prop · G703128 · 1983-12-31 00:00:00 — Dessabesparingar kommer ju med fiden även näringsidkama själva till godo, eftersomsystemet skall vara ekonomiskt självbärande. Fiskeristyrelsen:Fiskeristyrelsen biträder utredningens förslag att det skall bli möjligt att intecknaverksamheten i hela riket. Pantbrevsutredningen:Enligt förslaget skall företagsinteckningen kunna begränsas till verksamheten ien eller flera kommuner. Denna möjlighet kan vara av värde bl. a. om ettföretag driver samma slags verksamhet i olika kommuner och vill finansieravarje "objekt" för sig. Pantbrevsutredningenhar inte tillräckligt underlag för att kunna värdera de fördelar som ärförenade med möjligheten att begränsa verksamheten till kommun. Dessa fördelarmåste emellertid enligt pantbrevsutredningens uppfattning väga mycket tungt föratt kunna uppväga de nackdelar som är förenade med en sådan ordning.Nackdelarna är främst att förekomsten av inteckningar som inte gäller i helariket kommer att medföra betydande arbete för inskrivningsmyndigheten. Eninteckning som är begränsad till kommun är också förenad med sådana risker förkreditgivaren att särskilda krav på hans vaksamhet ställs. Detta kan undergrävaförtroendet för företagsinteckningen som en god och lämplig form av säkerhet. , som ju enligt förslaget skall handlägga ärendena omföretagsinteckning för hela riket, kommer inteckningar som är begränsade tklviss eller vissa kommuner att medföra ett betydande kontrollarbete. Vid nyinteckningmåste inskrivningsmyndigheten kontrollera att den sökta inteckningen intekolliderar med, eller är inkongment med, redan meddelade inteckningar. Viddenna kontroU måste hänsyn tas till ändringar i rikets administrativaindelning. Det borde väl i ocb för sig vara möjligt att i datorn programmera inalla indelningsändringar och få en automatisk kontroll av att en söktinteckning inte strider mot en redan beviljad inteckning. Enligt vad somframgår av betänkandet (bilaga 7 s. 323) är det emeUertid inte möjligt att tiUrimliga kostnader utveckla ett sådant kontrollprogram. Man får nöja sig med attpå data förteckna indel-ningsändringama. Derisker för kreditgivaren som är förenade med att företagsinteckningen ärbegränsad till viss kommun sammanhänger med att inteckningen upphör att gällaom näringsidkaren flyttar sin verksamhet till en annan kommun. Flyttar han helaverksamheten har borgenären inte ens någon nytta av att han enligt 1 kap. 12 §i förslaget har rätt att säga upp sin fordring tUl omedelbar betalning därföratt säkerhetens värde har nedgått väsentligt. På s. 155 i betänkandet sägssålunda: "Om en inteckning är begränsad tiU visst område och hela denintecknade verksamheten flyttas från detta område finns det inte längre någonegendom som omfattas av 4 1983/84. 1983/84:128 50 företagshypotekpå gmnd av inteckningen och borgenären har således inte någon möjlighet attsöka betalning ur sådan egendom. I detta fall är den i paragrafen formelltgivna rätten till förtidsbetalning således innehållslös." Till detta skallläggas att borgenären naturligtvis inte har någon förföljelserätt. Den gällerbara när verksamheten överlåts, inte när näringsidkaren flyttar sin verksamhettill en annan kommun. Detkan väl sägas att det beskrivna händelseförloppet bara är ett utflöde avprincipen att kreditgivaren själv får bevaka kreditsäkerheten. Det är hans sakom han vUl ta ett företagshypotek på gmnd av inteckning som är geografisktbegränsad och han får själv tillse att företagsinteckningen behåller skt värde.Mot denna tanke kan emellertid anföras att kreditgivaren inte gäma kan vetavilka planer som gäldenären umgås med. Flyttningen av verksamheten kan kommahelt överraskande. Det är mycket möjligt att gäldenären inte själv tänker påatt flyttningen får konsekvenser för företagsinteckningen. Man kan inte fömtsättaatt alla gäldenärer och alla kreditgivare har rättsläget klart för sig, och detär olyckligt om det finns fallgropar som med ens kan rycka undan hela värdet avsäkerheten. Föreningen : Föreningen vill biträda denuppfattning som i särskilt yttrande framförts av experterna gäller möjligheten att begränsa företagsinteckningamas territoriellaomfattning. KF:För KF;s del har det varit mycket besvärande att inte kunna taut riksinteckningar. KF är ett gott exempel på att näringsverksamhet bedrivsmed stor omfattning och geografisk spridning även i andra former än aktiebolag.KF anser liksom utredningen att riksinteckning i de flesta fall är att föredraoch att denna form bör öppnas för samtliga inteckningsberättigade. Dettahindrar dock ej att det för verksamhet av t. ex. KF;s omfattning det i vissafall finns välgrandade behov av geografiska begränsningar. Förslaget att slopalänsinteckningar medför klara fördelar vid indelningsändringar och mednuvarande storkommuner är begränsning tkl en eller flera kommuner tillräcklig.KF viU framhåUa att det ur KF:s synpunkt är mycket väsenfligt med möjlighettill såväl riksinteckning som begränsning till en eller flera kommuner. LRF:LRF ser särskilt poskivt på den föreslagna möjligheten för alla näringsidkareatt inteckna verksamhet utan någon geografisk begränsning av denna rätt. Denuvarande reglema har på ett otillfredsställande sätt begränsat de ekonomiskaföreningarnas handlingsfrihet. : Föreningen ställer sig positiv till ett riksomfattande företagsinteckningsinstitut.Det är dock väsentligt att möjlighet finns att begränsa inteckning tillkommuner. : anser utredningens förslag också i denna del välavvägt och tiUstyrker detta. Detär viktigt att utredningens förslag att riksinteckning kan beviljas för allanäringsidkare genomförs. En sådan ordning skulle underiätta för kre- 1983/84:128 51 ditgivningen.Av hänsyn till vissa viktiga kredittagare måste dock möjhgheten att erhållakommuninteckning bevaras. Föratt underlätta för den framtida hanteringen är bankföreningens medlemsbanker bereddaatt medverka till att de inteckningar som är lokala saneras och överförstill riksinteckningar i den mån det är möjligt samt att kommuninteckningar barakommer att tas ut när detta är nödvändigt. I ett särskilt yttrandehar två av experterna i utredningen vänt sig mot att möjligheten tillkommuninteckning behålls. Härtill vik bankföreningen framhåUa att det är ettväsentligt intresse för kreditlivet att möjligheten bevaras. De förhållandevisfå fall där behov av detta finns är av så stor betydelse att de motiverar attmöjligheten finns. När det är fråga om stora industriföretag med sins emellansjälvständiga enheter för vilka t. ex. särskilda obligationslån tas upp är detofta nödvändigt att flera kreditgivare bidrar med medel. Detta har blivit aUtvanligare . Kreditgi-vama måste i den situationen fördela säkerhetemaemellan sig. Sådan kredit lämnas vanligen tkl stora företag med verksamhet iflera kommuner. Det vore då olämpligt att kreditgivama fick säkerhet i helaföretagets tiUgångar med förmånsrätt efter varandra. I stället bör, såsomförslaget möjliggör, företagsinteckningar kunna tas ut i lokala komplex inomföretaget och fördelas mellan kreditgivama. När kredilgivningen avser ettannat komplex inom företaget kan en annan förmånsrättsordning vara motiverad. Detär mot den angivna bakgmnden nödvändigt att kommuninteckning alltjämt kanutnyttjas för att näringslivets kreditförsörjning i de antydda fallen skallunderlättas. Det vore inte rimligt att de företag för vUka möjlighetema tiUkommuninteckning är väsentlig skulle tvingas att dela upp verksamheten på olikajuridiska personer med de komplikationer och kostnader detta skulle föra medsig. : Förslagets 2 kap. 2 § 1 och 2 st. förefaller att vara ibehov av viss redaktionell bearbetning. Uttrycket "som en enhet försig" i första stycket kan misstolkas och även det andra styckets avfattningtorde lämna utrymme för missförstånd. Ett klargörande bör göras iöverensstämmelse med den precisering av bestämmelsemas innebörd som görs ispecialmotiveringen. : Enligt förslaget skuUe företagsinteckning i verksamhetför produktion av elektrisk energi genom vattenkraft kunna begränsas till eneller flera fastigheter, under det att i övrigt begränsning - utom beträffandegrava - geografiskt skulle avse en eller flera kommuner. Förstnämndabestämmelse, som överensstämmer med nu gällande lag, är av vikt vid belåningav vattenkraftverk. 1964 över då föreliggande förslag till lag omföretagsinteckningar anhöll föreningen att denna bestämmelse skulle utvidgastill all verksamhet för alstrande av elektrisk energi, så att även t. ex. förett kämkraftverk eller konventioneUt ångkraftverk begränsning kunde ske tiUviss fastighet. Detta önskemål beaktades emeUertid icke i den slutliga lagen. 1983/84:128 52 Fortfarandeskulle det vara praktiskt och lämpligt med en dylik bestämmelse om bundenhettill viss fastighet för elkraftverk av alla typer. Med hänsyn tiU denbegränsade användning av företagsinteckningar för rena kraftverkslån åtminstonetUls vidare synes ha, vik föreningen dock icke förnya sinanhållan om sådan lagstiftning. Det är emellertid fortfarande av vikt attbestämmelsen bibehålies beträffande vattenkraftverk. : Majoritetsförslaget innebär enligt föreningens mening atten fallgrop bevaras från det nuvarande regelsystemet, nämligen i fak då företagsintecknadverksamhet i viss kommun flyttas till en annan kommun. Utredningen säger:"Om en inteckning är begränsad till visst område och hela den intecknadeverksamheten flyttar från detta område finns det inte längre någon egendom somomfattas av företagshypotek på gmnd av inteckningen och borgenären har såledesinte någon möjlighet att söka betalning ur sådan egendom" (sid. 155). Denformellt givna rätten tUl förtida betalning kan inte utnyttjas och borgenärenhar inte någon förföljelserätt. Det låter sig sägas att denna princip är ettutflöde av att kreditgivaren själv får bevaka kreditsäkerheten och attkreditgivaren själv får svara för om han vUl godta ett geografiskt begränsat hypotek.Föreningen anser dock att den nämnda effekten är försåfiig och lätt kan inträdapå gmnd av förbiseende eker av misstag på kreditgivarens eller kredktagarenssida med följd att hela värdet av säkerheten förloras. Föreningenhar förståelse för att några mycket stora näringsidkare, såsom "flerbankskunder"och företag med stora verksamhetsenheter i olika kommuner, kan ha intresse avatt kunna utnyttja säkerhetsvärdena däri separat. För sparbankema torde det blifråga om rena undantagsfall där företagshypotek med begränsad geografiskomfattning kan accepteras. Sverigesadvokatsamfund: Samfundet hälsar med tklfredsställelse utredningens förslagatt rikstäckande företagsinteckning skak kunna uttagas. Samfundet anserlikaledes på av utredningen anförda skäl att möjhgheten att begränsaföretagsintecknings territoriella omfattning tiU län kan avskaffas. Frågaåterstår då, humvida inteckning aUtjämt skall kunna begränsas att enbartomfatta veksamhet i en eUer flera kommuner. Utredningenhar redovisat att antalet kommuninteckningar är relativt litet i förhåUande tUldet sammanlagda antalet meddelade företagsinteckningar. Anledning finns ocksåtik antagande att kommunbegränsning i många fall har kommit tik användning merav slentrian än svarande mot ett aktueUt behov. BibehåUenkommunbegränsning skulle medföra väsentliga administrativa problem för inskrivningsmyndighetenvartill kommer att ständigt förekommande ändringar i kommunindelningytterligare skulle komplicera situationen. Ur rättssäkerhetssynpunktförefaller det inte vara tillfyUest att inskrivningsmyndigheten genom ett s. k.hjälpregister skulle försöka hålla sig å jour med verkan avindelningsändringar. 1983/84:128 53 Samfundetinstämmer i det särskilda yttrande som har avgivits av två av utredningensledamöter, nämligen att möjligheten att begränsa företagsinteckningars territoriellaomfattning till kommun bör avskaffas. Om kommunbegränsning skall bibehållastorde det i vart fall vara ett oavvisligt krav att överföringen av uppläggenfrån nuvarande lokala inskrivningsmyndigheter tiU den centrala myndigheteninte sker successivt utan genom s.k. total överföring. : Utredningen föreslår att, liksom , inteckning skall fåbegränsas tUl verksamhet i en eller flera kommuner. Med hänsyn tik desvårigheter som uppkommer vid ändringar i kommunindelning vkl förbundet ilikhet med expertema och ifrågasätta om det finnsanledning att bibehålla denna möjlighet tik begränsning. Om det anses påkallatatt ha någon geografisk begränsning bör denna heUre avse län, eftersom län merasällan berörs av indelningsändring. : SFF hälsar med stor tillfredsställelse utredningensförslag om att riksinteckning kan beviljas för alla näringsidkare. SFF tUlstyrkerockså förslaget om att möjligheten tkl kommuninteckning behåUs. Möjlighetenatt ta ut kommuninteckning torde inte komma att utnyttjas ofta och då det bliraktuellt endast beröra stora industriföretag. För dessa är emellertidmöjligheten i vissa fall av stor betydelse. Det finns därför ingen anledningatt ur lagen utmönstra en möjlighet som har praktisk betydelse förnäringslivet. och : Organisationerna finnerutredningens förslag om att låta aUa näringsidkare få möjlighet att sökariksinteckning ändamålsenhgt. vik emellertid organisationema ocksåframhålla det angelägna i att en näringsidkare har möjlighet att på ettflexibelt sätt använda sin rörelse som kreditunderlag. a. detta skälfinner organisationema det riktigt, att - såsom utredningen föreslår -möjlighetfinns att begränsa inteckningen såväl tkl verksamhet av viss art som tikverksamhet i en eker flera kommuner. I själva verket är dessa regler av sådanvikt för att möjUggöra smidighet och variationsrikedom i inteckningssystemet,att man i vart fall kan ifrågasätta det principieUt riktiga i utredningensuppfattning att expeditionsavgiften för regionalt begränsade inteckningar börsättas högre än för riksinteckningar. Organisationemavik något beröra utredningens resonemang i samband med förslaget om hur enändring av kommungränsema skall påverka en intecknings gUtighetsområde. Organisationemahar härvid i och för sig ingen erinran mot den tekniska lösning som utredningenvalt i 2 kap. 3 §, men vik föreslå att paragrafen kompletteras med en rätt förnäringsidkare att motsätta sig en automatisk inteckningsutvidgning. Det tordenämligen kunna förekomma, att en inteckningsutvidgning enligt förslaget medförnegativa konsekvenser för vissa näringsidkare. De kan ha behov av att håUaverksamheten inom ett visst område gravationsfri enligt åtagande 1983/84:128 54 ellerför planerad försäljning. Organisationema finner det därför rimligt, trots deav utredningen anförda skälen för en motsatt uppfattning (sid. 174 f), att ennäringsidkare ges möjlighet att hindra en inteckningsutvidgning i nu aktuellafall. Utvecklingsfondeni : Utvecklingsfonden ser också positivt på utredningens förslagom en strävan emot i huvudsak riksinteckningar och att endasl undantagsvisbegränsningar skaU förekomma. Hovrättenöver och : Med viss tvekan anser sig hovrätten kunna tiUstyrkaförslaget om inrättande av en central inskrivningsmyndighet för handläggningav ärenden om företagsinteckning. Som utredningen anfört torde numera, inteminst mot bakgmnd av vad som sagts om möjligheten till användning av ADB,fördelama med en centralisering överväga nackdelarna. Hovrätten vkl dockframhålla det mindre tklfreds-stäkande i att handläggningen av företagsinteckningsärendenmed den föreslagna ordningen kommer att förbehållas ett betydligt mindre antaldomare än vad som är fallet och att den myckna kunskap sominskrivningsdomarna i de 24 olika distrikten besitter kommer att gå helteller delvis förlorad. Kretsen av domare som har möjlighet att upprätthållanödvändig kännedom om rättsområdet kommer att minska, och skapandet av praxisläggs i händema på ett fåtal jurister vid den centrala inskrivningsmyndigheten.Att detta måhända leder fik en enhetligare rättstillämpning behöver inteenbart vara av godo; inget säger att rätlstklämp-ningen därigenom automafisktblir bättre. I sammanhanget kan också pekas på att en centralisering i enlighetmed utredningens förslag medför att ett led i utbkdningen av fingsnotarierfaller ifrån. a. får detta tik följd att de fiskaler som skall tjänstgörahos myndigheten helt kommer att sakna tidigare erfarenhet av verksamheten.Hovrätten utgår från att de nu nämnda frågorna blir vederbörligen beaktade vidprövningen av det allmänna spörsmålet om inskrivningsväsendets organisation. Stockholmstingsrätt: Tingsrätten är positiv till utredningens förslag att samtligaärenden om företagsinteckning skall handläggas vid en gemensam myndighet. Dettatorde också i vart fall vara en nödvändighet med hänsyn till denföreslagna utökade användningen av riksinteckningar. Enligttingsrättens mening bör en central myndighet utrastas med ett ändamålsenligt datasystemför att bli effektiv och arbetsbesparande. Antalet ärenden angåendeföretagsinteckning har ökat markant. Intet tyder på att utveckhngenskulle stagnera. Behovet av snabb och rafioneU hantering är alltså stort. Ibetänkandet har redogjorts för två olika handläggningssystem vid en centralmyndighet, nämligen det s. k. /MAN-alternativet, som innebär Prop.1983/84:128 55 enhelt handläggning, och det s. k. /ADB-alternativet, som är ADB-baserat(IMDOC). I utredningen förordas /ADB-altemativet. har isin inskrivningsverksamhet erfarenhet av dels handläggning avföretagsinteckningar och tidigare manuek handläggning inominskrivningsväsendet, dels IMDOC-systemet med delvis handläggning, somutnyttjas av sjöfartsregistret, dels fastighetsdatasystemet vid handläggningav inskrivningsärenden. Det är tingsrättens meningatt en handläggning vid en central myndighet för företagsinteckningar bkrkostsam, vilket också utredningen visar. Denna ärendebehandlings verkliga akilleshälär, fömtom det stora antalet bristfälliga ärenden, inskrivningsbokensuppläggning. Trots att uppläggen i och för sig är enkla, medför det nuvarandesystemet att den tid som åtgår för att söka rätt på upplägget för ennäringsidkare är orimligt lång, även om näringsidkarens säte icke förändrats.Risken för fel är också den mycket stor. Vid en central myndighet medinskrivningsdag en gång skulle minst 500 upplägg i inskrivningsbokentas ut för åtgärd . Även om betydande vinster skulle kunna görasgenom att uppläggen placeras efter organisations- och personnummer kvarstårrisken för att upplägg placeras fel. Denna risk kan bedömas som betydande,åtminstone på större inskrivningsmyndigheter. Risken för fel kan endast ekminerasgenom ökade personalinsatser eller föriängda handläggningstider. Ingen av dessamöjligheter torde vara realistisk. En manuek handläggning vid en centralmyndighet är enligt tingsrättens mening duekt otjänlig. Tingsrätten anser vidareatt del i utredningen föreslagna datasystemet inte är tklräckligt avancerat föratt vara ändamålsenligt för handläggning av rikets samtligaföretagsinteckningar. I jämförelse med ett system som fastighetsdatasystemet ärdet föreslagna IMDOC-systemet ineffektivt och personalkrävande. a. att dagbokföring, uträkning av stämpelskatt ochexpeditionsavgifter samt utsändande av expeditioner sker manuellt. Dessa senareled är med nuvarande system mycket resurskrävande och kan inte förväntas blienklare med det datasystem utredningen föreslagit. Enligttingsrättens mening är det endast tänkbart att den centrala myndigheten utrastasmed ett liknande datasystem som på fastighetssidan. Detta system har visat sigsäkert och effektivt. Ärendena kommer om utredningens förslag om företagshypotekgenomförs att bli förhållandevis enkla och fullt jämförbara med ärendenangående fastighetsinteckningar. Denna ärendegrapp har visat sig vara synneriigenväl lämpad för databehandling i stort sett utan manueUa inslag vare sig närdet gäller utskrift av pantbrev eker expedition av dessa. Denmed nuvarande system mycket personalkrävande telefonserviceverksamheten ifrågaom företagsinteckningar kan troligen förenklas åtskilligt med ett datasystem,om en samordning sker med fastighetsdatasystemet. Då skulle nämligen uppgifterom företagsinteckningar kunna lämnas 1983/84:128 56 medanvändande av aka presentationsterminaler knutna tik fastighetsdatasystemet. Framstäkningenav gravationsbevis med nuvarande system är relativt enkel. Det är dock ävendetta resurskrävande i onödigt hög grad tkl följd av den omständliga sökningenefter upplägg och i förekommande faU kontakter med andra inskrivningsmyndigheter.Resursbehovet för gravationsbevis blu- med ett datasystem enligt fastighetsdatamodekenförsumbar. CFD:serfarenheter av fastighetsdatasystemet borde göra myndigheten väl lämpad attutveckla datasystemet för företagsinteckningar. MöjUghe-tema att utnyttjafastighetsdatasystemet eller ett motsvarande väl utvecklat datasystem har intenärm.ire utretts i betänkandet. Tingsrätten vill därför föreslå att dettaalternativ blir föremål för ytterligare utredning. Tingsrätten vkl i dettasammanhang även föreslå en undersökning av möjlighetema att inom datasystemetutnyttja patent- och registreringsverkets (PR V) dataregister. Ibetänkandet har förordats en successiv överföring av uppgifter tiU data, vkketskulle innebära att i princip endast ärenden, som anhängiggörs efter lagensikraftträdande förs in i . Enligt tingsrättens bedömning har iutredningen kostnadema för en total överföring överskattats. Ett visstberedningsarbete av inskrivningsbokens uppgifter måste naturligtvis ske föreöverföring till data. Med hänsyn tkl uppläggens relativt enkla beskaffenhettorde arbetet bli långt mindre omfattande än fallet är på fastighetssidan. Detär inte heller omöjligt att ha olika ambitionsnivåer när det gäkerberedningsarbetet eller att låta vissa kontroker ske automatiskt, t, ex. kontroUav att enskilda näringsidkare fortfarande lever. Större delen av detberedningsarbete som måste föregå överföring tik data torde även vara sådantatt det måste utföras under aUa förhåkanden, t. ex. framtjning avorganisationsnummer i de fak dessa saknas i inskrivningboken. Genomlänsstyrelsemas eker kammarkollegiets försorg bör före beredningsarbetetsigångsättande överskådliga förteckningar upprättas läns- och kommunvis övertidigare indelningsändringar. Vid överföringen tik data bör i de fallindelningsändring skett efter inteckningsbeslut införas en varning t. ex."Indelningsändring 1972" efter sista inteckningen i intecknadnäringsverksamhet. Framtida indelningsändringar torde utan svårighet kunnaaviseras automatiskt. Påfastighetssidan finns ett handläggningsprogram för såväl beviljande av lagfartsom nyteckning i ett sammanhang. Genom Hknande program torde utan svårighetsåväl näringsidkare som befintliga inteckningar kunna föras över till data utannämnvärd tidsuldräkt vad gäker handläggning. Tingsrätten är av denuppfattningen att en successiv överföring skulle medförakolossala svårigheter vid handläggningen och vara mycket personalkrävande.Tingsrätten anser det uteslutet att tiUämpa successiv överföring. 1983/84:128 57 Utredningenhar inte frankagt något förslag var den centrala myndigheten skak förläggas.Som framhåUits i betänkandet är det lämpkgt att myndigheten förläggs tkl eninskrivningsmyndighet, som handlägger ärenden om företagsinteckning, så attden personal och kunskap om företagsinteckningar, som där finns, kanutnyttjas. Tingsrätten vkl vama för att den gemensamma myndigheten placeras vidnågon mindre tingsrätt. med sin redan nu stora omfattningav företagsinteckningar torde vara den tingsrätt, som har de bästamöjligheterna att handha verksamheten vid den centrala myndigheten.Tingsrätten har gjort bedömningen att endast smärte förstärkningar av personalenvid inskrivningsenheten skuke behövas för att kunna handlägga den utvidgadeverksamheten, om ett effektivt och ändamålsenligt datasystem stäks tillförfogande. Vidare vill tingsrätten påpeka att rätten planerar att inom någraår flytta tkl nya lokaler, varför funktioneka utrymmen kan skapas för denutökade verksamheten.