prop · G70330 · 1983-12-31 00:00:00 — Skattefondsparandel har genom sin stimulerande inverkan påaktiemarknaden inneburit atl statens inkomster från aktiesparandet totalt selthar ökat mångfalt. "Allemanssparandet" innebär däiför sannolikt enminskning av skatteintäkterna. försvåras riskkapitalbildningen tillnackdel för företagens investeringar och utveckling. Med t.ex. 15%skallereduktion i skattefondsparandel blir statens kostnader härför, iinskränkt mening, ca /år. Kostnaden för "'allemans-sparandets"sparrabatl blir vid samma antal sparare /år (1984 och 85).Mellanskillnaden är för liten för alt motivera förändringar med så riskfylldakonsekvenser och marginella förtjänster. Förtjänsten överstiger inte deadministrations- och marknadsföringskostnader som krävs för att omedelbartbygga upp ett helt nytt sparsystem för 650000 sparare. Ifråga om sparandel i riskkapital har KF vid ett flertal tillfällen påtalat atlföretagsformen ekonomisk förening inte givits med aktiebolagen likvärdigaförulsältningar för sin försörjning med riskkapital. Detta har bl.a. skett isamband med , där KF framlade ett förslag till riskbärandesparande. Konsummedlemmar skulle enligt detta för- 1983/84:30 94 slagerbjudas teckna s.k. garantikapital i konsumentföreningarna under likartadeformer som tillämpas För skattesparandet. Det är visserligen enligt förslagetom allemanssparande möjligt för t. ex. flertalet konsumentföreningar att ståsom huvudmän för nybildade kapitalsparfonder. Dessa skulle dock enligtföreslagna placeringsregler kunna placera av fondkapitalet ikooperativ verksamhet (aktier i kooperativt ägda bolag). Det måste, enligt KF:suppfattning, anses rimligt atl en kapilalsparfond, som vänder sig till spararei deras egenskap av konsumentföreningarnas ägare, får möjlighet atl placera enstörre andel av fondförmögenheten i kooperativ verksamhet. KFvill i detta sammanhang föreslå alt liknande placeringsregler, som utredningenföreslår för de företagsanknutna aktiesparfonderna, skall få tillämpas förkooperativa kapitalsparfonder. Delta skulle i så fall innebära atl dessa fondertilläts placera ' av sitt kapilal i kooperativt ägdaaktiebolag och kooperativa föreningar. Placeringar i de sistnämnda skulle dåske i form av garanlikapilal eller B-insatser. 1 övrigt skulle sammaplaceringsregler gälla som för andra företagsanknutna aktiesparfonder.Sparandet i dessa fonder borde vidare, enligt KF:s mening, stå öppet inle baraför medlemmar i de kooperativa föreningarna utan även för anställda i dessa ochderas eventuella dotterföretag. LRFinstämmer tillfullo i behovet av ett hushållssparande i individuella former somkan underlätta näringslivets riskkapitalförsörjning. LRF har dock anledning attunderstryka alt den kooperativa företagsformen utgör en betydelsefull del avsvenskt näringsliv. LRF finner det därför anmärkningsvärt all expertgruppen ejbettklat behovei av att underiätta kooperationens riskkapitalförsörjning, ilikhet med aktiebolagen, och anvisat former för allemanssparande inom denkooperativa företagssfären. De nu föreslagna kapitalsparfonderna medförfortsalt diskriminering för riskkapitalanskaffning i kooperationen. Det skalldock noteras att expertgruppen efler framläggandet av betänkandet tagit kontaktmed LRF för en diskussion, i positiv anda, om möjligheten all bildakooperativa kapitalsparfonder. LRFanser således aU allemanssparandet bör bli tillgängligt för alla typer avföretag, såväl aktiebolag som ekonomiska föreningar. För att de senare skallges möjlighel alt ultnytlja allemanssparandet via kapitalsparfonder krävs vissaanpassningar av expertgruppens förslag. De kooperativa kapitalsparfonderna börarbeta utefter samma förutsättningar som de i expertgruppen föreslagnakapitalsparfonderna, utom i ett avseende. Kooperativa kapitalsparfonder bör fåmöjlighet ;itt placera sparmedel i lämpliga långfristiga former (ev.B-insatser eller motsvarande) i ekonomiska föreningar i stället för i aktier. Prop.1983/84:30 95 2 Gemensamma grunddrag i allemanssparandet Enligt statskontorels bedömning är fasla penningbelopp inneffeklivasom incitament för långsiktigt sparande och dessutom dyrbar i den nu föreslagnaformen. En mindre justering uppåt av räntan bedöms som mer ändamålsenlig. anser att startpremien är alltfördyrbar för staten i förhållande titt den osäkra stimulanseffekten. Den kräverdessutom extra administration och kontroll. RSV anser även atl begreppet "konto" i 7 § andrastycket jämfört med 3 §förstag titt tag om allemanssparande getts en för vid innebörd. RSV föreslår därför alt lagtexten i 7 § andra stycket ändras enligt följande: --------- Om en sparare öppnar mer än ett rikssparkontoeller en kapilal sparfond skall insalta medel på samtliga övriga rikssparkonlon eller kapi talsparfonder utom det först öppnade betalas ut - - -. Enligt specialmotiveringen på sid. 96 skall uttagsavgifterläggas på utbetalning som skett till följd av atl rätten till sparmedelöverlåtits till annan än spararen. RSV vill erinra atl 5 § förslag till lag omallemanssparande endast reglerar avgifter vid uttag. Utbetalning är ju intedetsamma som uttag varför det av 7 § klart bör framgå i vilka av de därreglerade utbetalningsfallen som uttagsavgift skall eriäggas. 1 5 § finns bestämmelserom uttagsavgift. Enligtspecialmotiveringen bör avgiften avräknas mot spararens fordran på ränta men -om räntebeloppel inte räcker till jämkas i motsvarande mån. Dennajämkningsmöjlighet bör enligt hovrättens åsikt framgå av lagtexten och inlebara omnämnas i motiven. I dagens skatlesparande ger risksparande i aktier 10procentenheter större skattereduktion än skallesparande i bank. Iallemanssparandet föreslås ingen skattemässig skillnad mellan sparande ikapitalsparfonder och på rikssparkonton. Den riskpremie som avses stimulerahushållen att Prop.1983/84:30 96 placera sina sparpengar i aktiespaifonder försvinner helt.Detta utgör enligt mening en brist i förslaget, vilket böråtgärdas under den FortsaUa behandlingen av ärendet. Del nya allemanssparandetkan annars komma att leda till en oönskad överströmning av sparmedel Frånaktiesparande till sparande i bank. Om akliefondsparandet inte redan iutgångsläget ges en större stimulans än sparande på rikssparkonto måsle man iallt fall fortlöpande studera fördelningen mellan sparande i kapitalsparfonderoch på rikssparkonton för alt kunna vidla eventuellt behövliga extrastimulansåtgärder för det mer riskfyllda aktiesparandet. Enligt förslaget får varje kapilalsparfond ha högst 50000andelsägare, och varje huvudman får endasl ha eii fondbolag och därmed baraförvalta en fond. De större bankerna har fondbolag med andelsägareöverstigande denna gräns. Bildas inte nya fonder i tillräcklig utsträckning kommerplatserna i de bankanknulna fonderna inte att räcka till. finns ca 540000konton i de sju existerande aktiesparfonderna. Skulle begränsningen gå igenomskulle endast 350000 konton få plats om inga nya fonder bildades. Denföreslagna begränsningen till 50000 andelsägare bör enligt länsstyrelsensuppfattning utgå. Begränsningen minskar också det meningsfyllda i förslagetatl en andelsägare skall ha rätl atl byta fond om han så önskar. Enligt 2 S förslaget till lag om allemanssparande får varoch en delta i sparandet från och med det år dä han fyllt . Med hänsyntill vissa förmåner och kontroller t. ex. att endast elt konto öppnats kommerdel alt krävas en ganska omfattande registrering av personuppgifter. Mol bakgrundhärav torde deltagandel böra inskränkas till personer som är kyrkobokförda häri riket. Bestämmelse härom bör därför lämpligen tas in i nämnda lagrum. Del kaneventuellt övervägas att sparformen kan stå öppen även för den person som varitkyrkobokförd här för kontots öppnande men som därefter flyttatur riket. Av samma paragrafs utformning framgår även att sparandetendast står öppet för fysisk person. Enligt 7 § i lagförslaget skallinnestående medel utbetalas om rätten till sparmedel övergår till annan änspararen. Härav skulle då följa all om en sparare avlider och rätten tillsparmedlen övergår till ett oskifl dödsbo i avvaklan på bouppteckning ochkommande skifte eller avveckling skulle utbetalande krävas. Förslagetkan Förväntas medföra betydande komplikationer. Visserligen kan dödsfall inomriket bevakas genom folkbokföringsaviseringar men detta kräver i och för sigrätt omfattande arbete. 1 många fall tillkommer dessutom svårigheter att spårarält mottagare av medlen dvs. vem som svarar för dödsboet. Först sedanbouppteckning avlämnats kan i dessa fall dödsbodelägarna spåras, elt arbete somför övrigt skulle medföra orimligt stora arbetsinsatser. Prop.1983/84:30 97 vill därför föreslå att medel tillhörandedödsbo Får slå kvar inom allemanssparandet med förmån av skattefri avkastningoch värdehöjning (vad gäller fondandelar) liksom i förekommande fall rält tillsparpremie men atl ytterligare insättning inte får ske efler dödsfallet, 1varje fall måste lämpligt rådrum ges ål dödsbodelägarna att säga upp kontot, t.ex. efter bouppteckningen. Förslaget om skattefri avkastning pä rikssparkontona kansjälvfallet bli till fördel för personer vars intäkter av kapital överstigerdet s.k. sparavdiagel vid inkomsttaxeringen eller som vid taxeringen redovisarunderskott pä grund av gäldränteavdrag i förvärvskällan kapilal. Denna förmånparad med den skattefria startpremien om till sparare, vars konto den 31mars 1986 uppgår till saml den föreslagna avkastningen, diskontot plus1,, bör som expertgruppen funnit i normala fall ge spararna en positiv realavkastning (s. 56). Även för sparare som inle direkt kan dra nytta av denskattefria avkastningen torde rikssparkonlo! i vart fall under en övergångstidvara en lönsam sparform mot bakgrund av förslaget om sparpremien. Nar det däremot gäller kapilalspart"ondernaföreligger det knappast någon säkerhet för en positiv real avkastning.Visseriigen skulle reglerna om slartpremie saml skattefri avkastning gälla ävenhär och dessutom skulle tillkomma skattefri värdestegring. Det skall emellertidförst konstateras att den reella avkastningen på aktier (utdelning iförhållande till aktiekurs) är vida lägre än den utdelning som expertgruppen föreslagitför rikssparkonlona. Enbart genom slartpremien och utdelningen torde därförinle någon real avkastning kunna uppnås. En förutsättning härför synes vara allaktievärdena på fondbörsen därutöver nära nog ständigt befinner sig i stigande,en utveckling som knappast framstår som trolig. Det kan invändas alt envarandelsägare i kapitalsparfonder kan minska förlustrisken genom att lösa in sinandel så snart aktiekurserna ligger stilla eller tenderar atl gä ner men dettakan knappast vara den bärande tanken bakom ett brett allemanssparande med idéerbl.a. atl tillföra näringslivet riskkapital. Det skulle dessutom i extrema fallkunna leda till vissa säljtryck på aktiemark naden. Mot bakgrund av det nusagda anser att sparandel i kapitalsparfonder bör ges störreförmåner än sparandet på rikssparkontona. En sådan förmån skulle kunnautformas så att sparare i kapitalsparfonder erhöll inte endast en slartpremiepå ulan även För fortsatt sparande i senare skeden. 2.7 Fullmäktige i Riksbank Enligt Fullmäktiges mening är det rimligt alt begränsastorleken pa de månatliga insättningarna på det satt expertgruppen föreslår.Men om denna begränsning finns kan det vara onödigt och även olämpligt alt haen total maximering till . Delta omöjliggör ett mera långsiktigt 7 I9S3I84. Prop.1983/84:30 98 En person som, säg, sparar per månadkan hålla på med delta endast innan taket är nått. Enligt fullmäktigesmening borde detta tak kunna undvaras utan att några olägenheter uppstår. Över huvud taget bör ju syftet vara all stimulera till eltlångfristigt sparande. Fullmäktige vill därför även något beröra frågan omavgiften vid uttag från allemanssparandet. Expertgruppen föreslår här enuttagsavgift om dock . Systemet med en begränsning avdet belopp som kan sältas in leder visserligen i sig till altkontona knappast kommer att utnyttjas som transaktionskonlon. Enligt fullmäktigesmening framstår den föreslagna uUagsavgiften likväl som låg. En något högreavgift skulle understryka allemanssparandets långfristiga karaktär. Den favör som allemanssparandet erbjuder hushållen är enskattefri avkastning. För alt ytteriigare stimulera hushållen till att anslutasig till sparsystemet föreslär expertgruppen all en inlroduklionspremie betalasunder vissa villkor. Enligt vad fullmäktige erfarit är en sådan exlrapremiemyckel komplicerad att hanlera för bankerna som ju praktiskt skulle sköta kontoföringen.Skulle dessa svårigheter vara av en sådan karaktär att de hotar atl försenainförandet av allemanssparandet kan extrapremien utgå ur systemet. Över huvudtaget lorde värdet av extrapremien som en sparstimulans kunna ifrågasättas.Förmodligen skulle dessa pengar ge större effekt om de t.ex. användes förinformationskampanjer på arbetsplatser. 2.8 Fullmäktige i riksgäldskontorel Enligt fullmäktiges uppfattning står de föreslagnastartpremierna inte i rimlig proportion till de effekter de kan förväntas ha isparslimulerande syfte. Expertgruppen konstaterar i belänkandet att spararna iskaltesparandet utgör en primär målgrupp och bör förmås att fortsätta sittsparande i del nya sparsystemet. Försöken alt förmå denna grupp till fortsattsparande kan enligt fuUmäktiges mening knappast anses motivera en tillfälligsparstimulans av denna omfattning. Reglerna för startpremien föranleder vidare en omfattandesystemkonstruktion för kontroll inle bara av kontobehållningen exkl. räntorden för sparande som påbörjats på enskilda konton, utanäven av den sammanlagda behållningen på rikssparkonlon och kapitalsparfonder. Enligt fullmäktiges uppfattning bidrar startpremierna tillatt det administrativa systemet för det föreslagna sparandet i hög gradkompliceras. Med hänvisning till det anförda anser fullmäktige allsåväl statsfinansiella som administrativa skäl talar för atl startpremiernabör utgå ur systemet. Enligt fullmäktiges uppfattning bör skattefriheten föravkastningen vara fullt tillräcklig som sparstimulans. 1983/84:30 99 rekryteraen stor mängd sparare i alla åldrar för alt därigenom uppnå tillräckligavolymer bör enligt fullmäktiges mening lösas genom andra, mer traditionellamarknadsföringsåtgärder. 2.9 AUmännapensionsfonden, 13:e fondstyrelserna Förall öka stimulansen till nysparande bör man enligt styrelserna införa ettelement av regelbundenhet i det nya allemanssparandet i likhet med vad somgälleri nuvarande sparsystem. Hänsyn till andra spararkategoriergör det vidareskäligt alt överväga om inte likartade förmåner bör tillföras även annalorganiserat och målinriktat sparande. Styrelserna är vidare tveksamma till omden föreslagna startpremien fyller någon viktig funktion. Kostnaderna för dennatorde effektivare användas som förbällring av övriga stimulanser i systemet. Insättningenföreslås maximerad till och totalt till . per sparare.Med hänsyn till omfattningen av subventionerna är en begränsning nödvändig. Styrelsernavill dock ifrågasätta om inte taket satts för lågt, särskilt med hänsyn tillavvecklingen av nuvarande skattesparande. Möjlighetenatl flytta sparandel inom resp. sparform är en fördel som styrelsernatillstyrker. Störst belydelse har denna möjlighel för andelsägarna ikapitalsparfonderna. Överflyltningsmöjlighelen är dock begränsad i den meningenalt andelsägande får förekomma endasl i en fond (liksom insäliaren pårikssparkonlo är bunden till en bank). Styrelserna kan inle bedöma om administrativaoch kontrolltekniska skäl gör en sådan begränsning nödvändig. Subventionsnivåni det nya systemet föreslås visserligen sänkt i förhållande till nuvarandenivå men detla uppväges av att likviditeten är större hos sparandet i det nyasystemet och av att skattefriheten på avkastningen icke är tidsbegränsad. Dessastimulanser verkar starkare på insättningar i rikssparkonlon än ikapitalsparfonderna. Eftersom maximeringen av insättningen gäller summan medeli de båda sparformerna sammanlaget är del därför sannolikt atl en mindre andelav sparandet går till aktiefonderna. Styrelsen ifrågasätter om inle en höjningav stimulansen till kapitalsparfonderna därför bör ske. Behov härav kan visasig föreligga vid avvecklingen av skattesparandet. För atl motverka elt ickeönskvärt utbud av aktier vid denna avveckling bör bl. a. en ökning avmaximiinsättningen övervägas. 2.10 Allmännapensionsfonden, 4:e fondstyrelsen Förslagetatt medge överflyttning av det toiala sparandel inom resp. sparform vid valfritidpunkt bör enligt också gälla flyttning mellan sparformernavilket skulle öka systemets marknadsmässighet. Prop.1983/84:30 100 Förslaget om alt spararen skall kunna disponera sina medelnär som helst ulan bindningstider mot en avgift på I % pä uttaget beloppinnebär risk för att likviditeten i samhällsekonomin ökar på ett icke önskvärtsätt. Bindningsreglerna bör vara sådana att de dämpar benägenheten att ta utpengar ur systemet och minst lika stränga som de som gäller uttag frånbankernas långa räkningar. Den riirlighet beträffande sparade medel som detföreslagna systemet medger innebär kostnader. Dessa kostnader bör belasta densom rör på pengarna. 2.12 Centralorganisationen /SR Om allemanssparandet införs försvinner den särskildastimulansen till aktiesparande. Den skattefria avkastningen betyder samtidigtmer för direktavkastningen än för de reavinster som kan uppstå ikapilalspart"on-derna. Om spararna är rationella bör det därför bli enmycket liten del av allemanssparandet som går till aktiesparande ikapitalsparfonderna. Det är vidare olyckligt all utredningen inte föreslår atlsparkapital skall kunna fiyttas från rikssparkonton till kapitalsparfonder.Även denna begränsning motverkar möjligheterna att få tillräcklig omfattningpå det riskvilliga aktiesparandet. Därmed blir det svårt att tillgodoseintentionerna om breddat aktieägande till förmån för näringslivets utveckling. Om enöverföring från rikssparkonton titt aktiesparande i kaptitatspar-fonder däremottillåts kan nybildade fonder tillgodogöra sig ett större ackumulerat kapilalredan från btirjan. Fonderna blir då mera attraktiva som en lösning påpraktiska kapilatförsörjningsprobtem. Om kapitalsparfonderna endast får byggasupp genom månatliga avsättningar på högst är det svårt alt se hur demer profiterade fonder, som utredningen förespråkar, skall kunna byggas upp. Maximeringen av toiala nelloinsättningar till 30000 kronorinnebär att ett mindre förmånsberättigat sparande tUläts än i nuvarandeskattesparande. Den som spar inom skaltesparandets ramkommer upp i en total netloinsättning på . Den avutredningen föreslagna 30000-kronorsgränsen skulle uppnås redan efter drygt 4års sparande. Gränsen framstår i det perspektivet som för lågt satt. Denföreslagna startpremien förefaller enbart vara ägnad att uppmuntra tillanslutning till allemanssparandet , inte till att stimulera till ellregelbundet sparande. Den sorn till och med mars 1986spar erhåller genom sparpremien per sparadkrona eUer per sparad krona och år. 1983/84:30 101 maximalt söker utnyttja systemet genom att gå in i detta idecember 1984 genom en insättning på 100 kionor och genom en insättning på 500kronor samt därefter maximala insättningar under de tre törstamånaderna 1986 får genom slartpremien ett bidrag på per .sparad kronaoch månad för sina insättningar . Det Föreslagna allemanssparadet är ur avkastningssynpunktbetydligt mindre förmånligt än nuvarande skatlesparande. Den som gär in i allemanssparandeti och därefter regelbundet spar disponerarvid utgången av inkl. slartpremie vid en ränta på . Hansinsättningar har då uppgått till . Hans kapital motsvarar 1,37kronor per sparad krona. Med nuvarande regler lör skatlesparande på bank skullehan i stället - om skallereduktionen Frånräknas hans sparande - ha disponerat1.48 kronor per sparad krona. Med den större skattereduktion som gällde 1980-82skulle han ha disponerat per sparad krona. Enligt förslaget skulle alla uttag från allemanssparandetvara förenade med en uttagsavgift på I procent eller . Atl ensådan regel finns är rimligt. I själva verket gäller, att del föreslagnaallemanssparandet i mindre grad än nuvarande skatlesparande är ägnat allåstadkomma cil långsiktigt, bundet sparande. Icke desto mindre borde det varamöjligl att efter ett visst antal års sparande eller efler en uppsägningstidgöra uttag som ej belastas med uttagsavgift, delar uppfattningen alt sparandel bör varalångsiktigt. Eftersom expertgruppen inte föreslår någon formell bindningslidanser emellertid bankföreningen att den föreslagna uttagsavgiften på I procenlär alltför låg. Det finns risk atl spararen vid så låg avgift kommer atlbetrakta sitt allemanssparande som transaktionsmedel och snabbt tar ul pengarnaför konsumtion. För traditionella bankkonton med 12. 18 eller 24 månadersuppsägning tillämpas en uttagsavgift på vanligtvis , men även högreavgift Förekommer. Räntan på dessa konton är inte högre än den som expertgruppenföreslår skall galla för rikssparkonlo, vars ränta dessutom föreslås bliskattefri. En sä låg uttagsavgift som I procent skulle enligt bankföreningensuppfattning riskera medföra en frän fiera utgångspunkter oönskadriinteuppdrivning på vissa inlåningskonlon i bankerna. - Bankföreningenföreslår därför atl uttagsavgiften fastställs till . Ingen avgift föreslås av expertgruppen vid uttag i sambandmed överflyttning av medel på rikssparkonlo från en bank till en annan ellerav medel Från en kapilalsparfond till en annan. anser att enavcifi pä bör gälla vid sådana övciflytlningar. En sådan iivgilt kanmotverka atl möjligheten att flytta sparandet missbrukas genom alltför Prop.1983/84:30 102 Överflyttningar är givetvis förenademed kostnader för bankerna och fondbolagen. Det är rimligt atl dessa kostnaderbärs av dem som flyttar sina sparmedel i stället för av dem som är kvar ifonden. Expertgruppens förslag alt spararen vid val av"ny" bank för rikssparkonto eller "ny" kapilalsparfondmåste överflytta hela sitt tidigare sparande är olämpligt. Dels förorsakasonödigt stora kostnader, dels tvingas spararen l.ex. vid arbetsbyte att gå urden kapilalsparfond som är knuten till hans tidigare anslällningsföretag. Denföreslagna regeln är inte nödvändig från kontrollsynpunkt. När kund flyttar sitt rikssparkonlo från en bank till enannan eller byter kapilalsparfond skall enligt förslaget ingen uttagsavgiftulgå. En sådan åtgärd från kundens sida är förenad med administrativa kostnaderför bank och kapilalsparfond. Föreningen utgår från att inget hinder föreliggeratt en administrativ avgift kan uttas av kunden. Storleken på avgiften fårbestämmas av konkurrenssituationen på marknaden. Expertgruppen föreslår en minimigräns om perinsätl-ningstillfälle och månad. Till grund för detta ligger hänsyn tillbankernas hanteringskostnader för små belopp. Föreningen bedömer emellertid attkostnaderna för kontroll av minimibeloppet blir större än de eventuelltminskade hanteringskostnader som kan uppnås med elt minimibelopp. Föreningenförordar därför atl ingen formell minimigräns per insätt-ningstillfälle ochmånad uppsatts. Kapitalsparfondernas attraklivilel bygger huvudsakligen påspararnas skattefrihet vad gäller utdelning och värdetillväxt. Dessa reglertillstyrks av SFF. Däremoi anser SFF. att premieringen av risktagandel - vilketaktiesparandel utan tvekan innebär inte belönas tillräckligt i det nyaförslaget. I betänkandet heter det, att skattefriheten påtotalavkastningen i regel borde erbjuda spararna i kapitalsparfonderna enpositiv avkastning. Denna bedömning präglas enligt SFFs uppfattning starkt avde senaste årens exceptionella ""boom"' på Stockholmsbörsen. Omman ändå utgår från dagens 2,5-procentiga direktavkastning, så erfordras engenomsnittlig 7,5-procentig värdetillväxt för att kapitalsparfonderna skallkunna konkurrera med rikssparkontona. En sådan långsiktig utveckling förefalleremellertid ingalunda som säker. SFF bedömer del som ofrånkomligt att kapitalsparfondernaborde få en något förbättrad konkurrenssituation jämfört med rikssparkontona.Ett sätt att uppnå delta vore enligt SFFs bedömning att slopa den för båda Prop.1983/84:30 103