prop · G703159 · 1983-12-31 00:00:00 — Mot bakgrund av att man kan förutsättaatt det alltid 1983/84:159 61 finns skäl att förverka nägot belopp om ett brott har begåtts,bör det ändå vara möjligt att genom en skälighetsuppskattning avgöra hurmycket som skall förverkas. En allmän bestämmelse om förverkande i samband med brottsom begåtts vid utövande av näringsverksamhet finns som har nämnts i36 kap. 3 a § . Enligt denna bestämmelse, som i princip är tillämpligäven på fiskets område, får vid bevissvårigheter värdet av det som skall förverkas uppskattas till ett belopp som är skäligt med hänsyn tillomständigheterna. I samband med bestämmelsens tillkomst framhölljustitieministern - med hänvisning till tidigare förarbeten (prop. 1968:79 s.60) - att den nya regeln visserligen gav uttryck för en generell princip somredan gäller i fråga om alla slag av värdeförverkande men att en uttryckligregel om värderingen vid förverkande enligt 3'6 kap. 3 a § likväl var lämplig. Även om överträdelser av fiskeförfattningarna ofta begås inäringsverksamhet torde det i många situationer inte bli aktuellt att diskuteraen tillämpning av de ovan nämnda brottsbalksbestämmelserna, bl.a. av det skäletatt FL:s bestänmelser om fångstförverkande i realiteten ger utrynme attförverka ett större belopp än vad som följer av 36 kap. 3 a § . Överträdelser av regler om trålfiske är de vanligastefallen när det inte går att medföra ett fiskefartyg till hamn för utredningoch där det alltså kan föreligga svårigheter vid bedömningen av hur stortbelopp ett värdeförverkande skall avse. Speciellt i dessa fall kan det därför ånnödvändigt att göra en skälighetsuppskattning. Till ledning för en sådanuppskattning kan ligga kunskaper om vanliga värden pä fångster och redskap.Storleken av genomsnittsbelopp eller medelvärden vid trålfiske i den svenskafiskezonen framgår av en uppställning som har gjorts av , sebilaga 1. Det finns inte anledning att anta att dessa värden överstiger vad somkan bli aktuellt vid olagliga förfaranden. Prop.1983/84:159 52 fiskeristyrelsenangivna värdena kan därför utgöra en mättstock vid bedömningen. Med detta beräkningssätt kommerman fram till att det belopp som skall förverkas med ledning av en skälighetsuppskattningligger runt . när både redskap och fångst skall förverkas.I sådana fall torde det endast i undantagsfall finnas skäl att förverkaett lägre belopp än . vid överträdelser avtrålfiskebestänmel-serna. Något bestämt belopp bör dock inte anges i lagtexten. Det bör istället överlåtas åtdomstolar och åklagare att med tillämpning av resonemangliknande det förda uppskatta vad som skall förverkastill ett belopp som med hänsyn till omständigheterna är skäligt i det enskilda fallet. Enskälighetsbedömning av angivet slag är iprincip förenlig med redan gällande regler. För attsanktionerna skall bli tillräckligt kännbara är det dock angeläget att det nu förespråkade förfarandetofta kommer till praktisk användning. För att undvika all osäkerhet vid rättstillämpningenpä det speciella område som här är aktuellt bör därför en särskild regel om skälighetsuppskattningen införas i FL.Denna får givetvis inte tolkas motsättningsvis, sä att en skälighetsuppskattning ej skulle få göras iandra fall än dem regeln tar sikte pä. Iförarbetena till 36 kap. 3 a § har det sagts . att ett belopp måstefastställas med viss marginal vid tveksamhet. Oetta bör gälla ocksä pä fisketsområde. I fråga om utredningen i ett mål innebär vad somnu sagts inte annat än att den mot vilken talan om förverkandeförs skall ges tillfälle att lämna sådana uppgifter som kan bidra till en materielltriktig dom. Enligtden nuvarande ordningen kan endast fångst som erhållits genom brott förklaras förverkad. Åklagarenmåste alltså kunna styrka hur stor del av fångstenombord pä ett fiskefartyg som har tagits upp olovligt. Enligtnorsk rätt kan hela fångsten förverkas när lovlig och olovlig fångst harblandats samman. Enligt dansk rätt kan hela fångsten förverkas även om Prop.1983/84:159 63 detinte med säkerhet kan avgöras att den i sinhelhet härrör från den brottsliga gärningen.En motsvarande regel bör införas i svensk rätt. Förverkandekan enligt 36 kap. 4 § ske bl.a. hos gärningsmanneneller annan som medverkat till brottet, den i vars ställegärningsmannen eller annan medverkande var eller densom genom brottet beretts . Om förverkande skall skehos annan än den som är tilltalad förett brott skall särskild talan föras enligt 17 § rättegångsbalkenspromulgationslag. Processuella svårigheter kan uppstå isädana fall, särskilt om den mot vilkenen sådan talan skall förasär bosatt i utlandet. Det kan bli svårighetermed delgivningen m.m. Även om befälhavaren och ägarentill fångst och redskap inte ärsamma person kan emellertid i regel antas att befälhavarenshandlande står i överensstänmelse med ägarensvilja. Förverkande bör därförkunna ske hos befälhavaren pä ett fiskefartyg medbindande verkan även om någon annan skulle varaägare till egendomen i fråga.En sådan bestämmelse fårendast aktualitet när det är fråga om sakförverkande. Etttypexempel är när fiskeredskapen ägsav ett utländskt bolag. En regel som den nu angivna börlösa de tidigare nämndaproblemen av processuell natur. En liknande bestämmelsefinns i 20 § lagen (1960:418) om straff förvarusmuggling (jfr NJA 1977 s. 82 och m.fl.: III 2:aupplagan s. 380 x). Enligt norsk rätt får fångst och redskap, som finns ombord, förverkasoavsett vem som är ägare. Av 17 § tredje stycket rättegångsbalkenspromulgationslag framgår att det är möjligtatt meddela särskilda föreskrifter i fråganpå fiskets område. Undersenare år har det allt oftare förekonmitatt befälhavare på svenska och utländskafiskefartyg inte åtlytt order från besättningenpä fartyg om att gä tillsvensk hamn i samband med upptäckt av en överträdelse.Med hänsyn till att fisketillsynen bedrivs inom ettmycket vid- Prop.1983/84:159 64 sträcktområde förvånar det inte att problem förekommernär det gäller att göra effektivaingripanden. Härvid måste beaktas att det av resursskälinte är möjligt att utvidga verksamheten i en sådanomfattning som krävs för att garantera en i alla lägeneffektiv tillsyn. Det är ända angeläget att ingripandenakan göras pä ett effektivt sätt.Detta är viktigt bl.a. föratt säkra tillförlitliga uppgifterinför en rättegäng. Avavsnitt 2.3 framgår vilka befogenheter bl.a. har vidbedrivande av fisketillsyn. roll ärav störst intresse i sammanhanget eftersom det är dennamyndighet som gör de flesta ingripandena vid allvarliga överträdelserav den fiskerättsliga lagstiftningen. Genom 1982 årslag om medverkan vid polisiär övervakninghar fått ökade befogenheter och dess roll i frågaom bl.a. fisketillsynen har markerats tydligare änförut. Enligt lagen fårkustbevakningens personal, om det uppenbart behövs,stoppa och visitera ett fartyg eller inbringa det till svensk hamn i omedelbaranslutning till den gärning som föranleder åtgärden.Till dessa regler är ytterligare tvångsåtgärderkopplade. Vidare får enligt FL ta i beslag fångstoch redskap om beslaget sker påbar gärning.Av avsnitt 2.3 framgår vidare att , liksom enfisketillsynsman, vid misstanke om brott har befogenhet att undersökafiskeredskap och fisksump och har rätt att ur vattnet ta upp utlagda fiskeredskap. I frågaom utländska fiskefartyg som har tillståndatt fiska i den svenska fiskezonen finns ytterligare kontrollmöjligheter. Sammantagetfinns det alltså en stor mängd befogenheter förkustbevakningen. Det är f.n. rimligt att avvakta effekterna av den nyalagstiftningen om tullens medverkan vid polisiär övervakning.Lagstiftningen innehåller bemyndigande för generaltull styrel sen att utfärda verkställighetsföreskrifteroch man bör överväga vilka möjligheter som finnsatt med stöd av detta bemyndigande åstadkommaföreskrifter som ärspeciellt anpassade för ingripanden pådet fiskerättsliga områ- 1983/84:159 65 Det är också angeläget att de nya reglerna blirföremål för utvärdering . I den rent fiskerättsliga lagstiftningen finns, som ocksåframgår av avsnitt 2.3, bestänmelser om tillsynsmäns befogenheter, dels i 37 §FL såvitt avser beslag, dels instruktion för fisketiUsynsman i frågaom övervakningen av efterlevnaden av lagstiftningen. Beslag får f.n. ske endast om det kan antas ha betydelseför utredning om brottet. Enligt reglerna i 27 kap. kan polisenäven ta egendom som skall förverkas i beslag. Särskilt med hänsyn till deutvidgade reglerna om redskapsförverkande torde det dock ofta finnas anledningatt även en kustbevakningstjänsteman kan förordna om beslag av egendom som kanantas bli förverkad. Reglerna i FL om beslag bör därför ändras så att beslagkan ske för att säkerställa såväl bevisning som förverkande. När det gäller tillsynen av att lagstiftningen efterlevssätter både FL och instruktion fisketillsynsmännen i förgrunden. Dettaöverensstämmer inte med de verkliga förhållandena. Förutom polisen är det somtidigare nämnts som är av störst betydelse i sammanhanget. Detta bör också komma till uttryck författningsmässigt. Huvudregeln börvara att de särskilda befogenheter som anges i FL tillkommer kustbevakningen.Därjämte skall särskilda fiske-tillsynsmän kunna förordnas. Dessa bör dockinte ha rätt att ta egendom i beslag. I stället bör fisketiUsynsmännens uppgiftvara att handha övervakningen av efterlevnaden av FL och föreskrifter som harmeddelats med stöd av FL. Om beslag eller annan tvångsåtgärd är påkallad får enfisketillsynsman anmäla detta för polis- eller tullmyndigheten. Enligt 37 § FL har också befälhavare pä fiskeristyrelsensundersökningsfartyg befogenhet att besluta om beslag. Frän dessa fartyg bedrivsemellertid inte någon tillsynsverksamhet. Dessa befogenheter är därför intelängre erforderliga. 5 1983/84. Prop.1983/84:159 66 Vissabefogenheter instruktion avser åtgärdersom är av sådan karaktär att de med hänsyntill de misstänktas personliga integritet börregleras i lag. Härmed avses reglerna som ger en fisketillsynsman rättatt undersöka fisk, fiskredskap och fisksump och att därvidta upp utlagda fiskredskap och fisksumpar ur vattnet. Dessa regler in i FL. Detsamma gäller reglerna om utseende av fisketiUsynsman. 1955 årsinstruktion, som framstår som föråldrad, bör därvidupphävas. Närmare föreskrifter angående fisketiUsynsmännensverksamhet bör meddelas av regeringen eller myndighet somregeringen bestänmer. Förutomde befogenheter, som följer av instruktion, börkustbevakningen också ha rätt enligt FL att undersökaett fiskefartyg vid misstanke om överträdelse av gällande bestämmelser.Detta innebär bl.a. att fårutökade möjligheter till undersökningav utländska fiskefartyg vid misstanke om olovligt fiske iden svenska fiskezonen. hänsyn till att redan har rättatt rutinmässigt undersöka vissa utländskafartyg, jfr avsnitt 2.3, får därmedi praktiken rätt att undersöka de flesta utländskafiskefartyg som är i den svenska fiskezonen eller päsvenskt territorialvatten. Ifråga om fisketillsynen har svenska åklagaresoch domstolars behörighet att handläggaärenden om överträdelseri den svenska fiskezonen diskuterats i olika sammanhang. Att svensk lag är tillämpligpå brott i fiskezonen mot fiskelagstiftningen harredan sagts i avsnitt 2.3. Någon bestänmelse som direktanger behörig domstol finns dock inte. I ställettilllämpas reglerna i 19 kap. 2 § rättegångsbalken.Enligt dessa regler gäller följande. Åtal förbrott, som förövats å ort utom riket eller äutländskt fartyg eller luftfartyg under resa inom ellerutom riket, upptages, om ej regeringen för visst fall förordnarannat, av den rätt, där den misstänkte skall svara itvistemål i allmänhet, eller av rätteni den ort, där han gripits eller eljest uppehållersig. Prop.1983/84:159 67 fiskefartyggår till hamn kan alltså åtalväckas vid den tingsrättinom vars område hamnen ligger. I praktiken torde det vara vanligtatt den som är misstänkt utser ett ombud försig. Fiskefartyget behöver dä inte kvarstanna i hamnen. Om ett fartyg inte harkunnat förmås att gå till hamn, har det förekommitatt regeringen förordnat domstol. Detsamma måsteske om fartyget hunnit lämna hamn innan åtalväckts eller ombud utsetts. Dessa regler torde ipraktiken ha fungerat utan några större tillämpningsproblem. Dessafrågor övervägs f.n. inom med sikte påatt forumfrågan skall kunna lösasutan att förordnande behöver inhämtasfrån regeringen i enskilda ärenden. Författningstextenfinns i avsnitt 5. 34 och35 a §§ Paragraferna innehålleransvarsbestämmelser som bl.a. avser fiske utan tillståndav myndighet samt brott mot föreskrift som meddelats med stödav 33 f § första stycket. För trål-fiskesom sker utan tillstånd eller i strid med meddelad föreskriftskall enligt vad som föreslås i 35 c § kunna dömastill normerade böter. Reglerna i 35 c §skall frän redaktionell synpunkt ha karaktärenav undantagsbestämmelser till 34 och 35 a §§.I 34 och 35 a §§ har därför införts en bestämmelse av vilkenframgår att i dessa paragrafer angivna påföljderför brott mot FL eller föreskriftersom meddelats med stöd av FL inte skall dömasut i fall som sägs i 35 c §. Föreskrifternai 35 a § andra stycket om försökoch förberedelse är inte tillämpligai fall som avses i 35 c §. I övrigt är 34 och 35 a §§ inte ändrade. Enligtdenna paragraf, som är ny, kan, förutom fängelsestraff,normerade böter ådömas vid vissa brott mot fiskeförfattningarna.De allmänna motiven för paragrafen har angettsi avsnitt 3.2. Där framgår det att ett viktigt skältill de Prop,1983/84:159 68 nyabestänmelserna är att bötesstraff som döms ut av svenska domstolarskall konma upp på samma höga nivä som motsvarande påföljder somdöms ut av andra länders myndigheter. Deslag av överträdelser som avses i paragrafen är trål fiskesom bedrivs antingen i strid med meddelade föreskrifter, eller utantillstånd då sådant krävs. Medtrål fiske avses fiske med sådana nät-, not- eller vadredskap som bogseras av etteller flera fartyg och som är fast-satta endast vid fartygen (12 § fiskeriförordningen). När det gällersvenska medborgare avser reglerna trål fiske päallmänt vatten. Trålfiske får enligt11 § fiskeriförordningen bedrivas endast inom de områden pä allmänt vattenoch pä de villkor i övrigt som anges i föreskrifter som meddelas av fiskeristyrelsenefter samråd med berörda myndigheter. Gällande föreskrifterom trål fiske finns i kungörelser (FIFS 1983:8 och 9)med vissa bestämmelser om fisket i m.m.samt om fisket i och m.m. När det gällersvenska medborgare anger reglerna alltså de områden inom vilka trål fiske fårbedrivas. Från danska och norska fiskefartyg fåryrkesfiske bedrivas i och enligt vad som föreskrivsi 25 § fiskeriförordningen. Särskilda bestämmelser om trål fiske finns också i kungörelsen(1933:282) med vissa bestänmelser rörande fiskeriförhållandenai de till och gränsande farvattnen. I övrigt får utlänningar intebedriva trålfiske i den svenska fiskezonen eller pä svensktterritorialvatten utan tillstånd av . Närmare föreskrifterom utlänningars fiskerätt finns i 25-29 §§ fiskeriförordningensamt i ovan nämnda kungörelser. Trålfiskeskall vid tillämpningen av de nya bötesreglerna liksom enligt gällande rätt ansespågå från det att redskapet lagts ut i vattnet till dessatt fångsten och redskapet har Prop.1983/84:159 69 Med fiskefartyg avses i paragrafen det eller de fartyg som användsför bogsering av trålen. Omöverträdelse av de ovan angivna reglerna sker vid trål-fiske,skall alltså påföljden dömas ut i böter som ståri relation till motorstyrkan i det fiskefartyg som använts.Straffskalan går vid ett brott från1 . till högst ett belopp som motsvarar 100 gångerantalet hästkrafter i fiskefartygets motor. Detär vanligt att en gärningsmanhinner begå ett flertal överträdelserinnan lagföring sker. Då kan det bli orimligthöga böter om det inte gåratt döma ut ett gemensamt straff. Enligt andra stycket får,såsom gemensamt straff förflera gärningar, böterna bestämmastill lägst . och högstett belopp som motsvarar . Vidpartrålning skall böterna bestämmasi förhållande till motorstyrkan i vart och ett av dedeltagande fartygen. Bestämmelserna om gemensam påföljdskall alltså enbart tilllämpas när trainingförekommit . Genomatt straffet skall bestämmas i normerade böterkan lagföring inte ske genom strafföreläggande.Den nya påföljden innebär däremotinte hinder mot att ett mål avgörs i den tilltalades utevaro enligt 46 kap. 15 § rättegångsbalken.Detta kan ske även när talan förs om förverkande.En förutsättning är dock att utredningen j måletär tillfredsställande. Som ettexempel pä att målet kan avgöras i den tilltaladesfrånvaro kan nämnas att bevisningfinns i form av ett fotografi som tagits frånkustbevakningens flygplan och som tydligt utvisar pågåendetrålfiske samt fartygets identitet. I ett sådantfall kan enligt 36 § i dess föreslagna lydelse detbelopp som skall förverkas bestänmas till vad som är skäligtmed hänsyn till omständigheterna. Ettbötesstraff skall tillsammans med ett förverkandeutgöra en lämpligt avvägd påföljd.Med hänsyn till att det finns en Prop.1983/84:159 70 storspännvidd i straffskalan kan tillämpningssvårigheterförekomma innan en fast praxis utvecklas. Somtidigare har nämnts är ett av de främsta syftena med denya reglerna att de sanktioner som bestäms av svenskadomstolar skall bli lika kännbara som sanktioner som beslutats av utländskamyndigheter. Den kortfattade redogörelsen för norsk praxis i 2.4ger en antydan om storleken av utländska sanktioner. Om närmareuppgifter om utländsk rättspraxis skulle kunna tjänasom vägledning för bedömningeni ett enskilt mål, bör åklagaren införskaffa erforderligaupplysningar. Dennaparagraf innehåller bestämmelser om förverkande.Den allmänna motiveringen till ändringarnai paragrafen har angetts i avsnitt 3.3. Enligtden nya bestämmelsen i andra stycket fårförverkande av redskap ske, om det inte äruppenbart obilligt. Detta innebär att förverkande får ske, inte bara som hittillsnär det är påkallat till förebyggande av brotteller annars särskilda skäl föreligger,utan också när det är motiverat som komplement till en brottspåföljdför att den ekonomiska sanktionen vid en överträdelseskall bli mera kännbar. Uttrycket fiskeredskap skall ha samma innebördsom enligt gällande rätt. Detta innebäratt fartyg som har använts vid en överträdelseinte heller i fortsättningen skall kunna förverkas. Detsista stycket i paragrafen har ändrats i tvä avseenden. Delsanges uttryckligt att ett värdeförverkande kan vara partiellt, dels har en särskildbevisregel angående värdeförverkande införts. Bevisregelnhar kommenterats i avsnitt 3.3. Där.sägs att ett värdeförverkandei normala fall inte bör understiga . om förverkandetberor pä ett brott från ett fiskefartyg vidyrkesmässigt fiske. Detta gällernär både fångst och redskap skall förverkas.Det kan dock hända att det inte blivit någonfångst eller fångst som endast ärav mindre 1983/84:159 71 Också i ett sådant fall kan redskapen förverkas somen följd av en förseelse. Av den tidigare åberopade utredningen av (se avsnitt 3.3) och av domstolspraxis framgår, att redskapen, om det gälleryrkesfiske frän fiskefartyg, brukar vara värda minst ca . Ett beloppi den storleksordningen får därför anses vara normalt när det är fråga oraförverkande av redskapens värde. Vid annat slag av fiske, t.ex. förseelservid fritidsfiske med handredskap, kan man vid en skälighetsuppskattning oftastanna för betydligt lägre belopp. 36 b § Paragrafen är ny. Om övriga förutsättningar för förverkande föreligger fårenligt paragrafen all fångst som finns ombord på ett fiskefartyg förklarasförverkad, om det inte kan utredas hur stor del av fångsten som har tagitsolovligt eller olagligt. För sådana fall skall alltså en omvänd bevisbördatillämpas. Uttrycket fiskefartyg har här en annan betydelse än i 35 c §. Medfiskefartyg avses i förevarande paragraf fartyg som använts till fisket. I 36 § fjärde stycket här funnits bestämmelser omförverkande i vissa fall av fisk som inte frånsorterats från fisk som fångatsunder otillåten tid eller inte håller föreskrivet minimimått. Dessa bestänmelser,som har ett samband med bevisregeln i första stycket, har tagits in som ettandra stycke i förevarande paragraf. gavs enligt 36 § fjärde stycketen innehavare ay ett parti fisk möjlighet att på egen bekostnad sortera bortden övriga fisken - dvs. sädana sorters fisk som varken fångats pä olovligtid eller underskridit föreskrivet minimimått. En uttrycklig bestämmelse omdetta är inte nödvändig. Om innehavaren av ett parti fisk ombesörjt sorteringav en trovärdig person, torde det nämligen i de flesta fallen vara uppenbart obilligtatt förverka hela fiskpartiet. Prop.1983/84:159 72 36 c§ Paragrafen är ny. Enligtparagrafen får förverkande alltid ske hos den som var befälhavare pä ettfiskefartyg vid överträdelse av FL eller föreskrift som meddelats med stöd avFL..Regeln avser inte värdeförverkande. Förverkande kän ske hos befälhavarenäven om någon annan är ägare till egendomen i fråga. Ägaren behöver alltsåinte stämmas in i målet. Med fiskefartyg avses här detsamma som i 36 b §. I denna paragrafbehandlas frågor som gäller tillsynen avefterlevnaden av fiskelagstiftningen. Dessa frågorhar i den allmänna motiveringen behandlats i avsnitt 3.4. De nya bestänmelserna understryker roll som den jämtepolisen viktigaste tillsynsmyndigheten. De allmännapolisiära befogenheterna förkustbevakningstjänstemän finns i 1982 ärslag om medverkan vid polisiär övervakning.Reglerna i förevarande paragraf utgörde komplement som behövs pä fiskets område till den lagen. Iförsta stycket anges förutsättningarnaför beslag. Till skillnad mot vad som gällerf.n. kan beslag göras också i frågaom egendom som kan antas bli föremål för förverkande. Som en förutsättningför beslag krävs att någonertappas på bar gärning, då han bryter mot FL.Detta innebär att beslag skall ske i sammanhang medanträffandet. Detta villkor äruppfyllt även om det som skall tas i beslag just hunnit förasöver fiskerättsgränsenin pä annans vatten (se SOU 1947:47 s. 300).Befogenheterna enligt lag fär utövasendast i omedelbar anslutning till den gärning som föranlederåtgärden. Syftet är att befogenheternainte får utnyttjas i de fall dådet är naturligt att polisen agerar. Begreppet iomedelbar anslutning till gärningen skulle kunna leda tanken till attkustbevakningen måste befinna sig päden plats där gärningen begåtts och vara i ståndatt ingripa . De speciella förhållandensom råder främst ute 1983/84:159 73 till havs visar emellertid ofta en annan verklighet. Situationen kan vara den att under övervakning som bedrivsfrån flygplan uppmärksammas på en överträdelse av fiskebestämmelserna.Rapportering härom görs regelmässigt till närmaste kustbevakningsfartyg. Dettatorde ofta inte kunna vara pä platsen förrän efter det attgärningen begicks. Föredragande departementschefen anförde i propositionen till1982 års lag (se prop. 1981/82:114 s. 20) att även i sädana fall äger ettingripande, som sker dä fartyget anländer till platsen, rum i omedelbaranslutning till gärningen. har således också här befogenhet attingripa. Av det ovan anförda framgår att uttrycket på bar gärning i förstastycket betyder detsamma som "i omedelbar anslutning" lag. Beslag kan enligt första stycket ske i fråga om fångstoch redskap samt fiskefartyg eller annat, som kan antas ha betydelse förutredning om brottet eller bli föremål för förverkande. Fiskefartyg ochannat, som inte kan bli föremål för förverkande, får dä tas i beslag endast omdet kan antas ha betydelse för utredningen. I andra stycket anges de befogenheter som en myndighet hari samband med fisketillsyn. Vid misstanke om överträdelse av FL eller föreskriftsom har meddelats med stöd av FL, får undersökning ske av fisk, fiskeredskap, fisksumpeller fiskefartyg. Dessa befogenheter finns f.n. instruktion för fisketiUsynsman.Jämfört med instruktionen har endast den ändringen gjorts i sak attundersökning får ske också av ett fiskefartyg. Uttrycket fiskefartyg har härsamma innebörd som i 36 b §. instruktion sades ocksä att utlagda fisksumparoch fiskeredskap fick tas upp ur vattnet vid en undersökning. Detta får i förekommande fall anses ingå i befogenheten att göra en sådan undersökning somsägs i paragrafen.