prop · G703144 · 1983-12-31 00:00:00 — 1983/84:144 29 fortlöpande få till stånd en bedömning avflyktingpolitiken, bl.a. vad gäller fördelningen mellan flyktingbistånd iSverige och i tredje land, omfattningen av flyktingöverföringen och åtgärdernaför flyktingar som har tagits emot här samt, i förekommande fall, vad gälleråtgärder i syfte att begränsa invandring på grund av politisk-humanitära skäl.En sådan ordning skulle vidare ha den fördelen att vår samlade flyktingpolitikblir föremål för en omfattande insyn och en därmed sammanhängande allmändebatt. Jag återkommer i ell senare sammanhang till frågan hur en sådan samordnadredovisning bör utformas. Ärkebiskopen, barnen. ochSveriges frikyr-korådlsamråd har som jag nämnt föreslagit inrättandet av ettrådgivande organ för vissa flyktingfrågor. Det finns även enligt min meningbehov av ell forum för övergripande samråd om flyktingpolitiken i dess helhet,bl.a. i syfte all bättre förankra denna i del politiska arbetet. Jag förordarmot denna bakgrund, all regeringen tillkallar en flyktingpolitisk beredning, ivilken företrädare för berörda organisationer och myndigheter m.fl. bör ingå.FN:s flyktingkommissarie bör erbjudas att vara företrädd i beredningen genomen ledamot. Det statsråd som ansvarar för invandrarfrågor bör vara beredningensordförande. Det ankommer på regeringen att besluta om inrättandet avberedningen . Jag avser senare att återkomma i denna fråga. I de frågor som jagnu har berört har jag samrått med chefen för . Vad slutligen gäller den under remissbehandlingen väcktafrågan om inrättandet av ett kontor i för FN:s flyktingkommissarie villjag säga följande. Ett regelbundet och omfattande samarbete har numera frånsvensk sida inletts med flyktingskommissariatet. Vid regelbundna mötenbehandlas frågor av gemensaml intresse, såväl av generell natur som medanknytning till flyktingärenden. Samverkan sker även på annat sätt. Frågan omell inrättande av kontor för flyktingskommissarien är en gemensam nordiskfråga. En sådan åtgärd är emellertid inte aktuell i något av deandra nordiska länderna. För vår del bör vi enligt min mening tills vidarefölja erfarenheterna av det samarbete som har inletts. Jag övergår nu till alt närmare behandla vissa frågor somhar samband med skyddet för asylsökande. 3.4 Invandringen av andra asylsökande än konventionsflyktingar Enligt kommittén bör liksom även andrahjälpbehövande än konventionsflyktingar ha möjlighet att få tillstånd atlstanna i . Det är därvid enligt kommittén särskilt angeläget att ge enfristad ät vad kommittén kallar "skyddsnätsfall", dvs. personer medsådana flyktingliknande skäl som inte heller med en generös praxis räcker tillför flyklingskap enligt flyktingkonventionen och 3 § UtlL. "Skyddsnätsfall" utgörs närmare be- 1983/84:144 30 stämtav dels personer som har skäl av samma art som flyktingar men vilkas skäl inleär tillräckligt starka för att flyklingskap skall föreligga, dels personervilkas trovärdighet kan ifrågasättas men vilkas uppgifter ändå har ansetts gevid handen alt de i vart fall har utsatts för trakasserier. Enligt kommitténbör liksom möjlighet till finnas också för personer med någotmindre starka flyktingliknande skäl, som hänförs till 6 § UtlL utan allför den skull kunna betecknas som "skyddsnätsfall". Skydd bör ocksåges åt de övriga grupper som omfattas av 6 § UtlL. Därmed åsyftas främst dei praxis sällan förekommande värnpliklsvägrare som kan komma att fåoproportioneriigi strängt straff för sin vägran och krigsvägrare som kan räknamed all straffas för sin krigsvägran. Det förväntade straffels svårighetsgradbör enligt kommittén vara avgörande för bedömningen av behovet av fristad.Även i övrigt föreslås att sädana skyddsbehövande som får stanna avpolitisk-humanitära skäl får göra det också i fortsättningen. Det gäller bl.a.i de fall där sökanden riskerar allvarligt straff för icke politiska handlingareller förhållanden som inte är kriminella och heller inte förkastliga enligtsvensk rättsuppfattning. Hit hör även personer som avses i den afrikanskaOAU-konventionen, dvs. sådana som tvingas lämna sitt hemland på grund av yttreaggression, ockupation, utländskt inflytande i landet eller på grund av någonhändelse som har allvarligt stört den allmänna ordningen i hela eller i en delav landet. De fall av denna art som har förekommit i praxis har i storutsträckning rört personer, som utan att tillhöra någon av de stridandeparterna, riskerat att råka illa ut som civilbefolkning på grund av pågåendekrig eller stridshandlingar i hemlandet. I de båda sist nämnda fallen har inle6 § UtlL ansetts tillämplig. I stället har tillgripits den i 1968 årsriktlinjer anvisade möjligheten atl ge tillstånd när "synnerligaskäl" föreligger. Kommittén redovisar även vissa andra och mera udda fall(s. 116 i förslagsbetänkandet). Fördel fall begränsningar måste tillgripas i rätten att stanna, bör enligtkommittén de s.k. skyddsnätsfallen tillerkännas ett starkare skydd än övrigakategorier. Även om lika fall bör behandlas lika medger kommittén, att det frånett visst land eller en viss folkgrupp kan uppkomma ett så omfattande reellteller potentiellt invandringstryck att en särbehandling är ofrånkomlig. Engmndtanke i förslaget är att invandringens storiek måsle vad gäller nu aktuellkategori kunna variera från lid till annan. När det gäller invandring avpersoner som åberopar politiska skäl men inte är flyktingar betyder det i sintur, att styrkan i de skäl som krävs för att tillstånd skall beviljas ocksåmåste kunna tillålas variera, beroende pä antalet personer som söker sig hitoch möjligheterna att ta emot dem. För att detta skall kunna ske är det enligtkommittén nödvändigt med en bättre framförhällning, beredskap och planering äni dag när det gäller att ta emot flyktingar och personer med flykfingliknandeeller andra politisk-humanitära skäl. En förutsättning är då att regeringen fårfillfälle att utbilda praxis genom att 1983/84:144 31 överlämnar ärenden rörande nya kategorier asylsökandetill regeringen för avgörande. Systemet bör enligt kommittén utformas så, atten återkommande bedömning av behovet av reglering och styrning av invandringenmed hänsyn till angivna faktorer blir ett normalt inslag i invandringspolitiken- och naturligtvis också så, att åtgärder kan vidtas om det behövs. Det bör tilläggasatt kommitténs majoritet mot bakgrund av en utredning om gällande praxis haravfärdat tanken, alt flyktingparagrafen (3 § UtlL) skulle vara tillräcklig omden tillämpades mer generöst än . Majoriteten menar atl en särskildbestämmelse behövs för upprätthållandet av nuvarande praxis atl ge skydd åt envidare krets än konventionsflyktingar. (På denna punkl har ledamoten reserverat sig.) Kommittén förordar emellertid denändringen, atl något hinder inte längre skall finnas mot återsändande av denasylsökande till tredje land som ger skydd endasl ål konventionsflyktingar. Detgäller även om utlänningen ifråga inle är en konventionsflykting och därförskulle komma all sändas vidare till hemlandet. En sammanfattning av kommitténsståndpunkt återfinns på s. 119 i förslagsbetänkandel. När detgäller utformningen av författningsskyddel för de aktuella skyddsgruppernakommer kommittén efter analys av bestämmelsen fram till, att nuvarande 6 § UtlLbör behållas med ett visst tillägg (förslagsbetänkandet S.120 - 123). Enligttillägget får s.k. direktavvisning till annal land än hemlandet i ökadutsträckning ske av personer som avses i 6 § UtlL. Jag återkommer strax tilldenna fråga. Kommittén föreslår emellertid också, att personer som riskerarallvarligt straff eller förföljelse för icke-poliliska handlingar ellerförhållanden som inte är kriminella i och inte heller förkastligaenligt svensk rättsuppfattning hänförs till 6 § UtlL. Hit hör de sökande somriskerar allvarligt straff eller förföljelse på grund av kön eller sexuellläggning. I praxis får somjag har nämnt sådana utlänningar nu stanna på grundav allmänt humanitära skäl. Utanför 6§ UtlL bör enligt kommittén liksomhittills falla personer som åberopar att de tvingats lämna sitt land på grundav exempelvis yttre aggression, ockupation eller inbördeskrig. Det är här frågaom förhållanden som drabbar alla inom landet eller regionen och som inte harnågon anknytning till den asylsökandes egna åtgärder eller politiska uppfattning.Kommittén understryker emellertid att liksom bör erbjudasådana människor ett skydd. Kommitténs ståndpunkt att inte inordna denna gruppunder 6 § hänger även samman med, att invandringstrycket i dessa fall är isärskilt hög grad oförutsebarl och i vissa situationer skulle kunna bli mycketstort. Av samma skäl bör enligt IPOK hela folkgrupper inle genom förhandsbedömningarklassificeras som omfattade av 6 § UtlL. som 6 § UtlL sålunda behålls, bör det enligtkommittén i propositionen klargöras atl tillstånd kan vägras på grund avvandelsskäl på samma sätt som gäller för andra tillståndssökande. Fråganbehandlas på s. 126 och 127 i förslagsbetänkandel. Prop.1983/84:144 32 Kommittén har, som jag nämnt, särskilt behandlat deproblem som hänger samman med tillämpning av principen om första asylland påasylsökande som faller under 6§ UtlL. Kommittén framhåller att det i de flestaländer saknas i vart fall ell lagsladgal skydd mot hemsändning för denna grupp.Konsekvensen för del har därför enligt IPOK blivit, att den somåberopar skäl som avses i 3S UtlL men redan har skydd i tredje landregelmässigt sänds tillbaka til! detta land, när detla är praktiskt möjligt,medan den som åberopar sådana omständigheter som avses i 6 § UfiL kan komma attfå stanna i , även om praktisk möjlighet till återsändande finns.Praktisk möjlighet att återsända en asylsökande till tredje land föreliggerenligt kommittén huvudsakligen vid direktavvisning saml i de fall då det ärmöjligt atl tillämpa den nordiska passkontrollöverenskommelsens regler omåtersändande. Kommittén konstaterar atl den olikartade behandlingen avflyktingar och av dem som hänförs till 6 § UtlL är en logisk konsekvens avskyddsregeln. Avsikten med denna har nämligen bl.a. varil just alt se till,att den som omfattas av 6S UtlL inte sänds till elt land där han riskerar atlsändas tillbaka till hemlandet. Trots detta anser kommittén emellertid, att detäven i denna fråga bör göras en flyktingpoli-fisk avvägning. Därvid böravgörande vikt fästas vid det invandringslryck som kan bli följden av enasylbestämmelse som är väsentligt mera generös än beslämmelserna i våragrannländer. I delta hänseende framhåller kommittén, atl vad som iförsta hand får betydelse för det framtida invandringstrycket är hur nuvarandebestämmelser fungerar vid gränsen, dvs. när polismyndigheten skall pröva omutlänningen skall avvisas eller ärendet överlämnas till . Alt det är såberor på atl tredje land i allmänhet accepterar att återta en utlänning somavvisas, endast om han återsänds omgående. På s. 125 och 126 i förslagsbetänkandelutvecklar kommittén närmare hur de nuvarande bestämmelserna verkar närpolismyndigheterna enligt 33 och 34 §§ UtlL bedömer, om de åberopadeomständigheterna är uppenbart oriktiga eller om de kan lämnas ulan avseende ochsåledes avvisning kan ske. Av redogörelsen, till vilken jag hänvisar, framgåratl det i allmänhet inte är möjligt att i samband med den prövning som föregårbeslut om direktavvisning avgöra, om åberopade politiska skäl är att hänföratill 3 § eller 6 § UtlL eller om det eventuellt är fråga om sådana politisk-humanitära skäl som faller utanför dessa paragrafer. En förutsättning för attden som åberopar skäl som anges i 3 eller 6 §§ UtlL skall kunna avvisas tilltredje land är, att han där åtnjuter trygghet mol alt bli sänd till hemlandeteller till land där han riskerar förföljelse. Om det inte är möjligt att isamband med direktavvisning klarlägga om utlänningen är flykting eller omfattasav 6 § UtlL är det därför enligt nuvarande regler heller inte möjligl attdirektavvisa en asylsökande till ett tredje land, som inle ger skydd såväl åtflyktingar som åt dem som omfattas av 6 § UtlL. Principen om första asyllandkan då inte upprätthållas heller i fråga om konventionsflyktingar. Prop.1983/84:144 33 Kommittén anser det angeläget att möjliggöra återsändningav en asylsökande flykting till tredje land från vilket han har kommit, om hankan få skydd där. För alt detta skall kunna ske måste således återsändande tillett land som tillämpar flyktingkonventionen också kunna ske belräffande dem somenligt nuvarande regler hänförs till 6 § UtlL. Det ökade invandringstryck somskulle bli följden av en modifierad tillämpning av principen om första asyllandtalar enligt kommittén för, att polismyndigheterna får möjlighet atldirektavvisa den som åberopar politiska skäl till sådant tredje land somtillämpar konventionen eller där det är väl känt all den kategori del gällereljest har skydd. bör verka internationellt för all andrakonventionsländer inför bestämmelser motsvarande dem som finns i 6 § UfiL. Som jag har nämnt har remissinstansernaenhälligt ställt sig bakom förslaget att genom en uttryckliglagbestämmelse bör erbjuda skydd, inle bara ål konventionsflyktingar utan ävenåt andra som har vägande politisk-humanitära skäl mot att återvända tillhemlandet. Det i en reservation föreslagna avskaffandet av 6§ UtlL har såledesinle vunnit något stöd vid remissbehandlingen. När det gäller den närmareutformningen av skyddsbestämmelserna gär emellertid åsikterna isär. IPOK har som jag nämnt närmare preciserat vilka som härbör beredas skydd ulöver konventionsflyktingar, hit överförda flyktingar samtkrigsvägrare. Gmpperna redovisas som "skyddsnätsfall", personer somomfattas av OAU-konvenlionens flyktingdefinition, personer med svagare flyktingliknandeskäl vilka enligt praxis omfattas av 6 § UtlL men inte utgör"skyddsnätsfall", personer som har andra politiska skäl än som nunämnts och som får stanna på humanitär grund. "Skyddsnätsfallen"föreslås få ett starkare skydd än övriga grupper. Flertalet remissinstanser harlämnat förslaget utan erinran. RRV anser det viktigt alt de olika grupperna hållsisär. Kammarrätten i menar att denna "prioritering" bör kommatill uttryck i en bestämmelse. Några remissinstanser efterlyser exemplifieringari lagtexten. Flera remissinstanser är dock kritiska. ifrågasättersåledes den kategorisering i skyddsnätsfall och andra fall som IPOK föreslår.Den skulle enligt verket inle fylla något behov och skulle medföra betydandemerarbete. betonar vikten av att regeringen genom sina beslul bildar praxispå området. En rad remissinstanser kritiserar förslaget från en a nanutgångpunkt. Rädda barnen, och Sverigesfrikyrkoråd!samråd framhåller att de asylsökande som kommittén kallar"skyddsnätsfall" bör betraktas som konvenfionsflyktingar. Mot bakgmndav sin bedömning, att IPOK:s förslag sammantaget leder till att färreasylsökande får stanna, understryker de fyra remissinstanserna att nuvarandepraxis beträffande flyktingar och utlänningar som åberopar 3 1983184. Prop.1983/84:144 34 politisk-humanitära skäl inle får skärpas. Även Rödakorset anser alt "skyddsnätsfallen" i själva verket är sådanaasylsökande som rätteligen skulle bedömas som konventionsflyktingar. Från denutgångspunkten föreslår Röda korset atl 6 § i stället får omfatta dem somavses i OAU-konvenlionens kompletterande flyklingdefinition. Endast under denförutsättningen är man beredd att acceptera, alt skyddet för personer somfaller under 6§ UtlL sätts ur spel i utsatta lägen. finner denav IPOK gjorda uppdelningen "näst infill obegriplig utom för ett begränsatantal i dessa tankegångar väl insatta experter". 1 sak förordar samfundetatt 6§ UtlL får omfatta "OAU-flyktingarna". medger iprincip alt skyddsbehovet kan graderas och atl en prioritering till förmån förde mest behövande kan behöva ske i ett trängt läge. Enligt samfundets meningbör man emellertid undvika att lagstiftningsvägen bygga vidare på en sådangradering. Det leder till komplicerade regler, tidskrävande handläggning och,till följd därav, stötande avlägsnandebeslut. Vad gäller själva utformningen av bestämmelsen säger sigFN:sflyktingkommissariat fmkta, alt likheten i ordvalet mellan 3 och 6 §§ UtlLi sig kan leda till all en asylsökande hänförs till 6 § i stället för att fåflyktingstatus. 1 stället borde 6 § avse asylsökande som åberopar vägandehumanitära skäl av annan art än de som anges i flyktingdefinitionen. Den senareföresläs få en mer liberal tolkning. Kammarrätten i , som ju hargodtagit IPOK:s förslag i sak, förordar alt 6§ ersätts med en bestämmelse somtar sikte enbart på "skyddsnätsfallen" och att rättsskyddet i övrigtregleras i UfiF. IPOK syftar med sin kategoriindelning och prioritering iförsta hand till att möjliggöra, att invandringen på grund av flyktingliknandeskäl från tid till annan anpassas till våra möjligheter alt ta emot dessaasylsökande. Förslaget innebär vidare att de krav i fråga om tyngden avåberopade omständigheter, som ställs för att utlänningen skall få stanna, skalltillåtas variera från lid till annan, beroende på invandringslrycket och våramottagningsmöjligheter. Detta skulle liksom nu ske genom användande av denundantagsklausul som finns i 6§ UtlL. Jag har i föregående avsnitt angett atlIPOK:s förslag på denna punkt har mött kritik från åtskilliga håll medhänvisning till den orättvisa och rättsosäkerhet som ständiga förändringar idetta hänseende medför. Jag vill tillägga att ärkebiskopen. Rädda barnen.Svenska flyktingrådet och frikyrkorådl samråd understryker, attresursskäl som motiv för att vägra uppehållstillstånd klart måste deklarerassom sådana. "Risk finns annars för att centrala värderingar i fråga omhumanitet och mänskliga rättigheter undergår en icke önskvärd normförändring". Kommittéförslaget innebär som nämnts vidare att skyddetför dem som omfattas av 6 § UtlL i praktiken begränsas till alt gälla de fall,då utlänningen har kommit hit direkt från hemlandet eller från ett land sominte ger skydd ens åt konventionsflyktingar. Få remissinstanser har yttrat sigpå 1983/84:144 35 Kammarrätten i säger att man genomen sådan ordning undanröjer "orimliga konsekvenser" som den nuvarandeskyddsbestämmelsen kan medföra. Därvid anser kammarrätten bl.a. atl utlänningarsom lillhör denna grupp vid inresa frän tredje land har större möjligheter attfå stanna än konventionsflyktingar, eftersom de vanligen inte åtnjuter skydd idet land de har rest in ifrån. Ärkebiskopen, barnen. och frikyrkorådl samråd motsätter sig däremoi kraftigtförslaget. Den föreslagna försämringen av skyddet för utlänningar som hänförstill 6 § UtlL sägs vara oacceptabelt. Det innebär att man på ett allvarligtsätt försämrar skyddet för denna grupp skyddsbehövande. Advokatsamfundetkritiserar likaså förslaget. Även jag anser del angelägel alt särskilda bestämmelserbehålls, som ger skydd åt asylsökande som inte är flykfingar men ändå anförvägande skäl av polilisk-humanitär art mot alt återvända till sitt hemland.Dessa asylsökande ulgör, som IPOK har framhållit, en stor del av dem som fårstanna i vårt land. har tidigare än andra länder genom lagsttftningutvidgat rätten till asyl till all omfatta dessa grupper (prop. 1975/76: 18).Även i vissa andra länder finns det dock i praxis ell molsvarande skydd. Jagvill nämna att har övergått till all lagfästa sin praxis avdetta innehåll. Slutligen vill jag erinra om alt frågan om en utvidgning avskyddet för hithörande kategorier av asylsökande övervägs inom Europarådetsflykfingkommitlé (CAHAR). Med vad jag nu har sagt har jag antytt, all jag inte kandela uppfattningen hos några remissinstanser atl de som med nuvarande praxisomfattas av 6 § UtlL i själva verket borde ges flyktingstatus. För att bedömassom flykfing måste den asylsökande uppfylla rekvisiten i 3§ UtlL, vilka harhämtats från flyktingkonventionen. Även med en generös flyktingskapsbe-dömningoch en tillämpning av principen om den sökandes rätl till "the benefit ofthedoubt" i full överensstämmelse med motivutlalandena till bestämmelsen,finns det naluriiga gränser för vilka som kan ges flyktingstatus. Den nämndaprincipen kan sägas innebära att den asylsökandes påslående om förföljelse börläggas till grund för bedömningen, om de framstår som rimliga och de faktiskaförhållandena inte kan klarläggas. Självfallet kan olika uppfattningar råda ifrågan, om gränsen mellan flyktingar och asylsökande som får stanna påflyktingliknande skäl dras på ett riktigt säll enligt gällande praxis. Jag villemellertid hävda alt detla redan nu är fallet i fråga om regeringens praxis ibesvärsärenden, vilken skall vara vägledande för . vill jagkraftigt understryka, att vikten av en generös flyktingbedömning måste ägnasfortlöpande uppmärksamhet i den praktiska tillämpningen. IPOK har noggrant redovisat de grupper av utlänningar somenligt praxis fått stanna i vårt land på grund av politisk-humanitäraskäl. Prop.1983/84:144 36 Motden bakgrunden har kommittén föreslagit en prioritering mellan olika gruppernär det gäller styrkan av deras anspråk på alt få stanna vid en eventuell ökadbegränsning. Flera remissinstanser har bl.a. från praktiska utgångspunktergjort invändningar mol förslaget. Ä andra sidan efterlyser andraremissinstanser att prioriteringen kommer till ultryck genom en uttryckligbestämmelse. För egen del anser jag del värdefullt att kommittén har redovisaihur praxis har utvecklats när det gäller hithörande grupper. Av redovisningenframgår bl.a. att några andra kategorier av personer än de som förutsågs vidtillkomsten av 6§ UtlL inte har fått stanna med stöd av den paragrafen.Jag anser emellertid i likhet med bl.a. att det för praktiska ändamålsaknas anledning atl upprätta någon prioritetsordning mellan de olikagrupperna. Den omständigheten att vissa kategorier inte omfaltas av 6 § UtlLmedför dock i sig skillnader i fråga om rätten att stanna i . Enligtmin mening bör även fortsättningsvis i första hand prövas, om en asylsökande ärall bedöma som flykting eller ej. Somjag redan har antytt är det angelägel attflyktingrekvisilen tolkas extensivt och att utlänningen i förekommande fall ges"the benefit ofthe doubt". Den som får flyktingstatus skall liksomhittills tillerkännas en i praktiken obegränsad räll till här. De sominle uppfyller flyktingrekvisilen, men som kan åberopa tungt vägandeomständigheter till slöd för sin ovillighet att återvända till hemlandet medhänsyn till de politiska förhållandena där, bör liksom nu ges rätt atl stannahär enligt en uttrycklig bestämmelse i UtlL. Del saknas, som också IPOK harfunnit, anledning all i detta hänseende ersätta 6§ UtlL med andra beslämmelser.Som framgår av den paragrafen kan rätten att stanna sättas ur spel, om det finnssärskilda skäl till detta. Därmed avses bl.a. våra möjligheter alt med hänsyntill moUagningsresurser m.m. ta emot dessa utlänningar. Liksom börgälla, att tyngden av de åberopade omständigheterna skall tillmätas betydelsevid bedömningen av om undantagsklausulen skall tillämpas i det enskilda fallet(jfr prop. 1976/76:18 s.109). Uppkommer fråga om tillämpning av undantagsklausulen,bör frågan prövas av regeringen genom atl ärendet överlämnas dit. De som bedömsha ett särskilt starkt behov av skydd bör därmed kunna räkna med all få stannahär, även om undantagsklausulen i 6§ UtlL skulle komma att tillämpas. En sådanföreträdesrätt till i kan för övrigt komma att gälla även enutlänning som inte omfattas av 6 § UtlL och som får stanna på humanitäragrunder. Del avgörande måsle vara skydds-behovet i del enskilda fallet oavsettvilken kategori utlänningen lillhör. Kommittén har föreslagitatl till 6 § UtlL i fortsätlningen skall föras även asylsökande som riskerarallvarligt straff för icke- politiska handlingar eller förhållanden som inte ärkriminella eller förkastliga enligt svensk rättsuppfattning, liksom den som iövrigt riskerar förföljelse på sådan grund. Som exempel nämner kommittén demsom riskerar allvariigt straff eller förföljelse på grund av kön ellerhomosexualitet. Förslaget har tillstyrkts eller Prop,1983/84:144 37 lämnatsutan erinran av remissinstanserna. För egen del är jag emellertid inte bereddatt låta dessa utlänningar normalt omfattas av 6§ UtlL.