prop · G703159 · 1983-12-31 00:00:00 — Polisen eller kustvakten kanockså företa husrannsakan, kroppsvisitation och beslag.Kustvaktens och polisens befogenheter sträcker sig också utanför det norska fiskerijurisdiktionsområdet (dvs.utanför den ekonomiska zonen) när den förmodade överträdelsen har ägt rum innanför detta område och fiskefartyget har kunnat förföljas därifrån utanavbrott. Rätten kanpå begäran av åklagarmyndigheten besluta att ett fiskefartyg skallkvarhållas som säkerhet för böter som kan utdömas. I stället kandock annan tillfredsställande säkerhet få ställas. Ett fartyg kan hållas kvarävenom ägaren är någon annan än den som är misstänkt för brott. Densom med uppsåt eller av oaktsamhet överträderreglerna kan dömas till böter. Har den skyldige tidigare dömts för brottmot lagen eller föreligger andra försvårandeomständigheter kan dömas till fängelse antingen särskilt eller gemensamt medett bötesstraff. Med böter eller fängelse eller båda delar straffas den som underlåter att följakustvaktens order eller lämnar felaktiga upplysningar m.m. till kustvakten.Vid överträdelser som företagits från utländska fartyg i området mellan 4 och utanför baslinjerna får dock fängelsestraffinte utdömas. När olovligtfiske utövas kan ju redaren uppbära enbetydande Prop.1983/84:159 47 vinst.Man kan därför vänta sig att han inte är så noga medatt se till att befälhavare och manskap i allt följergivna bestämmelser. Enligt lagen kan därföruppdragsgivaren, dvs. redaren, åläggas straffrättsligt ansvar. Detta gäller också omuppdragsgivaren är en juridisk person. För attuppnå en snabb handläggning kan befälhavaren på ett fartyg godkänna ett bötesföreläggande pä redarensvägnar. Vidare kan befälhavaren föra talan pä redarens vägnar. Redaren har det primärastraffrättsliga ansvaret. Vidöverträdelse avlagstiftningen kan förverkande ske av fartyg som använts vid överträdelsensamt av hjälpmedel, fångst och redskap som finns ombord, oavsett vem som är ägare. Istället för egendom kan förverkande ske av dess värde hosden skyldige eller hos den pä vars vägnar han har handlat eller hos ägaren. När lovligoch olovlig fångst har blandats, skall hela fångstenkunna förverkas. Regeln om förverkande av fiskefartyg skall ses mot bakgrund aven strävan att göra reglerna om fiskeri kontroll i den ekonomiska zonenmer effektiva. Från svenskayrkesfiskare har man pekat pä de stränga påföljder som döms ut av norska myndigheter vid överträdelser avfi skelagsti ftni ngen. Artenav överträdelser och påföljder kan illustreras med följandeexempel på förseelser samt botes- och. fiskei trål fri zon bot: 25.000 indragning: 3.200 Mars: dansk industritrålare underlätenhetatt rapportera av fångsten bot: 2S.000 April: rysk trålareolovligt fiske bot: 10.000 indragning: 100.000 April: tvåbelgiska partrålare för liten maskvidd bot: 25.000 var indragning: 30.000resp. för liten maskvidd, anm. betr. rundstropparna på trålen samt otillräckligt förd fångstdagbokbot: 25.000 indragning: 90.000 för liten maskvidd och otillräckligt fördfångstdagbok bot: 25.000indragning: 75.000 : två västtyska trålare olovligt fiske samt oöverensstämnelse mellan inrapporterad och dagboksförd fångst bot: 50.000 resp. 60.000 indragning: 25.000 resp. 40.000 Prop.1983/84:159 49 Vidarefinns två exempel : sovjetisktrålare olovligt fiske bot: 30.000 indragning: 100.000 olovligtfiske och oöverensstänmelse mellan Någraingripanden mot svenska fiskefartyg har väckt uppmärksamhethos den svenska opinionen. Är 1982 ådömdes sålunda befälhavarna päfiskefartygen och Vingaborg av byrättböter pä vardera . Förseelsernabestod i Underlätelse att genast stanna efter anrop avkust-vaktsfartyg på radio och med ljussignaler. I sammanhanget förekombeskjutning från kustvaktens sida. Vidare utdömdeden norska domstolen rättegångskostnader pä . åladesbefälhavarna pä räktrålarnaAxö och av politikammer böterpä vardera . av värdet av fångst och redskap förverkades.Förseelsen bestod i att fängstdagbokinte hade förts på föreskrivet sätt. Dedanska bestämmelserna finns i lov om salt-vandsfiskeri. Tillsynenav efterlevnaden av lagstiftningen utövas av den under fiskeriministeriethörande fiskerikontrollen, av sjövärnetoch av polisen. Fiskeri kontroll ens tjänstemänhar därvid polismans befogenhet. 4 1983/84. Prop.1983/84:159 50 genhetatt bl.a. undersöka fångst och redskap ombord på fiskefartygoch fisketransportfartyg. Myndighet kan också stanna och börda sådanafartyg samt beordra dem att följa med till hamn. Densom överträder lagen eller föreskrifter som meddelats medstöd av lagen döms till böter. Detsamma gäller den som inte lyder påbud ellerorder av fiskerikontrollen. Även juridiska personer kan dömas tillböter. Utländskafartyg, som har använts vid fiske pä danskt fiskeri territoriumunder sädana omständigheter, att straffansvar har inträtt, kan kvarhållas av fiskerikontrolleneller av polisen pä fiskeri kontroll ens vägnar, tillsböter och rättegångskostnader har betalts eller tillfredsställande säkerhethar lämnats. Om detta inte har skett senast två månaderefter det att saken slutligt avgjorts, kan fartyget utmätas. Kvarhållandekan även ske för att säkra betalning av belopp som har förklaratsförverkat. Ifråga om förverkande gäller allmänna straffrättsliga regler. Dessutom kan enligt lag enfångst eller värdet därav förverkas även om det inte med säkerhet kan utredas att helafångsten härrör från brottet. Såvittavser följer man i allt väsentligt de bestämmelsersom finns i danska lagar och förordningar. IFinland gäller lagen om fiske (283/82) som trädde i kraft . Denna gäller i tillämpliga delar också i den,finländskafiskezonen (proposition 1980 rd. nr 214). Prop.1983/84:159 51 Fisketillsynenär anförtrodd åt polisen och fiskerimyndig-heterna samt inom gränsvattendragenoch havsområde tull- och gränsbevakningsmyndigheterna.Dessa har bl.a. följande befogenheter. har rättatt granska att i vatten eller båt ävensom pä strand eller i skjulbefintligt fångstredskap överensstänmermed stadganden och bestämmelser. Myndigheterna har ocksåbefogenhet att ta i förvar vid olovligt fiske erhållenfångst och de därvid användaredskapen m.m. Vidöverträdelse avfiskelagstiftningen dömes för fiskeförseelse till böter eller fängelse ihögst . Om straffbar verksamhet bedrivs i avsevärdomfattning kan man dömas för fiskebrott till böter eller fängelse ihögst tvä är. Olovligtåtkommen fångst tillfallerstaten eller, i förekommande fall, enskild rättsägare.Förverkande kan vid förseelseeller fiskebrott ske av olovligt använda eller förbjudnafångstredskap. Den som gjort sig skyldig tillfiskebrott kan dessutom få båt eller annan farkost frän vilkenfångst bedrivits förverkad,såvida detta inte med beaktande av omständigheternaär oskäligt. Redogörelsenför isländska förhållanden avser 1976 årslag om fiske inom fiskezon. Kustbevakningenär tillsynsmyndighet päfiskets område. Besättningen pä kustbevakningsfartygkan gå ombord pä fiskefartyg föratt undersöka fiskeredskap, storleken på fångad Prop.1983/84:159 52 Särskilda inspektörerkan placeras ombord på fiskefartyg. För överträdelserdöms till böter. Straffen ärrelaterade till fiskefartygens längd. Straffskalorna är olikaberoende pä om fiskefartygen är övereller . Om ett fartyg är mindre än39 meter långt är straffskalan motsvarande 4 000-20 000 guldkronur. Om fartyget är längre än såär skalan 14 000-40 000 guldkronur. Vid upprepade förseelser ingår fängelse- högst - istraffskalan. Förverkandekan ske av redskap, fångst och fartyg. Fiskefartygkan kvarhållas tills böter och andrakostnader betalts eller säkerhet ställts. Somframgår av vad som anförtsinledningsvis finns det ett klart behov av att skärpapåföljderna vid överträdelserav lagstiftningen på fiskets område. Dessutom framgårav redogörelsen för lagstiftningen i deandra nordiska länderna att dessa ländersregler möjliggör betydligt mera kännbarasanktioner än de svenska reglerna. Ändringari sanktionssystemet bör vid dessa förhållandensyfta till en allmänt bättre efterlevnad av lagstiftningen och enanpassning till de andra nordiska ländernas lagstiftning. Härvidkan såväl ändringar av nuvarande regler som införandeav nya sanktionsformer aktualiseras . Främst börekonomiska sanktioner komma i fråga. En ökad användning av frihetsberövandepåföljder päfiskets områdegår i motsatt riktning mot allmännakriminalpolitiska strävanden och bör dessutom med hänsyntill havsrättskonventionen inte tillämpasmot utländska medborgare. Prop.1983/84:159 53 Iförarbetena till 36 kap. 3 a § (prop. 1981/82:142) sades att dennagenerella förverkandebestämmelse på särskilda områden skulle kunna kompletteras genom sanktionsavgifter.Man kan alltså överväga att komplettera förverkande enligt FL med ensärskild sanktionsavgift. En sådan avgift skulle kunna utdömas vidvissa allvarliga överträdelser av den fiskerättsliga lagstiftningen, främst brottsom begås i samband med trålfiske. Som utgångspunkt vid beräkningenav en avgift skulle kunna tas genomsnittliga värden av fångsteroch använda redskap vid trål fiske. Systemet skulle kunna utformas så att deutdömda beloppen kom i nivå med belopp som döms ut i andra länder. Ettav syftena med skärpta ekonomiska påföljder på fisketsområde över huvud taget måste dock vara att hos andranationers fiskare åstadkomma en ökad respekt för den svenska lagstiftningen. En förutsättning, pchen särskilt viktig sådan, för att detta syfte skall uppnås är att debeslut som meddelas av svenska domstolar också går attverkställa i utlandet. Enligt den nordiska verkställighetslagen(1963:193) fårat myndighet i , , ellerIsland överlämnas att verkställa en i meddeladdom, varigenom dömts till böter eller förverkande av egendom. Motsvarande möjlighetsaknas såvitt avser verkställighet av en utdömd sanktionsavgift.En ändring av verkställighetsreglerna kan inte ske utan förhandlingarmed andra länder, vilket bl.a. ofta innebär en väsentligtidsåtgång. Ett system med sanktionsavgifter på fisketsområde skulle dessutom bli tämligen komplicerat, bl.a. när det gäller förfarandetoch beräkningen av avgiften. Det är lämpligt att man avvaktar erfarenheterna avavgiftssanktioner inom andra rättsområden. Man bör därför i första hand inrikta sig pä att åstadkommaen skärpning inom ramen för den gällande lagstiftningen. Detbör påpekas att det utöver straff och särskild rättsverkanfinns vissa administrativa styrmedel på fiskets område. Således har det hänt att utländskafiskare som brutit mot de svenska bestänmelserna inte fått tillstånd avfiskeri styrel- Prop.1983/84:159 54 senatt bedriva fiske i den svenska fiskezonen. Dessutom kan ett utfärdattillstånd återkallas. För svenska fiskaresvidkommande är det tänkbart att överträdelserav de fiskerättsliga reglerna skulle kunna göradet svårare att få eller . En sådan licens är nämligenen förutsättning för att erhållavissa statliga lån. Det är inte rimligt att yrkesmässigverksamhet av den som bryter mot gällande regler finansieras med statliga medel. Föratt åstadkomma en samordning med lagstiftningen i andraländer måste man övervägaen annan form av ekonomiskt straff än dagsböter. Systemet med dagsbötermedför både vid en internationell jämförelseoch med hänsyn till att de allvarligaste fiskebrotten begåsi näringsverksamhet alltförlåga straff. Som framgårav 2.1 övervägs alternativ till det nuvarande bötessystemeti olika utredningar. Det är emellertid ovisst om och närdessa överväganden kommer att ge resultat i fonn av nylagstiftning. En särlösning kan i detta lägeåtminstone t.v. inte undvikas föratt reglera nuvarande missförhållanden på fiskets område. Ettav de främsta syftena med en straffskärpningskall vara att få till stånd påföljdersom står i nivå med lagstiftningen i de andra nordiska ländernaoch därigenom avskräcka från överträdelserav de svenska reglerna. Därför ligger det nära till hands att seom det är möjligt att införa reglerna i någotav dessa länder i den svenska fiskerättsligalagstiftningen. IFinland har man liksom i endast dagsböter.Att efterlikna de finländska reglerna kommer dänaturligtvis inte i fräga. Föratt åstadkomma en samordning med lagstiftningen i ochDanmark skulle man få införa penningböter som dömdesut utan någon i lagen angiven beräkningsgrund.Det högsta belopp Prop.1983/84:159 55 kan dömas ut i sådana penningböteri är . för ettbrott och . när penningböter dömsut som gemensam påföljd för flera brott. Dessa belopp ärför låga i sammanhanget. Föratt bötespäföljderna skall bli tillräckligtkännbara bör straffmaximum inteunderstiga . Detta kräver specialregler i FL och ändringi eftersom penningböter av sådan storlek inte ärförenliga med bestämmelsernai 25 kap. . I lagstiftningen finns dessutom ett flertal regler, somanknyter till det nuvarande bötessystemet. I denna anknytande lagstiftning harinte förutsatts att penningböterutan särskild beräkningsgrund skallkunna dömas ut med större belopp ände ovan angivna. Det gäller regler om verkställighet,processuella bestänmel-ser m.m. Serman pä det återstående nordiska landet, , har man därböter som beräknas beroende på längdenpå det fartyg som använtsvid ett brott. Detta påminner om normerade böter,ett system som saknar praktisk betydelse i svensk lagstiftning, men somtidigare förekom som påföljdvid bl.a. varusmuggling och enligt skattestrafflagen (1943:313). I och med attskattebrottslagen (1971:69) trädde i kraft försvann normerade bötersom en påföljd pä det skatterättsliga området.Även de andra författningar avpraktisk betydelse som innehållit bestämmelser om normeradeböter har numera upphävts.Till skillnad frän vad som gäller penningbötersom bestäms utan särskild beräkningsgrundutgör hänsynen till gällande regelsystememellertid inget hinder mot att införa normerade böter som en påföljdpå det fiskerättsliga området. Medhänsyn till att normerade bötersålunda numera knappast förekommeri special straffrätten kan det finnas anledning att någotredogöra för de resonemang angåendenormerade böter som fördes i samband medskattebrottslagens tillkomst. (SOU 1969:42) framhöllatt användningen av normerade böterefter hand minskat i omfattning. I fortsättningen bordeavvikelser frän allmänna utvecklingslinjer Prop.1983/84:159 56 ochgrundprinciper, som finns i , endast ske om vägandeskal kunde anföras. Till förmånför dagsböterna talade enligt utredningen att denna bötesformvisat sig fungera väl och att nägon vägandekritik inte framförts dagsbotssystemet funnits till. Föredragande departementschefenanförde (prop. 1971:10 s. 235) att systemet mednormerade böter enligt hans mening gav goda möjligheteratt bestämma straffet i förhållandetill den ekonomiska vinst som gärningsmannen avsett att görai uppsåtsfallet eller haft möjlighetatt göra vid oaktsamhetsbrott. Vidare stod enligt föredragandenett normerat bötessystem på skatteområdeti relation till de bötfälldas allmänna ekonomiskasituation, varför reaktionsformen gav ett pådet stora hela taget rättvist utslag. I ett reformerat skattestraffsystemborde emellertid enligt föredraganden normerade böterinte komma till användning. Dels var denna bötesformövergiven på de flesta andra områden.Dels var det normerade bötesstraffet inte lämpligtför andra gärningsmän ändem som själva skulle haft genom den undandragnaskatten eller avgiften. Bl.a. av dessa skäl förordadeföredraganden likvälen övergång till dagsböter. Detfinns ett behov av att beträffande överträdelser av den fiskerättsligalagstiftningen åstadkomma kännbara ekonomiskasanktioner. Den fiskerättsliga lagstiftningen har en internationellkaraktär. Såvida det inte strider mot principer försvensk lagstiftning, bör våra regler möjliggöralika stränga straff som andra länders.Som tidigare nämnts är det av flera skälinte lämpligt att införa ett avgiftssystempä fiskets område. Den skärptasanktionen kan åstadkommas om ett straff kan dömasut i penningböter. Av principiella skäl ärnormerade böter att föredra framförhöga penningböter som dömsut utan någon i lagen bestämdberäkningsgrund, eftersom det senare alternativet skullestå i strid mot nuvarande principer i brottsbalken.De skäl mot normerade bötersom påtalades vid skattebrottslagens tillkomst harknappast aktualitet på det speciella områdesom diskuteras . I sammanhanget är det väsentligt att notera att systemet med normerade böterpå Prop.1983/84:159 57 skatteområdetju ansågs medföra kännbara ekonomiska sanktioner som det gavett rättvist ekonomiskt utslag. Normeradeböter bör dock inte komma i frågavid alla överträdelser utan endast vid allvarliga brott mot denfiskerättsliga lagstiftningen, därupptäcktsrisken är relativt låg.De brott där dessa omständigheter föreliggeroch som det alltså .är mest angeläget att beivra ärsådana som sker genom trål-fiske.Motorstyrkan på ett fartyg som användsvid trålfiske är av avgörande betydelse förhur stor trål som ett fartyg förmårbogsera och därmed också förresultatet av fisket. Längden på ett fartyg har inte lika stor betydelse förresultatet av trålfiske och framstårinte som en lika rättvisande norm som motorstyrkan i detta sammanhang.Antalet hästkrafter i motorn påett fiskefartyg som används vid ett brott synes alltsåvara en logisk beräkningsgrund. Ett fartygs motorstyrka har tidigaretillmätts betydelse päfiskets område. Enligt förordningen (1976:448)om statligt stöd till fiskeföretag vid fängstbegränsningberäknas fångstbegränsningsbidrag i förhållandetill ett fartygs motorstyrka i hästkrafter. Bilars motorstyrka har enligt 9 a §fordonskungörelsen (1972:603) straffrättsligbetydelse i bullersammanhang. Uppgifter om fiskefartygens motorstyrka finns isvenska och utländska fartygsregister. Genom att fiskefartygen - ävende som är av fränmande nationalitet - ärförsedda med särskilda beteckningar ärde lätta att identifiera. Trålfiske torde förekomma med fiskefartyg frånca 100 hästkrafters upp till drygt 1 000 hästkraftersmotorstyrka. Straffskalan bör lämpligen fastställas till högst100 kr. gånger antalet hästkrafter. Det nusagda innebär att de högsta bötesstraffsom kan dömas ut uppgår till . viden motorstyrka på 100 hästkrafter och till . vid 1 000 hästkraftersmotorstyrka. som systemet bör ge möjlighetatt döma ut sä hårda straff bör det också finnasutrymme för att ta hänsyn till förmildrandeomständigheter. I sammanhanget börockså beaktas att straffskalan böromfatta både uppsåtliga och oaktsamhetsbrott. 1983/84:159 58 börkunna sättas så lågt som . Det torde inte sällanbli aktuellt att döma ut straff förflera gärningar för vilka normerade böterkan ådömas. I likhet med vad som gällervid andra bötesformer bör det finnas en särskildstraffskala för sädana situationer. Brotti samband med laxfiske är också att anse som allvarliga. Laxen ären värdefull fisk och ärdessutom hotad av utfiskning. Fiske efter lax sker med särskildaredskap och med fartyg som i vanliga fall är på20-50 bruttoregisterton. Man kan tänka sig en särskild straffskala förbrott i samband med laxfiske. De normerade böternaskulle i sädana fall kunna bestämmastill . gånger antalet bruttoregisterton fören gärning och . gångerantalet bruttoregisterton för flera gärningar. I allmänhetär dock möjligheterna till förverkandeav fångst och redskap - och därmedtill kännbara sanktioner - störrevid laxfiske än vid trålfiske. Dessutom har överträdelseri samband med laxfiske inte förekommit i lika storutsträckning som vid trålfiske. finns det därförinte behov av särskilda regler förlaxfiske. Förverkandeär en sanktion som har en viktig funktion som ettkomplement till straff och andra brottspåföljderför att göra följderna av ett brott mera kännbarai ekonomiskt hänseende. Förverkandereglerna kanenligt 36 kap. 4 § -till skillnad från allaslag av böter som finns f.n. - görasgällande inte bara mot en fysisk person utan ocksåmot en juridisk person, t.ex. ett aktiebolag i vars rörelseett fiskebrott har ägt rum. Liksom det nuvarande bötessystemetleder förverkandereglerna f.n. till mindre kännbaraingripanden i än i övriga nordiska länder.Vad som särskilt skiljer de svenska reglerna om förverkandefrån reglerna i de andra nordiska ländernaär förutsättningarna för att fiskeredskapskall kunna förverkas. I t.ex. norsk rättuppställs inga särskilda villkor förförverkande av redskap. 1983/84:159 59 går av redogörelsen i avsnitt 2.1 gäller enligt FL f.n.olika förutsättningar för förverkande av å ena sidan redskap och å andra sidanfångst. Förverkande av fångst skall ske om det inte är uppenbart obilligt. Förförverkande av redskap krävs att detta är påkallat till förebyggande av brotteller att eljest särskilda skäl föreligger. Detta överensstämmer med vad somtidigare föreskrevs i 2 kap. 17 § strafflagen och vad som gäller enligt 36kap. 2 § i fråga om förverkande av brottsredskap och brottsprodukterm.m. Ursprungligen gällde emellertid enligt 36 § FL att fångsten eller dessvärde alltid skulle förverkas och att fiskeredskap eller dess värde skulleförverkas vid uppsåtligt brott om förverkande inte var uppenbart obilligt.Reglerna fick denna utformning trots att lagrådet ansåg att förverkandereglernai FL borde ansluta till strafflagens bestämmelser. Departementschefenanförde därvid att med den utformning som lagrådet föreslagit skulle deneffekt som åsyftas med förverkanderegeln 1 icke ringa mån gä förlorad (prop.1950:60 s. 208 och 231). I samband med att förverkandereglerna i FL år 1970anpassades till ändringar i 36 kap. fick regeln om redskapsförverkandesin nuvarande utformning. Något särskilt skäl, relaterat till förhållandena päfiskets område, för denna lagändring angavs dock inte i förarbetena (prop. När FL tillkom gjordes alltså bedömningen att redskapskulle förverkas om det inte var uppenbart obilligt. Om en liknande regel pånytt införs i FL, kan redskapsförverkande ske betydligt oftare än f.n. ,Då kansanktionerna vid förseelser i samband med yrkesmässig verksamhet alltid blikännbara. Ett förverkande skall emellertid inte vara uppenbart obilligt. Dettakan bli fallet om såväl fångst som redskap förverkas som ett högtbötesstraff döms ut, särskilt om gärningen har begåtts av oaktsamhet. Dentotala, sanktionen skall ju vara lämpligt avvägd med hänsyn till denbrottsliga gärningen. I det enskilda fallet kan dessutom ett redskapsförverkandebli en orimligt tung sanktion om någon därigenom fär svårigheter att fortsätta sinyrkesverksamhet. Prop.1983/84:159 60 förverkandebör därför, till skillnad frånförverkande av fångst," inte varaobligatoriskt. Fören rimligt avvägd påföljd kan det vara lämpligtatt i stället för redskapet förverka en del av dessvärde. Ett partiellt värdeförverkandetorde i och för sig vara förenligt med gällandelag. En uttrycklig bestänmelse om detta bördock tas in i FL. Böterkan endast ådömas den eller dem som ärgärningsmän. Förverkande kan däremotkomma att ske också hos någon som inte har straffrättsligtansvar. Uttalanden om hur förverkande skall fördelasmellan flera gjordes i prop. 1968:79 s. 52. Dessa uttalanden - som innebäratt förverkande i princip inte skall åläggasflera solidariskt - bör aga motsvarande tillämpningpä nu aktuellt område.Ett tillägg bör dock göras fördet fallet att det är aktuellt att bådedöma ut normerade böteroch besluta om förverkande. I en sådansituation torde värdeförverkandet i praktiken ofta åläggasnågon som inte bär straffrättsligtansvar, t.ex. en juridisk person (jfr 36 kap. 4 § BrB). Mankan utgå från att olovligt fiske i den svenska fiskezonen,liksom olaga fiske, regelmässigt bedrivs under sådanaomständigheter att förutsättningarför förverkande av i vart fall redskap vanligtvis äruppfyllda om tidigare angivna ändringar i fråga om reglerna om redskapsförverkandegenomförs. Även om ett fiskefartyg inte kan förmåsatt gå in till svensk hamn finns det möjligheteratt konstatera att ett brott har begåtts och att villkorenför förverkande är uppfyllda.Flygfotografier som har tagits frän flygplan kan dåvara tillräcklig utredning. I sädanasituationer kan det vara svårt att fastställa värdetav det som skall-förverkas om beslag av egendom inte kunnat ske. Särskiltom ett fotografi som har tagits från flygplan ärdet enda bevis som finns, kan det vara omöjligt att avgörahur stor fångsten är och hur mycket redskapen ärvärda.