningen andra handikappgrupper, kanske i synnerhet på detfrivilliga skolstadiet, som efterfrågade en sådan ökad regional samverkan. Utredningenföreslår att landet delas in i fem planeringsregioner, vilka bör varagemensamma för alla handikappgrupper. Omfattningen och huvudorterna framgår avföljande sammanställning. Prop.1983/84:27 43 Utredningenföreslår att del inom var och en av dessa fem regioner skall finnas en sådanplaneringskonferens som formellt endast funnits för döva ochhörselskadade barn och ungdomar. Varje planeringskonferens skall bestå avrepresentanter för de olika länsskolnämnder som ingår i regionen saml av denövriga pedagogiska personal nämnderna prövar lämpligt. Konferensens arbeteskall hällas ihop av en särskild samordnare placerad pä den länsskolnämnd somligger på regionens huvudort. Konferensens uppgift skall vara att samordnainsatserna inom varje region för barn och ungdomar med olika former avhandikapp, alt utnyttja de resurser, del kunnande m. m. som finns samt att taskilda regionala initiativ. mening är det nödvändigt att planeringskonferenserna får särskUdamedel till sitt förfogande så att de skall kunna genomfö-. ra vissa av deregionala åtgärder som kan komma i fräga. Utredningenföreslår alt viss del av de medel som anvisas under anslagel Särskilda åtgärderpå skolområdet (s. k. SÅS-medel) hålls inne av SÖ för att efter framställningfrån den enskilda planeringskonferensen disponeras för regionala åtgärder.Orsaken till denna ståndpunkt är att förhållandena för vissa handikappgruppermånga gånger är så speciella att det kan vara en fördel att ha hela landetsåtgärder för de handikappade barnen framför ögonen när en regional samverkanskall igångsättas. Utredningen preciserar inget belopp. Utredningen fömtsätleratt arbetet successivt kommer att ge statsmakterna det underiag förmedelstilldelningen som kan erfordras. Dettaatt skapa "nya" studievägar för de handikappade innebär således altde studievägar som redan finns öppnas jämväl för dem. En ökad medvetenhet ute ikommunerna om de handikappade barnens behov av fler studievägar genomskolväsendel, leder enligt utredningen snabbt till ökade ekonomiska krav. Igymnasieskolan krävs det förändringar och anpassningar av såväl de yrkesinriktadesom de teoretiska studievägarna för att ungdomar med funktionshinder av olikaslag skall kunna följa hela undervisningen. Utredningen tror atl det här oftaär nödvändigt -av samhällsekonomiska skäl - all ett regionall samarbete kommer fillstånd. Ett sådant regionalt samarbete kan också fånga upp de krav som .undersenare år framförts från vissa av de handikappades egna organisationer atl detskall finnas ökade möjligheter för de handikappade barnen alt undervisastillsammans. Utredningenförordar att del alllid skall vara kommunen där det handikappade barnet bortillsammans med sina föräldrar som ekonomiskt ansvarar för barnets skolgång.Detta innebär att om en annan kommun - eller en statlig specialskola- sötjerför barnets undervisning, då får hemkommunen betala s. k. interkommunalersättning fill dessa andra utbildningsanordnare. Om barnet å andra sidan fårsin undervisning i hemkommunen får denna kommun jämväl svara för de andrautbildningskostnader som kan uppkomma. Övriga kostnader vid ett regionallsamarbete bör enligt utred- Prop.1983/84:27 44 ningens förslag betalas med de statsbidrag som står till länsskolnämndernaseller till de regionala planeringskonferensernas förfogande. Om man granskar behoven av samordning handikappgrupp förhandikappgrupp kan man konstatera att de varierar starkt. Utbildningsutbudetför döva och gravt hörselskadade är samordnat i olika hänseenden.Såväl på det obligatoriska som på del frivilliga stadiet har dessa barn ochungdomar möjlighet att undervisas tillsammans. De fem statliga regionaladövskolorna - med sin undervisning baserad på teckenspråkskommunikation -följs på det gymnasiala stadiet upp av riksgymnasiet i . Dessutom finnsdet externa klasser knutna till de fem specialskolorna. Utredningen anser att samordningssträvandena bör gällaäven mellan specialskolan och och i form av en allmän flexibiliteti utbildningsplaneringen för varje enskild gravt hörselskadad elev. Deföreslagna planeringskonferenserna kan här komma att fylla en viktig funktion. För hörselskadade barn och ungdomar är inteutbildningsutbudet samordnat på samma sätt som för de döva och gravthörselskadade. Utredningen anser att elt regionsamarbele här kan komma att fåen slor betydelse. Flera län kan t. ex. samverka för att på ell ställe iregionen erbjuda de hörselskadade en för dem specialanpassad utbildning. Enannan möjlighet som enligt utredningen öppnar sig i delta samordningsperspektivär alt SÖ, som har att fördela de "nya" statsbidragen, för helalandet samordnar utbildningsalternativen för denna grupp. Utbildningsutbudet för svårt rörelsehindrade barn ochungdomar har inte heller varit samordnat i någon nämnvärdutsträckning. Detta gäller framför allt på det frivilliga skolstadiet. Detundantag som här finns är utbildningen vid iStockholm. Utredningen tror att ett ökat regionall samarbete kan fåen stor betydelse för de gravt rörelsehindrade eleverna. Pä det gymnasialastadiet torde behovet av samordning vara mycket stort. Med utredningens förslagatt länen i framliden skall samverka för att öka utbildningsalternativen för dehandikappade barnen, torde enligt utredningen möjligheterna öka väsentligt attpå fler ställen i landet än i få specialanpassade gymnasialautbildningar för rörelsellindrade. Beträffande den nuvarande finansieringen av den gymnasialautbildningen för rörelsehindrade vid föreslårutredningen att skall - i likhet med andra kommuner - betalaför sina egna rörelsehindrade gymnasieelever. De kostnader som kommunen harför andra elever skall ersättas med de interkommunala ersättningar som ulgårfrån elevernas hemkommuner och med de statsbidrag som länsskolnämnden iStockholms län och den "östra planeringsregionen" förfogar över. Utredningen föreslår att det statsbidrag som anvisasför utbildningen vid förs till det nya anslag som utredningenföreslagit skall finnas för planeringskonferenserna. Prop.1983/84:27 , 45 Närdet gäller synskadade anser utredningen att det även här kan uppkommabehov av samordningar av utbildningsutbudet, framför allt vad gäller de mångasynskadade barn och ungdomar som visat sig finnas i gruppenutvecklingsstörda. Vadbeträffar den undervisningsverksamhet som f. n. helt är förlagd till Tomtebodaskolanoch anser utredningen alt del är värdefullt atl jämväl ett sådantutbildningsalternativ bevaras för de synskadade barnen. Ökad uppmärksamhet böremellertid fästas vid del förhållandet atl f. n. hälften av Tomtebodaskolanselever kommer från . Vadslutligen beträffar övriga fysiskt handikappade tror utredningen att ett ökatregionalt samarbete kan fä en stor betydelse. Många av de handikapp det här ärfråga om är så ovanliga atl kunskap om dem och gemensamma åtgärder för demmåste samordnas över länsgränserna eller centralt för hela landet. Mångaav de "nya" utbildningsalternativ utredningen förordat eller sökt skapaförutsättningar för, gör det nödvändigt för de handikappade barnen att bosättasig på studieorten. De kostnader som därvid uppkommer blir ofta ansenliga.Enligt utredningens mening får inle de "nya" statsbidrag utredningenförordat användas för att täcka dessa kostnader. Det skall i stället fungera pådet sätt omsorgskommittén föreslagit i sitt betänkande (SOU 1981:26)Omsorgerom vissa handikappade. föreslår där eltlandstingskommunalt övergripande ansvar för de funktionshindrade ungdomarnasboende. 2.4Det centrala och regionala pedagogiska stödsystemet Understörre delen av 1970-talel har ett arbete pågått atl försöka samordna de olikaregioner som f. n. finns för det pedagogiska stödet till skilda handikappgrupper.För synskadade barn och ungdomar är landet indelat i fem regioner. Där arbetarreselärare och förskolekonsulenter med att ge synskadade barn ute i kommunemapedagogiskt stöd och hjälp. Dessa fem regioner är emellertid inte samordnademed de fem regioner som ligger till grund för dövskolornas upptagningsområdenoch för de s.k. planeringskonferensernas arbete. För rörelsehindrade barn och ungdomarges det pedagogiska stödet av rh-konsulenterna. SÖ beslutar om regionindelningenför dessa. Vidare finns det ett särskilt regionsystem vad beträffar synskadadeeller hörselskadade med tilläggshandikapp. Utredningenhar ingående diskuterat olika för- och nackdelar med ett mer samordnatpedagogiskt, regionalt stöd. Utredningen har emellertid inte kunnat finna någonenkel lösning på dessa frågor. Det främsta skälet till detta tror utredningenär atl pedagogik och sjukvård så lätt glider in i varandra när det gäller detsamhälleliga stödet åt svårt handikappade barn och ungdomar. Utredningenhar stannat för att landet i vad avser pedagogiskt, regionalt 1983/84:27 46 slödåt handikappade bör vara indelat i ett och samma regionsystem. Fördelarna fördem som är flerhandikappade blir så pass stora med ett sådant gemensamlregionsystem ai:l nackdelarna med samordningen mellan pedagogik och sjukvård,enligt utredningens mening, uppvägs. Utredningen föreslår att samma regionersom föreslagits beträffande de s. k. planeringskonferenserna får ligga tillgrund för del nya regionsystemet för den pedagogiska slödpersonalen. Om det pedagogiskaregionala stödsystemet för handikappade barn och ungdomar samordnas på detta sätl,kommer länsskolnämnderna i de olika regionerna automatiskt alt inta en viktig -förmedlande - roll i det pedagogiska slödarbelet. Utredningen föreslår attnämnderna får utvecklas till någol av pedagogiska centrum lör dessa elevgrupper.I första hand bör de fem nämnder som ligger på regionernas centralorterutvecklas till pedagogiska centrum. Planet"ingskonferenserna - medrepresentanter för de andra länsskolnämnderna bör inta en central roll iarbetet. Centrumet bör vidare ha,eller ha tillgång till, pedagogisk sakkunskap rörande främst hörselskadade, synskadadeoch rörelsehindrade. Dessutom bör del vid centrumet bedrivas elt samordnatarbete inriktat på de handikappade barnens arbetslivsfrågor. Denförsöksverksamhet med "regionala planeringsråd" för samverkan mellanskola och arbetsliv som /82 finns vid samtliga nämnderbör kunna utgöra en lämplig utgångspunkt för detta arbete. 2.4.1Den centrala och regionala stödverksamheten för synskadade Utredningenframhåller att del viktigaste stödet är avpedagogisk karaktär. Del skall enligt utredningens mening även fortsättningsvisförmedlas av förskolekonsulenter. Föratt förstårka förskolekonsulentemas pedagogiska stöd anser utredningen attnuvarande instruktioner/arbetsbeskrivningar bör omarbetas så att konsulenternaspedagogiska uppgifter får ett klarare uttryck. Dessutom är det av yttersta viktatt det synskadade barnet och de vuxna i dess omgivning får ett kvalificeratstöd. Detta anser utredningen endast kan tillförsäkras om förskolekonsulenternautöver sin förskolläramlbildning har speciallärarutbildning med inriktning påsynskadade barn. Av instruktionerna/arbetsbeskrivningarna bör även klartframgå att konsulenternas arbetsuppgifter skall omfatta såväl synskadade somsynskadade med till-läggshandikapp, t.ex. utvecklingsstörning. Utredningen föreslår altSÖ får i uppdrag atl utforma en ny instruktion/ arbetsbeskrivning med nämndainriktning. I samband därmed bör SÖ även utforma behörighetskrav för innehav avtjänst som förskolekonsulenl. Hittillshar reselärarnas tid i alltför hög grad upptagits av rådgivning och informationtill lärare, föräldrar m.fl. och de har inte haft så mycket tid över för atlsjälva hjälpa till i undervisningen. 1reselärarnas arbetsuppgifter ingår inte att jämväl hjälpa och stödja Prop.1983/84:27 47 synskadadebarn med utvecklingsstörning. Utredningen anser att reselärarnas verksamhetsområdeskall omfatta även särskolan. De skall också enligt utredningen kunna gå in iden ordinarie undervisningen kortare perioder, men tyngdpunkten iundervisningsansvaret för det synskadade barnet skall ligga på den ordinarieläraren. För gravt utveckUngsstördasynskadade elever på träningsskolenivå eller motsvarande krävs också enspeciell pedagogik, men denna är av annan karaktär än ochgrundsärskolans. Merparten av eleverna kräver dessutom denna speciellapedagogik under hela sin undervisningslid. För att de gravt utvecklingsstördasynskadade eleverna skall få den undervisning de behöver, måste de under istort selt hela sin skoltid ha en särskild sorts speciallärare, s.k. BU-lärare(). BU-läraren har specialiserat sig på gravutvecklingsstörning och synskada. Det är han som bör ha det vardagliga ansvaretför undervisningen. Särskolans huvudman, dvs. landsringet, bör därför anställaBU-lärare för dessa flerhandikappade elever. Enligt utredningens meningkan det emellertid finnas en risk alt den framtida BU-läraren ute i detenskilda blir isolerad och inle tillför sig nya kunskaper,erfarenheter etc. som kan växa fram inom specialområdet. Utredningen anser attdessa BU-lärare bör få någon form av konsultativt, pedagogiskt stöd ute i siltvardagsarbete och föreslär därför att det till resurscentrum knytsen särskild reselärarverksam-het. framtida reselärarverksamhetbör, inom de fem regioner utredningen föreslagit, lokalmässigt samordnas med Tomiebodasreselärarverksamhet. Det är viktigt att förutsättningar skapas för all detregionala pedagogiska stödet här samordnas. Utredningen föreslär all SÖ får i uppdragatt utforma närmare anvisningar för verksamheten. Tjänsterna somförskolekonsulent och reselärare är knutna fill . I elttidigare betänkande (DsU 1979: 11) Undervisningen för synskadade elever-planering i ett kortare perspektiv, föreslogs en ökning till 30 förskolekonsulenleroch 30 reselärare. Enligt utredningen tyder uppgifter på alt avalla utvecklingsstörda bam är synhandikappade. Denna omständighet - tillsammansmed förslag om konsulenternas pedagogiska inriktning och föräldrarnas/barnensbehov av ökat stöd - motiverar enligt utredningen en större ökning av antalelkonsulenttjänster än vad som föreslagits tidigare. Om reseläraren även skallge hjälp och stöd ät de mänga synskadade elever som finns i grundsärskolan samti ökad utsträckning gå in i den rena undervisningen av det synskadade barnet,anser utredningen aU de måste vara väsentligt fler än . Utredningenföreslår au SÖ prioriterar en ökning av antalet förskolekonsulenter ochreselärare i sina åriiga anslagsframställningar. Närdet däremot gäller reselärarverksamheten vid anser utredningen attdel är nödvändigt att vaije region utöver den reselärartjänst Prop.1983/84:27 48 som finns vid centrumet har en sådan sakkunskaprepresenterad. Utredningen föreslår alt de fem tjänster som f. n. finns för BU-lärarnai de landstingskommunala omsorgerna för psykiskt utvecklingsstörda förs övertill . Från olika håll har önskemål framförts om att låta Tomlebodaskolansförskolekonsulenter och/eller resclärare få en annan huvudman än den statligaspecialskolan. Ett förslag liar varit atl i slället låta länsskolnämnden fåbli huvudman för dessa personalgrupper. En samordning skulle då, har man menat,kunnat uppnås med övriga personalgrupper nämnderna förfogar över. I synnerhetvad gäller reselärarna har dessa argument återkommit. Beträffande förskolekonsulenlernahar ofta föreslagils atl de i slället skulle få som huvudman -eftersom de i så stor utsträckning ingår i det samordnade habilileringsarbetet. Vid en sammanvägning av olika omständigheter harutredningen stannat för att föreslå alt reselärarna formellt bör knytas till länsskolnämndernamen reellt även i fortsättningen arbeta för . Vad beträffar förskolekonsulentemas huvudmannaskap anserutredningen alt den pedagogiska inriktning som utredningen argumenterat för,är skäl nog för att ett motsvarande resonemang skall kunna föras även för dem.Dessutom tillkommer atl de måste tillhöra samma arbetsgemenskap somreselärarna, varför båda kategorierna föreslås få länsskolnämnden som huvudman. Utredningen föreslår atl rikscentralen för pedagogiskahjälpmedel för synskadade (RPH-Syn) inordnas i . RPH-Synär formellt inordnad under (). Anslagsmässigtbör dock RPH-Syn även i fortsättningen tilldelas särskilda medel. Skoldelen, den utåtriktade verksamheten ochläromedelsproduktionen vid bör ha en gemens,am ledning. Dessa olikadelar av verksamheten låter sig inte, enligt utredningens mening, delas uppunder skilda ledningar. Utredningen anser att det bör finnas två centrum försynskadade. Det ena centrumet - - bör rikta sig till elever somutöver synskadan har ytterligare något allvarligt handikapp, t. ex. gravhörselskada eller svår utvecklingsstörning. Del andra centrumetTomtebodaskolan- bör rikta sig till elever som enbart är synskadade eller somutöver synskadan har ett lindrigare tilläggshandikapp. Den pedagogik som måstetillämpas för elever är i väsentliga hänseenden skild från den somgäller för Tomtebodaskolans elevgrupper. Beträffande föreslås alt de reselärare somenligt utredningens förslag skall finnas vid centrumet inte skall gå in i dendirekta undervisningen av de gravt flerhandikappade barnen ute i landet - som Tomlebodaskolansreselärare utan mer utgöra elt konsultativt stöd för barnens ordinarie lärareoch för barnens föräldrar. I stort skall emellertid den Prop.1983/84:27 49 utåtriktadeverksamheten vid ha en likartad inriktning som den vidTomtebodaskolan. VidEkeskolan finns det - för den utåtriktade verksamheten - en särskildtjänst som förskolekonsulent för döva och blinda barn. Vid den framtidadimensioneringen av denna verksamhet bör man inte enbart ta hänsyn till antaletbarn, utan även till atl dessa barn är spridda över hela landet och har ettmycket speciellt handikapp. Utredningenframhåller atl det är nödvändigt alt och Tomtebodaskolan samverkar ien rad hänseenden. Utredningen lägger emellertid inte fram några egna förslag.Utredningen vill i ställel atl en samverkan utvecklas direkt mellan dessaskolor. Enligt vad utredningen erfarit har ell sådanl arbete redan inletts. 2.4.2Den centrala och regionala stödverksamheten för rörelsehindrade Utredningenframhåller den slora belydelse de regionala konsulenterna har för de svårtrörelsehindrade barnen. Utredningenanser atl det bör finnas åtminstone 25 rh-konsulenter vid länsskolnämnderna.En utbyggnad bör ske med fem tjänster . Konsulenten bör naturligt ingå idet pedagogiska arbete varje länsskolnämnd förutsätts bedriva. Konsulenternamåste därför finnas till hands för atl informera beslutsfattare och andra omvad de rörelsehindrade behöver och medverka vid fördelning av den s. k. SÄS-resursen.Konsulenterna skall dessutom medverka vid val av tekniska hjälpmedel för elevermed rörelsehinder. Mångautvecklingsstörda barn och ungdomar har allvarliga rörelsehinder.Konsulenterna har här elt stort - och delvis nyll - arbetsfält där behoven ärstora och resurserna i allmänhet små. Man beräknar alt del inom särskolan finnsca 3000 elever med rörelsehinder. Deras problem är naturligtvis speciella.Hjälpmedel och läromedel måste ibland få en annan utformning - metodik ochpedagogik måste vara särskolans. Utredningen anser att man borde utbilda Rh-U-lärare(), som med sin dubbla kompetens skulle kunnauträtta något för barn med rörelsehinder och utvecklingsstörning. Ilandet finns del f.n. fyra regioninsliiiitioner för gravt rörelsehindrade barnoch ungdomar. Det är de vid i , Ekhaga i , och i . Elt stort kunnande har här byggts upp om vadolika rörelsehinder innebär och vad som krävs för stöd och habililering. slutbetänkande togs bl.a. regioninstilutionernas framtidaroll upp. Kommittén förordade att del kunnande som där finns i störreutsträckning än bör tas tillvara. Kommittén föreslog att institutionernasviktigaste uppgifter skulle bli att tillgodose behov av specialkunnande förundervisning och vård vid mycket komplicerade handikapp, 4 1983/84. Prop.1983/84:27 50 bedrivaforsknings- och metodutvecklingsarbete, informera om nya rön och utbildapersonal av olika kategorier. Utredningendelar omsorgskommiuéns förslag rörande institutionernas framlida roll.Utredningen tror att de i större ulsiräckning än borde kunna utnyttjas t.ex. för konsultverksamhet. Det skulle kunna leda till att del - inte annal än iundantagsfall - vore nödvändigt för elt svårt rörelsehindrat barn att merpermanent bo på en region- eller riksinstilulion. Barnet skulle i ställel kunnaerbjudas att vistas på institutionen l.ex. i samband medatt medicinska, pedagogiska eller sociala utredningar gjordes eller för atl fiinågon speciell behandling eller träning eller för att genomgå en operation.Möjlighet borde också finnas att under kortare lid ta emot hemskolans läraretillsammans med eleven. Resurser för pedagogisk konsuUverksamhet saknas i dagliksom för lärarmedverkan vid fortbildning. Utredningenförutsätter elt isamarbete mellan länsskolnämndernas rh-konsulenter ochsakkunniga på regioninstilutionerna, framför allt vad gäller information i bådariktningar om forskning och metodutveckling.