prop · G703114 · 1983-12-31 00:00:00 — Enheterna skall även kontrollera vägfarande vid tillfänigt upprättade vägspärrar och vid behov svara för upprätthållandet av den allmänna ordningen. I uppgifterna ingår också att utföra markbevakning av skyddsföremål, företrädesvis genom patrullering med bil.Personalbehovet i bevakningsenheterna uppgår enligt planerna till ca 21 000man och beräknas vara fyllt till . Inom större ellerannars betydelsefulla företag organiseras inom verkskyddetsram en bevakningstjänst vars uppgift är att skydda företagenmot spioneri och sabotage. F.n. finns tvåtyper av verkskydd. A-verkskydd och B-verkskydd. A-verkskydden består av undsättandeenheter samt, i vissa fall, av bevakningsenheter. B-verkskyd-den består enbart av bevakninqsenheter. Med bevakningsverkskyddavses här A-verkskyddens bevakningsenhetersamt B-verkskydden. Redan för fredsförhållandenordnar vissa företag bevakning mot inbrott ochskadegörelse genom egen personal eller vaktbolag. Denna fredsmässiga organisation ingår under beredskap - där så är möjligt - i verkskyddet ellersamordnas med detta. Personalstyrkan i företagens bevakningsverkskydd uppgårtm ca 5 000 man. Vissa statliga verk organiserar som en del av sitt civilförsvar en bevakningstjänst av samma slag som företagen. Detta har emellertid skett i mycket begränsadomfattning. Personalstyrkan uppgårsålunda till bara ett 30-tal man. Prop.1983/84:114 26 Som har angetts under avsnittet 1 Inledning har riksdagenpå grundval av det förslag som utredningen rörande ordnings- och bevakningsuppgifternas överförande ladefram beslutat att civilförsvarets ordningsuppgifter skall övertas av polisen och att bevakningsuppgifternaskall föras till försvarsmakten. En följd av detta beslut blir att samtliga beväpnade enheter utgårur civilförsvarets krigsorganisation. De uppgifter som efter genomförandet av beslut kommer att ligga på polisen beståri att upprätthålla ordningen och genomföraallmänna trafikregleringar och upprätta avspärrningarunder utrymningsoperationer och vid skadeplatser. Polisen skall också kunna göraavspärrningar och reglera trafiken i samband med gasbeläggning eller radioaktiv beläggning. Påbegäran av civilförsvarsmyndighet skall polisen vidare kunna bistå med ordningshållningoch trafikreglering samt ingripa mot störningari samband med annan civilförsvarsverksamhet. Uppgifterna skall enligt utredningens förslag lösasi en organisation med samma principiella uppbyggnad som ordningsenheterna inom civilförsvaret f.n. har. Enheternakommer att bestå av civilförsvarspliktiga - beredskapspolismän - och yrkespolismän, varvid yrkespolisen tjänstgör i de olika chefsbefattningarna. Benämningen beredskapspolismän för de civilförsvarspliktiga har utredningen valt för att markera anknytningen avderas tjänstgöringsskyldighet till beredskap och krig. Organisationen anpassastill den organisation med avdelning och grupp som finns inom polisen. Förhållandetmellan yrkespolismän och civilförsvarspliktiga blir ungefär detsamma som . Hela organisationen föreslogs beståav ca 2 000 yrkespoliser och 9 000 beredskapspolismän, varav 1 000 i personal reserv, eller totalt ca11 000 man. För att upprätthållasambandet mellan civilförsvarscheferna och polischeferna föreslår utredningen att särskilda samverkansbefäl - yrkespolismäni befälsställning - utses. Utbildnings- och övningsverksamheteni den nya organisationen föreslås bli genomfördi polisiär regi. Enligt beslut tar försvarsmakten överden bevakning av civila skyddsförmål som åliggercivilförsvaret. Till försvarsmakten försockså den bevakning som enligt 1 § lagen (1940:358) med 1983/84:114 27 vissa bestämmelsertill skydd för försvaret m.m. kan åläggas den som driver industriell eller annanverksamhet av väsentlig betydelse för försvaret ellerfolkförsörjningen. Denna bevakningstjänstär av jämförelsevisringa omfattning. De uppgifter som försvarsmaktentar över kommer att ligga på armén och är väsentligen avliknande slag som de uppgifter som särskildaarméförband har i fråga om bevakningen av militära skyddsföremål vid beredskapstmstånd och krig. Försvarsmakten skall alltså i fortsättningenvid beredskapstm stånd och vid mobilisering tillgodoseskyddsbehoven även för de civila skyddsföremål som har bevakats av civilförsvarets bevakningsenheter inkl. verkskyddensbevakningsenheter. De nya uppgifterna innebärungefär en fördubbling av den skyddsföremålsbevakningsom åligger armén vid beredskaps-tillstånd och efter mobilisering. Utredningen föreslår att de överförda enheterna organisatoriskt inordnas i försvarsmaktens vanliga organisation för kompanier, plutoner och grupper. Utredningenhar med utgångspunkt i nuvarandebevakningspersonals fördelning på militär-och försvarsområden utarbetat förslag till fördelning av de nyaorganisationsenheterna pådessa områden. Den föreslagnaorganisationen har i stort sett den personal ram som gäller, dvs. drygt 22 000 man. Utredningen har då räknat med attäven bevakningsverkskyddensuppgifter skall föras över tm försvarsmakten. Utredningens förslagom utbildning och övning av bevakningspersonalenbygger på den allmänna militärautbildning som personalen har fått under sinvärnpliktstjänstgöring. Den bör kompletteras med en två dagars raönstringsövning vart fjärdeår för all personal. Befälet bör dessutom delta i en ledningsövning . Jämfört med tidigare innebär detta attdet totala utbildnings- och övningsuttagetföreslås bli något mindre. Möjligheterna att i större utsträckningän utnyttja värnpliktig personal för att lösade överförda uppgifterna har undersöktsav utredningen. Det har varit motiverat av att försvarmakten, som huvudsakligen bestårav värnpliktig personal, skal) överta bevakningsuppgifterna och därmed ocksåhuvuddelen av personalen. Tillgången på värnpliktig personal medger emellertid enligt utred- 1983/84:114 28 ningen inte att dessa uppgifter ens successivt övertas av värnpliktiga.Huvuddelen av uppgifterna måste därför liksomhittills lösas av civilförsvarspliktig personal. Uttagning och inskrivning av civilförsvarspliktiga förtjänstgöring vid polisväsendet som beredskapspolismän resp. vid försvarsmaktenför skyddsföremål sbevakningbör enligt utredningens förslag liksom hitms ombesörjas av länsstyrelsernas försvarsenheter, som sköter all annan uttagning och inskrivning av civilförsvarspliktiga. Uttagning och inskrivning föreslås ske under fredstid i den omfattningsom motsvarar personalplanerna. Komplettering förutses kunna äga rum under beredskapstm stånd eller i krig för att vidmakthålla organisationen. Tjänstgöring för de överförda ordnings- ochbevakningsuppgifterna bör enligt utredningen bara komma i fråga under beredskapstm stånd och i krig. I fred bör endast en mycket begränsad utbildnings- och övningsverksamhet genomföras. Utredningen har lagt fram ändringsförslag som berör sju lagar och åttaförordningar samt förslag till en ny lag och två nya förordningar.De viktigaste ändringsförslagen ärde förändringar av civilförsvarslagen (1960:74) och civilförsvarskungörelsen (1960:377) som följer av att tjänstegreneno»'dnings- och bevakningstjänst utgårur organisationen och av att civilförsvaretdärmed frigörs frånbeväpnad personal. Detta föranleder ocksåföljdändringar i en del andra författningar. Som en följd av att ansvaret för bevakning av civila skyddsförmemål åläggs försvarsmakten föreslås att instruktionen för överbefälhavaren ändras så att överbefälhavaren åläggs ansvaretför ledningen och samordningen avbevakningstjänsten inom totalförsvaret. Den lag (1952:269) och den kungörelse (1953:21) som reglerar de civilförsvarspliktigas skyldighet att tjänstgöra inom försvarsmakten har gjorts tillämpliga ävenpå civilförsvarspliktiga i bevakningstjänst. Utredningen föreslår att samma författningskonstruktion skall användas föratt skapa en skyldighet för civilförsvarspliktiga att tjänstgöra inom polisväsendet. Utredningen föreslår för detta ändamål en ny lag om skyldighet för civilförsvarpliktigaatt tjänstgöra inom polisväsendet samt en förordning med verkställighetsföreskrifter tm den lagen. Som förebild har utredningen använt de tidigare nämnda,motsvarande författningar som gäller för Prop.1983/84:114 29 En hel del av debestämmelser som föreslås utgå ur civilförsvarslagen (1960:74) och civilförsvarskungörelsen (1960:377) har ansetts med fördel kunna förasöver till dessa författningar. Utredningen föreslår även vissa ändringari kungörelsen (1953:21) avseende civilförsvarspliktigs skyldighet att tjänstgöra inom försvarsmakten föratt få en i görligaste månlikartad utformning av denna kungörelseoch tillämpningsförordningen beträffandecivilför-svarspliktigs skyldighet att tjänstgöra inompolisväsendet. Det förhållandet att civilförsvarspliktig åläggs skyldighet att tjänstgöra inom polisen föranleder ocksåföljdändringar i en del författningarsom särskilt har redovisats. Rekryteringen av personal för de ordnings- och bevakningsuppgifter som förs över till polisväsendet resp. försvarsmaktenhar noga övervägts av utredningen som härvidhar kommit fram till att personalen äveni fortsättningen bör rekryteras huvudsakligen med civilförsvarsplikten som grund. För den personal som går till försvarsmakten förutsätts dettaske med utnyttjande av lagen (1952:269) om skyldighet för civilförsvarspliktigatt tjänstgöra inom försvarsmakten. För polisväsendetsbehov föreslås en motsvarande lag om skyldighet för civilförsvarspliktig att tjänstgöra inompolisväsendet. 1983/84:114 30 4 Överväganden och förslag Utredningens förslagom personal rekryteringen har vid remissbehandlingen utsatts för viss kritik. I vissa fall avstyrks förslaget, därför att det innebäratt vissa civilförsvarspliktiga även i fortsättningenskulle vara beväpnade. anser att värnpliktiga som har genomgått militär-polisutbildninggenerellt bör krigsplaceras somberedskapspolismän vid utträdet ur värnpliktsåldern. Överbefälhavaren förordaratt rekryteringen tm de överförda bevakningsförbanden bör ske påvärnpliktens grund men anser attcivilförsvarsplikten kan övergångsvis varaen kompletterande rekryteringsmöjlighet.Chefen för armén biträderutredningens förslag. föreslår att värnpliktslagenkompletteras med bestämmelser som innebär att värnpliktenkvarstår till det år vederbörande fyller för den som är krigsplaceradinom försvarsmaktens bevakningsenheter. Civilförsvarsstyrelsenanser mot bakgrund av önskemålen att avväpna civilförsvaret att den föreslagna rekryteringen via civilförsvarsplikten är otillfredsställande. I stället borde man enligt styrelsen sträva efter att hitta sådana former för ianspråktagande som innebär att de uppgifter som fordrar beväpningutgår både formellt och reellt så långt det är möjligt. Liknade synpunkter framförs av överstyrelsen förekonomiskt försvar och statens vattenfallsverk.Civilförsvarsstyrelsen tillägger att det ocksåborde övervägas ytterligare om inte personalen till polisens ordningsenheter skulle kunna tas i anspråk på samma sätt som för den ordinarie polisverksamheten, dvs. på frivillighetens väg med vanligt anställ ningsför-farande. Försvarets rationaliseringsinstitutoch anser att utredningen inte tillräckligt prövatalternativet att rekrytera personal påfrivillig väg. menaratt av de ca 3 000 handräckningsvärnpliktiga och det till några tusen uppgåendeantalet övriga fullt vapenföra s.k. merbehovsutbildade i värnpliktig ålder, som ställs till verkets förfogande i samband med fördelningen av dem som fyllt , skulle försvarsmaktenkunna behålla det antal som behövs för bevaknings- och ordnings-enheterna.Personal som är avsedd för ordningsenheterna inom polisen Prop.1983/84:114 31 bör enligt styrelsen uttas efter egetmedgivande. Om man väljer denna lösning behövsinte några författningsändringar. Enligt styrelsen rör det sig endast om organisationsfrågor. Länsstyrelseni delar arbetsmarknadsstyrelsensuppfattning. i anser att rekryteringen bör ske i frågaom försvarsmakten bland de handräckningsvärnpliktigaoch de merbehovsutbildade värnpliktigasom ställs till förfogande och fråga om polisen genom en överföring av värnpliktigsavgångenpersonal som har varit placerad i försvarsmaktens bevakningstjänstoch militärpolistjänst. Detta nödvändiggör enligtstyrelsen ett beslut om införande avtotalförsvarsplikt. i avstyrkerbestämt förslaget att ut nyttja civilförsvarspliktiga. Personalbehvoetbör kunna tillgodoses genom ökat ianspråktagande av värnpliktigaeller genom avtal om frivillig tjänstgöring. förklarar att bolaget ansluter sig till förslaget om en lagstiftning som möjliggör att även civilförsvarspliktigaunder kan tas i anspråk förbevakningsuppgifter. Nuvarande system med avtal har enligt bolaget framför allt mot bakgrund av den relativt stora personalomsättningen inom bevakningsföretagen, visat sig svårt att administrera. Som har anförts förutsattes enligt riksdagsbeslutetatt utredningens förslag fick aktualiseras om personalrekryteringen inte kunde ske på frivillig väg, men att försvarskommittén torde komma att behandla fråga. tog emellertid inte upp denna fråga till behandling. Inte heller försvarsbeslutlöstes frågan. Vid förnyadeöverläggningar med företrädare för ochrikspolisstyrelsen har framkommit att personalförsörjningsfrågan förordningsuppgifterna inte kan lösas på helt frivillig väg utan att någon form av plikt måste finnas. Utredningen föreslogen ny lag om skyldighet för civilförsvarspliktig att tjänstgöra inom polisväsendet föratt klara personal rekryteringen förordningsuppgifterna. För bevakningsuppgifterna ansåg utredningen att, i vart fall till en början, lagen (1952:269) om skyldighet för civilförsvarspliktigatt tjänstgöra vid krigsmakten borde kunna tillämpas för att klara personalrekryteringen. 1983/84:114 32 Också i andra sammanhang har frågan om personalförsörjningen till totalförsvarsverksamhet tagits upp. Exempelvis kan nämnas att en särskildarbetsgrupp inom 1978 års försvarskommitté i sina betänkanden (Ds Fö1980:4) Civilförsvaret och kommunerna (sid, 185)och (Ds Fö 1981:10) Civilförsvaret och kommunerna (sid. 135) bl.a. anförde att civilförsvarspliktenskulle kunna behöva utnyttjas för att tillgodose personalbehovet för de sjukvårdsplutoner, som föreslogs bli överförda från civilförsvarsorganisationentill sjukvårdshuvudmännen. Arbetsgruppen ifrågasatte emellertid om den skyldigheten kunde anses föreligga med nuvarande utformning av civilförsvarslagen. Arbetsgruppen ansåg att någonform av särreglering kunde behövas. Även i andrafall kan någon form av plikt behöva finnas föratt tmfredsställande kunna genomföra utbildning och övning i fredstid för uppgifteri krig. Exempelvis kan nämnas vissfrivillig personal som i krig skall tjänstgöra vid s.k. etappsjukhus eller för uppgifter inom det ekonomiska försvaret. Vad som anförts ger klart vid handen att någon form av tjänsteplikt behövs för att kunna rekrytera personal till sådana områden inom totalförsvaretsom inte omfattas av civilförsvarsplikteneller värnplikten. Det är därför nödvändigt med lagstiftning. Den lösning som valts innebär att de civilförsvarspliktiga genom en särskild lag åläggs enskyldighet att tjänstgöra utanför civilförsvaret. Genom en sådan lag kan de rekryteringsproblem som har angetts lösas. Den nu gällandelagen (1952:269) om skyldighet förcivilförsvarspliktiga att tjänstgöra inom försvarsmakten kan då ersättas av den föreslagna lagen. I 13 kap. 6§RF föreskrivs att regeringen i vissaangivna fall med stöd av bemyndigande i lag kan genomförordning meddela sådana föreskrifteri visst ämne som enligt grundlag annarsskall meddelas i lag. De fall som anges i paragrafen är om riket äri krig eller krigsfara eller om det rådersådana utomordentliga förhållanden somär föranledda av krig eller av krigsfara som riket befunnit sig i.Utredningen föreslog att skyldigheten för civilförsvarspliktigaatt tjänstgöra inom polisväsendet skulle inträda i krig samt efter regeringens förordnande vid beredskapstillstånd. Enligt 12 §1 mom. andra stycket civilförsvarslagen (1960:74) kan regeringen med hänsyn tm försvarsberedskapen förordna att civilförsvarsplikt i viss omfattning skall fullgöras även under tid då civilförsvarsberedskap Prop.1983/84:114 33 Medhänsyn härtill och föratt nå bättre överensstämmelse med regeringsformen bör skyldigheten att tjänstgöra utanför civilförsvaretgälla vid krig och, efter särskilt förordnandeav regeringen vid sådan utomordentliga förhållanden som är föranledda avkrig eller av krigsfara som riket befunnit sig i. Den skyldighet som lagen bör omfatta vid ovannämnda förhållanden är således att encivilförsvarspliktig skall vara skyldigatt tjänstgöra i annan totalförsvarsverksamhetän civilförsvaret. Vilka verksamhetsområden som kan komma i fråga bör bestämmas av regeringen. Under fredstid bör skyldigheten endast omfatta utbildning och övning. Tiden förutbildning och övning bör inte vara längreän den tid som man längst kan ta ut av en civilförsvarspliktig enligt civil försvarslagen. Det bör ankomma på länsstyrelsenatt ombesörja uttagning av dem som skall omfattasav skyldigheten. Anledningen härtill är att det börvara en och samma myndighet som handhar all uttagning av civilförsvarspliktiga både när tjänstgöringen sker inom och utom civilförsvaret. Länsstyrelsenbör självfallet samråda med den myndighet eller demyndigheter inom vars verksamhet den civilförsvarspliktigeskall delta. I första hand bör givetvis uttagning ske av lämpliga frivilliga. Om inte fri villigheten medför att personalförsörjningen kan lösasbör dock skyldigheten tillämpas försiktigt. Skyldigheten bör inte omfatta den som fullgör militärtjänst eller vapenfri tjänst eller annan tjänsteplikt. I fråga om tjänstgöring inom försvarsmakten börskyldigheten i princip inte sträckasig mycket längre än vad som gäller f.n. Det som i första hand tillkommer är bevakningsuppgifterna. Som anförtstidigare gäller detta endast övergångsvis. Därefter börförsvarsmakten kunna klara personalförsörjningengenom värnplikten. Den föreslagna tjänstgöringsskyldigheten inom försvarsmakten böri princip inte omfatta rent militärauppgifter med vapentjänst i egentlig mening. För sådanauppgifter bör som f.n. endast krigstjänstskyldig personal komma i fråga. En oinskränkttjänstgöringsskyldighet skulle i realiteten innebära en avsevärdutvidgning av värnplikten vilket givetvis inte är meningen. Syftet med lagen bör vara, som f.n. enligt gällande lag, att personal som inte är krigstjänstskyldig, skall 3 1983/84. 1983/84:114 34 kunna tas i anspråk för speciella uppgifter och inte attden skall kunna utnyttjas generellt inom försvarsmakten.Vapentjänst i egentlig mening bör grundas påvärnplikt Uppgifterna inom försvarsmaktenoch ordningsuppgifterna inom polisväsendetinnebär att personalen tvingas bära vapen. Samma möjligheter som f.n. finns inom civilförsvarslagstiftningen att om vissa betänkligheter finns mot vapenbruk vara fri från skyldighet att tjänstgöra inom ordnings- och bevakningstjänsten börockså finnas inom ramen för denna lagstiftning. Eftersom uttagningen i första hand sker av frivilliga torde en sådan föreskriftdock inte ha alltför stor betydelse. Man behöver därför inte heller ställaför stora krav på den bevisning som vederbörande måstepresentera för att övertyga myndigheterna om att han hyser betänkligheter mot vapenbruk. Regeringen får i administrativ ordning utforma lämpliga regler härför. I lagen bör vidare föreskrivas att den civilförsvarspliktige, då han tjänstgör utanför civilförsvaret, skall tillhöra den totalförsvars-greni vars verksamhet han deltar. Detta underlättar i högsta grad att bestämma vilka regler som gäller i olika sammanhang för den tjänstepliktige.Det kan exempelvis vara fråga om rätten att bruka våldi samband med polisuppgifter. Den civilförsvarspliktigeföljer därvid samma regler som en polisman. För den tjänstepliktige böri så stor utsträckning som möjligtgälla samma bestämmelser förtjänstgöring utom civilförsvaret som tjänstgöring inomcivilförsvaret enligt civilförsvarslagen. Han bör således ha samma tjänstgöringsskyldighetoch förmåner. Han bör också lyda samma regler i fråga om påföljd för underlåtenhet att fullgöratjänstgöringsskyldigheten. I denna del hänvisastill specialmotiveringen. Den föreslagnalagen medför följändringar i andra lagar. Även här hänvisas till specialmotiveringen. Prop.1983/84:114 35 5 Speci al motivering 5.1 Förslaget till lag om skyldighet för civilförsvarspliktigaatt tjänstgöra utanför civilförsvaret. I denna paragraf föreskrivsatt skyldigheten enligt 4 § automatiskt skall träda i tillämpningi krig. Övriga bestämmelser gällerredan i fred. Konstruktionen av denna paragraf är densamma som för bl.a. förfogandelagen (1978:262) och ransoneringslagen (1978:268). Som framgår av denallmänna motiveringen bör skyldigheten efter särskilt förordnande av regeringen, gälla även vidkrigsfara eller andra sådanautomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller krigsfara vari riket befunnit sig. ges bestämmelser omunderställning. Bestämmelserna har utformats i överensstämmelse med motsvarande bestämmelser i förfogandelagen. Skyldigheten enligt 4 §torde automatiskt upphöra att gälla dåförutsättningarna enligt 1 och 2 §§inte längre föreligger. Föratt uppnå överensstämmelse med andra fullmakts!agar hardock i denna paragraf tagits in en bestämmelseom att regeringen skall föreskriva atttillämpningen av bestämmelserna om skyldigheten skall upphöra när sådana förhållanden som avses i 1 § eller 2 §första stycket inte längre föreligger. I denna paragraf anges den yttre ramen för tjänstgöringsskyldigheten. Den närmare preciseringen av vilka områden inom totalförsvaretsom tjänstgöringsskyldigheten skall omfatta färregeringen bestämma. I den allmänna motiveringen har vissa områden omnämnts. I första hand är avsikten med denna lagstiftning att kunna tillgodosepersonalförsörjningen tm de ordnings- och bevakningsuppgifter som överförs till polisväsendet resp. försvarsmakten samt de områden inom vilken lagen (1952:269) om skyldighet för civilförsvarspliktigatt tjänstgöra vid krigsmakten är tillämpbar. Regeringen bör dock i begränsad omfattning också kunna låtatillämpningen avse även andra områdenexempelvis uppgifter inom krigssjukvårdenoch det ekonomiska försvaret. 1983/84:114 36 I paragrafen föreskrivsockså att den civilförsvarspliktige under sådan tjänstgöring som avses i lagen tillhörden total försvarsgren i vars verksamhet handeltar. Tjänstgör han således inom försvarsmakten ärhan att anse som krigsman med de rättigheteroch skyldigheter detta nedför. Deltarhan inom polisväsendet är han att anse som polisman och följer vad i övrigtgäller för en sådan.Han kan således vara skyldig att i denomfattning som regeringen föreskriverdelta som polisman i rikets försvar. Någon särskildreglering av detta, exempelvis i 22 kap. 14 §eller 24 kap. 2 § som utredningen föreslagit, behövsinte. Föreskriften i denna paragraf är en tillräckligreglering i detta hänseende. Denna paragraf innehållerföreskrifter om den tjänstepliktiges skyldighet att under fredstid utbildasig och öva för den tjänstgöring som skall ske under krigsförhållanden. Utbildningen och övningen börnormalt äga rum inom den organisation somden tjänstepliktige skall tillhöra i krig. Det ärdock inget hinder mot att vederbörandeutbildas eller övas på någon av civilförsvarets anläggningar, I sistnämnda fall får dock vapenbruk inte förekomma. Vederbörande lyder då under de bestämmelser som gällerför civilförsvarspliktiga. Det angivna högsta dagantalet ärdet högsta dagantal som i normalfalletkan tas ut för utbildning inom civilförsvaret enligt 12 § 2 och 3 mom. civilförsvarslagen. I 14 § andra ochtredje stycket civilförsvarslagen finns f.n. bestämmelser som reglerar frågan om personligt vapenbruk. Enligt bestämmelserna fårtjänstgöring inom ordnings- och bevakningstjänsten inte åläggas någon civilförsvarspliktig om bruk av vapen mot annan inte är förenligt medhans allvarliga personliga övertygelse. Eftersom civilförsvaret inte kommer att utrustasmed några vapen sedan ordnings- ochbevakningsuppgifterna förts bort behövs bestämmelsernainte längre i civilförsvarslagen.