prop · G70394 · 1983-12-31 00:00:00 — Enviktig typ av äddlövmiljö är de ekbeväxta hagmarker som förekommer främst i demellansvenska länen. Dessa hagmarker har ofta stora likheter med den egentliga ädellövskogenmen skiljer sig frän denna genom att marken betas och träden står glesare. Ädellövhagmarkenhar minskat i omfattning och torde nu uppgå till ca lOOOOha.Nedgången hänger samman med den allmänna minskningen av naturbetesmarker ilandet. Högst 1/7 av de natuibelesmarker som fanns nyttjasfortfarande för bete. Ävenom ädellövskogen har en begränsad areal utgör den pä många håll enkarakteristisk och värdefull del av det svenska landskapet. Den växer i förstahand pä de bättre jordar som blivit över vid landels uppodling och omgärdardärför ofta den öppna odlade bygden. Den erbjuder stora variationsrikaskönhetsupplevelser vid lövsprickningen pä våren, med den rika sommargrönskanoch i höstfärger. Särskilt i har ädellövskogen stor betydelse förfriluftslivet. 1 de mellansvenska länen erbjuder i synnerhet ekhagarna myckelattraktiva vistelsemiljöer. Vid sidan av ädellövskogens betydelse förlandskapels karaktär har den stora värden frän andra utgångspunkter. Den ulgörden i särklass artrikaste skogstypen i landet både vad gäller djur och växteroch är nödvändig livsmiljö för åtskilliga arter. Från kulturhistorisk synpunktär ädellövskogen nära förknippad Prop.1983/84:94 23 Dess geografiska fördelning är således vid sidan om degrundläggande ekologiska faktorerna starkt präglad av tidigare markutnyttjande,ägostrukturer, lagar m.m. Även från skoglig synpunkt måste ädellövskogenbetraktas som en naturresurs med värdefulla specifika egenskaper även om denför närvarande inle kan konkurrera med gran då det gäller det ekonomiskautbytet. Ädellövskogens bevarandesom en del av den svenska naturmiljön är elt riksintresse från nalurvårdssynpunkt.Några möjligheteratt hindra en fortsalt areell minskning finns dock inte mednu gällande förutsättningar. Risken är istället stor att avvecklingstakten ökarytterligare när en större del kommer upp i avverkningsmogen ålder eller omefterfrågan på flis och ved ökar. För att hejda denna utveckling föreslårnaturvårdsverket att en rad åtgärder vidtas. Dessa åtgärder består i inrättandeav en lag motsvarande bokskogslagen, ekonomiskt stöd åt de markägare somvårdar ädellövskog, utbildning och rådgivning i ädellövskogsskötsel samtfortsatt skydd med stöd av naturvårdslagen. Huvudsyftet medlagförslaget är att ge samhället möjlighet alt kontrollera avverkningar av ädellövskogoch att hindra att värdefull ädellövskog omförs till barrskog. Vidare syftarlagen lill att åstadkomma förbättrade förutsättningar för vård av ädellövskogoch för skydd och vård av värdefulla äddlövhagmarker. Sammanfattningav förslag om bevarande av ädellövskog - att ekonomiskt stöd ges till utsyning,beståndsanläggning, röjning m. m., - att inventering av ädellövskogarfortlöpande sker via den översiktliga skogsinventeringen och länsstyrelsensordinarie naturinventeringar, - atl betydande resurser satsaspå utbildning med åtföljande ökad rådgivningsverksamhet, alten noggrann uppföljning görs av ädellövskogens utveckling, atlbehovet av lämpligt frö- och plantmaterial, resurser för markberedning etc.klarläggs och att önskad omfattning av sådan serviceverksamhet byggs upp, atlforskning och undervisning om äddlövsskötsd understöds, - altresurser för en länsövergripande tjänst inom skogsvårdsorganisa tionen med ädellövskog som särskilt ansvarsområde tillskapas, attutvecklingsfonderna verkar för etablering av industri baserad på ädellövträd och arbetar för en effeklivare marknadsföring av produkter av äddlövträ. Behovetav ökad kunskap och intensivare skogsskötsel framstår som angeläget.Skogsstyrelsen fäster därför största vikten vid att resurser skapas förovanstående åtgärder. Somkompletterande lagregler till detta åtgärdspaket anser attnuvarande och planerade föreskrifter m. m. om ädellövskog i skogsvårdslagenskulle vara tillräckliga vad gäller behov av förändrad lagstiftning vid sidanav det skydd som naturvårdslagen kan ge. Om etl tillständsförfarandeav statsmakterna bedöms nödvändigt förordas att ett sådani knyts tillskogsvårdslagen med nuvaiande 19§ som förebild. Bokskogslagen bör därvidavvecklas då motsvarande bestämmelser kommer att ingå i skogsvårdslagen. Skogsstyrelsenavvisar förslag om en särskild ädellövskogslag. 1983/84:94 24 Sammanställning av remissyttrandena över naturvårdsverketsoch förslag i fråga om skydd och vård av ädellövskog Efter remiss har yttranden över förslagen avgetts avhovrätten över och , kammarkollegiet, (),, universitets- och högskoleämbetet (UHÄ), lantbruksstyrelsen,(), (), statensplanverk, domänverket, skogsvårdsslyrelserna i , ,, , , , , ,, , , , och ,länsstyrelserna i , , , ,, , , , , och ,, , och , gemensami av och (LRF/SSR),Skogsindustriernas samarbetsutskott (), , . Kammarkollegiet har bifogat yttranden av stiftsnämnderna iLund, , och . UHÄ hänvisar till bifogade yttranden avGöteborgs, , , och . Någralänsstyrelser har bifogat yttranden av kommuner och länsorgan. har bifogat yttranden av några av föreningens länsförbund.Dessutom har yttrande inkommit från Kungl. Varje avsnitt i remissammanställningen inleds med enredovisning av remissutfallet i slorl. Därefter följer en dlatdel.Naturvårdsverket och har inte kunnat enas om formerna förlagreglering av ädellövskogen och har därför lämnat var sill förslag i dessadelar. det punkterna 3 och 4 som berörs av de två förslagen.Remissinstanserna har yttrat sig över bägge förslagen. Remissinstanserna instämmer i allmänhel inaturvårdsverkets och förslag att det år angeläget atl bevara ädellövskogeni den svenska naturmiljön. 2.4 : Utredningen anger bl. a.kulturhistoriska motiv för ädellövskogens bevarande. vill i detta samman hang understryka vikten av att ädellövskog bevaras inom hela det utbred ningsområde den haft . Förslagettill ädellövskogslag är utformat sä atl det även skall omfatta ädellövhagmarkerna.Dessa omfattas ej av skogsmarksbegreppet och bör 1983/84:94 25 enligtämbetets mening inle heller göra det. För kulturminnesvärden lik som för naturvården är det av stort intresse att så kallade naturliga gräs marker, oavsett om de är trädbevuxna eller ej, uppmärksammas och skyd das. 2.5Göteborgs universitet: Utredningen har inhämtat elt betydande fältmaterial, regionaltväl fördelal inom ädellövskogarnas huvudutbredningsområde. Enkäterna tillskogsvårdsstyrelsen och länsstyrelser angående ädellövskogarnas framtidautsikter, vidtagna skyddsåtgärder enligt naturvårdslagen samt angående hittillsvunna erfarenheter av bokskogslagen och bokskogsersättningarna ger en god ochallsidig bedömning av ädellövskogarnas värde ur såväl skogsbrukets som naturvårdensaspekter. 2.6 : Vivälkomnar i allt väsentligt de synpunkter och förslag ulredningen för fram. Viiakttar med oro lövskogarnas och i i synnerhet ekhagarnasminskande arealer. 2.7 Lunds universitet:- Vi delarhelt den i utredningarna framförda synpunkten att ädellövskogenulgör en värdefull naturresurs. Den har stor betydelse för bibehållande av enartrik flora och fauna i riket och den är även en viktig ekonomisk resurs settpå . I har lövträden alltid utgjort en betydelsefullnaturresurs, l.ex. som bränsle, djurfoder, byggnads- och snickerimaterial m. m.Under de senaste årtiondena har värdet varit lägre. 2.8Stockholms universitet: Utredningen har redovisat ädellövsko gens ställning och framtidsutsikter i på etl övertygande sätt samt i olika avseenden ökat vår kunskap om denna. Den har dock gått för långt i fråga om rekommendationerna för överförande av gammal ädellövskog till ny produktionsskog, dels därför att så stora naturvärden kan gå förlorade alt syftet blir helt förfelat från nalurvårdssynpunkt, dels därför atl skogs brukets intresse för ädellövskog sannolikt inte alls är så stort som utred ningen anser. Som underlag för ekonomisk lövskogsproduktion är många nuvarande ädellövskogar föga lämpade. Betydelsen av små bestånd och blandskogar har glömts bort. Problemafiken med de s.k. 5:3-skogarna i samband med ädellövskog och blandskog har inte uppmärksammats till räckligt. 2.11SLU: SLU delar och uppfattning att ädellövskogenutgör en värdefull naturresurs som måste bevaras och vårdas. För att inom landelbehålla en tillräcklig mängd ädellövskog behövs ökade samhällsinsatser avolika slag. 2.13Statens planverk:------------- Ett bevarande av ädellövskogen som naturre surs är enligt planverket helt i linje med hushållningsprinciper som liggertill grund för den fysiska riksplaneringen. Behovelav elt särskilt skydd för ädellövskogen kan anses vara väl dokumenterat i och med utredning. 1983/84:94 26 2.14Domänverket: delar uppfattning att ädellövskogen är en värdefull naturresurs i det svenska landskapet. lövskogen bör därför i princip bevaras. 2.17Skogsvårdsstyrelsen i : delar och uppfattning, att det är angeläget att behålla ädellövskog och den därtill hörande naturtypen. Skogsvårdsstyrelsenanser det angeläget atl möjligheter skapas alt skydda och vårda även äddlövhagmarker.Många av dessa har stor betydelse för flora och fauna och utgör på många håll etlkarakteristiskt inslag i landskapet. har inget att erinramot förslaget till definition av ädellövhagmark. Begreppet bör klartsärskiljas från begreppet ädellövskog. har i sitt förslag tillädellövskogslag använt ädellövskog som samlande begrepp för både ädellövskogoch ädellövhagmark. Detta är förvirrande, medför risk för missförstånd och haringen förankring i praktiken. Ädellövskog omfattas av skogsvårdslagen vilket ädellövhagmarkinte gör. 2.18Skogsvårdsstyrelsen i : instämmer helt iuppfattningen om vikten att behälla ett avsevärt inslag av ädellövskog inomsvenskt skogsbruk, en uppfattning som för övrigt väl harmonierar med nugällande skogsvårdslag och anvisningarna till denna. 2.19Skogsvårdsstyrelsen i : Skogsvårdsslyrdsen de lar helt utredningens uppfattning om att ädellövskogen representerar en betydande naturresurs i landet. Ädellövskogens betydelse för en rad växter och djur är betydande. Dess ofta strategiska belägenhet i anslutning till odlade marker, stränder och bergsbranter ger en ljus och öppen karak tär åt landskapet. 2.20Skogsvårdsstyrelsen i : anser att det är angeläget ur många synpunkter att även behålla mindre arealer ädellövskog inom länet. Åven om det ej sker någon avveck ling i nämnvärd omfattning av ädellövskogen är del angeläget med ett målmedvetet och aktivt program som resulterar såväl i elt bevarande i önskvärd omfaltning som i en akliv vård och skötsel. 2.23Skogsvårdsstyrelsen i län: intryckär att äddlövskogsbrukel exkl. bokskogen präglas av mycket låg intensitet och imånga fall brist på vård. Denhotbild som målar upp är enligt skogsvårdsstyrelsenöverdriven. Den kan på intet sätt jämföras med situationen för bokskogen 1974. 1983/84:94 ' 27 2.29 i : Den av statensnaturvårdsverk framlagda utredningen klargör angelägenheten av att dettillskapas ett speciellt skydd för ädellövskogarna och ädellövhagmarkerna.-, Länsstyrelserna i , , ,och har framfört synpunkter liknande dem somlänsstyrelsen i redovisat. 2.34 i : Den ädla lövskogen somden definieras i utredningen ulgör en från nalurvårdssynpunkt synnerligenvärdefull skogstyp. anser i likhet rned utredningen attbevarandet av ädellövskogen är ett riksintresse från natur vårdssynpunkt.Detta gäller särskilt i de tätbefolkade länen i där lövskogen starktpräglar naturmiljön. utgör ett av de län där ädellövskogen spelar enmycket framlrädande roll i landskapet. De ädla lövträden har en positiv inverkan på marktillslåndetgenom att utbilda brunjordar som motverkar försurning. Det är därför från miljö skyddssynpunkt av väsentlig betydelse att bevara en stor andel ädellöv skog i skogsbruket.-- 2.35 i län: Länsstyrelsendelar natur vårdsverkets uppfattning att de ädla lövträden och lövträdskogarna är etl vikligl inslag i vårt kulturlandskap liksom för ett stort antal ekosystem. vill även peka på ädellövskogens betydelseför mulllill-ståndet i marken. Mulljorden är motståndskraftig mot försurningoch bevarar markens produktionsförmåga på . är deenskilda lövträden mindre känsliga för det direkta nedfallet av försurandeämnen. Ädellövskogen är vidare belägen i landets folktätaste ochmest uppodlade delar och dess betydelse för landskapsbilden, friluftslivet ochmänniskornas naturupplevelser över huvudtaget bör särskilt framhållas. Ädellövskogenutgör också ofta ett viktigt element i kulturhistoriska miljöer dit människornasöker sig för rekreation. 2.36 i : etl flertal fillfällen framhållit behovet av skydd för ädellövskogen.- Detta påtalades i samband med yllrandetill regeringen över den fysiska riksplaneringen. Därvid ansåg länsstyrelsenatt del borde övervägas att utvidga lagstiftningen rörande bokskog till attgälla även andra typer av ädellövskog i första hand ekskog. Länsstyrelsenerinrade om detta förslag i sitt yttrande 1978 över belänkandet "Skog förframlid" (SOU 1978:6-7) samt påpekade i sitt yUrande 1980 över"Hushållning med mark och vatten" (SOU 1979:54-55) att situationenför ädellövskogen var sådan att elt förslag till skydd av ädellövskog skyndsamtborde framläggas av som då fått regeringens uppdrag att utredafrågan. ser med tillfredsställelse alt en utredningredovisas i enlig het med det framförda önskemålet. Prop.1983/84:94 28 2.40 i : haringet att erinra motföreslagen definition på ädellövskog men finner i likhei med vadskogsvårdsstyrelsen och lantbruksnämnden anfört att oklarheter råderbeträffande skogsmarksbegreppet, särskilt vad gäller hagmarker. Dessa är oftaav slort värde från naturvårds- och kulturminnesvårdssynpunkt, men stöd saknasför närvarande i de areella näringarnas speciallagstiftningar för att bibehållamer eller mindre öppna, svagt belade hagmarker eller återställa igenväxla hagmarker.Markanvändningsbegreppet bör enligt mening definieras klarare. 2.43 LRF/SSR:----- Organisationerna delar utredningensvärdering atl det är ettriksintresse att bevara ädellövskogen som en naturresurs och ett betydelsefullt inslag i det svenska landskapet. Då det bästa skyddet för denna skogstyp är en positiv inslällning från markägarnas sida ger ett aktivt skogsbruk de bästa möjligheterna att långsiktigt bevara ädellövsko gen som ett inslag i vårt kulturlandskap. :----- Enligt vår grundläggande uppfattning är det ettallmänt intres se alt ädellövskogen kan behållas och utvecklas. Detta bör främst ske på nuvarande arealer, där biologiska förutsättningar är för handen och där ädellövskog i övrigt kan förenas med ägareinlresset. 2.47 : Arealen ädellövskog(utom bokskog) har successivt minskat och uppgår nu till . Enligl för eningens uppfattning är varje ytterligare minskning av arealen oaccepta- bd.------ 2.48 : Slyrelsen delar verkensuppfattning att vi bör slå vakt om det svenska beståndet av ädellövskog ochhärigenom bevara en värdefull del av den svenska landskapsbilden. 3 Förslag till åtgärder för bevarande av ädellövskog m. m. Fierlalet remissinstanser instämmer i att det behövsåtgärder i form av lagstiftning för bevarandet av ädellövskogar. 3.1 Hovrätten över och : Eftersomhänsyn lill land skapsupplevelsen redan i mycket tagits i 21 § skogsvårdslagen och de i anslutning därtill av meddelade föreskrifterna, synes mu- seala skäl och hänsyn till friluftslivet vara de bärande motiven för ett utvidgat ädellövskogsskydd. Ett sådant skydd kan befaras övervägande bli en belastning för skogsbruket. Att det torde förhålla sig så talar för att man - av hänsyn till skogsbruket som besväras redan av nuvarande uppdelning av beslutanderätten mellan och - för ädellövskogens skydd väljer ungefär den modell i andra hand föreslagit för skogsmarkens del, medan bestämmelser lill skydd för ädellövhagmarkerna införs i naturvärdslagen. Svårigheter alt dra gränsen för vad som är och vad som bör förbli skog på igenväxande hagmarker talar dock starkt för atl man till en början väljer den av 1983/84:94 29 föreslagna,splittrade lagstiftningsmodellen. Förhoppningsvis kan de föreslagna skydds-och stödåtgärderna för ädellövhagmarkerna ha lett till att en klargräns dragits mellan skog och hagmark. Del kan dä bli skäl att på nyttöverväga, om inte det går atl skapa en mindre krånglig lagstiftning på områdetgenom att inarbeta reglerna angående den egentliga ädellövskogen i skogsvårdslagenoch därtill knuten förordning och föreskrifter samt reglera skyddet för ädellövhagmarkinom ramen för annan lagstiftning. Eftersombevarandet av ädellövskogen, särskilt dä det gäller ädellövhag marken, främst framstår som en naturvårdsangelägenhet, kan det trots därmed förenade ölägenheter vara rimligt, att huvudansvaret för frågor om tillstånd till avverkning och byte av trädslag i första hand ligger hos den myndighet som besitter särskild sakkunskap i naturskyddsfrågor, dvs. När det visat sig, om och i vilken utsträckning problem och konflikter uppslår, bör anordningen omprövas. Till dess bör del genom den av föreslagna delegationsbestämmelsen bli möjligt att rationalisera tillståndsprövningen så alt tillgängliga resurser tillvaratas på ett bra sätt och dubbelarbete undviks. En sådan ordning är gynnsam även för markägaren. Pågrund av del anförda tillstyrker hovrätten naturvårdsverkels förslag omlagstiftning till skydd för ädellövskog. Från lagleknisk synpunkt ifrågasätterhovrätten dock om inte i klarhetens intresse de latinska artnamnen börtilläggas vid angivande av de trädslag som skall anses som ädla. I så fall torde2§ 1 st 2p i förslaget till ädellövskogslag kunna utgå. 3.2Kammarkollegiet:- Från allmän synpunkt kan en skyddslag för Kollegiet förordar därvid den lösning som föreslagit. ---- Skogslagstiftningen-- harnyligen omprövats utan att den Det skulle därför framstå som inkonsekvenl,om skyddet för bokskog och annan ädellövskog nu ansågs kunna bli tillräckligtbeaktat inom ramen för den allmänna skogsvårdslagstiflningen. Inom denna lagsliflningkan inle heller de speciella problemen med hagmarkerna lösas. ---- Enliglförslaget till lagtext, 8§, gäller atl ersättning för vägrat tillståndtill avverkning av ädellövskog inte kan komma i fråga när hinder mot avverkningföreligger enligt 13 § skogsvårdslagen. Motsvarande bestämmelse återfinns i 6§bokskogslagen. Enligt kammarkollegiets uppfattning har bestämmelsen fått enalltför snäv avgränsning, eftersom hinder mot avverkning även kan föreliggaenligt såväl 14 § skogsvårdslagen som annan lagstiftning. Man kan göra gällandeatt skada inte i något av dessa fall uppstår genom avslag på tillståndsansökan.Om de fall som avses i 13§ skogsvårdslagen nämns särskilt, bör därför ävenövriga fall anges och undantag föreskrivas för fall då hinder mot avverkningföreligger "enligl 13 § skogsvärdslagen (1979:429) eller på annangrund". Kammarkollegietföreträder nu staten när talan förs vid domstol om ersättning eller inlösenenligt naturvårdslagen eller bokskogslagen. Kammarkollegiet utgår frän att kollegietkommer att företräda staten även i ersältningsmål enligt äddlövskogslagen.Denna fråga lorde regleras i författning som regeringen utfärdar med stöd av äddlövskogslagen. ----- Kollegiet---- finneratl förslagen till skydd för ädellövhagmar kerna borde ha utarbetats i samråd med myndigheier som har ansvaret för 1983/84:94 30 Kollegiet förordar därför att frågan om åtgärder till skyddför ädellövhagmarkerna blir föremål för ytterligare överväganden. 3.3-------- RRV: RRVanser också att avgörande för vilken myndighet som skallansvara för en lagstiftning i första hand bör vara de samhällsintressen somlagstiftningen främst är avsedd att tillgodose. RRVanser således att skydd och vård av ädellövskogen bör kunna uppnås påmotsvarande säll som gäller för bokskogen genom en utvidgning avbokskogslagen att omfatta all ädellövskog och äddlövhagmarker, i slort på detsätt som SNV föreslagit. Det innebär att huvudansvaret för regleringen av ädellövskogen,under SNV, bör åvila länsstyrelserna med deras övergripande ansvar förmarkanvändnings- och planeringsfrågor bl.a. för jord- och skogsbruk, naturvård,friluftsliv och kulturminnesvård. Ulredningensförslag innebär ökade arbetsuppgifter både för länsstyrelserna och för skogsvärdsorganisalionen.Det saknas emellertid uppgifter om vad tillsyn och övrig hantering av en, ijämförelse med bokskogslagen, utvidgad lagstiftning kan komma att kräva i formav personal, kompetens och kostnader. Inga uppgifter finns heller om i vad månstatsverket kan komma atl åsamkas kostnader till följd av ersättningsanspråkfrån markägare. ---- Dennu pågående avvecklingen av ädellövskogen (utom bok) är dockinte lika snabb som den som gällde för bokskogen före bokskogslagenstillkomst. Med hänsyn till att avvecklingssitualionen är niindre akut, attosäkerheten i många betydelsefulla uppgifter är stor, att kostnadsberäkningari flera avseenden saknas eller är ofullständiga och att samverkansformernamellan länsstyrelser och skogsvårdsorganisationen nu diskuteras anser RRV attbeslutsunderlaget bör förbättras, t. ex. genom atl SNV ges i uppdrag att isamverkan med komplettera utredningen i de nämnda avseendena.Därvid bör också utarbetas förslag till sådana föreskrifter och anvisningarsom måste utfärdas av regeringen, eventuellt också av centrala myndigheter, somen följd av förslagel till ädellövskogslag. 3.4---------------------- : 1valet mellan förslag somutesluter ädellövhagmarkerna från en lagreglering och naturvårdsverketsförslag som innefatttar dem, anser att en ädellövskogslagsom inkluderar ädellövhagmarkerna är att föredra. 3.7Lunds universitet:- Formerna för skydd åt särskilt värdefull Det förefaller emellertid ganska klart atl den nuvarandeskogsvårdslagen tyvärr inte har den långsiktiga skydds- och vårdfunktion som engenomtänkt skogsvårdslag borde ha. Den har en klart kortsiktig kubikmassaekonomiskinriklning i sina lagformuleringar och naturvårdshänsynen i föreskrifterna äralltför vaga för alt leda till konkreta naturvårdsåtgärder av tillräckligomfattning. Till delta kommer all skogsvårdsstyrelsernas personal sällan naturvårdsinriktning som är av nöden för att korrekta sådana hänsyn skallkunna tas i del praktiska livet. Prop.1983/84:94 31 Pälänsstyrelserna finns däremot nalurvårdsutbildade intendenter, som bör hakompetens att bedöma ädellövskogarnas naturvårdsvärden. Med tanke på derelativt små arealer det är frågan om och eftersom de värden som f.n. mest äraktuella är av akut naturvärdskaraklär, finns det starka skäl som talar för attlänsstyrelserna bör ha huvudmannaskap i ädellöv-skogsärendena. Det är därmedockså ganska naturligt att en justering av den befintliga bokskogslagen tillalt gälla skyddsvärd sydsvensk lövskog, där lövlrädarterna klarl anges, vore enmyckel enkel och odramatisk sak att genomföra. I stället för all gälla för ca50000 ha bokskog skulle den nu gälla för drygt 130000 ha skydds värdalövskogar. Detta är en mycket liten areal () av totala skogsareal.Det är att beklaga att denna lagstifining inle blev utförd ganska däönskemål härom framfördes . I SNV-utredningenföresläs hagmarker med starkt inslag av grövre "ädellöv" ingå i en adellövskogslagstiftning.Detta verkar dock mindre välbetänkt, då krav på bete knappast går att lagstiftaom utan avsevärt mera genomtänkta lagformuleringar än de som föreslagits. Detär svårt att få betning på naturteservat där bete ingår som skötselålgärd. Grundtankenär emellertid god, eftersom mycket stora naturvårdsvärden finns i dessa hagmarkergenom deras varierande struktur, men skydd för dem måste rimligen finna andravägar, främst genom naturvårdslagen Påsikt anser vi det principiellt riktigt att en skogsvårdslag utformas som tar demångsidiga hänsyn som krävs för att olika samhållsvärderingar på skogsmark skakunna tillgodoses. En sådan lag måste tillgodose miljökrav som kan ställasutifrån ekologiska grunder avseende diversitet (trädslagsblandningar, olikåldrighetm. och förmåga att motverka den pågående och under de närmaste årtiondenafortgående försurningen. Därför föreslås tillsättande av en ny utredning medsikte på att samordna skogslagstiftningen och att geskogsvårdslagen en mindre snäv utformning.