prop · G70373 · 1983-12-31 00:00:00 — En naturlig utgångspunkt är därför enligt kommitténsmening att också i fråga om den barnpensionsberättigade personkretsen hällafast vid vad som gäller beträffande den familjerättsligaunderhållsskyldigheten. Kommittén erinrar om att styvbarn och fosterbarn ärtillförsäkrade ekonomiskt stöd i förhållande till de biologiska föräldrarnagenom underhållsbidrag eller bidragsförskott eller i form av barnpension efterdem. För fosterbarn utges dessutom i regel särskild ersättning tillfosterföräldrarna för barnets försörjning. Mot bakgrund bl. a. härav avvisarkommittén tanken på att utvidga rätlen till barnpension till att omfattastyvbarn eller fosterbarn. Nuvarande regler pä området föreslås kvarståoförändrade. Denna uppfattning tillstyrks av de remissinstanser somyttrat sig i frågan. Inte heller jag har något att erinra häremot. För den avkommittén valda avgränsningen talar såväl principiella som rent administrativaskäl. Jag vill alltså föreslå att den barnpensionsberättigade personkretsen åvenfortsättningsvis bestäms så att den omfattar biologiska barn och adoptivbarn. Barn som förts tid i adoptionssyfte Som jag nämnt tidigare likställs i olika rättsligasammanhang adoptivbarn med biologiska barn (4 kap. 8 § ), ochdetta gäller även med avseende på rätten till barnpension. Denna likställighetuppkommer givetvis först sedan adoptionen kommit till stånd genom beslut avdomstol eller genom att statens adoplionsfrågorgodkänt ett i utlandet meddelat adoptionsbeslut. I de fall dä etl utländsktbarn förts till i adoptionssyfte kan det ofta ta innanadoptionsförfarandet kan slutföras. vistas barnet i regel -efter tillstånd av socialnämnd - som fosterbarn hos de tillfänklaadoptivföräldrarna. Rättslig reglering av förhållandet mellan barnet och depresumtiva adoptivföräldrarna saknas i stort sett . Detta innebär bl. a.alt barnpension inte kan utgå lill barnet, om någon av de blivandeadoptivföräldrarna skulle avlida innan adoptionen hunnit genomföras. framhåller att dessa barn regelmässigthar en stark anknytning till de blivande adoptivföräldrarna redan innan en iSverige giltig adoption har kommit till stånd. Inte sällan saknar de däremotfamiljerältslig anknytning fill någon i sitt ursprungsland, och stundom har maninte närmare kännedom om de biologiska föräldrarna. Dessa barns endafamiljerelation är den de har till de blivande adoptivföräldrarna.Mot bakgrund härav föreslär kornrnitlén att utländska barn som tas till Sverigei adoptionssyfte skall tillförsäkras rätt till ekonomiskt stöd i form avbarnpension om 1983/84:73 75 någon av de tilltänkta adoptivföräldrarna skulle avlidainnan adoptionen genomförts. Remissinstanserna bemöter allmänt detta förslag mycketpositivt. Bland dem som välkomnar förslaget och betonar angelägenheten av attdet genomförs finns statskontoret, i , många allmännaförsäkringskassor, statens adoplionsfrågor ochförbundet . Även jag finner förslagel välmotiverat och förordar altdet genomförs med den av kommittén angivna utformningen. De barn sorn det härrör sig om kommer till frän sina hemländer i syfte alt bli adopteradeav en svensk familj. De tilltänkta adoptivföräldrarna måste få medgivande avsocialnämnden att ta emot barnet redan innan del lämnar sitt hemland (25 §andra stycket socialtjänstlagen, 1980:620). Detta innebär alt det redan fränbörjan står klart att barnet normalt setl kommer att inom en begränsad tidadopteras av dern som tagit emot det för värd och fostran i hemmet. har tidigare antagit tvä förslag varigenomblivande adoptivföräldrar, sorn i ett övergångsskede är att anse sornfosterföräldrar för barnet, likställs med andra föräldrar när det gäller rättentill allmänt barnbidrag, värdbidrag och särskild föräldrapenning (prop.1980/81:188, SoU 44, rskr 409 samt prop. 1981/82:216, SfU 18, rskr 446). Enligt min mening bör således motsvarande likställighet nugenomföras för rällen till barnpension frän folk- och tilläggspensioneringen.Rätten härtill bör i enlighet med kommitténs förslag tillkomma utländska barnsom efler medgivande av socialnämnd har förts till i adoptionssyfle ochhär mottagits för värd och fostran i enskilt hem i sådant syfte. Om någon sompä detta sätt tar värd orn barnet skulle avlida, bör barnpension efler dennekunna utges till barnet. Detta bör gälla oberoende av om ell adoptionsbesluthar meddelats i barnets hemland eller inte. Enligt de nu gällande reglerna i AFL utgår barnpensioninom folkpensioneringen till dess barnet fyller och inorntilläggspensioneringen tills barnet uppnår . Anledningen till atldel sålunda uppställts olika åldersgränser för barnpension inom folk- ochtilläggspensioneringen är främst den historiska bakgrunden. ATP-förmånerna harutformats efter mönster av tjänstepensioneringarna på avtalsområdet, vilkavanligen hade en övre åldersgräns vid 19 är. Förebilden för folkpensioneringensbarnpension var lag om barnpension, i vilken föreskrevs en övreåldersgräns vid 16 är. Denna sistnämnda åldersgräns höjdes den 1 januari 1974lill med syfle alt uppnå överensstämmelse med reglerna för bidragsförskott. En 18-ärsgräns gäller numera som huvudregel ävenbeträffande den familjerättsliga underhällsskyldigheten rnol barn. Ornemellertid barnet går i skolan när det fyller eller återupptar skolgångenföre fyllda är, är Prop.1983/84:73 76 föräldrarna inlill dess barnet fyller 21 ärunderhällsskyldiga sä länge skolgången pågår. Till skolgång räknas studier igrundskolan, gymnasieskolan eller annan jämförlig grundutbildning (7 kap. 1 §andra stycket ). Allmäntbarnbidrag utbetalas t. o. m. det kvartal då barnet fyller . Rätten tillflerbarnstillägg omfattar dock numera även studerande i åldern . Eleveri , som uppnått sådan ålder alt de inte längre får allmäntbarnbidrag, erhåller studiestöd i form av förlängt barnbidrag enligt 2 kap.studiestödslagen (1973:349, omtryckt 1981:579, ändrad senast 1983:598). Förstuderande i gymnasieskolan och vissa andra utbildningar utgår studiehjälpenligt 3 kap. studiestödslagen. Studiehjälp beslår av studiebidrag jämte tillägg,älerbetalningspliktiga studiemedel och resekosl-nadsersåttning. Studiebidragetutgår per är. Studiehjälpen utges för studerande som ät 16 åreller äldre längst t. o. m. första kalenderhalvåret det år dä den studerandefyller 20 är. Pensionskommitténhar övervägl att föreslå införandet av en enhetlig åldersgräns för de tväformerna av barnpension inom den allmänna försäkringen. Härvid har kommitténprövat olika alternativ, som en generell åldersgräns vid 18 eller 19 är och enlösning i enlighet med vad som gäller i fräga om underhällsskyldigheten.Kommittén stannar dock för all föreslå elt bibehållande av nuvarande övreåldersgränser för rätt till barnpension. Dennaståndpunkt har gett upphov till blandade reaktioner under remissbehandlingen.Några remissinslanser ansluter sig till kommitténs uppfattning, medan ettflertal andra påtalar värdet av en för folkpensioneringen och ATP gemensamåldersgräns. Man understryker också behovet av samordning även i förhällandetill andra förmåner som kan tillkomma barn. Bland dem som har erinringar motkommitténs ställningstagande förordas från något håll en 18-årsgräns, medanandra förespråkar en enhetlig åldersgräns vid . En remissinstans anser attefterlevandeskyddet för barn bör utsträckas till . ochriksrevisionsverkel är positiva till tanken på att införa en gemensamåldersgräns men vill sätta denna vid olika ålder beroende på om barnet studerareller inle. Även flera andra remissinstanser, såsom ensamförälderkommittén ochett stort antal av de allmänna försäkringskassorna, understryker önskvärdhetenav ökad samordning på området. Även jaghar den uppfattningen alt det frän samordningssynpunkt är av värde medenhetliga regler i nu aktuellt hänseende för folk- och tilläggspensioneringen.Angelägenheten härav har tidigare betonats av socialpolitiskasamordningsutredningen, som i sitt slutbetänkande (SOU 1979:94) En allmänsocialförsäkring också förordar att det för ekonomiskt slöd till barn skallgälla tvä åldersgränser: en högre för barn som studerar och en lägre för övrigabarn. Även studiestödsutredningen (SOU 1977:31) har uttalat sig för attbarnpension skall kunna utgå så länge som studiehjälpsförmäner utges. Under remissbehandlingen av pensionskommitténs betänkandehar fram- Prop.1983/84:73 77 hållits att den generella 19-år-sgränsen inomtilläggspensioneringen numera framstår som föga motiverad med hänsyn tillutvecklingen inom socialförsäkringen och familjerätten. Jag kan instämma idetta och vill dessulom erinra om att myndighetsåldern har sänkts till 18 ärsedan ATP-reglerna tillkom. Eftersom tilläggspensioneringens barnpension iprincip kan ses som en påbyggnad pä den barnpension som utges fränfolkpensioneringen, är det naturligt att likartade regler gäller för de bådaförmånerna. Enligt minmening måste de skäl som sålunda talar för en enhetlig reglering anses klartöverväga framför de skäl som kan anföras mol alt göra en ändring av vad som nugäller. Jag förordar därför att en gemensam åldersgräns införs för de bådapensionsformerna. Denna bör dock kompletteras med en möjlighet att utge pensionunder till barn sorn därefter fortsätter med grundläggande studier.En sådan lösning framstår som följdriktig inte minst mot bakgrund av attreglerna för den familjeråtlsliga underhållsskyldigheten, pä vilkabarnpensioneringens principer bygger, sedan några är tillbaka är utformadeenligt denna modell. 1 fräga om barn som inte studerar är det enligt rnin åsiktnaturligt att för båda pensionsformerna anknyta till vad som f. n. gäller inomfolkpensioneringen, dvs. atl låta pensionen utgå t. o. m. den månad varunderbarnet fyller 18 är. Barnet blir då myndigt, och enligl huvudregeln upphörrätten till underhäll från föråldrarna . Det stora flertaletav de ungdomar som är under 18 är går också kvar i grund- eller gymnasieskola,medan enbart omkring en tredjedel av 18-åringarna och en tiondel av19-åringarna inte har avslutat sin grundutbildning. Huvuddelen av de 18- och19-åringar som inte tillhör denna kategori anfingen förvärvsarbetar ellerbedriver studier vid universitet eller högskola och är därmed berättigade tillåterbelalningspliktiga studiemedel till finansiering av studierna. De barn somsålunda lämnat grund- och gymnasieskolan bör sedan de uppnätt myndighetsåldernsjälva kunna svara för sin försörjning. Det är här inte längre motiverat attsamhället går in med ekonomiskt bistånd genom barnpensioneringen. I de fall då barnet genomgår utbildning vid grundskolaeller gymnasieskola är det däremot enligt min mening angeläget atl det ges engrundläggande ekonomisk trygghet även för tiden efter fyllda . Denna kaninle helt tillgodoses genom det särskilda studiesociala stödet. Samhälletsambition är att alla ungdomar skall kunna fä gymnasial utbildning. Under tidenför sådan utbildning år den studerande i regel huvudsakligen beroende avunderhäll frän föräldrarna. I det fall alt en eller båda föräldrarna avliditbör behovet av ekonomisk trygghet tillgodoses genom barnpensioneringen,som syftar till att ersätta den avlidne förälderns försörjningsinsats. För att begränsa åtagandena för barnpensioneringen sä altpension inte utges också till vuxna studerande och för att fä ett regelsystemsom kan tillämpas administrativt utan alltför ingående utredning och kontroll,finner jag det nödvändigt att det fastställs en högsta åldersgräns åven förbarn som 1983/84:73 78 Jag vill här erinra om alt studiehjälp enligt 3kap. studiestödslagen fill studerande i gymnasial utbildning utgår längst t. o.m. första kalenderhalvåret det är under vilkel den studerande fyller 20 är.Till denna åldersgräns anknyter reglerna för statskommunala bostadsbidrag omvilka barn som skall inräknas i hushållet. Motsvarande övre åldersgräns valdesnär rätten till flerbarnstillägg utvidgades till att omfatta ävenstuderande i åldern (prop. 1982/83:88, SoU 25, rskr 256). Jag finner det naturligt alt samma åldersgräns väljs förbarnpension frän folkpensioneringen och ATP. Detta betyder att ett barn sombörjar och inte förlorar något är i skolan kanuppbära barnpensionen alt det hinner avsluta en fyraåriggymnasieutbildning. Barnet kan förlora etl år i skolan och ändå fä barnpensionunder tid som åtgår för att slutföra en treårig gymnasieutbildning ellerförlora tvä är och kunna fullborda tvä års gymnasiala studier innan rätten tillbarnpension upphör. Mitt förslag innebär alltså alt barnpension inom bådefolk- och tilläggspensioneringen skall utges . Om barnetär äldre men bedriver studier på grund- eller gymnasieskolenivå skallbarnpensionen kunna utges sä länge studierna fortgår, dock längst t. o. m. junimånad det är dä barnet fyller . På samma sätt som för rätten tillflerbarnstillägg bör rätten fill barnpension för barn som studerar knyta antill bestämmelserna för studiehjälp enligt studiestödslagen. Barnpension börsåledes utges för tid då barnet bedriver studier som berättigar till förlängtbarnbidrag enligt 2 kap. studiestödslagen eller studiehjälp enligt 3 kap.nämnda lag. Barnpensionen bör även vid studier efter fyllda ärutbetalas (16 kap. 4 § AFL) och alltså inte utges per läsår ellertermin. 1 princip bör krävas att barnet går i avsedd utbildning under i vartfall någon del av månaden för att vara berättigat till barnpension för denmånaden. Om emellertid barnet genomgår en längre sammanhängande utbildning, börpensionen utges från utbildningens början till dess slut.Barnpensionen bör således inte dras in under ferier utan studierna bör ansesfortgå även . Detta betyder atl inte heller det inledandesommarlovet bör betraktas som studieuppehåll, om eleven direkt eftergrundskolan fortsätter lill gymnasieskolan eller annan i detta sammanhanglikställd utbildning. Likaledes bör barnpensionen betalas ut under t. ex.sommarferier mellan tvä läsår i gymnasieskolan. Visserligen förvärvsarbetarmänga elever under sommarloven, men jag anser inle atl möjligheterna för dematl bidra till sin försörjning vanligen är sä goda att demofiverar alt barnpensionen då inte skulle utgå. Med tid för studier bör vidarejämställas perioder dä någon som annars bedriver studier är förhindrad attdelta i utbildningen på grund av sjukdom. Jag föreslär alltså att pensionen i princip skall utgå förlolv månader vid fortlöpande studier. Under vissa förutsättningar kan studiehjälp utgå fördeltidsstudier och Prop.1983/84:73 79 studier som omfaltar än . Vidstudier av detta slag finns enligt min mening inte skäl att medge denstuderande barnpension efter fyllda . Inte heller bör myndiga barn somuppbär återbetalningspliktiga studiemedel för gymnasiestudier oberoende avföräldraekonomin berättigas till barnpension. I sådana fall har barnet brutitsambandet med föräldrarnas ekonomiska förhållanden och har i stället ensjälvständig ekonomi. De av mignu föreslagna reglerna för räll lill barnpension efler fyllda är är av detslaget att försäkringskassorna f. n. inte automatiskt har tillgäng till alla deuppgifter som behövs för att fatta beslut i ärendena. a. saknas centraltsammanhållna uppgifter om vilka barn som studerar vid grund- ellergymnasieskola eller någon annan av de läroanstalter som berättigar tillstudiestöd. Den som önskar få barnpension för tid efter uppnådda åldermåste därför göra en sårskild ansökan och därvid ange bl. a. vilken utbildningdet gäller och den beräknade tiden för denna. Vidare bör det åligga den somuppbär barnpension pä grundval av studier att underråtta omförändringar som inträffar och påverkar barnpensionsrätten, t. ex. omstudierna avbrutits. Vad jag nuföreslår väcker frågan om behovet av motsvarande ändring när det gäller denövre åldersgränsen för rätt fill bidragsförskott. Detta spörsmål har emellertidbehandlats av ensamförälderkommittén i det avlämnade betänkandet (SOU1983:51) Ensamföräldrarna och deras barn. Det kommer även alt prövas inom ramenför familjeekonomiska beredningsgruppens arbete. Jag avser atl la ställning ifrågan sedan detta arbele avslutats. 3.1.4 Nivåerna för barnpension lägger fram förslag till förstärkningari olika avseenden av barnpensionerna inom folk- och tilläggspensioneringen isyfte att förverkliga grundtanken om barnpensioneringens centrala roll inomsystemet för stöd åt efterlevande. Dessa förslag vinner i princip allmänt stödav remissinstanserna. Mänga betonar värdet av de föreslagna förbättringarna ochanser att de nivåer som föreslås fö: pensionerna är väl avvägda. Dennauppfattning framförs av bl. a. försäkringsöverdomstolen, LO, . och flertalet försäkringskassor. Härtillkan jag ansluta mig. Jag finner alltså atl kommitténs förslag tillgodoserangelägna behov och är väl ägnade att läggas till grund förfamiljepensionsreformen. Enligt nuvarande regler i AFL utgår barnpension inomfolkpensioneringen på dels en grundnivå, dels en garantinivå. Oberoende avvilka förmåner i övrigt som kan fillkomma barnet eller änkan efter den avlidne,utges 1983/84:73 80 barnpensionen alltid på grundnivån, som utgör avbasbeloppet för är räknat (f. n. I de fall då båda föräldrarnaavlidit är enligt praxis grundnivån av basbeloppet för är räknat (f. n. Enligt garantiregeln utgår barnpensionen dock alltid med sädanlbelopp all barnet, tillsammans med vad som utgår ii tilläggspension, ärtillförsäkrat barnpension pä en högre nivå. Denna garanfinivå utgör för ärräknat av basbeloppet (f. n. om barnets båda föräldrar haravlidit, av basbeloppet (f. n. om barnet uppbärbidragsförskott och av basbeloppet (f. n. i övriga fall däbarnet uppbär pension efter en av föråldrarna. Avräkning görs frångaranlinivån, nedtill lägst grundnivån, mot den filläggspension i form avbtirnpension som barnet kan ha rätt till. Frän garantinivån av basbeloppetgörs dessutom avräkning med hånsyn till sådan folkpension i form av änkepensionsom i det enskilda fallet utgår till en kvinna som är barnets mor eller som harvarit gift med barnels far eller har eller har haft barn med denne, underförutsättning att barnet och kvinnan stadigvarande sammanbor. Om flera barn årberättigade till barnpension, fördelas vid avräkningen änkepensionen likamellan barnen. föreslår atl denna nuvarandekonstruktion med grundnivå och garantinivå skall behållas. Kommitténframhåller att systemet med garantinivåer innebär ett värdefullt inslag för debarn som inte är berättigade till ATP eller som har rätt till endast låg sådanpension. I många fall medför garantinivån vidare en förstärkning förflerbarnsfamiljer eftersom barnpension pä denna nivå utges till varje barn ien familj oberoende av hur många barn det finns i familjen. Kommittén anser detdärför också befogat atl hålla fast vid dagens ordning att folkpensionen alltidutges med samma belopp per barn oavsett det totala antalet pensionsberättigadebarn. Inteheller finner kommittén det motiverat med någon form av differentiering avbarnpensionerna efte r barnets ålder på sä sätt alt pensionen skulle utgå medhögre belopp för äldre än för yngre barn. Kommittén konstaterar atl kostnadernaför barns uppehälle o. d. visserligen ökar med stigande ålder hos barnet. Men äandra sidan tillkommer i regel kostnader för barnomsorg för yngre barn, vilketmedför en viss utjämnande effekt. Vidare utges barnpension ofta ,och del finns därför skäl att hellre ta sikte på barnets genomsnittliga behovunder hela än att försöka differen-fiera förmånens storlek med hänsyntill det föreliggande behovet. Någonerinran mot kommitténs överväganden i dessa delar har - pä elt undantag när -inte framkommit under remissbehandlingen. Inte någon remissinstans ifrågasätterkonstruktionen med grund- och garantinivåer eller förordar en differentieringav barnpensionen efter antalet barn i familjen. Också förslaget att behålla systemetmed enhetliga nivåer oberoende av barnets ålder lämnas i allmänhet utanerinran. Endast anser att det kan ifrågasättas att höjagaranlinivån för tonåringar men betonar 1983/84:73 81 att kostnaderna för en sådan reform måste vågasmot de fördelar som uppnäs. Även jag kan instämma i kommitténs synpunkter i här berörthänseende. Enligt kommitténs förslag skall nuvarande grundnivå pä av basbeloppet kvarstå oförändrad för barn som förlorat en av sinaföräldrar. Detta förslag, som lämnats utan erinran av remissorganen, kan åvenjag tillstyrka. Också nuvarande garantinivå på av basbeloppet förbarn som uppbär pension efter en av sina föräldrar anser kommittén väl avvägdmot bakgrund av olika undersökningar som gjorts om genomsnittliga kostnader förbarns grundläggande underhäll. Denna ståndpunkt har inte mött några invändningarunder remissbehandlingen. Inle heller jag har något att erinra häremot. Liksomenligt hittillsvarande regler bör göras en avräkning krona för krona frångarantinivån till grundnivån mot den tilläggspension i form av barnpension somutgår till barnet. Som jag tidigare nämnt utges barnpension till barn som ärföräldralösa med en grundnivå på av basbeloppet sammanlagt efter bådaföräldrarna. Garanlinivån för dessa barn utgör av basbeloppet efter envarav föräldrarna, dvs. totalt av basbeloppet. Också barn som samtidigterhåller bidragsförskott i förhållande till den förälder som inle avlidit fårbarnpension på garanlinivån av basbeloppet. I detta fall utgörbidragsförskottet likaså av basbeloppet. Kommittén föreslår att grundnivån för föräldralösa barnliksom skall sättas till av basbeloppet för år räknat. Eftersomnumera i stor utsträckning båda föräldrarna bidrar fill att tillgodose barnetsekonomiska trygghet så länge de är i livet, framstår det enligt kommitténsmening som motiverat att åven garantinivån år dubbelt så hög för barn somförlorat båda sina föräldrar som för den som förlorat ena föräldern. a. härtill föreslår kommittén att garantinivån höjs från nuvarande avbasbeloppet efter envar av föräldrarna till av basbeloppet eller tillsammanlagt av basbeloppet (f. n. Pä samma grunder föreslårkommittén att motsvarande höjning till av basbeloppet skall göras avbarnpensionens garantinivå i fall där det med barnpensionen utgesbidragsförskott för barnet. För att upprätthälla sambandet mellan barnpension ochbidragsförskott föreslår kommittén vidare att också bidragsförskottet skallhöjas frän av basbeloppet i de fall då det utges parallellt medfolkpension i form av barnpension eller då del utges i förhällande till barnetsbåda föräldrar. Sammanfattningsvis innebär förslagen atl såväl barnpensionfrän folkpensioneringen som bidragsförskott i alla situafioner då förmånernautges i förhållande till båda föräldrarna skall ha en nivå motsvarande avbasbeloppet i förhållande till var och en av dem. Härigenom garanterasbarnet etl ekonomiskt stöd som sammanlagt motsvarar av basbeloppet. Även de nu redovisade förslagen godtas allmänt avremissinstanserna. 6 1983/84. Prop.1983/84:73 82 Uttryckligt positiva år bl. a. ensamförålderkomrniltén ochLO. För rnin del kan jag instämma med dessa remissorgan och förordar alltså atlkommitténs förslag i dessa avseenden genomförs. Jag anser del vara en väsentligprincip att efterlevande barn garanteras samma ekonomiska slöd efter enförälder oberoende av om en av eller båda föräldrarna har avlidit och oavsettom bidragsförskott utges i förhållande till en förälder eller båda eller omsådant förskott utges med barnpension. Som jag redovisat i del föregående godtar jag kommitténsförslag alt del även skall göras en avräkning från garanlinivån UUgrundnivån mot barnpension frän ATP, Nuvarande avräkning mot änkepension fränfolkpensioneringen som utges lill kvinna som sammanbor ined barnet skalldäremot avskaffas enligt kommittéförslaget. Detta följer av grundtanken bakomreformen att tyngdpunkten inom farniljepensioneringen skall ligga päpensionsförmånerna till efterlevande barn. Jag delar också härvidlag kommitténsuppfattning, som vunnit bifall vid remissbehandlingen. Någon avräkning frånbarnpensionens garantinivå bör alltså inte göras mot omställningsbidrag ellersärskilt efterlevandebidrag. Kommitténbehandlar även nuvarande regler för beskattning av barnpension och finnerdärvid att dessa bör kvarstå oförändrade och alt barnpension alltså ocksåframdeles bör utgöra skattepliktig inkomst för barnet. Jag har inte något atterinra häremot.