prop · G70365 · 1983-12-31 00:00:00 — 1983/84:65 Regeringens proposition omvissa yrkestrafikfrågor m.m.; Regeringenföreslår atl anta det förslag som har tagils upp i bifogade utdrag avregeringsprotokoll. Ipropositionen lämnas förslag till fortsatta åtgärder mot regelöverträdelseroch illojal konkurrens inom yrkestrafiksektorn. Bl.a. föreslås ändrade reglerför överlåtelse av taxitillstånd och det s. k. transporlköparan-svaret föresläspreciserat och utvidgat. 1 1983/84. Prop.1983/84:65 2 Lag om ändring i yrkestrafiklagen (1979:559) Härigenom föreskrivs i fräga om yrkestrafiklagen (1979:559) dels att 2 kap. 21 §. 3 kap. 1 § och 4 kap. 1 och 2§§skall ha nedan angivna lydelse, dels att i lagen skall införas en inyparagraf, 5 kap. 2 S, av nedan angivna Om tillståndshavaren dör får tillståndet överlåtas pånågon annan. Tillståndet får också överlåtas på någon annan om tillståndshavarenhar försatts i konkurs eller om det finns andra skäl. Elt tillstånd får överlåtas på någon annan endast om detfinns synnerliga skäl. H Om del i den yrkesmässiga trafiken har förekommitsådana missförhållanden att tillståndshavaren inte kan anses lämplig attfortsätta verksamheten, skall tillståndet återkallas. Om missförhållandena inteär sä allvarliga att det finns skäl för återkallelse men det finns anledningatt anta att frågan om återkallelse kommer att tas upp till prövning omrättelse inte sker, skall tillståndshavaren tilldelas en varning. Om det i den yrkesmässiga trafiken eller i övrigt viddriften av ira- fikrörelsen har förekommit sädana missförhållanden alt tillständshavareninte kan anses lämplig att fortsätta verksamheten, skall tillståndetåterkallas. Om missförhållandena inte är så allvarliga att det finns skäl för återkallelsemen det finns anledning att anta att frågan om återkallelse kommer alt las upptill prövning om rättelse inle sker, skall tillståndshavaren tilldelas envarning. 1§' Densom driver yrkesmässig trafik utan tillstånd döms för olaga yrkesmässig trafiktill böter eller fängelse . Tillståndshavaresom bryter mot taxa, turlista eller någon annan särskild föreskrift som harmeddelats i tillståndet eller den som bryter mot 2 kap. 15 eller 20 § döms tillböter. Tillståndshavaresom bryter mot taxa, tidtabell eller någon annan särskild föreskrift som harmeddelats i tillståndet eller den som bryter mot 2 kap. 15 eller 20 § dömstill böter. Senaste lydelse 1980:397. Prop.1983/84:65 3 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2§ Har beslällningstrafik för gods- Har beställningstrafik för gods- transport drivits utan tillstånd, transporter eller för persontrans- dömsdenför vars räkning den otill- porier med tyngre fordon drivits låtna transporten har utförts till utan tillstånd, döms den som för böter, egen eller annans räkning harslutit avtal med trafikutövaren om transportens utförande tillböter, 1. om han kändetill atl det fanns hinder mot att transporten fick utföras eller 2. om han inlevisar att han på det sätt som skäligen kan begäras av honom har undersökt omdet förelåg något hinder mot atl transporten fick utföras. 2§ Är liket 1 krig eller krigsfara eller råder sådanautomordentliga förhållanden som år föranledda av krig eller av krigsfara variriket har befunnit sig. får regeringen föreskriva att denna lag helt ellerdelvis inte skall tillämpas. Denna lag tråder i kraft . ti /84. Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden 1. , , , , , ,, , , , , , , , , , , Thunborg Proposition om vissa yrkestrafikfrågor m. m. Yrkestrafiklagen (1979:559) och yrkestrafikförordningen (1979:871)trädde i kraft . De nya författningarna, som ersatteförordningen (1940:910) angående yrkesmässig automobillrafik m.m., innebar iförsta hand en språklig och redaktionell modernisering av yrkestra-fikregleringen. Härefter har särskilt reglerna för taxitrafikenreformerats (prop. 1979/80: 142, /80:27. rskr 1979/80:403). Taxis roll iden kollekliva trafikförsörjningen betonades i propositionen och genom bl.a.regler om trafikområden och beställningscenlraler lades grunden till enrationellare och mångsidigare taxitrafik. Genompropositionen 1981/82:78 om vissa yrkestrafikfrägor (/82:30, rskr1981/82:302) förenklades och avbyräkratiserades yrkes-trafiklagstiftningen i endel hänseenden. genomfördes ålgärder för att komma till rätta med deolagligheter som förekommer inom branschen. Den lagstiftning som infördes har således förändratsi vissa hänseenden. Trots detta behövs enligt min mening ytterligareförbättringar i yrkestrafiklagstiftningen. Framför alll måste kampen motregelöverträdelserna och den illojala konkurrensen fullföljas pä ettkraftfullt sätt. Exempelvis bör reglerna om överlåtelse av taxitillståndskärpas och del s. k. Iransportköparansvaret preciserats och utvidgas.Lagstiftningen föreslås även förbättrad i vissa andra hänseenden. 1983/84:65 5 2 Samhällets ramar för den yrkesmässiga trafiken Förall yrkesmässig trafik gäller att den endast får bedrivas efter särskilt tillstånd.Ett trafiktillstånd får enligt yrkestrafiklagen endast ges till sådana fysiskaeller juridiska personer som bedöms vara lämpliga att driva verksamheten. Viddenna lämplighetsprövning tas hänsyn lill yrkeskunnande, personliga ochekonomiska förhållanden saml andra omständigheter av betydelse. Kravet i frägaom yrkeskunnande och personliga förhållanden hos juridiska personer gäller deneller dem som skall ha ansvaret för trafikutövningen. - 1 fråga om yrkesmässigapersontransporter och linjetrafik för godstransporter styrs tillståndsgivningenäven av regler som bl. a. innebär ett värn för strukturen inom transportsektorn.Dessa slag av tillstånd får således endast meddelas om det kan konstateras attden avsedda trafiken behövs och i övrigt är lämplig. Utöverde särskilda reglerna i yrkestrafiklagstiftningen skall trafikföretagennaturligtvis följa de allmängiltiga regler som samhället ställt upp i fråga omekonomisk redovisning, beskattning etc. Dethar i skilda sammanhang konstaterats att det inom vägtransportbranschenförekommer problem med olika slag av regelöverträdelser. Jag avser härvid inteenbart brott mol den särskilda yrkestrafiklagstiftningen eller mot trafik- ochfordonslagstiftningen i övrigt utan även överträdelser av de regler som gällerför all näringsverksamhet. Överträdelserna kan vara av mänga olika slag. Detbör betonas att den övervägande delen av transportverksamheten bedrivs iseriösa former och inom de ramar som samhället har slälll upp. Demissförhållanden som trots allt förekommer inom näringen är emellertid allvariigainte minst genom de betydande samhällsekonomiska effekter som uppkommer av olagligheterna. Åsidosättandeav olika fordons- och vägtrafikbestämmelser (l.ex. bestämmelser om fordonsskick och utrustning, hastighetsbeslämmelser och arbetstidsregler) kan leda tilltrafikolyckor som i sin tur orsakar kostnader inom olika sektorer av samhället. Ävenöverträdelser av de belastningsbestämmelser som gäller för vägtrafiken kan fäbetydelse från samhällsekonomisk synpunkt. I första hand medför överlasternaökade kostnader för väghällaren, dvs. staten, kommunerna eller enskildaväghållare. Inomtransportnäringen - likaväl som i andra branscher - förekommer det attsamhällets inkomster av skatter och avgifter minskas genom att företagare interätteligen redovisar sin rörelse och deklarerar sina inkomster, inte registrerarsig för mervärdeskatt eller redovisar källskalt för anställda ellerarbetsgivaravgift eller inte betalar speciella skatter, exempelvisvägtrafikskatt. De transportföretag som på ett eller annat sätt undandrar sigsina betalningsskyldigheter gentemot stat och kommun som manutnyttjar de tjänster det allmänna erbjuder övervältrar ge- Prop.1983/84:65 6 nom sitt agerande kostnadsansvaret pä sina konkurrenteroch övriga skattskyldiga. Det ligger i sakens natur att det är svårl att vetahur omfattande ett sådant beteende år och därmed också hur stora skatteintäktersamhället går miste om. Att det rör sig om betydande belopp har emellertiduppgifter frän bl.a. kronofogdemyndigheterna visat på. Utnyttjandet av lagstridiga konkurrensmedel innebär ocksåsvårigheter för den seriöst bedrivna transportverksamheten alt uppnå denprisnivå som behövs för att pä uppråtthälla och utveckla företaget.Företag som tvingas verka på en marknad där inte alla följer spelreglerna kandärför pä sikt hamna i olika svårigheter. 1 sämsta fall kan en ren utslagningav seriösa förelag inträffa, vilket i sig kan innebära negativasamhällsekonomiska effekter i foim av arbetslöshet etc. Även om företag inte direkislås ut från marknaden kan svårigheterna att utveckla företagen få negativaeffekter för samhället i form av sämre effektivitet i branschen. - På sammasätt som en osund konkurrens påverkar andra vägtransportföretag kan ävenverksamheten inom övriga trafikslag, främst järnvägstrafiken, komma attberöras. Enligt trafikpolitiska beslut skall ettsamhällsekonomiskt synsätt prägla trafikpolitiken och de ramar som samhälletställer upp för verksamheten. De regelöverträdelser som förekommer inomyrkestrafiken medför som jag har redogjort för olika nackdelarfrån samhällsekonomisk synpunkt. För den yrkesmässiga beslällningstrafiken förgodstransporter omfattade tillståndsprövningen såväl behovs-som lämplighetsprövning och längre tillbaka i tiden även reglering av taxoretc. Tillständs-prövningen omfattar numera endast frågan om lillståndshavarenslämplighet i personligt och ekonomiskt avseende. Denna senare prövning harbyggts ut och effektiviserats bl.a. genom en kontinuerlig uppföljning av denekonomiska lämpligheten och genom de skärpta kraven på yrkeskunnande.Tillståndsmyndigheternas arbete med dessa frågor är emellertid förhållandeviskrävande, inle minst genom att lastbilsnäringen till stor del består av s. k. enmansförelag. Mycket har redan gjorts för att motverka demissförhållanden som finns inom vägtransportsektorn. För att kunna uppnåytterligare resultat i detta arbete krävs en bättre efterievnad av gällandebestämmelser. Detta blir i sin lur beroende av dels hur tillsyn och kontrollutformas, dels vilka påföljder som drabbar den som överträder reglerna. Jagåterkommer till dessa frågor under avsnitt 8.1. Jag vill dock redan nu anmälaatt jag inom har initierat ett arbete med sikle päatt utarbeta förslag till regler, som kan förbättra möjligheterna att skyddamarknaden mot ovederhäftiga företag. En nyckelbransch inom godstransporlsektorn ärtransportförmedlingsverksamheten. Den avgränsning av begreppettransportförmedling som görs i gällande lagstiftning medför att huvudsakligenförhållandevis stora 1983/84:65 7 och väletablerade förelag ägnar sig åt denna verksamhet.Några tecken på allvariiga missförhållanden finns inte. - Vid sidan häravbedrivs emellertid ett annat slags transportförmedling, där småföretagarearbetar med atl sälja mindre åkeriers tjänster. Denna verksamhet är intereglerad i någon transportlagstiftning och några särskilda tillsländskrav ellerövriga regler uppställs inte. Särskilt i fråga om dragbilsmarknaden haremellertid förekommit uppgifter som tyder på att förmedlingsverksamheten intealltid bedrivs i seriösa former ulan tvärt om spelar en inte obetydlig roll förde oegenlligheter som förekommer inom åkerinäringen. - I samband med del arbeteinom som jag nämnt kommer också reglerna omtransportförmedling att studeras närmare. 3 Överlåtelse av trafiktillstånd Enligt yrkestrafiklagen får tillstånd tillpersontransporter överiåtas på någon annan om tillständshavaren dör.Tillståndet får också överiåtas på någon annan om tillständshavaren harförsatts i konkurs eller om det finns andra skäl. skall prövafrågan om medgivande till överiätel-sen och därvid ta hänsyn såväl till skälenoch villkoren för överiätelsen som till om den avsedda trafiken behövs och iövrigt är lämplig. Vidare skall pröva om den till vilken överiätelsenskall göras kan antas vara lämplig att driva verksarnhelen med hänsyn tillyrkeskunnande, personliga och ekonomiska förhållanden samt andra omständigheterav betydelse. 1 praxis har några strängare krav på att skäl för enöverlåtelse skall föreligga inle upprätthållits. Exempelvis dä en trafikutövarepä grund av åldersskäl upphört med sin rörelse har överiåtelse i allmänhetgodtagits av tillsländsmyndigheterna, under förutsättning att den nyetrafikutövaren har uppfyllt kraven på yrkeskunnande saml personlig ochekonomisk lämplighet. Även om kraven pä skälen för överiätelsen har ställts lågthar tillståndsmyndigheterna i fråga om taxitrafik pä vissa håll, där den s. k.turordningsprincipen har tillämpats, vägrat att godkänna överlåtelser tillförare som med hänsyn lill sin tidigare verksamhet inom taxinäringen inte 'ståtti lur". Tillstånd till yrkesmässig persontrafik får endast ges iden omfaltning som det finns behov av trafiken. Genom att förhindra överetableringskapar man förutsättningar för en rationell trafik som en osundkonkurrens mellan de enskilda trafikutövarna motverkas. 1 vissa fall kan detemellertid trots denna prövning inom ett område finnas för många tillstånd, t.ex. på grund av att behovet av viss trafik har minskat. Det år i sädana fallmöjligt för att motverka överetableringen genom att vägragodkänna överlåtelser av befintliga tillstånd. Prop.1983/84:65 8 nes emellertid ha varil försiktiga med att använda dennaform av kapacitetsminskning och behovet av trafiken torde ofta inte ha prövatslika noggrant vid överiåtelser som vid nyetableringar. På grund av behovsprövningen har på vissa orter antalettillstånd till exempelvis taxitrafik inte utökats . Att övertaett befintligt tillstånd har därför för många kommit att bli den snabbaste ochenklaste vägen att själv få ett sådant tillstånd. I praktiken har detta medförtatt höga ersättningsbelopp har kommit att betalas för själva tillståndet. Förexempelvis äldre tillståndshavare kan det därför vara frestande att behällaett kanske endast obetydligt u'.nyltjal tillstånd tills någon, somlänsstyrelsen kan godkänna som ny tillståndshavare, är villig belala elt tillräckligthögt pris för tillståndet. Det kan vara svårt för yngre förare att betala dehöga ersättningssummor som begärs för tillstånden som länsstyrelsernakanske inte meddelar några nya tillstånd då behov av en ulökad trafikkapacitetinte föreligger. För den som har köpt ett tillstånd belastas rörelsen med eninte obetydlig kostnad som inte motsvaras av några ökade intäkter. Frestelsen atlanvända oseriösa konkurrensmedel för all finansiera lillständsförvärvet tordei många fall vara stor. Atl tillstånden i praktiken representerar ett beaktansvärlvärde är en följd av att myndigheterna begränsar antalet tillstånd. Även andrafaktorer kan emellertid i vissa fall ha betydelse. För många transportrörelserkan en inte obetydlig del av hela rörelsens värde vara av s.k.goodwillkaraktär. Genom långvarig inarbetning, ovanligt god service ellerspeciella transportlösningar kan vissa företag ha lyckats särskilt väl. Vid enöveriåtelse av ett sådant företag ter del sig rimligt att överlåtarens arbeteoch kostnader för att bygga upp företagets goda rykte kan ersättas - på sammasätt som i andra branscher. Detta förutsätter emellertid att inte enbart de irörelsen ingående tillgångarna fordon, inventarier m.m. - kan förvärvas utanatt köparen även kan överta själva den i gäng varande rörelsen. Så kan ofta skeendast om den nye ägaren kan garanteras att få utföra samma slags trafik inomsamma område eller på samma sträckor som överlälaren. 1 dessa fall bör självatillstånden enligt min mening kunna betraktas som en del av rörelsen och därmedockså kunna överlåtas. Ett sådant beaktansvärl goodwillvärde somjag nyssredogjort för torde vara aktuellt främst vid linjetrafik, turisltrafik och annan'beställningstrafikän taxi. Rörelser av sådant slag med flera eller större fordon och med en meraomfattande verksamhet drivs i allmänhet i bolagsform. Företaget, som i sädanafall utgör en självständig juridisk person, kan dä överlåtas och den förtrafikutövningen ansvarige kan efter godkännande - bytas ut.Någon överlåtelse av själva tillståndet behöver inte ske dä tillståndshavaren.den juridiska personen, är densamme. Många mindre och medelstora rörelser drivsemellertid av en fysisk person och det är i dessa fall som en överlåtelse avtrafiktillståndet kan ha den betydelse jag syftar på. Prop.1983/84:65 9 De situationer somjag nu har berört är då en i gångvarande trafikrörelse - fordon, övriga inventarier och trafiktillstånd - överlåts.Del förekommer emellertid att exempelvis ett busstrafikföretagönskar överlåta enstaka trafiktillstånd utan någon samtidig överlåtelse avhela trafikrörelsen eller en naturligt avgränsad del därav. Frågan om detlämpliga i att tillåta sädana begränsade tillsiåndsöverlätelser har väckts avSvenska busslrafikförbundet. I en skrivelse lill regeringen framför förbundetfarhågor om alt dessa överlåtelser kan leda till ökad användning av osundakonkurrensmedel och försvåra möjligheterna att vidmakthålla och utvecklaekonomiskt och personellt starka och ansvarskännande bussföretag. -Jag delarbusstrafikförbundets uppfattning atl överlåtelser av enbart trafik-tillslånd -på sätt jag redogjort för - lätt kan leda till oönskade konsekvenser.Något värde av goodwillkaraktär skall ju själva tillståndet inte heller ha. - Yrkestrafiklagenstadgar - somjag tidigare nämnt - krav pä skäl för alla tillständsöverlålelser.Som exempel pä godtagbara skäl anges i författningstexten att tillståndshavarenhar dött eller har försatts i konkurs. Om skäl av sådant slag inte föreliggerbör överlåtelsen inte godkännas av tillståndsmyndigheterna. Det förefaller miguppenbart alt det vid överlåtelser av enstaka trafiktillstånd från en i gångvarande rörelse oftast inte föreligger godtagbara skäl för en överiåtelse. Deproblem som busstrafikförbundet pekar pä bör därför enligt min mening kunnalösas utan ändring av gällande regler. Sammanfattningsvisär jag av den uppfattningen att möjligheten alt överlåta trafiktillstånd imånga fall kan fylla en rimlig funktion dä det gäller linjetrafik, turisltrafikoch beställningstrafik med tyngre fordon. Det krav på skäl för överlåtelse som f.n. ställs upp liksom kravet på yrkeskunnande saml personlig och ekonomisklämplighet hos den för trafiken ansvarige ger tillräckligamöjligheter att förhindra missbruk. Någon ändring av gällande regler för dessaslag av trafik anser jag därför inte vara befogad. I fräga omtaxitrafiken är situationen däremot en annan. I denna trafik fördelas deenskilda körningarna i allmänhet med hjälp av gemensamma beställningscentraleroch kommenderingsplaner. Något särskilt goodwillvärde kan här inte rimligentillkomma de enskilda rörelserna. I de fall någon trafikutövare gjort sigsärskilt omtyckt av kunderna torde denna popularitet vara knuten till personeni fråga och inte till rörelsen eller tillståndet som sådant. Enligt minmening bör den handel med trafiktillstånd som f. n. förekommer inomtaxitrafiken motarbetas. Handeln gagnar inte en rationell och effeklivtransportnäring utan verkar hindrande för normala rationaliseringaroch nyetableringar. gör en del personer obehöriga -och därtill oftaobeskattade - vinster av samhällets trafikplanering. Jag anser därför att enöverlåtelse av ett tillstånd till persontransporter i beställningstrafik medlättare fordon skall godkännas endast om synnerliga skäl föreligger. 1983/84:65 10 När det gäller taxitrafik anser jag således att varkendödsfall eller konkurs i normalfallet kan anses utgöra synnerliga skäl. Självatillståndet bör ju inte representera något ekonomiskt värde. Dödsboet(konkursboet) övertar vid dödsfallet (konkursbeslutet) tillståndet, vilketdärefter gäller i högst ett är under förutsättning att godkänd föreståndarefinns. kan rörelsen avvecklas och fordon och andra tillgångarförsäljas. Då fräga är om dödsfall eller sv.lr och långvarig sjukdomhos tillståndshavaren kan emellertid synneriiga skäl för en överlåtelse iblandföreligga. Det fall jag i första hand avser är då någon familjemedlem ellerannan närstående önskar fortsätta en inarbetad rörelse. Det kan exempelvis rörasig om en son eller dotter som arbetat i faderns eller moderns rörelse. 1sådana situationer kan del vara rimligt att den som stått tillståndshavarennära och som för sin försörjning är beroende av företaget får driva verksamhetenvidare utan att behöva riskera att ställas utan trafiktillstånd.-Beställningstrafik för persontransporter indelas i trafik med lättare ochtyngre fordon. Med lättare fordon avses bilar med en totalvikt av högst 3,5ton. Härigenom kommer bestämmelserna för beställningstrafik med lättare fordon atlomfatta även viss annan trafik än ren taxitrafik, exempelvis beställningstrafikmed mindre bussar och s. k. hyrverkstrafik. Tillständshavaren erhåller iallmänhetvid sådan trafik inte sina köruppdrag genom någon för flera företagare gemensambeställningscentral eller på annat liknande sätt utan genom individuella avtalmed föreningar, myndigheter eller företag. Dessa speciella former avbeställningstrafik med lättare fordon påminner i nu aktuella avseenden snarastom beslällningstrafiken med tyngre fordon. Jag anser därför att kraven på skälför överlåtelse i dessa fall inte bör ställas lika högt scm för taxitrafiken. Det åligger att pröva frågan om godkännandeav den nye tillståndshavaren. Härvid får naturligtvis en noggrann prövning avyrkeskunnande samt personlig och ekonomisk lämplighet ske - på samma sätt somvid nyetableringar. Det förslag somjag nu redovisat innebär att 2 kap. 21 § yrkestrafiklagenbör ändras. I kampen mot de olagligheter som förekommer inom denyrkesmässiga trafiken har intresset helt naturligt främst inriktats mottransportörerna inte minst dem som saknar yrkestrafikiillsiånd. Allaföretagare - seriösa som oseriösa - är emellertid beroende av sina kunder. Detär därför mycket viktigt att också genom olika åtgärder söka förmå transportköparnaatt avslå från att anlita företag som inte följer gällande regler. 1 yrkestrafiklagen finns ett stadgande om s. k. transportköparansvar.Har beställningstrafik för godstransporter bedrivits utan tillstånd kan den 1983/84:65 11 förvars räkning den otillåtna transporten har utförts dömas till böter om hankände till atl det fanns hinder mol att transporten fick utföras eller om han intekan visa alt han på det sätt som skäligen kan begäras av honom har undersökt omdet förelåg något hinder mot att transporten fick utföras. Dennabestämmelse infördes i lagstiftningen 1973. Den har emellertid enligt vad jaghar inhämtat - tillämpats relativt sällan. En av anledningarna härtill kanvara att lagens definition av den ansvarige transportköparen inte är heltentydig. Enligt lagtexten är det "den för vars räkning transporten harutförts" som är skyldig att kontrollera om transportören hartrafiktillstånd. Regeln har ibland tolkats sä, alt exempelvis den som för någonannans räkning träffar avlal med en åkare om en transport skulle undgå dettaansvar. Transporten utförsju - menar man - egentligen inte för förmedlarensräkning utan för den som uppdrar ät förmedlaren att ombesörja transporten. - skrivelse till regeringen har aktualiserat frågan om enprecisering av iransportköparansvaret. Föregen del vill jag anföra följande. Transportköparansvaretär elt viktigt instrument i kampen mot missförhållandena inomtransportnäringen. Det kan inte uteslutas att kännedomen om bestämmelserna hostransportköparna är dålig. har emellertid genom bl.a. transporträdets,Svenska äkeriförbundels och industriförbunds försorg spriditsinformation om vilka regler som gäller. Föratt lagstiftningen skall fungera effektivt är det emellertid viktigt attbestämmelsen är klart utformad. Varken för Iransportköparen eller för de rättslillämpandemyndigheterna får det råda någon tvekan om vem som verkligen bär ansvaret. Viden stor del av alla transportuppdrag sluts inte avtal direkt mellan godsetsägare och åkeriföretaget. Industri- och handelsföretag vänder sig ofta fillexempelvis spedilörer, Iransportförmedlingsföretag eller lastbilscentraler dåde har behov av transporter. Det är därefter denna mellanhand som självständigtavtalar med etl åkeri om transporten.