prop · G703116 · 1983-12-31 00:00:00 — Resultatet av sådant arbete ger ytterligare beslutsunderlag. På grundval av del samlade underlaget i form av GU:sförslag, remissynpunkter och ytterligare beredningsarbete bör en propositionmed riktlinjer för en ny gymnasieskola läggas fram. Efter riksdagsbeslut vidtaren ny fas av beredningsarbete för att utforma detaljförslag i fråga omläroplaner, statsbidrag och administrativa bestämmelser. Under hela löper den av GU initieradeförsöksverksamheten som utvärderas och fortlöpande ger erfarenheter, avseddaatt påverka den slutliga utformningen av en ny studieorganisation. En majoritet av remissinstanserna framhåller fördelarnamed en successiv reformering av gymnasieskolan stödd av en kontinuerligtutvärderad försöksverksamhet. Hit hör bl.a. AMS, UHÄ, ,/SR, SAF samt en majoritet av länsskolnämnder och kommuner. AMS delar i stort sett de bedömningar som GU gör av dennuvarande gymnasieskolan och anser att vägande skäl talar för en successivreformering av densamma. En brist i det aktuella beslutsunderiaget är dock attresultat ännu inte föreligger från den försöksverksamhet, som skall pröva GU:sförslag om utbildningsorganisation. En kontinuerlig utvärdering avförsöksverksamheten bör ske och läggas till grund för de successiva förändringari gymnasieskolan som bör genomföras. Även SoS finner de erfarenheter försöksverksamheternahittills givit alltför begränsade för att ligga till grund för genomförande aven total reform. SoS förordar därför en inriktning av reformpolitiken inomutbildningsområdet som tar sikte på successiva rullande reformer byggda pålokal och utvärderad försöksverksamhet. En sådan försiktigare reformtakt äräven motiverad av kostnadsskäl. Statskontoret delar utredningens bedömning attgymnasieskolan - utöver den löpande förnyelse och det "rullande"läroplansarbete som pågår - måste förändras, framför allt genomstudieorganisatoriska Prop.1983/84:116 120 Däremot anser statskontoret att detta reformkravendast kan förverkligas i ett mer långsiktigt perspektiv. Med densamhällsekonomiska och statsfinansiella situation som vi upplever bedömerstatskontoret att det saknas såväl budgetmässiga som psykologiskaförutsättningar inom stat, kommun och skola för ett genomförande av en såomfattande och genomgripande skolreform. Även om statskontoret således finnerstarka utbildningspolitiska skäl för reformer inom gymnasieskolan, i alltväsentligt enligt utredningens principförslag, avstyrker statskontoret nu ettbeslut av regering och riksdag som innebär annat än allmänna riktlinjer tillgrund för ett fortsatt, långsiktigt reformarbete på detta område. SAF avstyrker att GU:s principförslag läggs till grund fören samlad reformering av gymnasieskolan. Huvudskälet för avstyrkande är enligtSAF att stora skolreformer nu bör avlösas av en stegvis och successivutveckling som ger skolledare, lärare och kommuner och företrädare för olikaarbetslivs- och yrkesområden de viktiga roller som de bör ha iutvecklingsarbetet. Det är vidare enligt SAF nödvändigt att en avsevärdutveckling och expansion av svenskt näringsliv kan komma till stånd under1980-talet. Näringslivets försörjning med välutbildade ungdomar får under dennaperiod inte äventyras genom en gymnasiereform baserad på oprövade lösningar.Arbetet för successiv utveckling av gymnasieskolan bör nu återupptas i fullutsträckning och ges ökat stöd. Den nuvarande gymnasieskolan kan väsentligtutvecklas. En successiv reformering av gymnasieskolan måste i ettinledningsskede innefatta en översyn av vissa av de nuvarande linjerna ochkurserna. Några linjer bör avvecklas och ersättas genom utbyggnad avnärliggande linjer. Vissa tvååriga grundskolebaserade specialkurser bör geslinjestatus och andra sådana specialkurser bör läggas samman med närliggandelinjer och bli grenar inom resp. linje. Som har betonats finns detäven ett betydande behov av att utveckla utbildningar som i olika former är företagsföriagda.Utvecklingsarbetet bör enligt SAF bedrivas i nära samverkan med företrädare förresp. förordar ett samlat reformbeslutom gymnasieskolans framtid. Emellertid ger främst reformkostnaderna enligtförbundets bedömning anledning att överväga om inte förnyelsearbetet i vissadelar skulle kunna förverkligas i mindre steg under . Det skulleockså ge större tidsmässigt utrymme för personalens fortbildning ochvidareutbildning för den nya skolan. Personalens positiva medverkan ochengagemang torde vara så värdefull för reformens framgång, att del kan varafördelaktigt att arbeta med en något förlängd genomförandetid. En sådanuppläggning skulle dessutom stämma väl överens med grundtankarna i reformen omlokalt utvecklingsarbete i skolan. Gymnasieskolan är enligt /SR en skolform som i sinahuvuddrag fungerar väl. De problem som finns är inte av den karaktären och storieken Prop.1983/84:116 121 att de påkallar en totalreform. /SR är övertygad omatt successiva, lokalt förankrade reformer kan ge större effekter iverkligheten än stora genomgripande systemförändringar. RHS anser att en utveckling av gymnasieskolan i enlighetmed utredningens förslag är fulll möjlig inom ramen för den nuvarandeorganisationen. Det är således i första hand fråga om en inre reformering medsikte på arbetslivets krav och framtidens utbildningsbehov. Utredningens egetkonstaterande att den nuvarande gymnasieskolan i stort sett fungerar brastöder enligt RHS detta. Dessutom har ingen omfattande försöksverksamhetbedrivits och det är därför svårt att överblicka de praktiska följderna av enhelt ny studieorganisation. De förändringar som genomförts inom gymnasieskolansedan utredningen tillsattes har delvis förändrat förutsättningarna. anser det lämpligt att ett eventuelltprincipbeslut om gymnasieskolans framtida utformning förenas med beslut omsuccessivt genomförande i en takt som baseras på de reella ekonomiska ochpraktiska möjligheterna. Genomförandet kan pä sä sätt också lättare sammankopplasmed erfarenheter av olika försöksverksamheter. TCO understryker behovet av en genomgripande reform avgymnasieskolan i huvudsak enligt de riktlinjer som GU förordar. framhållerorganisationen att en sådan reform kräver vidgade ekonomiska ramar, som bl. a.medger att alla elever skall kunna erbjudas minst treåriga gymnasialastudiegångar. Det är i första hand genom sådana förändringar som erforderligtutrymme för en utökad ambitionsnivå i gymnasieskolan bör tillskapas.Sammanfattningsvis understryker TCO att de förändringar av gymnasieskolan somnu bör ske förutsätter en genomgripande gymnasiereform. TCO förordar därföratt ett principbeslut fattas om en sådan. GU:s förslag kan enligt länsskolnämnden i längenomföras antingen i en successiv förnyelse av den nuvarande gymnasieskolaneller genom en ny läroplan . Nämnden förordar en reform i ettsammanhang, manifesterad i en ny läroplan. Skälen till detta är i första handde anspråk utredningen ställer på en framtida skola och de brister i dennuvarande den påvisat. En sådan reform måste emellertid beakta de konsekvenser,inte minst ekonomiska men ocksä andra, som nämnden belyst. I det fortsattaarbetet bör redan pågående och kommande försöksverksamhet såvitt möjligtförankra de slutgiltiga förslagen och besluten i en praktiskt genomförbarskolutveckling. GU föreslår att de inledande två terminerna (i ett treterminssystem)blir gemensamma för korta och länga studieprogram inom vart och ett av tre Prop.1983/84:116 122 föreslagna utbildningsområden, nämligen det ekonomiska,det sociala och det tekniska. Härigenom minskas antalet ingångar tillgymnasieskolan som möjligheter ges till en period under vilken skolangenom stöd i olika former kan verka för att göra vidare utbildningsval sårealistiskt som möjligt sett både från elevers och samhällets synpunkt. Denskarpa gränsen mellan yrkesförberedande och studieförberedande utbildningartonas ned genom att de allmänna inslagen ökar i de yrkesförberedande programmenoch de yrkesförberedande inslagen ökar i de studieförberedande. För att skapatidsmässigt utrymme för sina förslag föreslår utredningen att läsåret förlängsmed och att den schemalagda tiden utökas så att den motsvarar 43veckotimmar. GU:s förslag om gemensamma ingångar för vart och ett av detre föreslagna utbildningsområdena är en av de frågor som mest uppmärksammatsi remissinstansernas yttranden. En majoritet av remissinstanserna ställer sigbakom principen om en gemensam start i gymnasieskolan. Hit hör bl.a. AMS, UHÄ,. , , , flertalet länsskolnämnderoch landstingskommuner samt 20 primärkommuner. Bland de remissinstanser som ärpositiva till principen om en gemensam start finns det dock flera som inteansluter sig till utredningens förslag till utformning av denna. Flera remissinstanser konstaterar att det råder en inbyggdkonflikt mellan de övergripande mål som en gemensam ingång avser att främjaoch andra mål för gymnasieskolan. Denna målkonflikt måste enligt UHÄ lösasgenom en balanserad avvägning. UHÄ framhåller att GU:s förslag till utformningav den gemensamma starten är en kompromiss som inte är tillfredsställande förvare sig de skollrölta eller de målinriktade eleverna. Den förra gruppen önskarframför allt få ägna sig åt praktiskt arbete och är inte motiverade för vidareskolgång, även om den innehåller tillämpade ämnen. För de målinriktade elevernainnebär den gemensamma starten bara ett ytterligare dröjsmål innan de kanstarta med det valda studieprogrammet. Detta kan i värsta fall innebära attderas ursprungliga studiemotivation försvinner. Enligt UHÄ kan en gemensam start innebära såväl fördelarsom nackdelar. En gemensam ingång kan dock sägas vara det som ger begreppetutbildningsområde en reell innebörd. Utan den gemensamma ingången blir det ihuvudsak fråga om en administrativ indelning av studieprogrammen. Även SÖ diskuterar för- och nackdelar med utredningensförslag och framhåller att den gemensamma starten med breda ingångar i gymnasieskolankan innebära stora fördelar för de elever som är osäkra eller riskerar att inuvarande system inte få sitt förstahandsval tillgodosett. Viktiga val görsenligt utredningens förslag redan i årskurs 9 och under den första terminen igymnasieskolan, varför ingångarna i praktiken inle kom- Prop.1983/84:116 123 mer att bli så breda. En avgörande punkt blir enligt SÖurvalet till studieprogram efter den andra terminen och de urvalsprinciper somtillämpas om antalet sökande överstiger antalet platser. Här finns risk församma utslag-ningstendenser för svagare elever som i nuvarande system. Attgymnasieskolan startar med praktiskt inriktade ämnen och att praktikinslagfinns i alla studieprogram är dock till fördel för skollrölta elever. AMS anser att många skäl talar för att utbildningen igymnasieskolan organiseras i utbildningsområden som också ger en naturliganknytning till högskolans utbildningssektorer liksom till arbetsmarknaden. Dengemensamma introduktionsperioden inom det utbildningsområde som eleven väljerhar det dubbla syftet att både ge vägledning inför det fortsatta ulbildningsvaletoch vara en första etapp i en yrkesutbildning, där bl.a. visstgemensamt stoff för de olika utbildningsprogrammen är sammanfört. anser att tanken om en gemensam startför korta och långa program är ett steg i rätt riktning. En förutsättning ärdock att den utformas så att det blir en verklig gemensam start utantillvalssystem som delar upp eleverna i grupper som antingen siktar mot kortaeller långa studieprogram samt att man vid starten i gymnasieskolan skall kunnaveta vilket program man kommer in på. Möjligheterna att i mån av plats bytastudieprogram måste vara stora. SAF, /SR, åtta länsskolnämnder och tolv primärkommunermotsätter sig principen om gemensam start. Enligt SAF skulle ett genomförandeav förslaget till gemensam studiegång under två tredjedels år för studieförberedandeoch yrkesförberedande utbildningar medföra avsevärda nackdelar. Gymnasieskolansaknar visserligen goda utbildningsalternativ för ungdomar som önskarkombinationer av dessa slag av utbildningar. SAF anser det emellertid inte vararimligt att tillgodose detta behov till priset av att den majoritet ungdomarsom har relativt klar inriktning mot studieförberedande eller yrkesförberedandeutbildning tvingas välja en kombinerad utbildning. Enligt SAF skulle såväl de yrkesförberedandesom de studieförberedande utbildningarna bli uttunnade. Enligt länsskolnämnden i ger bredautbildningsområden med gemensam start också andra effekter. nyaläroplan, LgrSO, innebär att elevernas val av språk- och matematikkurs igrundskolan inte längre blir styrande för deras valmöjligheter tillgymnasieskolan. Som en följd av detta blir heterogeniteten stor inom sektorernadå det tidigare språkvalet fungerat som en sorteringsmekanism till olikalinjer. Redan nu kan svårigheter förutses som måste åtgärdas i gymnasieskolan,såvida kompetensen hos elever i avgångsklasser skall ha samma nivå som i dag.Risk finns att studietakten inledningsvis blir lägre i heterogena sektorsgrupperän i dagens linjesystem. Med bibehållet kvalitetskrav måste farten enligtnämnden säkert ökas i senare delen i de längre utbildningsprogrammen.Arbetssituationen kan härigenom blir mer pressande än . Prop.1983/84:116 ' 124 GU:s förslag att utöka studietiden genom en ökadveckoarbetstid och ett förlängt läsår garanterar inte självklart att kvalitetenkan bibehållas. Den utökning av studietiden, antingen i form av förlängdaterminer eller ökat veckotimtal, som utredningens förslag förutsätter avvisasav ett stort antal remissinstanser (se avsnitt 10)-. Många remissinstanserframhåller slutligen att det är svårt att överblicka effeklerna av den gemensammastarten och studieprogrammens utformning eftersom förslaget i sin helhet inteprövats i försöksverksamhet. 4 En mjukare övergång GU föreslår att insatser görs för att åstadkomma enmjukare övergång mellan och gymnasieskolan. En mjukare övergångmellan de båda skolformerna kan endast åstadkommas genom att samarbetet mellangrundskolan och gymnasieskolan förbättras. i årskurs 9måste konkreta åtgärder enligt utredningen sättas in för att underlätta övergången. Ett antal remissinstanser, däribland UHÄ, SAF, TCO, flera länsskolnämndersaml kommuner, har synpunkter i fråga om samverkan mellan årskurs9 och ett inledande skede i gymnasieskolan. TCO, länsskolnämnderna i , ,och län samt , , och kommunerframför som en allmän uppfattning att åtgärder måste vidtas redan i årskurs 9för att underiätta övergången mellan grundskola och gymnasieskola och att samarbetetmellan dessa skolformer måste intensifieras. finner en mjuk övergång frångrundskolan till gymnasieskolan vara i flertalet elevers intresse. Övergångentill gymnasieskolan kännetecknas enligt utredningens förslag av en långvalprocess. knyts på detta sätt närmare till gymnasieskolan.utanatt konstruktion rubbas eller dess mål eftersatts. Den nya läroplanen(LgrSO) ger också stora möjligheter att organisera olika förberedandeverksamheter. menar att dessa möjligheter är specielltvärdefulla för elever som t. ex. tappat tron på sin egen förmåga eller av andraorsaker upplever problem och som därför inle går direkl över till gymnasialutbildning. 5AF anser att "gymnasiereformen måste börja ihögstadiet" och menar därmed att högstadium bör anpassas såatt det bättre än nu kan förbereda för studier i gymnasieskolan. Intagningen påhöstterminsbetyg, förbättrad syo etc. innebär att vårterminen i årskurs 9 kananpassas till den valda gymnasieutbildningen. , och kommuner anser att manborde Prop.1983/84:116 125 betrakta den sista terminen i årskurs 9 och inledningen avgymnasieskolans första årskurs som en planeringsenhet. kommunframhåller atl det under termin 3 (treterminssystem) i gymnasieskolan kommeratt finnas ledig kapacitet med avseende på yrkeslärare och verkstäder m. m.Detta förhållande skulle kunna utnyttjas för att orientera eleverna i årskurs 9om kommande arbetsplatser och studier. kommun anser att delar av vårterminen i årskurs 9skulle kunna användas till fördjupningsstudier som för alla elever skulleinnebära att en god grund lades för kommande gymnasiestudier. skulledå en termin lösgöras i gymnasiet och sålunda ge möjlighet till atl lätta uppen komprimering av arbetet sorn de föreslagna innebär. menar att de förberedelser som ibegränsad utsträckning sker inför gymnasiestudierna i vissa grundskolor bordeutvecklad till en generell studiegång under större delen av terminen ochutgöra en del av den gymnasiala inskolningen. Enligt länsskolnämnden i Göleborgs och län börförberedelserna för övergång till gymnasieskolan bötja tidigt i årskurs 9.Egentligen får resonemanget om övergång till gymnasieskolan enligt nämnden tillslutprodukt, att grundskola och gymnasieskola bör förenas. Den åtgärden kantyckas bli självklar, då gymnasieskolan blir en skola för alla. Den långsammainskolningen i gymnasieskolan väcker tankar om var utbildningen bör ligga, igrundskolan eller gymnasieskolan. Den nya läroplanen för bör intehindra överväganden om en evenluell samordning. i finner utredningens strävanmot en mjukare övergång från till gymnasieskolan med konsekvenserför studierna både i årskurs 9 och i gymnasieskolans startmycket positiv. Fördelarna är att man kan underlätta för mindre studiemedvetnaelever att fortsätta med studier efter , ett fullföljande av densociala målinriktning som kännetecknar svensk skolpolitik. Kritiker har befaratatt studieinriktade elever hindras att snabbi börja den studiebana de ärintresserade av, kanske också att de tröttnar på att vänta på de studieprogramde är inställda på. Nämnden finner dessa farhågor överdrivna. Den mjukareövergången ger även dessa studiebegåvade vissa fördelar i form av en bredare samhällsorienteringoch ökade kontakter med studiekamrater som valt andra studievägar. Genom att antagningen till gymnasieskolan görs påhöstterminsbetyget i årskurs 9 menar UHÄ alt vårterminen i dennaårskurs kan utnyttjas för syo-insalser och andra gymnasieförberedande inslag.Genom en sådan förflyttning skulle omfattningen av den gemensamma ingångenkunna reduceras. Det fortsatta arbetet med konkretisering av reformens innehållfår enligt UHÄ:s mening ge underiag för mera precisa överväganden om hur denovan diskuterade avvägningen skall göras. Prop.1983/84:116 126 GU föreslår att eleverna gör sitt val av utbildningsområdevid kalenderårets slut i årskurs 9 och att de gör en preliminär,inte bindande, intresseanmälan om studieprogram samt om tillvalsämnen ochpraktik under terminerna 1 och 2. Mot slutet av vårterminen i årskurs 9 görsbindande val av tillvalsämnen. Bindande val av studieprogram görs slutligen idecember efter sex perioders studier i gymnasieskolan (i mitten av termin 2 iett treterminssystem). Under hela "valperioden" erbjuder skolan stödi olika former för att göra valet så realistiskt som möjligt både från elevensoch samhällets synpunkt. Flertalet remissinstanser som yttrat sig i frågan ärpositiva till principen om successiva val till gymnasieskolan. AMS ansluter sig till utredningens förslag om successivaval av utbild-ningsväg inom gymnasieskolan. i årskurs 9 avutbildningsområde samt ett definitivt val av studieprogram först efter enintroduktionsperiod i gymnasieskolan ger enligt AMS bättre förutsättningar förett övervägt utbildningsval än nuvarande system. Även LO tillstyrker att det definitiva valet avutbildningsinriktning görs när eleven har prövat på såvälpraktiska som teoretiska moment i utbildningen. Därigenom kan ett merarealistiskt val ske grundat på en djupare kunskap om den valda utbildningen. i framhåller atterfarenheter frän försöksverksamheten vid i pekar påatt flertalet elever ser fördelar i att få göra ett successivt val. Effekternaav uppskjutet val har studerats även vid försöksverksamheten på Högbergsskolani . Det finns ett samband mellan osäkerhet i valet och positivinställning till uppskjutet val. SÖ anser liksom utredningen att en successivvalprocess, utsträckt över ungefär , borde bidra till att valet blirsäkrare än , då del sker vid ett enda tillfälle och före inträdet igymnasieskolan. Kanske kommer ett sådant val också att minska de styreffektersom vi vet att elevernas sociala bakgrund och hemförhållanden har på valet. Detär enligt SÖ dock orealistiskt att anta att elevernas önskemål om studievägkommer att sammanfalla med den dimensionering av studievägarna som myndigheteroch arbetsmarknad önskar. Vidare finner SÖ att studiealternaliven i denföreslagna organisationen och möjligheterna att ändra studieinriktning äravsevärt mycket större för elever med intresse för en studieförberedandeutbildning än för den som vill gå en yrkesförberedande studieväg. Denurvalssituation som kan uppstå inför termin 3 på vissa utbildningsvägar kanleda till att det blir elever med studiesvårigheter som slås ut. SÖ ser f. n.inte någon annan Prop.1983/84:116 127 lösning på detta problem än att det definitiva valet avstudieprogram liksom görs före inträdet i gymnasieskolan. () anser den modell för en mjukövergång som utredningen föreslår vara olämplig. En avgörande svaghet är attden skär alla elever över en kam. Elever som redan vid slutet av höstterminen iårskurs 9 vet att de kommer att välja en treårig studiegång, måste under långtid invänta de kamrater som har svårare att bestämma sig eller som måstekomplettera sina baskunskaper i matematik och/eller engelska. De tvingas därförenligt LR till en för dem föga engagerande och kravlös verksamhet i mer än ettår av sin kanske mest receptiva period i väntan på att få börja sinagymnasiestudier på allvar. Detta torde gälla majoriteten av de elever som slutligenhamnar pä vad utredningen kallar längre studieprogram. i menar att grundskoleeleveni sin valsituation knappast skulle få det lättare med utredningens förslag. Istället för att välja mellan i stort sett likartat uppbyggda linjer och specialkursermåste ställning tas till en mera invecklad organisation med utbildningsområde,utbildningsblock och studieprogram. menaratt mödeilen för de upprepade valen är så komplicerad att den torde varaogenomförbar av såväl arbetsmässiga och tekniska som psykologiska skäl. GU har sett som en av sina mest angelägna uppgifter attföreslå en studieorganisation som bättre än dagens förmår erbjuda alla ungdomaren utbildning som är attraktiv till innehåll och arbetsformer. Trols inslag som mjukare studiestarl och praktik i allastudieprogram m. m. i den nya studieorganisationen anser utredningen det vararealistiskt att räkna med att vissa elever ändå inte finner åtgärdernatillräckliga. Därför föreslås att studiestarten i gymnasieskolan skall kunnaerbjudas pä alternativa sätt som underlättar för en elev att kunnafölja de mer reguljära studieprogrammen. Detta bör prövas i försöksverksamhetså att de konkreta lösningarna får växa fram fortlöpande. En typ avutbildning kan vara studier på halvfart med praktiska inslag. Parallellt medpraktik och praktiskt arbete följer eleven kurser inom gymnasieskolan.Kurserna utgör delar av ett speciellt studieprogram och möjligheten ges attefter hand studera hela programmets kurser och uppnå full kompetens. Strävanskall vara att eleven efter en tids varvade studier skall kunna övergå till attstudera i normal takt och följa de vanliga studieprogrammen. I enstaka fallbehöver helt individualiserade utbildningsgångar byggas upp. Prop.1983/84:116 128 Att det föreligger ett behov av särskilda stödåtgärder föratt alla elever skall kunna tas emot i gymnasieskolan är remissinstansernaeniga om. Däremot råder det delade meningar om hur dessa stödinsatser skall seut. Många förordar exempelvis en flexibel uppsättning av stödmedel. TCO delar utredningens uppfattning att man kan organiseraen typ av utbildning med studier på halvfart med större inslag av praktik ellerpraktiskt arbete. Andra sätt är att utöka kurstiden och lägga ökad vikt videlevvårdande omsorger. Även utbildningar av typen praktisk verksamhet medutbildningsinslag bör kunna övervägas. I enstaka fall behövs säkerligen heltindividualiserade utbildningsgångar. Syftet med dessa utbildningar måsteenligt TCO självfallet vara att de ungdomar som genomgått dem skall nå de förresp. studieprogram uppsatta utbildningsmålen.