prop · G703165 · 1983-12-31 00:00:00 — omändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, m. m.; Regeringenföreslår att anta de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll ovannämnda dag. Propositioneninnehåller förslag i tre frågor som behandlades äv nya arbetsrättskommittén idess slutbetänkande (SOU 1982:60) MBL i utveckling. Enav dessa frågor gäller begränsningen till tvåhundra kronor av enskil da arbetstagares skadeståndsskyldighet vid olovliga arbetsnedläggelser, den s. k. tvåhundrakronorsregeln. Denna regel föreslås bli återinförd på så sätt att skadeståndsnivån bestäms fill tvåhundra kronor som huvudregel. I samband därmed föreslås att arbetsdomstolen skall kunna medverka till lösning av olovliga arbetskonflikter genom att besluta att förnyade lokala överläggningar på arbetsplatsen skall hållas under ledning av en föriik- ningsman, innan en fråga om skadeståndsansvar för arbetstagarna får tas upp till prövning. Detföreslås vidare att 41 § MBL skall tillföras en regel om att det inte längreskall vara tillåtet för arbetsgivarna att såsom en stridsåtgärd i en arbetskonflikthålla inne lön som arbetstagarna har tjänat in men som förfaller tillbetalning under konflikten. Slutligenföreslås att 20 § kommunalskattelagen ändras så att rätten att vid taxeringgöra avdrag för s. k. allmänna skadestånd för åsidosättande av arbetsrättsligaregler upphör. 1 1983/84. Lag om ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande iarbetslivet Härigenom föreskrivs att 41 och 60 §§ lagen (1976: 580) ommedbestämmande i arbetslivet skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 41 § Arbetsgivare och arbetstagare som är bundna avkollektivavtal får icke vidtaga eller deltaga i arbetsinställelse (lockouteller strejk), blockad, bojkott eller annan därmed jämförlig stridsåtgärd, omavtalet har ingåtts av organisation och denna ej i behörig ordning har beslutatåtgärden, om åtgärden strider mot bestämmelse om fredsplikt i kollektivavtaleller om åtgärden har till ändamål 1. att utövapåtryckning i tvist om kollektivavtals giltighet, bestånd eller rätta innebördeller i tvist huruvida visst förfarande strider mot avtalet eller mot dennalag, 2. att åstadkommaändring i avtalet, 3. att genomförabestämmelse, som är avsedd att tillämpas sedan avtalet har upphört att gälla,eller 4. att stödja annan, när denne icke själv får vidtagastridsåtgärd. Första stycket utgör ej hinder för arbetstagarorganisation att i behörig ordningbesluta blockad för att utverka betalning av klar och förfallen fordran på löneller på annan ersättning för utfört arbete. Oavsett om kollektivavtal gäller får en arbetsgivare intesåsom stridsåtgärd eller som ett led i en stridsåtgärd hålla inne lön eller annanersättning för utfört arbete som har förfallit till betalning. Såsom olovligstridsåtgärd betraktas också att arbetsgivaren håller inne till betalningförfallen lön eller annan ersättning för utfört arbete med anledning av attarbetstagarna deltar i strejk eller annan stridsåtgärd. 60 § Är någon skadeståndsskyldig enligl Om det är skäligt kan skadestånd denna lag, kan skadeståndets be- sättas tied eller heltfalla bort. lopp nedsättas iförhållande till vad som annars skulle ha utgått,om det är skäligt med hänsyn till den ska-devållandes ringa skuld, den skadelidandesförhållande i avseende på tvisten, skadans storlek i jämförelse med den skadevållandes till- gångar eller omständigheterna i övrigt. Fullständigbefrielse från skadeståndsskyldighet kan också medges. Vid bedömande enligt första stycket av arbetstagares skadeståndsskyldighetför deltagande i olovlig stridsåtgärd skaU särskild hänsyn tagas tiUomständigheter, som har framkommit vid överläggning enligt 43 §, ochverkningarna av överläggningen. I mål om skadestånd för arbetstagares dellagande i en olovligstridsåtgärd skall domstolen, om arbetskonfliklen ännu pågår och om domstolenfinner den olovlig, så snart som möjligl 1. ålägga arbetstagarna att åter gå tiU arbetet och 2. omdet bedöms lämpligt för att undanröja orsakerna till arbetskon fliklen, besluta att en ny överlägg ning enligl 43 § genast efter åter gång lill arbetet skall tas upp under ledning av en förlikningsman. Arbetstagare som senast i samband med en förstaöverläggning enligl 43 § varaktigt har återgått till arbetet får åläggasskadestånd bara om det finns särskilda skäl till det. Högre skadestånd än tvåhundra kronor får inte åläggas enarbetstagare för dellagande i en olovlig stridsåtgärd. Denna begränsninggäller dock inte, om arbetstagaren utiderlåter att följa ett åläggande avdomstolen om återgång till arbetet och stridsåtgärden med hänsyn tillomständigheterna måste betraktas som särskilt allvarlig eller anmärkningsvärd. Denna lag träder i kraft . De nyabestämmelserna i 60 § tillämpas när skadeståndsskyldigheten har uppkommit efterikraftträdandet. I annat fall tillämpas 60 § i dess äldre lydelse. 1983/84:165 4 Lag om ändring i lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister Härigenomföreskrivs att 4 kap. 7§ lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister' skallha nedan angivna lydelse. 7§= Talan får ej upptagas till prövning av arbetsdomstolen förrän förhandling,som kan påkallas enligt lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet ellersom anges i kollektivavtal, har ägt rum rörande tvistefrågan. Förstastycket gäller icke talan enligt 31 § första eller tredje stycket lagen(1976:580) om medbestätn-mande i arbetslivet och ej heller tvist huruvidastridsåtgärd vidtagits i strid mot lag eller kollektivavtal eller tvist ompåföljd för sådan åtgärd. Har i fall som avses i 43 § lagen (1976:580) ommedbestämmande i arbetslivet överläggningsskyldighet ej fullgjorts, fårarbetsdomstolen dock ej pröva tvisten förrän så skett. Utanhinder av första och andra styckena får talan upptagas till prövning, om imålet framslålles yrkande om förordnande för tiden intill dess lagakraftägandedom eller beslut föreligger i målet. Sedan sådant yrkande prövats, skall måletförklaras vilande i avbidan på att förhandling eller överläggning rörandetvistefrågan enligt första eller andra stycket slutförts. Innan sådanförhandling eller överläggning slutförts får målet icke slutligt prövas. Förstastycket gäller icke talan enligt 31 § första eller tredje stycket lagen ommedbestämmande i arbetslivet och ej heller tvist huruvida stridsåtgärdvidtagits i strid mot lag eller kollektivavtal eller tvist om påföljd för sådanåtgärd. Har i fall som avses / 43 eller 60 § lagen om medbestämmande i arbelslivetöverläggningsskyldighet ej fullgjorts, får arbetsdomstolen dock ej prövatvisten förrän så skett. Utan hinder av första och andra styckena får talanupptagas till prövnirig, såvitt gäller fråga om förordnande för tiden intilldess lagakraftägande dom eller beslut föreligger i målet. Sedan en sådanprövning har skett, skall målet förklaras vilande i avbidan på att förhandlingeller överläggning rörande tvistefrågan enligt första eller andra stycketslutförts. Innan sådan förhandling eller överläggning slutförts får måleticke slutligt prövas. Har förhandling eller överläggning som avses i förstaeller andra stycket ej ägt mm, får talan ändå upptagas till prövning, om motförhandlingen eller överläggningen förelegat hinder, som icke berott avkäranden. Denna lag träder i kraft den . Lagen omtryckt 1977:530 Senaste lydelse 1976:581 1983/84:165 5 Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Härigenom föreskrivs att 20 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Vid beräkningen av inkomsten från särskild förvärvskällaskall alla omkostnader under beskattningsåret för intäkternas förvärvande ochbibehållande avräknas från samtliga intäkter i pengar eller pengars värde(bruttointäkt), som har influtit i förvärvskällan under'beskattningsåret. Attkoncernbidrag, som inte utgör sådan omkostnad, ändå skall avräknas i vissa falloch inräknas i bruttointäkt hos mottagaren framgår av 43 § 3 mom. Avdrag får inte göras för: den skattskyldiges levnadskostnader och därtill hänförligautgifter, såsom vad skattskyldig utgett som gåva eller som periodisktunderstöd eller därmed jämförlig periodisk utbetalning till person i sitthushåll; kostnader i samband med plockning av vilt växande bär ochsvampar till den del kostnaderna inte överstiger de intäkter som är skattefriaenligt 19 §; värdet av arbete, som i den skattskyldigesförvärvsverksamhet utförts av den skattskyldige själv eller andre maken ellerav den skattskyldiges barn som ej fyllt ; ränta på den skattskyldiges eget kapital som har nedlagtsi hans förvärvsverksamhet; svenska allmänna skatter; kapitalavbetalning på skuld; avgift enligt 8 kap. studiestödslagen (1973: 349); avgift enligt lagen (1972: 435) om överlastavgift; avgift enligt lagen (1976:666) om påföljder ochingripanden vid olovligt byggande m. m.; avgift enligt 99 a § utlänningslagen (1980:376); avgift enligt 26 § arbetstidslagen (1982:673); skadestånd, som grundas på lagen (1976:580) om medbestämmandei arbetslivet eller annan lag som gäller förhållandet mellan arbetsgivare ocharbetstagare, när skadeståndet avser annat än ekonomisk skada; straffavgift enligt 8 kap. 7 § tredje stycketrättegångsbalken; belopp, för vilket arbetsgivare är betalningsskyldigenligt 75 § uppbördslagen (1953: 272) eller för vilket betalningsskyldighetföreligger på grund av underlåtenhet att göra avdrag enligt lagen (1982:1006)om avdrags- och uppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar; ' Senaste lydelse 1983: 1051. 1983/84:165 6 avgiftenligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgift; överförbrukningsavgiftenligt ransoneringslagen (1978:268); vattenföroreningsavgiftenligt lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening frän fartyg; räntapå lånat kapital till den del räntan täcks av sådant statligt bidrag som avsesi punkt 7 av anvisningarna till 24 §; m. i vidare mån än som får ske enligt 36 §. (Se vidare anvisningarna.) Dennalag träder i kraft . Den nya bestämmelsen tillämpas närskadeståndsskyldigheten har uppkommit efter ikraftträdandet. Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden I. , , , , , , ,, , , , , , R. ,, , , Lagrådsremiss med förslag till ändring i lagen (1976:580)om medbestämmande i arbetslivet, m. m. Sedan hade beslutat att anta lagen(1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (MBL), uppdrog dåvarande chefen förarbetsmarknadsdepartementet åt en särskilt tillkallad kommitté' att fortsättautredningsarbetet på bl. a. medbestämmandeområdet. Kommittén,som antog namnet nya arbetsrättskommittén, fick i uppgift att med förtur ta uppfrågor rörande lagen (1974: 358) om facklig förtroendemans ställning påarbetsplatsen. Vidare skulle kommittén mer allmänt följa introduktionen ochtillämpningen av den genomförda medbestämmandelagstiftningen och därvidöverväga vissa särskilt angivna frågor. Förtroendemannalagen har behandlats idelbetänkandet (Ds A 1977:4) ' Ledamöter; f.d. förbundsordföranden ,ordförande, ombudsmannen , förbundsjuristen ,direktören , f.d. riksdagsledamoten ,förbundsjuristen , riksdagsledamoten ,riksdagsledamoten , kommunalrådet ochriksdagsledamoten . Sakkunniga: direktören ,numera generaldirektören , direktören direktören . Experter: numera rättschefen departementsrådet . I kommitténs arbete har vidare, , deltagit som ledamöter dåvarande riksdagsledamöterna , direktören , dåvarande kanslirådet , sedermera landshövdingen och hovrättspresidentenHåkan samt dåvarande statssekreterarna som experter numera statssekreteraren . Å. och numerahovrättslagmannen samt hovrättsassessorn Hans Tocklin. Prop.1983/84:165 8 Fackliga förtroendemän, möten på betald arbetstid ocharbetslivsforskning. Kommittén har härefter slutredovisal sittarbete i betänkandet (SOU 1982:60) MBL i utveckling. Till protokollet i dettaärende bör fogas kommitténs sammanfattning av slutbetänkandet som bilaga 1.Utöver en genomgång av MBL och de i anslutning till lagen ingångnamedbestämmandeavtalen inom olika sektorer av arbetsmarknaden jämte analyser avvissa centrala frågeställningar i övrigt på den kollekfiva arbetsrättensområde, innehåller betänkandet två förslag till ändring i MBL, vilka båda tarsikte på arbetskonflikter. De gäller den s. k. tvåhundrakronorsregeln vidolovliga strejker och innehållande av förfallen lön vid arbetskonflikt.Lagförslagen bör fogas till protokollet som bUaga 2. Inom har den där verksammasärskilda beredningsgmppen för arbetsrättsfrågor upprättat en promemoria omskattereglernas tillämpning på vissa arbetsrättsliga skadestånd. Promemorianhar till utgångspunkt ett avsnitt i nya arbetsrättskomitténs betänkande. Denbör fogas till protokollet som bUaga 3. Efter remiss har yttranden över kommittébetänkandets bådalagförslag och motivtexterna till dem (avsnitten 5.6.4, 5.7.4 och 5.7.5 , kap.10) samt promemorian avgetts av (), arbetsdomstolen(AD), , arbetslivscentrum. (), Tidningarnas arbetsgivareförening.Kooperationens förhandlingsorganisation (KFO), SHIO-Familjeföretagen,i (LO), ()och Centralorganisationen /SR. Yttranden över enbart betänkandet i remitterade delar haravgetts av universitets- och högskoleämbetet, ,företag och organisationer (SFO),(), arbetares centralorganisation (SAC)och . Yttranden över enbart promemorian har avgettsav () och kammarrätten i . Yttranden över betänkandet har överiämnats av universitets-och högskoleämbetet från i , de juridiska fakultetsnämndernavid universiteten i , och samt samhällsvetenskapligafakultetsnämnden och vid . Arbetslivscentmmhar till sitt yttrande fogat ett utlåtande av professor . En sammanställning av remissyttrandena bör fogas tilldetta protokoll som bilaga 4. Nya arbetsrättskommittén har sålunda i sitt slutbetänkandeMBL i utveckling behandlat ett antal centrala arbetsrättsliga frågor inomramen för Prop.1983/84:165 9 MBL eUer med anknytning till MBL. Bland dem märks lagensregler om förhandlingsrätt och rätt till information (10-19§§ MBL),möjligheterna att utveckla motsvarande regler för koncerner, reglerna omfacklig vetorätt vid entreprenader och liknande (38-40 §§) och reglerna om detfackliga tolkningsföreträdet i vissa tvister (3337 §§). Kommittén har enhälligtstannat för att föreslå att det tills vidare inte skall göras några ändringari eller tillägg till MBL i dessa delar. Det grundläggande skälet är att manenligt kommitténs mening bör låta den utveckling gå vidare som har inlettsgenom att medbestämmandeavtal på central nivå numera har träffats för allastörre områden av arbetsmarknaden. Medbestämmandeavtalen bör enligt kommitténfå visa vad de kan ge innan man överväger ytterligare lagstiftning. Först omytterligare erfarenheter visar att man inte når resultat avtalsvägen, börförändringar av MBL på nytt tas upp till övervägande. I kommitténs betänkande behandlas vidare vissa problemkring tillämpningen av MBL inom den offentliga sektorn av arbetsmarknaden, dens. k. negativa föreningsrätten och föreningsrättsskyddet för arbetssökande, arbetsdomstolensrättstillämpning och frågan om s. k. negativ reglering i kollektivavtal. Inteheller här har kommittén föreslagit några ändringar av vad som för närvarandegäller. På tvåpunkter har emellertid en majoritet inom kommittén (ordföranden ledamöterna ) ansett att det nu bör göras ändring i MBL. Dehar föreslagit dels att den s. k. tvåhundrakronorsregeln skall återinförasgenom ett tillägg till 60 § MBL, dels att det genom uttryckliga regler i 41 §MBL skall slås fast att arbelsgivarna inte får hålla inne intjänad lön såsomstridsåtgärd i samband med arbetskonflikt. Båda dessa förslag har beröring medreglerna om arbetskonflikter och innebär därmed inte något avsteg frånkommitténs enhälliga uppfattning att några ändringar tills vidare inte börgöras i de delar av MBL som behandlar arbetstagarnas medbestämmanderätt iegentlig mening och som täcks av medbestämmandeavtalen. Kommitténs övrigaledamöter ()har på närmare utvecklade skäl motsatt sig majoritetens båda lagförslag. Jag skallnu gå närmare in på de båda lagförslag som kommitténs majoritet har lagt fram.Dessutom ämnar jag efter samråd med chefen för ta upp enfråga som kommittén har behandlat men beträffande vilken den inte harutarbetat något förslag, nämligen den skattemässiga behandlingen avarbetsrättsliga skadestånd. Det material som kommittén i övrigt har samlat ochde slutsatser som den har dragit övervägs f.n. inomarbetsmarknadsdepartementet, bl.a. av den särskilda beredningsgrupp som harmitt uppdrag att bearbeta arbetsrättsliga frågor som ett led i förberedandet avdet fortsatta arbetsrättsliga reformarbetet (jfr AU 1982/83:6). 1983/84:165 10 Företillkomsten av MBL gällde enligt 1928 ärs kollektivavtalslag att en enskildarbetstagare inte kunde för ett lag- eller avtalsbrott ådömas skadestånd medhögre belopp än . Regeln hade sin praktiska betydelse i fråga omskadestånd för deltagande i olovlig strejk, men den ansågs tillämplig också ivissa andra fall av kollektivavtalsbrott. I regeringens proposition om MBL påvåren 1976 föreslogs att tvåhundrakronorsregeln skulle behållas och föras överfrån kollektivavtalslagen till den nya medbestämmandelagen (prop. 1975/76:105bil. 1 s. 285 ff, 510 ff, 538 f). beslut blev emellertid, efter lottning,att begränsningen av den enskU-de arbetstagarens skadeståndsansvar till 200kronor skulle tas bort (jfr InU 1975/76:45 s. 51 f, 118). betänkande innehåller en redogörelse för behandlingen avfrågan om tvåhundrakronorsregeln i samband med tillkomsten av MBL. Vidareredovisas den praxis som har utvecklats av arbetsdomstolen efter det att regelntogs bort (betänkandet s. 228 ff). Praxis har inneburit att domstolen inte hardömt ut högre belopp än annat än i ett mindre antal undantagsfall,där en olovlig stridsåtgärd har innehållit inslag som har fått den att framståsom särskilt aUvarlig eller anmärkningsvärd. När förmildrande omständigheterhar funnits, har domstolen å andra sidan bestämt skadeståndet till lägrebelopp än . I ett meddelat avgörande (AD 1982 nr129) har domstolen förklarat att penningvärdeförändringen bör beaktas på detsättet att skadeståndet när inga särskilda försvårande eller förmildrandeomständigheter föreligger höjs från 200 fill . Ett sådanthänsynstagande till inflationen vid bestämmandet av skadestånd (jfr prop.1981/82:71 s. 76 och 78) har domstolen uttalat sig för med tanke också på andraarbetsrättsliga skadestånd, t. ex. för arbetsgivares brott motanställningsskyddslagen eUer mot MBL: s medbestämmanderättsregler (AD 1982 nr39 och 107). har, som jag redovisade, meningarna delat sig i frågan om ettåterinförande av tvåhundrakronorsregeln (se närmare betänkandet s. 233 f). Debåda åsiktsriktningarna utgår dock från samma principiella sätt att se på denrättsliga behandlingen av olovliga strejker och på skadeståndsansvarets uppgifti det sammanhanget. Enligt det synsättet, som också är grunden för bl.a.reglerna i 43§ MBL om lokala överläggningar på arbetsplatsen, skall strävan iförsta hand vara att med andra medel än rättegång och skadestånd förmå olovligtstrejkande arbetstagare att återgå i arbete. Uppmärksamheten bör framför alltriktas mot de problem och motsättningar på arbetsplatserna som kan orsaka enolovlig arbetsnedläggelse. Genom att finna lösningar på dem kan man i mångafall förekomma att en olovlig konflikt bryter ut och i andra åtminstone få tillstånd ett snabbt återupptagande av arbetet. Ändamålet med reglerna omskadeståndsansvar för de enskilda deltagarna i en olovlig strejk bör därför 1983/84:165 11 intevara något annat än att stryka under den gällande rättsordningens grundsats attträffade kollektivavtal skall respekteras och fredsplikten iakttas. Denuppgiften är å andra sidan betydelsefull. Någon tvekan om att denna grundsatsgäller bör inte få råda. Kommitténsmajoritet har för sin del funnit att detta ändamål med skadeståndsansvaret välkan fyllas inom ramen för en regel om begränsning av skadeståndets belopp till200 kronor för varje enskild arbetstagare. Dessa ledamöter har därför ansettatt det bl. a. från fackligt håll framförda önskemålet om ett återinförande av tvåhundrakronorsregelnbör tillmötesgås. Minoriteten inom kommittén har invänt att man med en sådanändring av MBL i dess gällande lydelse på ett olyckligt sätt skulle begränsa demöjligheter som trots allt finns och bör finnas att markera rättsstridighetenhos olovliga konflikter. Till förmån för den nu rådande ordningen talar enligtminoritetens mening att den, utan att den från arbetstagarnas synpunkt innebärnågon ekonomiskt allvarlig förändring i jämförelse med vad som tidigare gällde,ger bättre möjligheter till en nyanserad bedömning av olika fall och störremöjlighet än förr att undvika situationer, i vilka den vida mer ingripanderättsliga påföljden uppsägning eller avskedande kan föras på tal. Iremissyttrandena över kommitténs betänkande i denna del har i stora drag demeningsmotsättningar som fanns redan vid tiden arbetsrättsreformåter. kommit till uttryck. Det har knappast tillkommit några nya argumentutöver dem som redan då anfördes och som också har återgetts i nyaarbetsrättskommitténs betänkande. LO och TCO har anslutit sig tillmajoritetsförslaget medan flertalet övriga remissinstanser har, med mer ellermindre utförlig argumentation utefter minoritetens linje, avstyrkt lagändring.Arbetsdomstolen har som en av remissinstanserna i denna grupp betonat att ettåterinförande av tvåhundrakronorsregeln kan leda till att respekten föringångna avtal minskar och avskär domstolen från möjligheten att nyanseraskadeståndsbedömningen vid olovliga konflikter. Någraremissinstanser har anlagt ett mer vidsträckt perspektiv på frågan och försöktsätta in den i ett större sammanhang. Till dem hör KFO som i likhet med ett parandra remissinstanser har satt i fråga om man inte borde överväga att heltavskaffa den enskilde arbetstagarens personliga skadeståndsansvar snarare änatt begränsa ansvaret till ett så lågt belopp som . Andra förslag gårut på att de nuvarande reglerna om skadeståndsansvaret för den enskildearbetstagaren skulle bytas ut mot något annat. Frånsocialdemokratisk sida har upprepade gånger i motioner tillriksdagen begärts att tvåhundrakronorsregeln skall återinföras. Det socialdemokratiskapartiet har på denna liksom på en rad andra punkter med anknytning till MBL ochden arbetsrättsliga lagstiftningen i stort haft samma uppfattning somfackföreningsrörelsen. Åtskilliga av de frågor som 1983/84:165 12 partieti enlighet med detta har fört fram i riksdagsmotioner har för övrigt ocksåbehandlats i nya arbetsrättskommitténs betänkande. Iregeringens program ingår att fortsätta det arbetsrättsliga reformarbetet pågrundval av en systematisk genomgång av hela fältet och ett planmässigt val avde frågor som är mest angelägna. Stor hänsyn skall emellertid tas tillmöjligheterna att nå resultat genom direkta förhandlingar och avtal mellanarbetsmarknadens parter snarare än genom ändrad eller ny lagstiftning. Särskiltviktigt är det att skilda frågor ses i sitt sammanhang med andra och attreformarbetet styrs av en samlad syn på hela det arbetsrättsliga regelsystemet.Detta gäller även frågan om tvåhundrakronorsregeln och den enskildearbetstagarens skadeståndsansvar vid olovlig ar'betskonflikt. Fråganom tvåhundrakronorsregeln har varit och är en viktig fråga för den fackligarörelsen. Det hör till grundsatserna för den gällande rättsordningen påarbetsmarknaden att träffade kollektivavtal skall respekteras och denåtföljande fredsplikten iakttas. Någon tvekan om att den grundsatsen gällerfår det inte finnas. Därför är fredsplikten också förenad med ett rättsligtansvar i form av ett skadeståndsansvar för dem som är bundna av den. Menskadeståndsansvaret behöver inte och bör inte gå längre än till att strykaunder den rättsliga grundsatsen. Andra åtgärder än rättegång inför domstol ochutkrävande av skadeståndsansvar är viktigare för att bevara arbetsfreden ochett gott förhållande mellan parterna på arbetsplatserna. Motdenna bakgrund bör enligt min mening tvåhundrakronorsregeln återinföras som enhuvudregel i den del av lagen som gäller det rättsliga ansvaret förfredsplikten.