prop · G703197 · 1983-12-31 00:00:00 — Lagteknisktinnebär det remitterade förslaget i huvudsak, att nya bestämmelser somansluter sig till överförandekonventionen införs i det avsnitt av IVL sombehandlar verkställighet i av annan brottmålsdom än europeiskbrottmälsdom (25 a och 25 b §§) samt att ett par fillägg görs i avsnittetrörande verkställighet av svensk brottmålsdom utomlands (i 26 och 27 §§).Därutöver görs en del smärre jämkningar i lagtexten bl. a. för att den skallpassa även fall av verkställighet enligt överförandekonventionen. Den valda tekniken medföratt lagen även i fortsättningen kommer att domineras av bestämmelser som anslutersig till brottmålsdomskonventionen, trots att denna av remissprotokollet attdöma kan väntas få ringa tillämpning. Den gör ocksä lagen än merasvårtillgänglig. Häri ligger självfallet en klar brist. Som anförs iremissprotokollet synes dock skäl föreligga att avvakta utvecklingen en tidinnan en mera genomgripande reform företas. Remissinstanserna har allmäntgodtagit den angivna ståndpunkten. Även lagrådet finner sig trots de bristerfrämst i systematiskt hänseende som kommer att vidlåda IVL kunna lämna denföreslagna ordningen utan erinran. Vissa redaktionella jämkningar synes dockkunna göras i det remitterade förslaget för att mildra olägenheterna av denbristfälliga systematiken. Härom vill lagrådet anföra följande i anslutningtill de särskilda paragraferna. Enligt 1 § meddelarKonungen, numera regeringen, förordnande om verkställighet enligt lagen i denmån det påkallas av överenskommelse som träffar med främmande stat.Lagen skiljer mellan förordnanden som påkallas av överenskommelser med stateranslutna till brottmålsdomskonventionen, å ena sidan, samt förordnande sompåkallas av överenskommelser med andra stater, å den andra. I förevarande 2 §anges vilka bestämmelser i det följande av lagen som blir tillämpliga vid detena eller det andra slaget av förordnanden. I första stycket behandlasverkställighet enligt brottmålsdomskonventionen och i andra stycketverkställighet enligt annan överenskommelse. I första styckets fall sägs 4-41§§ bli tillämpliga, i den mån ej annat anges i förordnandet. I andra stycketsfall skall regeringen meddela bestämmelser rörande verkställigheten;bestämmelserna i 25-34 §§ gäller dock i fillämpliga delar. 1983/84:197 23 Dennu angivna indelningen behålls i det remitterade förslaget. Det fallet attverkställighet skall ske enligt överförandekonventionen förs till andrastycket, vilket i övrigt lämnas oförändrat. Somtidigare nämnts har emellertid etl tillträde lill överförandekonventionenansetts böra medföra tre nya paragrafer i lagen, nämligen 25 a, 25 b och 27 §§.De nuvarande hänvisningarna i första och andra styckena fill följandebestämmelser i lagen blir i följd härav inte korrekta. Överförandekonvenlionensynes dessutom förtjäna etl egel stycke i paragrafen, liksom brottmålsdomskonventionen. Medhänsyn till det anförda förordar lagrådet att paragrafen delas upp på trestycken, av vilka det första får gälla förordnanden om verkställighet enligtbrottmålsdomskonventionen, del andra förordnanden om verkställighet enligtöverförandekonventionen och det tredje förordnanden om verkställighet enligtandra överenskommelser med främmande stater än de båda nämnda konventionerna. Närdet gäller hänvisningarna i paragrafens första stycke märks att 25 § avser detfallet att fråga är om verkställighet i av annan utländsk brottmålsdomän europeisk brottmälsdom. Denna paragraf skulle således egentligen inte ingåbland de bestämmelser till vilka hänvisning görs i första stycket. När nu trenya bestämmelser införs, vilka tar direkt sikte på överförandekonventionen, böri klarhetens intresse undantag för dessa göras i första stycket.Följdriktigheten kräver då att undantag görs också för 25 §. Andrastycket, som avser verkställighet enligt överförandekonventionen, börinnehålla hänvisning bl.a. till 25 a, 25 b, och 27 §§ i det remitteradeförslaget. Vad 27 § beträffar vill lagrådet emellertid, enligt vad som närmareberörs i det följande, förorda att den där intagna bestämmelsen får ingå i enny 34 a § i stället för att utgöra 27 §. Hänvisningen i andra stycket skallalltså avse 34 a § i stället för 27 §. Liksom i första stycket synes börahänvisas även till de "gemensamma bestämmelser" i lagen som blirtillämpliga, här 35 och 37-41 §§. Härjämtesynes vissa redaktionella förenklingar böra göras i paragrafen. I enlighet med det sagdaföreslår lagrådet, att första stycket fär det innehållet att, om förordnandeenligt 1 § avser verkställighet enligt den i undertecknadeeuropeiska konventionen om brottmålsdoms internationella rättsverkningar(brottmålsdomskonventionen), 4-24, 26 och 28-41 §§ gäller, i den mån ej annatanges i förordnandet. Därefter torde andra stycket få innehålla au, omförordnande enligl I § avser verkställighet enligt den i den 21 mars1983 undertecknade konventionen om överförande av dömda personer(överförandekonventionen), 25 a, 25 b och 34 a §§ samt 35 och 37-41 §§ gäller.I tredje stycket slutligen torde fä föreskrivas att, om förordnande enligt 1 §gäller verkställighet enligl annan överenskommelse med främmande stat än somanges i första eller andra stycket, regeringen meddelar bestämmelser om 1983/84:197 24 prövningav fråga om verkställighet i av påföljd eller förverkande som ådömts,ålagts eller beslutats i den främmande staten eller fråga om verkställighet iden främmande staten av påföljd eller förverkande som ådömts, ålagts ellerbeslutats i samt att bestämmelserna i 25-34 §§ dock gäller itillämpliga delar. Detkan anmärkas att i 25 b § hänvisning görs till bl. 25 § i tillämpliga delar. Denav lagrådet föreslagna uppdelningen av 2 § på tre stycken föranleder att iandra stycket av förevarande paragraf hänvisning görs 2 § tredje stycket istället för 2 § andra stycket. Paragrafen synes kunnaundergå en betydande förenkling genom en omformulering av första stycket, somgör det i det remitterade förslaget upptagna andra stycket överflödigt.Lagrådet förordar sålunda i stället för de båda första styckena i detremitterade förslaget ett enda stycke av innehåll, att med europeiskbrottmålsdom förstås i lagen dom eller annat avgörande, vars verkställighetskall prövas enligt brottmålsdomskonventionen. Denav lagrådet föreslagna uppdelningen av 2 § på tre stycken föranleder atthänvisningen i förevarande paragraf till bl. 2 § skall avse tredje stycket istället för andra stycket i 2 §. Tillframhävande av att paragrafen gäller verkstäUighet enligt överförandekonventionenförordar lagrådet att ingressen ges lydelsen, att verkställighet enligtöverförandekonventionen av frihetsberövande påföljd som på grund av brottsliggärning har ådömts eller beslutats av domstol i stat som har tillträtt nämndakonvention får ske i , om etc. Lagrådetvill förorda en redaktionell omarbetning av paragrafen till förtydligande av detvå olika fall av verkställighet - fortsatt verkställighet och omvandling avpåföljd - som kan komma i fråga och vilka paragrafer i lagen som blirtillämpliga i de båda fallen. I detta syfte torde paragrafen i ett förstastycke få innehålla bestämmelse rörande de båda verkställighetsformer som kanförekomma samt därefter i elt andra stycke hänvisning fill de bestämmelser,nämligen 24 § första och andra styckena, som blir tillämpliga i båda fallen. Iett tredje och ett fjärde stycke torde därefter få upptas hänvisningar till debestämmelser som skall tillämpas i del ena och det andra fallet. 1983/84:197 25 Ienlighet med det sagda föreslår lagrådet den lydelsen av första stycket all, omverkställighet enligt överförandekonventionen skall ske i avfrihetsberövande påföljd, regeringen kan efter omständigheterna antingen I.själv meddela de närmare föreskrifter som behövs för verkställigheten iSverige eller 2. överlämna åt riksåklagaren att göra ansökan hos rätten om attny påföljd skall bestämmas enligt vad i svensk lag är föreskrivet om påföljdför motsvarande gärning. Därefter torde i andra stycket få följa bestämmelsen,att vid verkstäUighet enligl denna paragraf 24 § första och andra styckenatillämpas. Tredje stycket torde få innehålla att i fall som avses i förstastycket I gäller i tillämpliga delar 25 § andra och tredje styckena, I Qärdestycket torde som en första mening intas bestämmelsen, att i fall som avses iförsta stycket 2 gäller i fillämpliga delar 9 §, 10 § andra stycket samt 11-13och 15 §§. Därefter torde i samma stycke få följa bestämmelserna att påföljdeninte får bestämmas tiU enbart böter samt att i fråga om anhållande, häktning,reseförbud och anmälningsskyldighet 24 och 25 kap. gäller. Med26 § inleds det avsnitt av lagen som behandlar verkställighet utomlands avsvensk brottmålsdom. Utom vissa ändringar av rent formell natur upptar detremitterade förslaget ett tillägg i första stycket av 26 §, varigenomparagrafen blir tillämplig även vid verkställighet enligt överförandekonventionen.Som en ny 27 § införs en bestämmelse om prövning av fråga om verkställighetenligt samma konvention när begäran om sådan verkställighet görs av myndigheti främmande stat. Lagrådetvill förorda att samma modell används här som den lagrådet föreslagit iavsnittet rörande verkställighet i av utländsk brottmålsdom. Detbetyder att bestämmelserna om verkställighet enligt överförandekonvenfionensamlas i en särskild eller flera särskilda paragrafer på samma sätt som skettgenom de föreslagna 25 a och 25 b §§ i avsnittet rörande verkställighet avutländsk brottmålsdom i . De bestämmelser som här erfordras kansammanföras i en paragraf. Liksom i nyssnämnda avsnitt torde den nyaparagrafen böra införas efter övriga beslämmelser i avsnittet. Den bör sålundafå beteckningen 34 a §, lämpligen under särskild mbrik, förslagsvis"Verkställighet enligt överförandekonventionen". Till denna paragrafbör naturligen överföras de bestämmelser som i det remitterade förslagetintagits i den nya 27 §. som bestämmelserna om verkställighet enligtöverförandekonventionen sålunda samlas i en paragraf torde i 26 § böra angesatt denna paragraf gäller verkställighet enligt brottmålsdomskonventionen ellerannan överenskommelse utom överförandekonventionen, dvs. enligt förordnandesom avses i 2 § första eller tredje stycket. Ienlighet med det anförda föreslår lagrådet att inledningsorden i 26 § ändras säatt paragrafen kommer att gälla fråga om verkställighet i fram- 1983/84:197 26 mandestat av här i landet ådömd eller ålagd påföljd enligl förordnande som avses i 2§ första eller tredje stycket. Vidare föreslås att i dennya 34 a § upptas i ett första stycke bestämmelsen, att fråga omverkställighet enligt överförandekonventionen i främmande stat av här i landetådömd påföljd upptages av samt att framställning omsädan verkställighet inte får göras om med motsvarande tillämpning av 25 a §första stycket hinder mot verkställighet i den främmande staten kan antagasföreligga. Därefter torde i etl andra stycke få upptas en mot 27 § i detremitterade förslaget svarande föreskrift av innehåll, att fråga omverktällighet enligl första stycket på begäran av främmande stat prövas avkriminalvårdsstyrelsen med motsvarande tillämpning av 25 a § första stycket. Iett tredje stycke slutligen intas bestämmelse, att vad som föreskrivs i 28, 29och 33 §§ gäller i tillämpliga delar. 1983/84:197 27 I. , ordförande, och statsråden , ,, , , , , , , ,R. Propositionom internationellt samarbete rörande verkställighet av brotts-målsdom 1 Anmälan av lagrådsyttrande Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag fill lag om ändring i lagen(1972:260) om internationellt samarbete rörande verkstäUighet av brottmålsdom(IVL). Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. Lagrådethar lämnat det remitterade förslaget ulan erinran i sak. Lagrådet har också ihuvudsak godtagit den i remissprotokollet valda tekniken för den lagstiftningsom behövs för att , i enlighet med vad jag har förordat i remissen,skall kunna tillträda överförandekonvention. Det innebär bl. a. alt denya lagbestämmelser som behövs inarbetas i IVL. Enligt lagrådets mening bördock redaktionella jämkningar göras i det remitterade föreslaget. Med anledning av lagrådetsförslag till jämkningar vill jag anföra följande. Som lagrådet har uttalat kanIVL i nuvarande lydelse sägas ta sikte på två skilda förhåUanden, nämligen delsSveriges förhållande till främmande stater som har tillträtt 1970 årseuropeiska brottmålsdomskonvention, dels förhållande till andrastater i här aktuellt hänseende. I remissprotokollet har den lösningen valtsatt så långt möjligt söka anpassa de regler som gäller för sistnämndaförhållande tiU det förfarande som 'Beslut om lagrådsremiss fatlat vid regeringssammanträde . Prop.1983/84:197 28 fömtsältsvid verkställighet enligt överförandekonventionen. Lagrådets förslag tilljämkningar bygger däremot på tanken att de bestämmelser som skall regleraförfarandet enligt överförandekonvenlionen bör hållas åtskilda både från deregler som tar sikte på brottmålsdomskonventionen och de bestämmelser som avserandra överenskommelser med främmande stater, exempelvis bilaterala avtal. Som framgår av vad som haranförts i departementspromemorian finns det anledning anta att framtidabilaterala överenskommelser mellan och andra stater på del aktuellaområdet i stora drag kommer att stämma överens med vad som gäller enligtöverförandekonventionen. En lagteknisk lösning som i enlighet med detremitterade förslaget innebär att man sä längt möjligt sammanför reglerna omförfarandet enligt sådana överenskommelser med de motsvarande bestämmelser sombehövs för tillämpning av överförandekonventionen synes från bl. a. dennasynpunkt ligga nära till hands. Klart är dock samtidigtatt förfarandet enligt överförandekonventionen kan förväntas att i framtidenbli det vanligaste vid tillämpningen av IVL. Detta kan tala för att förfarandetbör få en mera markerad plats i lagen än vad fallet skulle bli enligt detremitterade förslaget. Även om jag är tveksam när det gäller frågan omlagrådets förslag tillgodoser intresset av överskådlighet bättre än detremitterade förslaget, anser jag mig mot den angivna bakgrunden inte haanledning att motsätta mig de jämkningar som lagrådet har förordat. Med denna utgångspunktsynes de ändringar som i remissen föreslagils i fråga om 26 § första stycketandra meningen och andra stycket första meningen samt 33 § bli överflödiga. Utöver vad som följer avdet anförda bör en formell justering göras i 23 §. 3 Tillträde till överförandekonventionen Iremissprotokollet har jag förordat att skall tillträda överförandekonvenlionenmed vissa förbehåll och förklaringar (se nämnda protokoll avsnitt 2.4.2-2.4.5). Medhänvisning till vad jag har anfört nu hemställer jag atl regeringen föreslärriksdagen att dels anta det av lagrådet granskade lagförslaget med vidtagnaändringar, dets godkänna konventionen om överförande av dömda personer med deförbehåll och förklaringar som jag har angett. 1983/84:197 29 Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. 1983/84:197 30 om internationellt samarbete rörande verkställighet av Sverigestillträde till konvenfionen om överförande av dömda personer. Den28 öppnades för undertecknande en inom utarbetadkonvention om brottmålsdoms internationella rättsverkningar(brottmålsdomskonvenfionen). fillträdde konventionen med vissaförbehåll. I samband därmed ändrades vissa bestämmelser i 2 kap. (BrB) om tillämpningen av svensk lag. Dessutom antogs lagen (1972:260) ominternationelll samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom (prop.1972:98, JuU 16 och 26, rskr 233 och 285). En närmare redovisning avbrottmålsdomskonvenfionens reglering finns i prop. 1972:98(5.20-22). 1972års lag (internationella verkstäUighetslagen, IVL) innebär att efteröverenskommelse med en främmande stat under vissa förutsättningar kan åta sigatt efter framställning verkställa en utländsk brottmälsdom här i landet. Ensådan överflyttning kan avse frihetsberövande påföljd, böter eller förverkande.En förutsättning för att skall åla sig verkställighet är att den dömdehar hemvist i eller viss annan närmare anknytning fill . Verkställighetenav en utländsk brottmälsdom här i landet skall enligt IVL i princip föregås avett domstolsförfarande, efter vilket domstolen skall bestämma en ny påföljd medtillämpning av de svenska päföljdsreg-lerna. Verkställigheten skall ske enligtsvenska regler. Enligtlagen är det ocksä möjUgt att från svensk sida begära verkställighet ifrämmande stat av svensk brottmålsdom på motsvarande villkor. Det ankommer påkriminalvårdsstyrelsen att pröva en sådan fråga. Brottmålsdomskonventionenutgör en sädan överenskommelse med främmande stat som avses i IVL, och lagenhar i stor utsträckning anpassats till konventionens regler. IVL haremellerfid inte begränsats lill att gäUa samarbete med stater som har tillträttbrottmålsdomskonventionen. Överflyttande av verkställighet kan enligt lagenockså ske i förhållande till 1983/84:197 31 annanstat med vilken har ingått överenskommelse i ämnet. Om synnerliga skälföreligger kan en sådan överflyttning anordnas även i andra faH. Brottmålsdomskonventionenhar tillträtts av, förutom , , , , ochÖsterrike. Brottmålsdomskonventionenhar tillämpats ytterst sparsamt och den kan knappast sägas ha infriat deförväntningar som, inte minst från svenskt håU, ställdes på konventionen ianslutning tiU dess tillkomst. Bl.a. av dessa skäl har inom nyligenutarbetats ytterligare en konvention inom området, konventionen om överförandeav dömda personer (överförandekonventionen). Den öppnades för undertecknande iStrasbourg och träder i kraft i den månadsom följer efter utgången av en period den dag då deltredje dokumentet rörande ratifikation eller annan anslutning har deponerats. Dennya konventionen är öppen för tillträde av, fömtom europarådsstater, de övrigastater som medverkat vid dess utarbetande, nämligen och . Sedankonventionen trätt i kraft, kan även andra stater utanför inbjudasatt ansluta sig. Konventionen har ännu inte tillträtts av någon stat men harundertecknats av jämte ytterligare 13 stater. Konventioneni engelsk och fransk originaltext jämte översättning till svenska fogas tilldenna promemoria som bilaga 1. Idenna promemoria behandlas frågan om tillträde till den nyakonventionen och om lagstiftning som föranleds därav. Ett förslag tilllagändring och ett utkast till verkställighelsföreskrifter är fogade till promemoriansom bilaga 2 och 3. 2 Gällande svensk rätt m. m. Bestämmelsernai (BrB) ger inte svensk myndighet någon allmän befogenhet attverkställa en utländsk brottmålsdom eller alt begära verkställighet i annanstat av en brottmålsdom som har meddelats i . Bestämmelser om dettafinns emellertid i särskild lagstiftning. Genomenhetlig lagsfiftning i de nordiska länderna har man gjort det möjligt att inomNorden verkställa domar och beslut i brottmål i annat nordiskt land ändomslandet. För del är denna fråga reglerad i lagen (1963:193) omsamarbete med , , och angående verkställighet av straff m. m. (NVL) och i kungörelsen 1983/84:197 32 (1963:194)med vissa föreskrifter rörande tillämpningen av nämnda lag. Lagar medhuvudsakligen samma innehåll gäller i de övriga nordiska länderna. Detnordiska samarbetet omfattas i princip av verkställighet av böter, förverkandeoch fängelse samt anordnande av övervakning för villkorligt dömda,skyddstillsynsdömda och viUkorligt frigivna. Verkställigheten avfrihetsstraff kan på begäran av domslandet ske i det land där den dömde är medborgareeller har sitt hemvist. Domen kan också verkställas i det land där den dömdeuppehåller sig, om det med hänsyn lUl omständigheterna anses lämpligast (5 §och 8 § första stycket). Den dömdes samtycke tUl överförandel är intenödvändigt. Bifalls en framställningom verkställighet av frihetsstraff i förvandlas det straff som harådömts i domslandet till fängelse på lika (6 §). Därefter verkställsdet tiU fängelse omvandlade straffet som om straffet hade ådömts genom ensvensk lagakraftvunnen dom. Verkställigheten sker sålunda i enlighet med desvenska reglerna i och lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. Ifråga om kriminalvård i frihet innebär NVL att övervakning av den som harblivit villkorligt dömd i , , eller med föreskriftom övervakning eller som blivit villkorligt frigiven efter att i något av dessaländer ha avtjänat ordinärt frihetsstraff kan anordnas i Sverige.-Övervakningen av den som genom svensk dom har ådömts skyddstUlsyn eller som härhar blivit vUlkorligt frigiven kan också flyttas till annat nordiskt land.Bestämmelser om detta finns i 10-23 §§ NVL. Närdet gäller verkställighet av svenska domar i länder utanför ellerverkställighet av utomnordiska brottmålsdomar i finns som nämntsbestämmelser i . Lagen kompletteras av förordningen (1977:178) med vissabestämmelser om internationellt samarbete rörande verkstäUighet avbrottmälsdom. IVL gäUer frihetsberövandepåföljder, böter eller förverkande. Lagen tar som framgått i första hand siktepä samarbete med de stater som har tillträtt brottmålsdomskonventionen.Överflyttning av straffverkställighet kan emellertid ske även i förhållande tiUannan stat, under förutsättning alt regeringen på grundval av överenskommelsemed staten har förordnat om det. F.n. finns dock inte någon annanöverenskommelse av aktuellt slag med främmande stat änbrottmålsdomskonventionen. Även om något förordnandepå gmndval av en generell överenskommelse med främmande stat inte harmeddelats, fär regeringen, om synnerliga skäl föreligger i ett särskilt fall,förordna att frihetsberövande påföljd som utomlands har ådömts en svenskmedborgare eller en utlänning med hemvist i skall verkställas iSverige. På motsvarande sätt kan Prop.1983/84:197 33 regeringen förordna att en frihetsberövande påföljd som iSverige har ådömts en person som är utländsk medborgare eUer har sitt hemvist ifrämmande stat får verkställas i den främmande staten. Somfömtsättningar för att en dom som har meddelats i en stat som har tillträttbrottmålsdomskonvenfionen skall få verkställas i gäller enligt IVL tUlen början att domen har vunnit laga kraft, att påföljden fär verkställas i denfrämmande staten, att den gärning som påföljden avser motsvarar brott enligtsvensk lag liksom att gärningsmannen, om gärningen hade begåtts här i landet,skulle ha kunnat ådömas påföljd för brottet. Vid sistnämnda prövning beaktasinte bestämmelserna om straffmyndighetsålder. Vidare fordras i principantingen att den dömde har sitt hemvist i eller också attverkställighet här kan antas förbättra möjligheterna till hans återanpassning.Verkställighet här i landet kan emellertid också ske, om påföljden avserfrihetsberövande och kan verkställas här i samband med verkställighet av annansådan påföljd eUer om är den dömdes ursprungliga hemland. Slutligen krävs det att verkställigheten är förenlig medprinciperna för rättsordningen i och inte strider mot Sverigesinternationella förpliktelser, att den dömde inte har lagförts för gärningen iSverige och i princip inte heller i någon annan främmande stat än den som gjortframställningen samt att verkställigheten inte strider mot brottmålsdomskonventionen. Framställning om verkställighet kan dessutom avslås bl. a.om gärningen utgör ett politiskt eller militärt brott, om den är föremål förfömndersök-ning eller åtal i , om gärningen inte har begåtts i den stat,där påföljden har bestämts, om den dömde vid tiden för brottet inte har fyllt15 år, samt om brottet enligt svensk rätt skulle ha varit preskriberat. I dessafall är emellertid avslag inte obligatoriskt. I fråga om förfarandet gäller i stora drag följande. Framställning om verkställighet görs hosutrikesdepartementet. Om regeringen inte avslår framställningen,skall den överlämnas fill riksåklagaren för vidare handläggning. Denne göransökan fiU rätten om prövning av framställningen. Rätten avgör saken genom dom. Den dömde skaU höras personligen,om han begär det. Är han berövad friheten i domslandet kan förhandling dock ägamm i hans frånvaro; målet får dock inte avgöras slutligt utan att han harblivit hörd personligen.