prop · G70364 · 1983-12-31 00:00:00 — gälldeenligt en bestämmelse i KL att lager av fastigheter skulle tas upptill det värde som med hänsyn till risk för förlust,prisfall m.m framstod som skäligt. Som komplettering till denna bestämmelsehade RSV utfärdat anvisningar rörande värdesättningenav lager hos byggnadsföretag m.m. Enligt dessa anvisningar skulle den i räkenskapernagjorda värderingen godtas så länge värdet inteundersteg av fastigheternas sammanlagda anskaffningsvärden. Ianskaffningsvärdet på fastigheter som bebyggts i rörelseninräknades inte indirekta byggnadskostnader. Dessa fick såledesdras av . Samma värdering godtogs i Prop.1983/84:64 42 fråga omaktier och andelar i fastighetsbolag och fastighetsföreningarom aktierna eller andelarna utgjorde lagertillgångar i byggnadsrörelse. Någramotsvarande anvisningar hade inte utfärdats för värdering av fastigheter i yrkesmässig handelmed fastigheter eller tomtrörelse. Fr.o.m.1984 års taxering gäller delvis nya regler för värderingav omsättningsfastigheter. I punkt 3 av anvisningarna till 41 § KL har således införtsuttryckliga regler om nedskrivning av fastigheter som är omsättningstillgångar i rörelse.Enligt dessa regler skall det i räkenskaperna angivna värdet godtas om det inteunderstiger av summan av tillgångarnas anskaffningsvärden. I anskaffningsvärdet inräknas såväl direktasom indirekta kostnader. Lägre värde än vad nysssagts kan godtas om det med hänsyn till föreliggande risk för prisfall visas att värdet bör vara lägre. Lagerav byggnadsmaterial av olika slag omfattas inte av bestämmelsernai punkt 3 av anvisningarna till 41 § KL. Byggnadsföretagens lager av material skall därför värderas efterde regler som gäller för lager i allmänhet (punkt 2 av anvisningarna till 41 § KL). Även byggnadsföretag och företag som driver handel med fastigheter har fr.o.m.1984 års taxering rätt till avdrag för avsättningtill resultatutjämningsfond under samma förutsättningaroch med samma l:)elopp som övriga företag som har denna reserveringsmöjlighet.Detta innebär bl.a. att utrymmet för lagernedskrivningbegränsas, om den skattskyldige väljer att utnyttja den lönebaseradereserveringen. Ett företag som yrkar avdrag för avsättningtill resultatutjämningsfond får således inte ta upp sitt lager av fastigheter ochliknande tillgångar till lägre belopp än - mot normalt - av Prop.1983/84:64 43 dessutom andra lagertillgångar,exempelvis lager av.byggnadsmaterial, reduceras nedskrivningsutrymmet för dessamed . 2.1.4 Nedskrivning av lager av värdepapper Köp och försäljning avvärdepapper kan beroende på omständigheterna beskattas antingen enligt rörelsereglerna(handel med värdepapper) eller enligt realisationsvinstreglerna(värdepappersförvaltning ) . Ansesverksamheten utgöra rörelse föreligger i princip rätt till avdrag förnedskrivning. Enligt punkt 3 av anvisningarna till 41 § KL får lagerav värdepapper inte tas upp till lägre belopp än vad som med hänsyn till risk förprisfall m.m. framstår som skäligt. Någon bestämd värdegräns anges således inte. RSV har dock gett ut anvisningar om värderingav bankers, finansbolags och försäkringsbolags lager av värdepapper(RSV Dt 1982:29). Lagerav värdepapper innehas i första hand av företag som bedriver penning- eller försäkringsrörelse.Avdrag för avsättning till resultatutjämningsfondmedges inte för dessa företag. Denna begränsning av avdragsrätten hängersamman med kopplingen mellan den lönebaserade reserveringen och reglerna förlagernedskrivning. Det har nämligen ansetts rimligt att utrymmet för reguljärlagernedskrivning reduceras, om den skattskyldige yrkat avdrag för avsättningtill resultatutjämningsfond. En motsvarande minskning avnedskrivningsutrymmet har emellertid inte kunnat utformas i fråga om värdepapper,eftersom rätten till nedskrivning på dessatillgångar inte är siffermässigt preciserad. Prop.1983/84:64 44 Med pågående arbeten menas i allmänhetpåbörjade men vid räkenskapsåret utgånginte avslutade uppdrag som en näringsidkareåtagit sig att utföra för en annanpersons räkning. Uppdraget kan avse enbart tjänsteprestationer, som normalt är fallet beträffandeuppdrag hos t.ex. konsulter och läkare,medan det andra gånger kan vara förv-tiatt att uppdragstagaren - exempelvis enhantverkare eliei en byggmästare - skall tillhandahålla ävenmateriella tillgångar. I BFL finns inte någrabestämmelser om hur pågående arbetenskall värderas. Posten pågående arbetensaknas också i BFL:s schema för hur ett företagsbalansräkning skall ställas upp. I redovisningssammanhang har pågående arbetenbetecknats som en branschspecifik post som kan ses som en mellanform av lageroch fordringar. KL saknade tidigare - liksom BFL - bestämmelser om hur pågående arbeten skall värderas. RSV hade dock utarbetat anvisningar för den skattemässigabehandlingen av pågående arbeten inom byggnads- och anläggningsbranscherna. Med tillämpning fr.o.m.1984 års taxering har uttryckliga reglerinförts i KL om hur pågående arbeteni byggnads- eller anläggningsrörelse och hantverks- eller konsultrörelse skall behandlas i skattehänseende. Utgångspunktenär att inkomsten av ett pågående arbeteskall beräknas antingen enligt reglerna för löpande räkning eller enligt reglerna för fast pris. Med löpande räkning avses att ersättningen förarbetet uteslutande eller så gott somuteslutande skall fastställas på grundval av ett på förhand bestämt arvode per tidsenhet, den faktiska tidsåtgången ochuppdragstagarens faktiska utgifter förarbetet. 1983/84:64 45 Utförs ett pågående arbete på löpande räkning skall intäkts redovisningen ske i takt med faktureringen. Värdet av arbetet vid räkenskapsårets utgång behöverinte redovisas som till gång i bokslutet. I fråga om pågående arbetensom utförs till fast pris skall värdet av nedlagda direkta kostnader aktiveras ibokslutet medan mottagna ersättningar skuldförs. I byggnads- och anläggningsrörelsesamt hantverksrörelse godtas den i räkenskaperna gjorda värderingen om värdet av arbetena inte tas upp tilllägre belopp än av de direkta kostnaderna. Konsultföretag skall aktivera samtliga direkta kostnader menhar rätt till ett grundavdrag motsvarandeett basbelopp. Vid beräkning av detskattemässigt lägsta tillåtnavärdet på lager skall, som tidigare anförts, hänsynnormalt tas till om den skattskyldige yrkat avdrag för avsättning tillresultatutjämningsfond. När det gällerlagertillgångar som omfattas av de reguljära nedskrivningsreglerna minskar således förekomstenav en resultatutjämningsfond nedskrivningsrätten från60 % till av det lägsta av lagrets anskaffnings- elleråteranskaffningsvärde. I frågaom lager av fastigheter minskas nedskrivningsrätten från . En motsvarandereducering av nedskrivningsrätten gäller emellertid inte vid kombinationen pågående arbeteoch avsättning till resultatutjämningsfond. Som skäl för detta har anförts (prop. 1980/81:68 s. 147) att värderingsnivån- av de direkta kostnaderna - innebären begränsning av reserveringsutrymmet jämfört med tidigare praxis. Det ansågsvidare finnas anledning att befara att en koppling mellan den skattemässiga behandlingen av pågående arbetenoch egna eller närstående företags avsättningar till resultatutjämningsfond skulle vålla svårbemästrade tillämpningsproblem inom byggnads- ochanläggningsbranscherna. Prop.1983/84:64 46 F.n.beräknas den statliga skattesatsen för skattskyldiga juridiska personer (med undantag för dödsbon ochfamiljestiftelser) efter fyra olika procentsatser, nämligen , , resp. av den beskattningsbara inkomsten. Skattesatsen 40 %utgår för svenska aktiebolag, sparbanker, sparbankernas säkerhetskassa,ekonomiska föreningar som ingår i jordbrukskasserörelsen,svenska aktiefonder, svenska försäkringsanstalter som inte äraktiebolag och vissa utländska juridiska personer. Förekonomiska föreningar som inte ingår i jordbrukskasserörelsen ärskattesatsen . Detta gäller också allmänna hypoteksbank. stadshypotekskassaoch hypoteksföreningarna samt vissa samfälligheter.Skattesatsen på gäller för livförsäkringsanstalter såvitt angår försäkringsrörelsen.Skattesatsen på utgår för övriga juridiska personer, t.ex. ideella föreningar,flertalet stiftelser och sambruksföreningar. Tillkomstenav skillnaden i skatteuttag mellan aktiebolag och ekonomiska föreningardaterar sig . hade man samma skattesats för de bådaskatteformerna - efter en skattereform och . 1947:212 föreslogs att skattesatsen fortfarande skulle varadensamma för aktiebolag och ekonomiska föreningaroch höjas till . Förslaget ändrades emellertid vid riksdagsbehandlingen.Bevillningsutskottet (BeU 1947:50 s. 66-67) ansåg att skattesatsen förekonomiska föreningar borde vara lägre än föraktiebolag. Som skäl angavs att medlemmar i ekonomiska föreningari genomsnitt hade lägre inkomster än delägare i aktiebolag.. Man pekade också på att många ekonomiskaföreningar hade små inkomster. 1983/84:64 47 Enligtlagen (1982:1185) om inbetalning på särskilt investeringskonto äraktiebolag, ekonomiska föreningar och sparbanker, vilkas huvudsakligaverksamhet avser jordbruk, skogsbruk, fastighetsförvaltningeller rörelse, skyldiga att betala in av årsvinsten till spärrade, räntelösa'kontoni (särskilda investeringskonton). Understiger årsvinsten1 miljon kr. behöver inbetalning inte göras. Detbelopp som skall betalas in beräknas på grundval av företagets årsvinst under det beskattningsår för vilkettaxering i första instans sker eller - om företaget på grund avförlängning av räkenskapsåret inte skall taxeras detta år -. För företagvars räkenskapsår sammanfaller med kalenderår är detalltså vinst som ligger till grund förskyldigheten att göra inbetalning på särskiltinvesteringskonto. Somhuvudregel gäller att det belopp, som skall betalas in till särskiltinvesteringskonto, skall vara till hända senast den dag då företagetsenast skall avlämna sin allmänna självdeklaration för beskattningsåret. Om företagetunderlåter att betala in föreskrivet belopp till , skall somskattepliktig intäkt tas upp ett särskilt tillägg somsvarar mot det belopp som inte har betalats in. Företaget har rätt tillavdrag vid inkomsttaxeringen för vad som betalats in på särskiltinvesteringskonto under förutsättning att ett belopp motsvarande inbetalningen i räkenskapernaavsätts till en särskild investeringsfond. Medelsom innestår på särskilt investeringskonto är spärrade räknat från inbetalningsdagen. fårutbetalning i princip ske endast om beslut har meddelats att företagetskall eller får ta sin särskilda investeringsfond i anspråk. Enligtförordningen (1983:55, ändrad 1983: 674) om frisläpp av särskildainvesteringsfonder får statens Prop.1983/84:64 48 industriverkefter ansökan medge att ett företag tar i anspråk sin särskildainvesteringsfond för byggnadsarbeten, arbeten på markanläggningar,arbeten i skogsbruk samt avskrivning av inventarier. Efter tvåårsperiodensutgång har alla företag rätt att efter uppsägning hos banken återfå det inbetaladebeloppet. Därvid skall en mot återbetalningen svarande delav fonden tas upp som skattepliktig intäkt i denförvärvskälla där fondavsättningen har gjorts. Särskildinvesteringsfond som har tagits i anspråk enligt lagen utgör inte skattepliktig intäkt. Ä andrasidan får sådana utgifter, för vilka fonden har tagits ianspråk, inte dras av som driftkostnad. Har fonden tagits i anspråk förinitialnedskrivning av en anläggningstillgång skall vid beräkning avavskrivningsunderlaget för tillgången beaktas endast den del av utgifterna som intehar täckts av det ianspråktagna beloppet. 1983/84:64 49 3 ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG De inkomster som skapas i produktionen beskattas i principförst hos företagen i form av produktionsfaktorskatter. Deinkomster som tillfaller hushållenbeskattas därefter hos dessa i form avinkomstskatter. Slutligen beskattas inkomsterna då de konsumeras i form av konsumtionsskatter. Man kansåledes tala om en trippelbeskattningav inkomster. De klassiska produktionsfaktorerna är kapital (inkl. mark) och arbete. Socialavgifter iform av arbetsgivaravgifter och egenavgifter utgör - åtminstone till en del - skatt på produktionsfaktorn arbete medan bolagsskatten kananses som en produktionsfaktorskatt påföretagens egna kapital. Någon produktionsfaktorskatt på företagens lånade kapital finns inte och inte heller någon allmäinproduktionsfaktorskatt (proms) . I fråga om egenföretagare uppkommer vissa svårigheter vid en produktionsfaktorskatt av arbetskraft.Egenföretagarens inkomst av verksamhetenär nämligen i allmänhet att se delvis som ersättning förden egna arbetskraften och delvis som en avkastning på det egna kapitalet. Att göra en rättvisandefördelning på dessa slag av inkomst är i regel inte möjligt.Man har därför valt att anse hela inkorasten som arbetsinkomst. I konsekvens härmed anläggsmotsvarande synsätt vid beräkning av pensionsförmåner m.m. Det kan i sammanhanget nämnas att det i frågaom den tidigare gällande allmänna arbetsgivaravgiften infördes ett avgiftsfritt grundbelopp vid avgiftsberäkningen. Produktionsfaktorskatten på arbete är inte heltäckande. En viktig inkomst som undgår beskattning ärpensioner, vilka kan 4 1983/84. Prop.1983/84:64 50 ses som uppskjuten arbetsersättning. Arbetsgivar- och egenavgifter utgår inte heller i fråga om personer som har fyllt 65 år.Andra avgiftsfria inkomster är enskildapersoners intäkter av t.ex. rotpostförsäljningar ocharrendeinkomster, inkomster av fastighetsförvaltningoch vissa "passiva" rörelseinkomster.Sådana inkomster är inte heller förmånsgrundande i socialförsäkringshänseende. De lagstadgade arbetsgivaravgifterna uppgår f.n. till av lönesumman. Bolagsskatten utgår med av den beskattningsbarainkomsten. Denna inkomst understiger dock normalt den "verkligavinsten", varför den effektiva skattesatsen i allmänhet är betydligtlägre. Den lägre effektiva skattesatsen beror främst på den gynnadebehandlingen av företagens investeringar i realkapital.Som exempel kan nämnas att företagens lager fårskrivas ned ända till av värdet. Vidare medförde generösa avskrivningsreglerna på inventarier att betydande skattekrediter kan skapas .Investeringar i byggnader och maskiner stimuleras dessutom f.n. genom extraavdrag vid inkomsttaxeringen och i mervärdeskattesystemet.Värdet av dessa extra investefingsstimulanserunder kan uppskattas till omkring2 miljarder kr. Det finns således f.n.inte någon samordnad och neutral skat-temässig behandling av löne- och kapitalinkomster. Investeringar i realkapital subventiorieraspå arbetskraftens bekostnad. Detfinns därför skäl att ändra beskattningen av produktionsfaktorerna så att det jämfört med blir billigare att utnyttjaarbetskraft. En allmän produktionsfaktorskatt har dennaeffekt. Frågan om att införa produktionsfaktorskatter i skattesystemet harbelysts av företagsskatteberedningen i dess slutbetänkande (SOU 1977:86 och 87) Beskattning av företag och av bruttosksttekommittén i betänkandena(Ds B 1979:3) Brutto- Prop.1983/84:64 51 skatter och (Ds B 1981:15) Allmän produktionsfaktorskatt. Sistnämnda betänkandeinnehåller även ett förslag till lag om allmän produktionsfaktorskatt. Enligt förslaget skall skatten beräknas enligt den s.k. additionsmetoden. Denna metodbygger på det nuvarandenettovinstskattesystemet. Vissa frågorär emellertid inte helt lösta. hur räntebegreppet skall definieras,behandlingen av bostadskapitalet och konkurrensneutraliteten. Därtill kommer att den allmänna produktionsfaktorskatten inte är avsedd att ersättaden vanliga inkomstskatten utan skall påföras parallellt med denna. Detta medför naturligtvis betydande svårigheter bådeför de skattskyldiga ochskatteadministrationen. Svårigheterna kommer att öka ytterligare om en särskild vinstdelningsavgift införs. Alla dessa problem sammantagna gör det angelägetatt undersöka alternativa lösningar förutforrmiingen av produktionsfaktorbeskattningen. Dessa alternativ bör ta sikte påatt skapa en rättvisare beskattning av löne- och kapitalinkomster. Den av bruttoskattekommittén utarbetade allmännaproduk-' tionsfaktorskatten löser ju intedet nuvarande rättviseproblemet eftersom den är tänkt attbelasta samtliga produktionsfaktorer med samma lågprocentiga skattesats. Ett alternativ till att införa en allmän produktionsfaktorskatt är att reformera företagsbeskattningengenom ändringar av de existerandeskatteformerna. Härigenom kan de önskemål som legatbakom en proms tillgodoses på ett både enklare och effektivare sätt. Vad gällerbolagsskatten skulle det innebära envidgning av -basen - alltså mindre avdrag och reserveringsmöjligheter - samt en sänkning av den nominella skattesatsen. Ett steg' i denna riktningaviserades, som nämnts i det föregående, i årets kompletteringsproposition (prop. 1982/83:150).I denna anfördes att utrymmet för lagernedskrivning borde begränsas frånnuvarande till av Prop.1983/84:64 52 lagrets värde samt attden statliga bolagsskattesatsen skulle sänkasfrån till den nivå som gällerför flertalet ekonomiska föreningar, dvs. Kompletteringspropositioneninnehöll vidare ett uttalande om att denuvarande extra investeringsstimulanserna avseende inventarier och byggnaderinte skulle förlängas. På kan det finnas skälatt uppnå en mer långtgåendelikformighet vid beskattningen av produktionsfaktorer. Som teoretiskt slutmål kan uppställasett system som är utformat så att samtliga produktionsfaktorer - arbete samt egetoch främmande kapital - träffas av samma skattebelastning. För att ett sådantsystem skall få avsedd effekt krävs att storleken av de olika produktionsfaktorernaskall kunna mätas på ett rättvisande sätt. Detta ärdock ingen lätt uppgift. Vad först gäller produktionsfaktorn arbete bören heltäckande skatt omfatta samtliga ersättningar frånföretaget/arbetsgivaren till denanställde. Skatten bör alltsåbaseras inte bara på kontantlön utan ävenpå värdet av naturaförmåner och pensioner och andra framtida utbetalningar. En annan fråga som måstebesvaras är om de nuvarande socialavgifternaskall behandlas som skatter eller om de - åtminstonetill en del -skall anses utgöra försäkringspremier. Som grund för enproduktionsfaktorbeskattning av det egna kapitalet läggs traditionellt företagets vinst och som grund förbeskattningen av det främmande kapitalet företagets räntekostnader(nettc>). Vinsten är emellertid inte något entydigt begrepp. Det vinstbegrepp som används i den nuvarande företagsbeskattningen bygger som bekant på nominalistiska principer och tillåtervidare i stor utsträckning att vinst redovisas vid senaretidpunkt än då den egentligen uppkommit. En vinst som beräknas pådetta sätt utgör uppen- Prop.1983/84:64 53 barligen ett dåligtmått på den verkliga avkastningen av det egna kapitalet. Ävenvid beräkningen av ersättningen till det främmande kapitalet bör i ettlikformigt system hänsyn tas till förändringar ipenningvärdet. Är räntesatsen och inflationen kan en produktionsfaktorbeskattning av hela räntebeloppet te sig stötande när kapitalägarens reala avkastning efter inkomstskatt redan iutgångsläget är negativ. De nu antydda problemen är så omfattande att det är helt uteslutet att i denna promemoria utarbeta ettförslag till likformigproduktionsfaktorbeskattning. Hur produktionsfaktorbeskattningen i dettavidare perspektiv skall utformas fåri stället behandlas i det fortsattautredningsarbetet. I anslutning till det arbetet bör ställning också tas till avvägningenmellan uttaget av produktionsfaktorskatt och uttaget av inkomstskatt ochkonsumtionsskatter. I det följandebehandlas därför - utöver de i kompletteringspropositionenaviserade förslagen - endast en åtgärd i syfteatt åstadkomma en mer likformigproduktionsfaktorbeskattning. Förslaget gäller närmarebestämt införande av en grundavgift i socialförsäkringssystemet. 5 1983/84. Begränsning av utrymmet för lagernedskrivning Regler om nedskrivning av olika slag av omsättningstillgångarfinns i 41 § KL och i anvisningarna tillparagrafen. Som framgår av nedanstående uppställningär systemet ganska komplicerat Företaget har inte gjort Företaget har gjort avsättning till resultat- avsättning till re- utjämningsfond sultatutjämningsfond Lagerreserv således av lagervärdet. Huvudregel Lägstaskattemässigt god- Lägsta godtagbara tagbara värdet är av värde är av(det lägsta av) anskaffnings- eller återanskaffningsvärdet.Lagerreserven är således av lagervärdet. Djur på Lägsta värdetär av Lägsta värdet är jordbruks- djurens produktionskost- av produktionskostna- Lagerreserven är den. således av produkti- således av pro- Supplemen- Nedskrivning tillåts med tärregel I av de tre senaste (av intresse årens genomsnittliga vid lager- lagervärden, minskning) Supplementärregel II (gäller rå- och stapel varor) Lägsta godtagbara värdeär .av lägsta marknadspris . Lägsta godtagbara värde är avanskaffningsvärdet. Lagerreserv således av anskaffningsvärdet. Kombination ej tillåten. Lägsta värde av anskaffningsvärdet. Lagerreserv således av anskaffningsvärdet. Pågående Lägsta värde av de Lägsta värde av arbeten direkta kostnaderna. Re- de direkta kostnader- serven således av de na. Nedskrivnings direkta samt de indirekta rätten påverkas såle- kostnaderna. des ej av avsättning av Fasta regler saknas. som driver värdepapper ligt anvisningar frånRSV handel med värdepap-godtas att fordringar per får inte avdrag skrivs ned medomkring för avsättning till och att aktier värde-resultatutjämnings-ras till av mark- fond. Prop.1983/84:64 55 Frågan är om en minskning av den vanliga lagernedskrivningen (inklusivedjuren) från till bör påverka övriga nedskrivningsregler. Det synes till en början helt klart att en sådan begränsningbör slå igenom vid tillämpning av supplementärregel I och ocksånär lagernedskrivningen kombinerasmed avsättning till resultatutjämningsfond. Väljerden skattskyldige att utnyttja fondavsättningensynes lagerreserven böra begränsas från50 % till . Läget blir alltså följande. Lagerreserv RU-fond Lagerreserv RU-fond Nuläge - Begränsningen av lagernedskrivningen bör inte påverkautrymmet för avsättning till resultatutjämningsfond. Även i fortsättningenblir den således högst av lönesumman.Vidare bör supplementärregel II behållas oförändrad. Inteheller i övrigt bör några begränsningar nu görasi nedskrivningsrätten på övriga omsättningstillgångar,dvs. fastigheter, pågående arbeten och värdepapper. De föreslagna begränsningarna i nedskrivningsrätten börgälla samtliga kategorier av näringsidkare. Någotundantag bör således inte göras för egenföretagare och andra skattesubjektsom inte får del av sänkningen av den statliga bolagsskattesatsen. De nya reglerna böri princip tillämpas första gångenvid taxering. Skall denskattskyldige vid taxering taxeras för ett beskattningsår som har påbörjats före ikraftträdandet, bördock bestämmelserna tillämpas förstagången vid den närmast följandetaxeringen. Prop.1983/84:64 56 Efter remiss har yttranden över betänkandet (Ds Fi1983:21) Breddat underlag för produktionsfaktorskatter avgetts - i den delenbetänkandet avser ändringar på skatteområdet - av kammarrätten i , (), statskontoret, länsstyrelserna i , och samt "Västernorrlandslån, Centralorganisationen /SR (/ SR), ,(), i (LO),, (), Post- och kredilbanken (),hantverks- och induslriorganisation - Familjeföretagen (SLIIO-Familjeföretagen),() samt . Yttrandenhar också kommit in från . (), , Svenska handelskammarförbundel.Svenska kommunförbundet. Svenska revisorsamfundet SRS, , , , , , . () samtTjänstemännens centralorganisation (TCO). LRF haråberopat ett inom Lantbrukarnas skaltedelegalion upprättat utlåtande. SAF,, Svenska handelskammarförbundel och åberopar ett inom Näringslivets skattedelegation (NSD) upprättatyttrande. , ochSveriges redareförening ansluter sig till NSD:s yttrande. Sverigesadvokatsamfund har bifogat yttrande från advokat . /SR anför; Det förslag om en alliriän produktionsfaktorskatt somsenast (1981) redovisades innebar alt många problem skapades. Svårigheteruppstod både för de skattskyldiga och i skatteadministrationen. /SRavvisade i sitt remissvar bl. a. av dessa skäl införandet av en allmänproduktionsfaktorskatt. Ett målmed en allmän produktionsfaktorskatt - en mer neutral beskattning av kapitaloch arbete - kan närmas genom ändringar av de existerande skatteformerna.