prop · G703100 · 1983-12-31 00:00:00 — 1 det omedelbara perspektivet innebär regeringens politikför atl återställa den ekonomiska balansen i samhället ett starkt krav pååterhållsamhet även för verksamheterna inom område. Krispolitikensbördor är märkbara för alla medborgare och inom alla samhällsområden. Detbudgetförslag som kommer atl redovisas i del följande präglas av alt även utbildnings- och kulturområdenamåste lämna Prop.1983/84:100 Bilaga 10 6 Strävan har likväl varit - och är - att sä långt det är möjligt värnaom verksamheternas kvalitet och om deras förutsättningar att bidra till en positiv långsiktig utveckling.Åtgärder som är av betydelse för attfrämja en sådan utveckling har därför prioriterats. Utrymme för angelägnainsatser har skapats genom omdispositioner av tillgängliga resurser. Statsrådet jag inleder budgetförslaget inom område med en samladredogörelse för vilka viktigare åtgärder vi nu föreslår som ett led i dennämnda politiken. Vi ger därvid först som en bakgrund en allmän överblick över helautbildningsdepartementets område, för att sedan fortsätta med större frågorinom de olika sakområdena.Därefter tar vi upp de enskilda anslagspunkterna. Under dessa lägger vi också fram samtliga förslag till beslut, även i frågor där utgångspunkter och motiveringar redovisats iinledningsavsnitlet. Statsrådet avser alt senare återkomma till regeringen med förslag forskningspolitisk proposition. Frågor rörande forskning behandlas därför i huvudsak inte i dettabudgetförslag. Utbildningsområdethar varit föremål för ett omfattande reformarbete. En grundläggandeutgångspunkt för detta har varit alt allahar rätt lill goda kunskaper. Alla människor har också behov av goda kunskaper.Att kunskaper är makt blir alltmer påtagligt i ett komplicerat och högteknologiskt samhälle.Utbildning fär därför inte bli ett privilegiumför ett fåtal, utan måste vara en demokratisk rättighet för alla. Möjlighet till utbildning får inte .vara beroendeav ekonomiska förhållanden, social och kulturell bakgrund, bostadsorleller kön. Utbyggnaden avutbildningssystemet och nya insatser på kulturområdet har bidragit tillatt väsentligt minska ojämlikheten i samhället. Men finns betydandeskillnader i människors förutsättningar att leva ett socialt och kulturellt riktliv. Välfärden är fortfarande ojämnt fördelad. Social och ekonomiskbakgrund, föräldrarnas arbetsvillkor och bostadsförhållanden liksom dekulturella traditionerna har fortfarande ett.starkt samband med barnensmöjligheter att lyckas i skolan. Dessa och andra faktorer, t.ex.kön, har också stor betydelse för valen av fortsatt utbildning. Även benägenheten att vidareutbilda sig ivuxen ålder styrs i slor utsträckning av social bakgrund och kulturelltradition. Olikheter i materiellavillkor har grundlagt skillnader i attityder till utbildning, som i sin tur är en viktig förklaring till att den sociala selektionen iutbildningssystemet 1983/84:100 Bilaga 10 7 fortfarande är stark. Att bryta detta negativa mönsterär en viktig uppgift förutbildningspolitiken. Också de som harsvagast förutsättningar har rätt till en god utbildning. Genom att insalser fördem prioriteras kan utbildningen bli ett verksamt medel i samhälletsjämlikhelssträvanden. Denna målsättning måste prägla såväl innehåll ochuppläggning som arbetssätt i alla utbildningar. Ansträngningarna attbekämpa den s; k. utslagningen i har i detta sammanhang encentral betydelse. Också behovet av att förnya gymnasieskolan bör ses i bl. a. dettaperspektiv. För högskolans del är det angelägetatt fortsätta strävandena att tillgodose utbildningsbehov hos också andrastuderandegrupper än de traditionella. En förändring avdet inre arbetet i skolan är en förutsättning för att utbildning skallbli en rättighet för alla också i reell mening. Den starkasteutslagningsfaklorn i både och gymnasieskolan är brister i baskunskaper och basfärdigheter. Att gealla elever tillgång till denna grund förskolarbetet är en första förutsättning för att de senare skall kunna lära sig annat. Att värna om och höjautbildningens kvalitet i skolan är därmeden nödvändighet för hela utbildningsområdet. Skolan måste ge en godgrund för återkommande utbildning senare i livet. En viktig faktor idetta sammanhang är studiestödets utformning. Som jag återkommer lill i detföljande kan det vara nödvändigt att i ökad utsträckning rikta insatser tillgrupper som är i särskilt behov av stöd. Därigenom kan en jämnare social rekrytering till högre utbildning stimuleras. Insatser för demsom har ett sämre utgångsläge ställs ofta i utbildningsdebatten motinsatser för atl låta dem som har särskilda färdigheter eller intressen inomolika områden utveckla dessa. Enligl min mening är detta en konstladmotsättning. En bra skola tar hänsyn till varje enskild elev och hans eller hennesförutsättningar och anpassar sina insatser efter dem. Men den har som ett väsentligt mål att ge alla en gemensambas och bidra till förståelse för enskildas olika förutsättningaroch intressen. Utbildning ärsamhällets tidsmässigt och ekonomiskt största satsning för den enskildemedborgarens personliga utveckling och förkovran. En hög kunskapsstandard föralla medborgare är emellertid inte bara till nytta för den enskilde i form av höjtsjälvförtroende och möjligheter att utvecklas socialt och kulturellt. Den är också nödvändig med hänsyn till den snabba förnyelsen i samhället och arbetslivet. Det är ell väsentligtjämlikhetskrav att alla kan fåsådana kunskaper att de kan ta del av den nya tekniken och påverka den. Att gebarn och ungdomar, men också vuxna, beredskap att möta den tekniska utvecklingen är därför en viktiguppgift för såväl grundskola ochgymnasieskola som vuxenutbildning. Om inte utbildningssystemet lyckas meddenna uppgift riskerar vi all öka kunskapsklyftorna, både inom ochmellan generationer. Det utbildningspolitiska målet att alla skall få kunskapfär aldrig ges upp. Prop.1983/84:100 Bilaga 10 8 Tvärtom är denna ambition än mer aktuell i ett snabbtföränderligt samhälle. Samhället har ansvaret/ör att säkra en kvalitativt godutbildning för alla medborgare. Den tekniskautvecklingen medför att det också från kulturella utgångspunkter finnsanledning att ställa krav på utbildningen. Nya sått att distribuera filmer och TV-program kan resulterai atl mediekoncentrationen ökar snabbi ochalt del internationella medieutbudet får kraftig dominans över del inhemska. I detta läge behövs del ellslöd åt värt lands levande kultur,som bl. a. innefattar atl skolan lägger större vikl vid atl ge elevernakullurupplevelser och därmed del av värt eget kulturarv. All stimulera lilleget skapande är i detta sammanhang viktigt. Utbildning ochforskning kan långsiktigt lämna vikliga bidrag lill ansträngningarna atl trygga full sysselsättning ochalt stärka och stimulera näringslivetsutveckling. Regeringens mål alt åstadkomma en snabb förnyelse avnäringslivet i syfte all uppnå ekonomisk tillväxt ställer stora krav på både innehållet i och dimensioneringen avutbildningen. Utbildningssystemetmåste vara så dynamiskt och flexibelt men också ha en sä hög kvalitet att del kan tillgodose önskemålen frånett föränderligt arbetsliv. Inteminst gäller detta i förhållande till den tekniska utvecklingen. I det myckel kärva siatsfinansiella läget är det därförnödvändigt att genom omprioriteringarbereda utrymme för reformer med denna inriktning. Sä sker också i delföreliggande budgetförslaget. Utbildningssystemetutsätts för betydande påfrestningar med hänsyn lill stora demografiskaförändringar. Antalet barn i minskar nu kraftigt. Dessa minskandeåldersgrupper påverkar även gymnasieskolans dimensionering. kommer planeringenav den eftergymnasiala utbildningen att under hela 1980-lalel präglas av den s.k.ungdomspuckeln, dvs. det kraftigt ökade anlalel ungdomar i åldern . Både dessademografiska förändringar och de skärpta kraven på effektivt resursutnyttjandeinnebär atl dimensioneringen av olika utbildningar i större utsträckningmåste ses samlat. Del finns anledning lill en ökad samplanering också av innehållet iutbildningar som f. n. bedrivs i skilda former och med olika huvudmän. Behoven av ettfortsatt reformarbete är inte lika stora inom alla delar av utbildningsväsendet.Inom vissa områden finns påtagliga behov av förändring. Detta gäller t.ex. gymnasieskolan, vars innehåll och organisation behöver förnyas, bl.a. iperspektivet av de förändringar som har genomförts beträffande ochhögskolan. Del gäller också, av liknandeskäl, lärarutbildningen. Även i fråga om högskolans lärartjänst organisationfinns del behov av förändringar. Inom stora delar avutbildningsområdet har reformer genomförts . Därfinns det anledning alt nu pröva ulfallel av reformerna gentemot de ursprungligamålen. Hit hör vuxenutbildningsom-rädei och principerna för tillträde lill högskolan samtstudiestödet. 1983/84:100 Bilaga 10 9 Inom andra områdenåter bör huvuduppgiften nu vara alt fullfölja intentionerna i beslutadereformer. Jag tänker här i första hand på och på högskolan i stort. Riktlinjerna förkulturpolitiken lades fasl av riksdag, alltså för nästan tio årsedan. Då gjordes en samlad bedömning av vilka samhällsinsatsersom krävs för ett vitalt kullurliv i vilket alla tar del. mål förkulturpolitiken har haft stor betydelse för utvecklingen såväl inom detstatliga området som i kommuner och folkrörelser. Mälen har skapat enighet och handlingsberedskap inomett oprövat verksamhetsfält. Mycket har också ulrållais inomkulturområdet . Nyateatrar, orkestrar och museer har startats på många platser. Folkbiblioteken har alltmer utvecklats till lokala kulturcentra. En uppsökande kulturverksamhet har vuxit fram, tack varefolkrörelsernas och de fria konslnärsgruppernas engagemang.Amalörverksamheien har fåll bredd ochkvalitet. Radio- och TV-verksamheten har byggts ul kraftigt utanför Stockholmoch samhället har tagit ett ökat ansvar när det gäller produklion av tidningar, lidskrifter, filmer,böcker och fonogram. 1974 ärs kulturpolitiska riktlinjer är allmänthållna. Yttrandefriheten skall garanteras.Människorna skall ges möjligheter tilleget skapande. Kommersialismensnegativa verkningar inom kulturområdet skall motverkas. Decentralisering av verksamhet ochbeslutsfunktioner skall främjas. Eftersatta gruppers erfarenheter och behovskall beaktas. Konstnärlig och kulturellförnyelse skall möjliggöras. Äldre tiders kultur skall tas till vara ochlevandegöras. Internationellt kulturutbyte skall stimuleras. Någon konkret ochheltäckande utbyggnadsplan antogs inte i samband med det kulturpoliliska beslutet år1974. Beslutet om mål och riktlinjer var avsett som ett startskott för successiva statliga ochkommunala insalser. Trots det reformarbete som steg för steghar genomförts under de gångna tio årenåterstår mycket att göra. 1 några regioner är resurserna goda, i andra alltför begränsade. Inom vissasektorer av kulturlivet är förhållandenatillfredsställande, på andra häll finns många återstående problem alllösa. Den ekonomiskasituation som landet befinner sig i ger dock inte utrymme för en lika expansivkulturpolitik som den som fördes under 1970-lalet. Den utveckling somkan ske måste i största utsträckning åstadkommas genom omprioriteringar. Strävan måstedock vara alt inom kulturområdet, lika väl som inom utbildningen eller del socialaområdet, skapa sådana basresurser att människor oberoende av bostadsort,uppväxtmiljö och erfarenhelsbakgrund får goda möjligheter atl la del ikullurlivet. Del statsfinansiellaläget har lett till atl ett antal kulturinstitutioner har blivit mer benägna att sökakompletterande medel hos näringslivet. Prop.1983/84:100 Bilaga 10 10 Inom vissa områden,exempelvis industriminnesvården och kultur i arbetslivet, kan del varamotiverat att företagen stöder eller helt svarar för kulturverksamheten. Inomandra delar av kulturområdet får vi inte underskatta riskerna för attnäringslivsbidrag kan snedvrida kulturinstitutionernas verksamhet, t.ex.genom att tillfälliga evenemang gynnas på bekostnad av basarbetel. Det får naturligtvis inte heller bli sä attnäringslivet av kortsiktiga intressenengagerar sig i uppbyggnaden av verksamheter där förutsättningen är attstaten - om näringslivet drar sig ur sitt engagemang - dä skulle ta överansvaret. Det kan varanaturligt att näringslivet eller andra sponsorer går in i och medverkar i olikaprojekt. Det är emellertid viktigt att staten och kommunerna behåller ansvaret för kulturens"basresurser" så att institutionerna kan agera självständigt gentemot intressen utifrån. Det är för altstärka kulturinstitutionernassjälvständighet som årets budgetförslag innehåller både omfattande reformer och väsentligamodifieringar vad gäller tillämpningen av huvudförslaget. påstås detatl kulturpolitiska riktlinjer har förlorat sin giltighet i1980-talets ekonomiska klimat. Jag delar inte denna uppfattning. Strävandenaatt åstadkomma de förändringar som målformuleringarna ger uttryck för är lika angelägna iekonomiskt kärva tider. Däremot kan det varamotiverat att - inom den ram som de kulturpolitiska målen anger -preciseravilka insatser som bör ges förtur i ett läge då resurserna är begränsade. börsträvandena framför allt inriktas pä att i den nya mediesituationen slåvakt om mediernas kulturpolitiska roll, attstimulera kulturen i skolan, föreningslivet och på arbetsplatserna samt attbygga ut kulturverksamheten i underförsörjda regioner. Jag villinledningsvis understryka att den svenska skolan generellt sett håller en högkvalitet också mätt med internationella mätt. Fler elever lär sig mer än någonsinförr. Skolan har goda lärare som utför ett ambitiöst arbete. Arbetssättoch metodik är väl utvecklade. Det är inte utan skäl som under del av efterkrigstiden tjänat som ett föredöme på skolområdet för många andra europeiskaländer. Att den generellabilden av svensk skola är positiv innebär inte atl det inle i vissaavseenden finns problem och brister. Många elever lämnar efter att ha avbrutitskolgången eller utan att ha deltagiti undervisning i läroplanens alla ämnen. Även om flertalet elever lämnar skolan med goda kunskaper i de flestaavseenden finns del områden där de har brister i sina kunskaper. Ettgrundläggande medborgeriigt krav på skolan måste vara att alla elever uppnårvissa grundläggande mål. Prop.1983/84:100 Bilaga 10 11 Detta förutsätter enligt min mening att samhället utanförskolan har en realistisk syn på skolans möjligheter, sä att skolan inte ges vidareuppgifter eller omfattas av större förväntningar än den kan klara. Som exempel päorealistiska förväntningar villjag nämna de många nya uppgifter som undervisningen i svenskafått sig ålagd i de senaste läroplanerna. Den viktiga funktion skolan har attintressera eleverna för litteratur och ge dem goda läsvanor har tillföljd av detta i mänga fall kommit atl fä för litet utrymme. Därtill kommer att den tid som slår till svenskämnets disposition har minskats. Mot bakgrund av att 1980 ärsläroplan för (Lgr80)ännu inte gällt mer än ett drygt läsår är jag inte beredd att f. n.föreslå några ändringar i kursplaner eller i timfördelningen mellan olika ämnen. I samband med läroplansöversyner iframtiden bör dock svenskämnetssituation uppmärksammas. Redan nu är del angeläget atl lokalt inom skolväsendet vidta de ätgärder som ärmöjliga inom ramen för den gällande läroplanen. Till de viktigaste hör attvarje enskild lärare i sin planering inför läsåret gör klart för sig vadsom är "basen" inom resp. ämne och ger denna bas tillräckligtutrymme. En sådan inriktningmot en ökad betoning av baskunskaper och basfärdigheter har ett starkt stöd i Lgr80.För att denna inriktning skall få full genomslagskraft är det väsentligt att den följs upp i dedelar av läroplanen som består av kommentarmaterial och lokala arbetsplaner.Jag har erfarit att () under är 1984 kommer att publicera ett kommentarmaterialom läsning och litteraturundervisning i skolan. Jag räknar med att dettamaterial kommer att ge en god grund för att åstadkomma en höjd kvalitet iämnet svenska, bl.a. genom att kunna ligga till grund för aktiviteter inom ramen för det lokala utvecklingsarbetet. Kvalitetskravetmåste ställas högt också när det gäller den del av innehållet i skolansverksamhet som fastställs lokalt. Den ökade lokala friheten att utformagrundskolans innehåll beträffande t. ex. tillvalsämnen och fria aktiviteter börinte användas lill att erbjuda eleverna valalternafiv som är utformade så, ellerpresenteras pä ett sådant sätt, alt deras huvudsakliga lockelse för eleverna äratt de uppfattas som lätta och mindre arbetskrä-vande. Tillvalsämnen som fastställslokall måste enligt min mening utformas sä att de kräver samma arbetsinsatssom de traditionella tillvalsämnena, även när de har en praktisk inriktning. När detgäller fria aktiviteter villjag understryka att Lgr80 innebär en starkbetoning av samspelet mellan dessa och den ämnesbundna undervisningen. Lgr80:s målsättningatt lillvalsämnen skall utformas sä atl de kan förväntas få enkönsmässigt jämn rekrytering har enligt min mening i vissa fall kommit att fäen alltför snäv tolkning. Det finns därför anledning att betona attjämställdhetsmålet måste ses i ett längre tidsperspektiv än frän ett läsår tillett annat. Syftet att t. ex. få fler flickor all intressera sig för etttillvals-ämne som teknik kanju inte uppnås genom att undervisning inte alls anordnas i detta lillvalsämnepå den grunden alt del i huvudsak lockar 1983/84:100 Bilaga 10 12 I stället bör positiva metoder såsom informationoch aktiv studievägledning användas. Det bör härvid vara möjligt all hämta erfarenheterfrän de projekt inriktade päflickors teknikintresse som bedrivs inom ramen för regeringens induslrikampanj. Ett annat område som sammanhänger med kvaliteten i skolangäller kulturensställning i undervisning m. m. Under kulturavsnillel kommer jag alt presenteravissa ätgärder för att stärka den roll som kultur bör spela i skolan. Dennasatsning pä kulturen i skolan fär dock inte bara bli en fråga om att tillföra extra resurser. Riskenfinns dä att kulluren ses som en avgränsadverksamhet i skolan, riktad till vissa elever med speciella intressen. Kulturarbetet i skolan får inte bli någotvid sidan av den vanliga verksamheten,utan måste bli ett normall inslag i undervisningen. har skolanstora möjligheter som kan utnyttjas i detta syfte. Del gäller de ordinarie ämnena där t.ex. en satsning på all stärka litteraturens roll inom ämnet svenska självfallet är en viktigkultursatsning. Den inriktning som ämnet bild fått i LgrSO ger detta ämne enviktig kullurroll i skolan. Genom atl musikundervisningen /83 kan bedrivas i mindregrupper kan också kvaliteten i delta ämne höjas. En viktig roll förkulluren i skolan kan självfallet också de delar av läroplanen spelasom fastställs lokalt. Det gäller lillvalsämnena, där t.ex. alternativsom bygger på sång och musik pä många håll säkert skulle kunna vara ett sätt atl tillgodose det kraftigt ökadeintresse för musik som f. n. finns,ett intresse som bl.a. kommit till uttryck i förslag från ett antal kommuner ominrättande av särskilda musikklasser. Fria aktiviteter kan vidare ge utrymme för en nära samverkan mellanskolan och del lokala kulturlivet.Att låta den kommunala bli en del av skolans ordinarie verksamhet inom t. ex. samlad skoldagkan också vara ett sätt atl garanteramusikskolan elevunderlag även i lider av ekonomisk åtstramning i kommunerna, som alla elever pä delsätlel kan näs av verksamheten. Kvalitet i skolan fär inte bli nägot somgäller bara vissa elever. Alla elever måsteha rätt att fä en god utbildning. Lösningen för de elever som har del svårast i skolan kan därför aldrig fä bliatl de skiljs ul från skolan ochlämnas ulan hjälp. Skolan måste till del yttersta anstränga sig atl hålla kvar också de elever som starkast söker bryta sigloss genom skolk m. m. Delta ställerstora krav pä alla inblandade parter i skolan, inte minst pä lärarna. Den s.k.utslagningsgruppen inom , som jag tillsatte i november1982 med uppdrag all kartlägga utslagningen i , lämnade i början avnovember 1983 sitt betänkande (SOU 1983:63) Utslagningen i . Gruppenkonstaterar all del är myckel svårt, om ens möjligt, atl åstadkomma en bestämddefinition av vad "utslagning" i egentligen är för något. En elev kan lämnagrundskolan med ett fullständigt betyg och med kompelens atl söka vidare tillgymnasiesko- Prop.1983/84:100 Bilaga 10 13 lan,men med kunskaper som inte alls motsvarar läroplanens krav. En annan elev kan sakna betyg i ämnet idrott men hahögsta betyg i alla övriga ämnen, vilket innebär att han har en formelltofullständig grundskoleutbildning. Mot denna bakgrund måste man enligt min mening varaförsiktig med alltför snabba slutsatser om utslagningen i . Till skillnadfrän vadsom kom att bli den allmänna uppfattningen under den debatt som fördes förra höstenvisar utslagningsgruppens rapport att den "utslagning" som tar siguttryck i form av skolgångsbefrielse, anpassad studiegäng och särskildundervisning inte ökat . Utslagningen i är således inteett kvantitativt problem i betydelsen att en allt större del av eleverna igrundskolan skulle "slås ut". Vad som däremot enligt min mening måsteuppmärksammas är det kvalitativa problem som består i alt skillnaderna mellanolika kommuner och skolor är mycket stora när del gäller förekomsten av olikaåtgärder. Exempelvis redovisas i en stickprovsundersökning att 20 procenl av rektorsområden medhögstadium inte har en enda elev med anpassad studiegång, medan av rektorsområdena har en frekvensav mer än 10 procenl elever med sådan studiegång. Gruppen har i sin analys avdessa skillnader inte funnit att de kan förklaras med de närmast tillhands liggande omständigheterna såsom skillnader i social miljö runt skolorna eller i elevernassociala bakgrund. Jag menar att en av de viktigaste uppgifterna päskolområdet måste vara alt undersöka orsakerna tillatl elever lämnar med ofullständig utbildning och därvid inte minstalt försöka analysera de skillnader som finns mellan olika skolor. Föratt lägga en grund för en debatt i dennafråga och för alt fä en bred belysning av det material som utslagningsgruppen tagit fram har gruppens rapport sänts utlill alla skolstyrelser ochrektorsområden i med möjlighet för dem att inkomma med synpunkter till . Jag kommer därefter atl ta ställning till den fortsatta beredningen av dessa frågor. Jag vill dock redan nu understryka vad som sägs i Lgr80om att undervisningen måste utformas sä att alla elever kan uppleva den somstimulerande.Detta innebär bl. a. att undervisningen inte får utformas så abstrakt atl vissa eleverinte upplever den som meningsfull. Skolan måste med nödvändighet ha enomfattande teoretisk undervisning. Även teoretiskt stoff kan dock istor utsträckning förmedlas till eleverna på ett konkret sätt med hjälp avpraktiska tillämpningar. En sådan inriktning slår enligl min mening intei strid med kravet på kvalitet i undervisningen, ulan kan tvärtom medverka till alt hos många elever, som lämnargrundskolan med dåliga kunskaper,skapa en bättre motivation och därmed minska utslagningen. En inriktning motökad praktisk tillämpning av teoretiska kunskaper kan också för de elever som i och för sig klarar en renodlat teoretisk undervisning innebära en breddning avperspektiv och ett befästande av kunskaper. Prop.1983/84:100 Bilaga 10 14 Ambitionen att få också elever som ärsvagt motiverade atl uppleva skolan sommeningsfull understryker behovet av att fördjupa kontakterna mellan skola ocharbetsliv. Att skolan knyts närmare arbetslivet, genom praktisk arbetslivsorientering ocharbetslivsanknutna inslag i undervisningen,kan vara en åtgärd som förebygger vantrivsel hos eleverna, något som i sin förlängning ofta leder till utslagningfrån skolan i form av anpassad studiegång eller skolk. Utslagningsgruppens rapport ger anledning för mig attånyo betona vad jag sade budgetproposition om fördelning ochanvändning av skolans resurser.