prop · G703128 · 1983-12-31 00:00:00 — Om sådan egendom skulleomfattas av företagshypotek skulle detta därför inte i någon nämnvärd gradpåverka säkerhetens värde. Utvidgningen skulle 6 1983/84. Prop.1983/84:128 82 därförknappast komma att påverka vare sig lånesumma eller låneviUkor. Redan mot dennabakgrand anser verket att det saknas anledning att utvidgainteckningsunderlaget tkl att avse denna egendom Ofr hantverks- och industriorganistionsyttrande; se betänkandet s. 251). Härtkl kommer följande omständigheter. Antagatt en näringsidkare som har lån mot säkerhet i hypoteksbrev råkar i ekonomiskasvårigheter. Hypoteksbrevsinnehavaren skuke i ett sådant läge med hänsyn tillden föreslagna utvidgningen av inteckningsunderlaget fa en så stark stäkninggentemot näringsidkaren att denne för att kunna fortsätta driften helt bhrberoende av inteckningshav arens direktiv. Den föreslagna utvidgningen kandärför leda tiU att näringsidkaren av hänsyn tik hypoteksbrevsinnehavarentvingas avstå från att betala löpande skulder såsom hyror, löner, skatter och råvamleveranser.För det faU att gäldenärennäringsidkaren är en juridisk person skuUeställföreträdare för denna riskera dels att bli personhgen betalningsansvarigför A-skatt, mervärdeskatt, olika punktskatter samt arbetsgivaravgift som gäldenärenunderlåter att i rätt tid betala för att tillgodose inteckningshavaren, delssåvitt gäller A-skatt vid denna underlåtenhet även göra sig skyldig tik brottenligt uppbördslagen. I detta sammanhang förtjänar bestämmelsema om mannamånmot borgenärer i 11 kap. 4§ en viss uppmärksamhet. Efter enlagändring som trädde i kraft innebär dessa bl. a. attbetalning av förfaken skatt aldrig medför ansvar för sådant brott. Ordningenansågs kunna godtas bl. a. därför att den förmånsrätt som tklkommerföretagsinteckningar bara kan gälla i sådan lös egendom som avses i 4 § lagenom företagsinteckning och att därför en betalning av en skattefordran medpengar aldrig i och för sig berör företagsinteckningshavamas rätt (jfr prop.1975/76:82 s. 109 ff och 117f). Uteblirbetalning för sämre prioriterade och oprioriterade borgenärer har dessavisserligen möjlighet att efter utmätning få betalt även ur kontanter ochbanktillgodohavanden. Hypoteksbrevsinnehavaren har emekertid företräde tklbetalning om denne gör anspråk härpå och dennes rätt berörs av betalningen tklutmätningsborgenären (UB 8:13). Som utmätt egendom anses härvid även medel somi anhängigt mål hos kronofogdemyndigheten friviUigt inbetalas av gäldenären (UB4:28). En utvidgning av inteckningsunderlaget till att avse kassamedel och banktikgodohavandeninnebär därför att kronofogdemyndighet vid utmätning av nämnda tklgångar ochså snart en näringsidkare under indrivningsförfarandet inbetalar medel tklmyndighet måste kontrollera om näringsidkaren har företagshypotek och därefterunderrätta enligt 5 § förmånsrättslagen förmånsberätti-gad borgenär ombetalning. Begär denne betalning ur de utmätta medlen måstekronofogdemyndigheten avgöra vem som skall få företräde vid betalningen.Resultatet av denna prövning torde i praktiken ofta utfalla tikutmätningsborgenärens nackdel. Ett ofta omfattande arbete av kronofogdemyndighetenskuke därför inte leda tik något annat än att influtet belopp redovisas tkl hypoteksbrevsinnehavaren. 1983/84:128 83 Bestämmelseni UB 4:28 får sannolikt konsekvenser även i ett annat avseende. Restförda gäldenärerhar ofta överenskommelse om avbetalningsplaner. Om kronofogdemyndighet såsnart det visar sig att en näringsidkare har företagshypotek måste räkna medatt det finns risk för att staten på gmnd av hypoteksbrevsinnehavarens rätt tikmedlen kan gå förlustig de pengar som inbetalas blir myndigheten förmodligenföga benägen att ingå en avbetalningsplan med näringsidkaren-gäldenären. Omstatens möjlighet att få betalning försvåras kan följden bli en ökadbenägenhet från myndighetens sida att begära näringsidkare i konkurs. Vidkonkurs innebär den föreslagna utvidgningen att praktiskt taget all den lösaegendomen i näringsidkarens rörelse kommer att omfattas av företagshypotek.Följden blir att andra borgenärer än innehavaren av hypoteksbrev i ännu mindreutsträckning än tidigare torde få utdelning i konkurs. Vidare torde medel sombetalats tkl hypoteksbrevsinnehavaren strax före konkurs knappast kunnaåtervinnas till konkursboet. För statens del får utvidgningen avinteckningsunderlaget fill kassamedel och banktklgodohavanden också betydelseom skattebetalning sker strax före konkursbeslutet. Sådan betalning kan om denavser förfallen skatt inte återvinnas fik konkursboet (28 § KL). Skukebetalningen emellertid komma att gå ut över hypoteksbrevsinnehavaren kan krågasättasvilken regel som tar över, 28 § KL eller 1 kap. 5 § i lagförslaget. RSVmotsätter sig att urholkning sker i den mycket betydelsefulla regeln i 28 §KL. Detviktigaste argumentet för en utvidgning av inteckningsunderlaget tillkassamedel och banktikgodohavanden är enligt verkets mening vissa problem somenligt nuvarande ordning uppkommer i samband med betalningsinställelse. Dessaproblem som är av mera akmän räckvidd och inte bara rör innehavare av hypoteksbrevtorde emellertid helst lösas genom en allmän lagstiftning ombetalningsinställelse. RSV vkl för sin del förorda att frågan om en sådanlagstiftning får utredas i särskild ordning. Som utgångspunkt vid utredningenbör tas det förslag om registrerad betalningsinställelse som framlagts inomarbetsmarknadsdepartementet (Ds A 1979:7). Vad beträffar just hypoteksbrevsinnehavarensintressen anser verket att de vid betalningsinställelse tkkredsstäkande kan tillgodosest. ex. genom att vid försäljning influtna medel hålls avskilda på ett konto somgode mannen ensam förfogar över (jfr SOU 1970:75 s. 133). Medhänvisning tkl det anförda avstyrker RSV utredningens förslag om en utvidgningav inteckningsunderlaget till kassamedel och banktklgodohavanden. Vadgäller fordringar på skatterestitution anför utredningen som skäl för atl låtadessa fordringar omfattas av inteckningsunderlaget att det här rör sig ommarginella och vanligen tklfäkiga rörelsetillgångar och att de därför utannämnvärd återverkan på andra borgenärers rätt kan omfattas av företagshypotek.Denna bedömning överensstämmer inte med verkligheten. För att belysa dettavill verket framhålla att staten enbart vad gäller 1983/84:128 84 överskjutandeingående mervärdeskatt under budgetåren 1977/78 och 1978/79 återbetalade 14,4respektive . Vad gäker utmätt belopp har verket inhämtat attenbart hos kronofogdemyndigheten i t.o.m.den 15 mars 1981 utmättes . av restkutionsbdoppen avseendemervärdeskatt. Vad gäker statens kvittningsrätt kan nämnas att staten föreskatte- och avgiftsrestitutioner får avräkna enligt särskilda regler (se t. ex.68 § 4 mom. uppbördslagen). Staten har emellertid inte någon generell kvittningsrätt.Enligt RSVs uppfattning är det med hänsyn tik indrivningsarbetets effektivitetav stor vikt att staten ges en sådan rätt. Budgetdepartementet avser enligt vadRSV inhämtat också att framlägga ett lagförslag härom. Skuke fordringar på skatterestitutioningå i inteckningsunderlaget försämrar detta i betydande grad statens möjlighetatt driva in obetalda skatter o. dyl. RSV avstyrker därför - så länge det intefinns någon generell kvittningsrätt för det allmänna - attinteckningsunderlaget utvidgas till att avse fordringar på skatterestitution. RSVvill i detta sammanhang vidare uppmärksamma ett problem som gäller redovisningav mervärdeskatt i konkurs när t. ex. en kundfordran betalas tik konkursboet.Som framgår av 4 § mervärdeskattelagen gäller som huvudregel attskattskyldighet för mervärdeskatt inträder när vara levereras, tjänsttillhandahålls eller uttag sker. Om skattskyldig försätts i konkurs inträderredovisningsskyldighet för konkursgäldenären för alla affärshändelser för vilkaskattskyldighet men inte redovisningsskyldighet har inträtt förekonkursutbrottet (se RSVs anvisningar om tidpunkten för inträde avskattskyldighet, redovisningsskyldighet och rätt tkl avdrag för ingående skatt m.m. RSFS 1980:45). Mervärdeskatt bevakas i konkursen bland andra förmånsberättigadefordringar. När betalning för vad som levererats eker tillhandahållits förekonkursbeslutet senare flyter in behöver konkursboet däremot inte redovisanågon skatt. För det faU att företagshypotek finns torde följden ofta bli attmervärdeskattebelopp som rätteligen bort tillkomma staten i stället kommer hypoteksbrevsinnehavarentik godo. Enligt RSVs uppfattning bör därför införas en regel som omöjliggöratt mervärdeskattebelopp på detta sätt undandras det aUmänna. Om frågan inte isin helhet kan tas upp i detta sammanhang bör bestämmelsema om företagshypoteki vart fall utformas så att nämnda effekt inte ytterligare förstärks. Förnärvarande gäller att nyttjanderätt till lös egendom och immateriekarättigheter omfattas av företagsinteckning under fömtsättning att dé kanutmätas. Utredningens förslag innebär att egendom för att kunna omfattas av företagshypotekmåste vara utmätningsbar eller ingå i konkursbo (1 kap. 5§ 3 st. i förslaget).Som framgår av 27§ konkurslagen föratsätts emekertid att egendom för att ingå ikonkursboet skall vara utmätningsbar. I praktiken torde därför utredningensförslag inte medföra någon skillnad mot tidigare. Den osäkerhet som råder huravidat. ex. en hyresrätt skall 1983/84:128 85 omfattasav företagshypotek kvarstår således (se Advokatsamfunds yttrande; s.266 i betänkandet). RSV vill upplysningsvis vad gäller hyresrätt framhåka attRSV i ett mål som förts till högsta domstolen gör gällande atthyresvärds bristande samtycke vid utmätningstikfäket inte hindrar utmätningen (HDsmål nr Ö 56/82). Med hänsyn till nämnda rättigheters ofta betydande värden ärdet enligt RSVs mening angeläget att det ytterligare klargörs under vkka fömtsättningarde kan omfattas av företagshypotek. Lantbruksstyrelsen:Den andra (jfr avsnitt 5) viktiga och för lantbmksstyrelsens verksamhetpositiva nyheten är att samtliga rörelsefordringar och därmed även kassamedelskall ingå i säkerheten. Styrelsen delar utredningens uppfattning att detta harsådana prakfiska fördelar att dessa bör väga över bl. a. de principiellabetänkligheter som kan anföras mot att kontanter och tklgångar, som snabbt kanförvandlas tik reda pengar, utgör kreditunderlag. Komplikationer synesvisserligen kunna uppstå om företagsinteckningen är begränsad till endast vissart av verksamhet eller tik verksamhet inom viss kommun. Det kan då föreliggasvårigheter att klarlägga om kassamedlen o. dyl. hänför sig tik just den aktuekaföretagsinteckningen eker tkl en annan verksamhetsgren. I akmänhet torde dockdessa komplikationer kunna undvikas genom att borgenären inte begränsarföretagsinteckningen på sådant sätt annat än när bokföringen är skild åt för deolika grenarna. Fiskeristyrelsen:Styrelsen biträder utredningens förslag om att säkerheten omfattar ett vidarebegrepp än vad som är faket, dvs. att samtliga rörelsefordringar ochdärjämte kassamedel skall ingå i säkerheten. Kommerskollegium:I fråga om den egendom som skall kunna omfattas av företagshypotek kommerenligt utredningens förslag (1 kap. 5 § lagförslaget) kassamedel ochfordringar - såsom banktikgodohavanden, obligationer och skuldebrev - att höratill inteckningsunderlaget. Däremot kommer aktier och andra andelsrätter ijuridiska personer, med undantag för bostadsrätt, att falla utanför underlaget.I likhet med anser kollegiet det av praktiska skälmindre lämpligt att skilja mekan dessa båda typer av egendomsslag. Frånkreditsäkerhetssynpunkt torde exempelvis aktier, som faker utanför underlaget,betraktas som likvärdiga med konvertibla skuldebrev, som kommer att ingå iunderlaget. Enligt kokegiets mening bör även aktier och andra andelsrätter ijuridiska personer kunna omfattas av företagshypotek. StockholmsHandelskammare: Den i 1 kap. 5 § föreslagna uppräkningen av egendom som skakomfattas av företagshypotek, innebär en utvidgning jämfört med nu gällanderegler. Förslaget innebär även en förenkling av utdelningsförfarandet i enkonkurs eftersom i stort sett all lös egendom i boet omfattas av hypoteket. Deninverkan som utvidgningen kan få på utdelning i konkurser är givetvis svår attfastställa men sannolikt kommer effekten härvidlag att vara begränsad. I akmänhetär tklgången på likvida 1983/84:128 86 medelobetydlig i ett företag som försatts i konkurs och om det finns bankfiUgodohavandenutnyttjar bankerna regelmässigt sin kvittningsrätt. Ett genomförande avutredningsförslaget torde därför i praktiken inte komma att medföra en särskiltstor försämring för de oprioriterade kon-kursborgenärema. förslag skall aktier och andra andelsrätter i juridiska personer,med undantag för bostadsrätt, falla utom den rörelseegendom som ingår i företagshypotek.Vid införandet av lag om företagsinteckning gjordes emellertid ingenåtskillnad mellan aktier å ena sidan samt banktillgodohavanden, obligationeroch andra värdepapper å andra sidan. Enligt departementschefen (proposition1966:23 sid. 61) var dessa egendomsslag så likartade att de behandlades som enenhet. Utredningen lämnar inte heller några skäl till varför dessa egendomsslagskak behandlas på olika sätt. När nuutredningen föreslår en utvidgning av de egendomsslag som skak omfattas av företagshypotekär det svårt atl se någon principiell skillnad mekan kassamedel,banktillgodohavanden, obligationer och andra värdepapper samt aktier och andraandelsrätter i juridiska personer. Varken kreditgivare eller kredittagare tordebetrakta exempelvis konvertibla skuldebrev, som föreslås ingå i hypoteksunderlaget,och aktier, som faller utom hypoteksunderlaget som artskkda. De motiv somligger bakom utredningens förslag att kassamedel och banktillgodohavanden samtfordringar enligt obligationer och föriagsbevis skall ingå bland den egendomsom omfattas av företagshypoteket kan enligt Handelskammaren också anföras fillstöd för att aktier och andra andelsrätter i juridiska personer skall omfattasav företagshypotek. Det slutliga lagförslaget bör även på denna punkt baseraspå praktiska överväganden. Handelskammaren föreslår därför att förslagets 1kap. 5 § kompletteras i enlighet med här anförda synpunkter. StockholmsHandelskammare vkl även väcka frågan om hur man skak se på de dataprogram sommånga företag numera äger. Eftersom det ekonomiska värdet härav kan förväntasbli allt mer betydande, är det önskvärt att frågan redan nu närmare övervägs. : I sin finansiella stödverksamhet har industriverket anledning atthälsa med tillfredsställelse förslaget att samtliga rörelsefordringar och dätjämtekassamedel skall ingå i säkerheten. Härigenom undanröjes den osäkerhet sområder för inteckningshavaren framförallt vid en betalningsinställelse. Konkurslagskommittén:Förslaget kommer uppenbarligen, om det genomförs, att få konsekvenser föroprioriterade borgenärer och borgenärer med sämre förmånsrätt än den somförelagsinteckning ger. lämnar därhän frågan om deverkningar som förslaget kan få i sådant hänseende är ändamålsenliga. har det däremot synts angeläget att beröra ett par spörsmål som intehar dryftats i betänkandet 1983/84:128 87 eUerom förslaget att vidga inteckningsunderiaget kan tänkas inverka påkonkurslagens (1921:225, KL) regelsystem. Härvid är det framför aUtgränsdragningen mellan de två handläggningsformema stor och mindre konkurs samtKL:s återvinningsregler som kommer i blickpunkten. I dessa frågor viU konkurslagskommitténframhåUa följande. Närdet gäller förslagets inverkan på gränsdragningen mellan de två formerna förhandläggning av konkurs är det tkl en början av intresse att närmare undersökaom den föreslagna ordningen kan inverka på oprioriterade borgenärers möjlighetatt i händelse av konkurs få betalt för sina fordringar. Vid bestämmandet avhandläggningsform är ju en faktor att ta med vid bedömningen humvida enbart förmånsberättigadeborgenärer kan antas få betalt eller om utdelning kan påräknas också föroprioriterade fordringar (jfr prop. 1978/79:105 s. 214 ff). Idet förra falletär tumregeln att konkursen skak handläggas som mindre konkurs och i det senareatt den skall handläggas som stor. Företagsinteckningomfattar inte all lös egendom som hör tUl den intecknade verksamhetenutan är begränsad tik sådan egendom som näringsidkaren annars inte aUs eUerendast med olägenhet antagits kunna utnyttja som kreditsäkerhet. Utanförinteckningsunderlaget faker bl. a. lånefordringar, aktier, obligationer ochandra värdepapper. Inte heker banktillgodohavanden och kassamedel omfattas avföretagsinteckning. Mot bakgmnd av de problem som en avgränsning avinteckningsunderlaget medför och då de praktiska problemen att bestämma gränsemaför detta måste återverka på hur erbjudet företagshypotek värderas i det enskkdafallet har utredningen föreslagk en utvidgning av inteckningsunderiaget tik attavse också nämnda kategorier av lös egendom. Genom förslaget kommer företagshypotekatt omfatta gäldenärsföretagets hela reskontra (betänkandet s. 79). Viden första anblick ligger det onekligen nära tik hands att anta att förslagetinverkar på de inte förmånsberättigade borgenäremas ställning. Om praktiskttaget ak lös egendom, som inte på annat sätt kunnat begagnas somkreditsäkerhet, är reserverad för borgenärer med företagshypotek som säkerhet,blir utrymmet för övriga borgenärer mycket begränsat. Emellertid vet vi redannu att det är förhållandevis sällsynt att oprioriterade fordringsägare fårnågon utdelning. Utdelning tik borgenärer utan förmånsrätt torde äga mm endasti av de stora konkursema, vUka i sin tur utgör av samtligakonkurser. De oprioriterade borgenäremas ställning då konkurs har inträffat ärsåledes redan nu så dålig att förslaget knappast kan sägas utgöra någonpåtaglig försämring för dem. Innan utdelning för inte förmånsberättigadefordringar äger ram skak vidare, såvitt här är aktuekt, ur boets egendom betalasbl. a. fordringar på skatter och avgifter samt löne- och pensionsfordringar. mån en lönefordran täcks av den statliga lönegarantin träder staten in iarbetstagarens rätt mot konkursgäldenären. Utdelning i konkursen förarbetstagarens 1983/84:128 88 Först därefter blu det aktueUt med utdelning tkloprioriterade borgenärer. Det sagda torde innebära att det i första hand ärborgenärer med sämre förmånsrätt än den som följer med företagshypotek som drardet kortaste strået i sammanhanget, rent generekt sett. Vadsom har sagts nu gäller även med en utvidgning av inteckningsunderlaget fillkassamedel och banktikgodohavanden. Redan nu tillses nämligen som regel attmedel som efter en betalningsinställelse flyter in vid en avveckling under handoch vilka eljest skuke bli kassa- eller bankmedel kommer företagsinteckningshavamatik godo (jfr betänkandet s. 262 ff). Utvidgningen av inteckningsunderlaget tklsagda egendom medför således i första hand att några sådana försiktighetsmåttsom vidtas tkl skydd mot att rörelsetUlgångar som omfattas av inteckningshavarenssäkerhet förvandlas till tikgångar i vilka säkerheten inte gäller bliröverflödiga. När konkurs inträffar, finns som regel inte några kassa- ekerbankmedel, oavsett om konkursen föregåtts av transaktioner tik skydd för företagsinteck-ningshavareneller inte. En fömtsättningför en förskjutning tik nackdel för oprioriterade borgenärer (och borgenärermed sämre förmånsrätt än den som följer med företagshypotek) är också attinteckningens värde som säkerhet ökar genom utvidgningen och att störrekrediter därför lämnas mot ett stäkt företagshypotek. Kommittén anser för sindel det mindre sannolikt att utvecklingen skuke gå i denna riktning. Det kandäremot tänkas att utredningens förslag resulterar i att företagshypoteketsbetydelse som säkerhet ökar på det viset att ett större antal näringsidkare äni dag kan utnyttja sådan säkerhet för kreditändamål. Sammanfattningsviskan konstateras att utvidgningen av inteckningsunderiaget är av underordnadbetydelse för de oprioriterade borgenäremas utsikter att få betah för sinafordringar. Därmed skulle också den första frågan vara besvarad.Gränsdragningen mellan stor och mindre konkurs torde inte påverkas. Visserligenär en viss margineU förskjutning mot ett än sämre utfall för de oprioriterade borgenärematänkbar. Man får emekertid hålla i minnet att boet med hänsyn tik dessomfattning och övriga förhållanden måste vara av enkel beskaffenhet för atthandläggningsformen mindre konkurs skak få tillgripas. En utvidgning avinstitutet företagsinteckning på det sätt utredningen föreslår kan föra medsig att företagshypotek kommer att utnyttjas av t. ex. leverantörer i störreutsträckning än f n. och att detta i sin tur medför konkurrensproblem som göratt boet inte kan anses enkelt. Också den omständigheten att med förslagetsamma egendom - i större utsträckning än vad som är fallet - kan bliföremål för såväl företagshypotek som pantsättning i annan form och egendomenföljaktligen komma att lämnas som säkerhet för lån från skilda kreditgivare,kan medföra sådana konkurrensproblem att konkursen bör handläggas som storkonkurs. Skuke en mindre förskjutning mot ökad användning av stor konkursinträda tik följd av utredningens förslag, synes det dock 1983/84:128 89 inteböra uppfattas som något större problem. Det ligger i sakens natur attfrekvensen av konkurser som handläggs som stor resp. mindre konkurs kan växlaallt efter omständighetema i konkurserna. Utredningens förslag kan enhgtkommitténs mening inte medföra annat än en ringa förskjutning. Vadhärefter gäller frågan om utvidgningen av inteckningsunderlaget kan tänkaspåverka tikämpningen av synes lämpligast attundersöka frågan med utgångspunkt i de särskilda bestämmelsema om återvinning.Härvid är det främst reglema i 28, 30, 35 och 37 §§ KL som tilldrar sigintresse. Enligt28 § I KL undantas från återvinning betalning av skatt eller allmän avgift somavses i 1 § lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m. m., omfordringen varit förfallen tik betalning. Undantagsregeln har betydelse endastdå betalning skett tkl nackdel för fordringar med bättre prioritet, dvs. bl.a. fordringar med säkerhet i företagsinteckningar. F. n. berör en betalning aven skattefordran med pengar i princip inte företagsinteckningshavares rätt,eftersom den förmånsrätt som tklkommer företagsinteckningar inte omfattarkontanter. Utsträcks inteckningsunderlaget tkl att omfatta även kontanterkommer saken i ett något annat läge. Undantagsregeln i 28 § I får då en störreräckvidd än f. n. En försäljning av lagertklgångar, som omfattas av företagshypotekoch där likviden används tkl betalning av förfallna skatter, torde med hänsyntill 28 § 1 knappast kunna återvinnas, trots att den indirekt gått ut över hypoteksborgenärensrätt. Det anförda visar att utvidgningen av inteckningsunderlaget tklkassamedel sannolikt inte får så stor praktisk betydelse för hypoteksborgenären.I sammanhanget förtjänar även bestämmelsema om mannamån mot borgenärer i 11kap. 4 § en viss uppmärksamhet. Efter en lagändring som trädde ikraft innebär dessa bl. a. att betalning av förfallen skattaldrig medför ansvar för sådant brott. Ordningen ansågs kunna godtas bl. a.därför att den förmånsrätt som tillkommer företagsinteckningar bara kan gäka isådan lös egendom som avses i 4 § lagen (1966:454) om företagsinteckning ochatt därför en betalning av en skattefordran med pengar aldrig i och för sigberör företagsinteckningshavamas rätt. (Se i anslutning tik det sagda prop.1975/76:82 s. 109 ff och 117f) Betalningav skuld kan enligt 35 § KL återvinnas under vissa i paragrafen angivna fömtsättningar.För att återvinning skall kunna ske krävs också att åtgärden har varit tillnackdel för borgenärema eller vissa av dem. TUlämpningen av detta skaderekvisitkan föranleda viss tvekan i det inte ovanliga faket att all företagsintecknadegendom har realiserats och förtida betalning med anledning härav har tikstäktsföretagsinteckningshavama. Sådan betalning är i och för sig inte att betraktasom "ordinär" i KL:s mening. Har den inte varit tik nackdel för gäldenärensborgenärer eker vissa av dem, lär den likväl inte kunna angripas genomåtervinning, eftersom skaderekvisitet inte är uppfykt. (Se härtik SOU 1970:75 s.132 f,