prop · G70371 · 1983-12-31 00:00:00 — Bl.a. påpekas att den nuvarande indrivningsordningenleder till alt beskattningsmyndighet och kronofogdemyndighet handharindrivning mot en och samma gäldenär utan att känna lill varandras åtgärder. Jagdelar utredningens och remissinstansernas uppfattning att indrivningsarbetet iåtskilliga avseenden kan förbättras och effektiviseras om förfarandet ändras påföreslaget sätt. Jag föreslär därför att arbetet med indrivning av punktskatteroch prisregleringsavgifter flyttas över till kronofogdemyndigheterna. Reglernaom indrivning m. m. i UBL bör, som utredningen har förslagit, tillämpas förskatterna och avgifterna. förslag skall vad som gäller länsstyrelse i UBL i princip istället gälla beskattningsmyndighelen. Dettainnebär enligt utredningsförslaget också att beslut i frågor om bl. a.avkortning och s.k. konsulatsanmaning samt frågor om försättande i konkurs ochantagande av ackord skall fattas av beskattningsmyndigheten. För andra skatterfattas beslut i sädana frågor av länsstyrelse. Flera remissinslanser haranfört alt förfarandet skulle effektiviseras om även förpunktskatterna och prisregleringsavgifterna fick fatta beslul i dessa frågor. Ifråga om framställning om försättande i konkurs och antagande av ackordsförslagmenar således de remissinstanser som yttrat sig i frågan att samordnings- ochenkelhetsskäl talar för alt länsstyrelserna bör handlägga dessa ärenden ävenför punktskatterna och prisregleringsavgifterna. Frän en remissinstans anförsdock alt det finns skäl att inte nu ta upp frågan om en överföring avackordsfrägorna till länsstyrelserna. En remissinstans anför att frågan omkonkursansökningar skall ligga på lånsstyrelserna eller eventuellt päkronofogdemyndigheterna bör tas upp i samband med behandlingen av ett förslagav företagsobeståndskommittén (Fi 1976:03) i denna fråga (SOU 1979:91).Företagsobesländskommitténs förslag bereds f. n. i . Föregen del vill jag framhålla följande. I de fall dä konkurs- ellerackordsärenden uppkommer för punktskatter eller prisregleringsavgifter tordevanligen den skatlskyldige ha reslförts även för andra skatter. För dessaskatter fattar beslut i de nu nämnda fallen. harvidare det övergripande ansvaret för sysselsättning och näringsliv i länet.Enligt min mening frarrislär det därför som naturligt alt fårbesluta i dessa frågor även för punktskatterna och prisregleringsavgiflerna. Ifräga om ett eventuellt ökat ansvar för kronofogdemyndigheten i dessa frågorbör ställningstagandet till företagsobesländskommitténs förslag såvitt avserandra skatter avvaktas. Jag föreslår således att länsstyrelserna skall beslutanär det gäller framställning om försättande i konkurs 1983/84:71 106 ellerantagande av ackord även såvitt gäller punktskatterna och prisregleringsavgifterna. Närdet gäller avkortning av skatt innebär utredningsförslaget att beskattningsmyndighetenskall besluta. Detta har med något undantag godtagits av remissinstanserna.Jag föreslär alt utredningens förslag i denna del följs. 1fråga om avskrivning av skatt föreslär utredningen att kronofogdemyndighetenskall fatta beslut. Detta avviker från vad som gäller för övriga skatter, därlänsstyrelse beslutar i denna fråga. Vissa remissinstanser förordar att sammaordning bör gälla för punktskatter och prisregleringsavgifter som för övrigaskatter. Några remissinslanser förordar däremot av praktiska hänsyn alt den avutredningen föreslagna ordningen väljs. För egen del finner jag övervägandeskäl tala för att kronofogdemyndigheten får fatta beslut i denna fräga. Jagföreslår således att utredningens förslag följs i fråga om avskrivning avskatt. Ifräga om s.k. konsulatsanmaning (anmaning till skattskyldig som vistasutomlands att erlägga skatt lill konsulat etc, 61 § 1 mom. UBL) innebärutredningsförslaget att beskattningsmyndighelen skall vidta nödvändigaåtgärder. Remissinslanserna förordar att i stället länsstyrelserna, som handhardessa frågor beträffande övriga skatter, skall sköta konsulatsan-maningarnaäven när det gäller punktskatleområdet. Jag delar remissinstansernasuppfattning atl det är mest praktiskt att låta lånsstyrelserna sköta frågan,och jag föreslär att denna ordning införs. Närdel gäller redovisningsordningen bygger utredningsförslaget i övrigt på attpunktskatter och prisregleringsavgifter skall handläggas som s.k.mänadsräkningsmedel och inte som f.n. som handräckningsmedel. Delta innebär attsamma redovisningsordning kommer att gälla som för övriga skatter. Jag föresläratt denna ordning genomförs. I fråga om prisregleringsavgifterna kan dockfinnas ett behov av vissa uppgifter som normalt inte lämnas vidkronofogdemyndigheternas redovisning av mänadsräkningsmedel. Denna fräga får iså fall regleras i särskilda tillämpningsföreskrifter. Ianslutning till de föreslagna reglerna om indrivning enligt LPP har utredningenockså lämnat förslag till bestämmelser som reglerar dödsbos ansvar för obelaladskatt. Detta är emellertid en fråga som skatteindriv-ningsutredningen (B1981:02) i sitt arbete kommer att ta upp i ett vidare sammanhang.Skatleindrivningsutredningen har avstyrkt alt frågan nu regleras förpunktskatternas del, dä det f.n. är oklart hur frågan bör lösas. Med bakgrundhärav är jag nu inte beredd atl föreslå regler på della område. 1LFK finns bestämmelser om solidarisk betalningsskyldighet förföreträdare för skattskyldig som är juridisk person. Dessa regler bör, ienlighet med ulredningens förslag, överföras till LPP. Vid remissbehandlingenhar dock även föreslagits alt dessa regler kompletteras med Prop.1983/84:71 107 bestämmelser som reglerar skattskyldigheten för delägarnai handelsbolag m.m. För vissa av punktskatterna finns sådana bestämmelser iskatteförfaltningarna. Enligt min mening finns nu inte underlag för enbedömning om i vilken utsträckning sådana regler erfordras för övrigapunktskatter eller om en samordning av reglerna kan ske. Jag är därför inteberedd att nu lämna förslag till ytterligare bestämmelser på detta område. F.n. finns bestämmelser om skattekontroll vad gällerpunktskatterna i 6 - 11 §§ LFK. Bestämmelserna skiljer sig från motsvarande iTL och ML bl.a. på det sättet att i LFK inte görs åtskillnad mellan denallmänna kontrollen av deklarationsuppgifterna och den mera ingripandekontrollen av deklarationsunderlaget. Enligl LFK skall deklarationerna granskas sä snart det ärmöjligt. För kontroll av att uppgifterna i deklarationerna är riktiga fårbeskattningsmyndighelen begära att den skattskyldige lämnar kompletterandeuppgifter. Myndigheten kan också begära att få prov eller beskrivning av envara som är skattepliktig. får granska inle baradeklarationerna utan också deras underlag. Myndigheten får granska denskattskyldiges bokföring, affärskortespondens och övriga handlingar som hörtill verksamheten. får vidare företa syn i de lokalersom används i den skattepliktiga verksamheten och granska den skattskyldigesvarulager. De nu nämnda åtgärderna får även riktas mot den somskäligen kan antas vara skattskyldig. kontrollåtgärderfår också riktas mot den som, utan att vara skattskyldig, yrkesmässigt tillverkar,bearbetar, försäljer eller distribuerar skattepliktig vara. Detsamma gäller ifråga om den som driver handel med vara som används vid framställning ellerdistribution av skattepliktiga varor. De nu nämnda kontrollreglerna gäller i sin helhet för deflesta av punktskatterna. För bl.a. stämpelskatt, vägtrafikskatt ochreklamskatt gäller dock i vissa avseenden andra eller kompletterande regler.Bestämmelserna gäller också för prisregleringsavgifterna. När det gäller punktskatterna har beskaltningsmyndighetenmöjlighet att sätta ut vite när någon föreläggs att medverka vidskattekontroll, l.ex. genom att lämna uppgifter eller att företeredovisningshandlingar eller varuprov. Utredningen föreslår att skattekontrollen enligt LPP byggsupp efter de principer som gäller enligt TL och ML. Detta innebär bl. a. attkontrollen delas upp i en del som avser deklarationsgranskning och en del somavser skatterevision. Förslagen vad gäller deklarationsgranskningen innebärvidare att kontrollen skall vidgas och effektiviseras. Prop.1983/84:71 108 mer enligt utredningen också att skapas ett förbättratunderlag för beslul om skatterevision. I fräga om skatterevisionen innebär förslagenatt TL: s regler i huvudsak följs. Det innebär bl.a. alt formerna för beslut omskalterevision och de åtgärder som får vidtas vid revision regleras. Remissinstanserna har genomgående tillstyrkt attbestämmelserna om skattekontroll i den nya LPP utformas efter förebild av TLoch ML. För egen del anser jag att förslaget innebär att förutsättningarna fören effektiv kontrollverksamhet väsentligt förbättras. Det nya regelsystemetinnebär också en klar förbättring ur rättssäkerhetssynpunkt. Jag föreslår därföratt reglerna för deklarationsgranskning och revision av punktskatter och prisregleringsavgifteri huvudsak utformas efter de förslag som utredningen har lämnat. När del gäller fördjupningen av deklarationsgranskningenskall denna enligt förslaget åstadkommas bl.a. genom attbeskattningsmyndigheten skall få överenskomma med deklarationsskyldig om besök,besiktning m. m. Förslaget i denna del innebär att även inom punktskatleområdetsädana åtgärder som innefattas i begreppet taxeringsbesök enligt TL skall kunnavidtas. Frän etl par remissinstanser har det ifrågasatts lämpligt attinföra ett formellt besöksinslitut även i LPP. RSV anför således att besökunder deklarationsgranskningen är onödiga med hänsyn till den vanligen högarevisionsfrekvensen för punktskatter. Enligt RSV är sådana besök vidareorganisatoriskt svåra alt hantera med hänsyn till de stora avstånden i landet.Utredningen (Fi 1973:01) om säkerhetsåtgärder m. m. i skatteprocessen, USS, somhar i uppdrag att utarbeta en ny enhetlig kontrollag, menar att regler inte börinföras som komplicerar kontakterna mellan beskattningsmyndigheterna och deskattskyldiga. Utredningen menar alt det däremot skulle kunna finnas behov avatt i vissa fall tvångsvis föranstalta om kontrollbesök i samband meddeklarationsgranskning. För egen del anser jag det vara en fördel att på sammasätt som skett i TL ultryckligen ange att besök, besiktning m. m. får företas isamband med deklarationskontrollen om en överenskommelse därom kan träffas medden skattskyldige. förutsättningar för och behov avatt ulföra sådana besök är möjligen mindre än pä den direkta beskattningenssida. Även när del gäller punktskatterna bör det dock finnas förutsättningarför att åtgärder av detta slag skall kunna effektivisera skattekontrollen. Jagföreslår därför att utredningens förslag i denna del genomförs. Vad gällereventuella andra former för deklarationskontroll, l.ex. i form av kontrollbesökutan överenskommelse med den deklarationsskyldige, bör denna fräga anstå tilldess att USS lämnat förslag i denna fräga. I samband med granskningen kan som har nämntsbeskattningsmyndigheten f. n. använda vite för alt få fram upplysningar sombehövs för skattekontrollen. Vitesföreläggande kan även användas för att fä den 1983/84:71 109 skattskyldigeatl ge in varuprov m.m. samt handlingar hörande till verksamheten.Beslämmelserna skiljer sig frän vad som gäller enligt TL bl.a. pä det sättetall vite där inte får användas för att få in en handling i samband meddeklaralionsgranskning ( 53 § jämfört med 31 § 2 mom. andra stycket TL). Utredningenföreslår att vite vid deklarationsgranskning enligt LPP skall fä användas föratt fä fram upplysningar eller prov på vara. Däremot föresläs att beskattningsmyndigheteninte längre skall fä möjlighet alt mot den skattskyldiges vilja tvinga framutlämnande av handlingar, eftersom sådana åtgärder enligt utredningen bör varaförenade med särskilda rätls-skyddsgarantier. Två av ulredningens ledamöter anserdock alt editions-plikten borde behållas, bl. a. mot bakgrunden av önskemåletom att snabbt kunna fatta korrekta beslut när det gäller punktskatter som harkaraktär av övervällringsskalter. Ulredningensståndpunkt i dessa frågor har godtagits av de flesta remissinstanserna. Någonremissinstans ansluter sig emellertid till reservanternas förslag. För egendel anser jag att de skäl utredningen anfört för att följa TL: s regler när detgäller editionspliklen väger tungt. Eftersom editionsplikl föreligger sedanbeslut om skatterevision har meddelats föreligger enligt min mening hellerinte något beiydande behov av att kunna tillgripa sädana åtgärder redan viddeklarationsgranskningen. Jag föreslår därför atl ulredningens förslag följs idenna del. I fråga om formerna förskatterevision enligt LPP föreslås denna, som tidigare nämnts, uppbyggd eftermotsvarande principer som för den direkta beskattningen och mervärdeskatten.Skalterevision, liksom taxeringsrevision enligl TL, sker normalt först sedanden hos vilken taxeringsrevision skall ske har undertåttats. Utredningenföreslår att regler om underrättelseskyldigheten skall tas in ilagstiftningen. Regler av detta slag finns emellertid inte i TL eller ML. Jagdelar utredningens uppfattning att frågan bör författningsregleras. Med hänsyntill att detta är frågor vilka USS nu behandlar för ett vidare område änpunktskatterna anser jag emellertid att regler om undertältelseskyldighet i LPPbör införas först i samband med atl ställning tas till denna fräga såvitt rörrevision av andra skatter. Jag är därför inle nu beredd atl föreslå att reglerom underrättelseskyldigheten tas in i LPP. Förhandsbeskedkan, med stöd av reglerna i LFK, meddelas för de flesta av punktskatterna.Bestraffande några av skatterna, l.ex. vägtrafikskatt, kan förhandsbesked dockinte ges. Inte heller för prisregleringsavgifter meddelas förhandsbesked. Förhandsbeskedför punktskatterna lämnas av RSV; s rättsnämnd. Prop.1983/84:71 110 handsbesked om reklamskatt meddelas dock av RSV efterhörande av den till verket knutna reklamskattenämnden. Förhandsbesked lämnas efter ansökan av den som drivereller ämnar driva skattepliktig verksamhet. Det är således bara denskattskyldige eller den som kan tänkas bli skattskyldig som kan få ettförhandsbesked. Sådant besked kan således inte meddelas efter ansökan avexempelvis en konsument av skattepliktiga varor. För punktskatterna har de frågor i vilka förhandsbeskedfår meddelas begränsats. Besluten får endast gälla frågor om skatteplikt förvara eller skattesats för skaltepliklig vara (32 § LFK). Andra frågor ombeskaltningen, som rör l.ex. beskattningsvärde för vara eller sökandensskattskyldighet, får således inte tas upp i ett förhandsbesked. 1 fråga omreklamskatt gäller dock att förhandsbesked också får lämnas bl.a. om sökandensskattskyldighet. Elt förhandsbesked som vunnit laga kraft är bindande förstatsverket om sökanden yrkar det. Denna bundenhet gäller enbart i förhållandetill sökanden. gäller endast för deredovisningsperioder som inte gått ut när beskedet lämnas. Det gäller längst iett år. Det upphör dock att gälla tidigare om en författningsändring görs somhar betydelse för den fräga som förhandsbeskedet avser (37 § LFK). I jämförelse med vad som gäller inom den direktabeskattningens område är möjligheten atl erhålla förhandsbesked påpunktskatteomrädet mer begränsad. För de direkta skatterna gäller attförhandsbesked får meddelas angående viss fråga som rör sökandens taxering, omdet finnes vara av synnerlig vikt för honom eller om det är av vikt förenhetlig lagtolkning eller rättstillämpning, 1 § lagen (1951:442) omförhandsbesked i taxerings-frågor. Enligt 63 § ML får förhandsbesked ommervärdeskall lämnas om sökandens skattskyldighet, om det finnes vara av viktmed hänsyn till sökandens intresse eller för en enhetlig lagtolkning ellerrättstillämpning. 1 praktiken kan förhandsbesked för mervärdeskatt lämnas om istort sett alla frågor som kan uppkomma i ett beskaltningsärende. Ävenmöjligheten att erhålla förhandsbesked i den ordning som stadgas i tullagen gårlängre än vad som gäller för punktskatterna inom den interna beskattningen. Utredningen konstaterar att pä dessa områden de relativtomfattande möjlighelerna att erhålla förhandsbesked har fungerattillfredsställande. Utredningen föreslär därför att förhandsbesked ompunktskatter skall få lämnas i alla frågor som rör beskattningen.Förhandsbesked skall dock endast få meddelas om det är av vikt för sökandeneller för en enhetlig lagtolkning eller råttstillåmpning. Utredningen föreslår vidare att förhandsbesked i enlighetmed dessa beslämmelser skall fä meddelas även när det gäller vägtrafikskatt,lotterivinstskatt och lotalisatoravgift samt för prisregleringsavgifterna. 1983/84:71 111 Flertaletremissinstanser är positiva fill förslaget att utvidga möjligheterna att fäförhandsbesked. , som enligt förslaget skall meddelaförhandsbesked inom hela punktskatteområdet, menar dock att utvidgningen intebör innebära att även annat än rättsfrågor, l.ex. utrednings-och bevisfrågor,skall kunna bli föremål för förhandsbesked. Ifräga om förslaget atl förhandsbesked skall kunna meddelas även i fråga omvägtrafikskatt har några remissinstanser anfört alt det inte torde föreligganågot större behov av att meddela förhandsbesked på delta område. Rättsnämndenhar ifrågasatt om det inte bör anges i vilka fall förhandsbesked skall fåmeddelas om vägtrafikskatt. Föregen del vill jag anföra följande. Den föreslagna utvidgningen av möjligheternaalt erhålla förhandsbesked innebår en anpassning efter vad som gäller för andraskatter, särskilt till vad som gäller enligt ML. Det bör både för deskattskyldiga och för beskaltningsmyndigheterna vara till fördel all en sådanutvidgning sker. Ändringarna kan visserligen antas leda lill etl ökat antalansökningar om förhandsbesked, och därmed till en ökad arbetsbelastning hosRSV:s rättsnämnd. Som utredningen anfört kan emellertid en utökning av rätten atterhålla förhandsbesked leda till att beskaltningsmyndighetens arbete i andraavseenden kan förenklas. får nämligen i annan form nubesvara frågor pä områden där förhandsbesked inte kan meddelas. En utökadförhandsbeskedsverksamhet kan vidare både för beskattningsmyndigheterna ochför de skattskyldiga innebära fördelar ur rätlstillämpningssynpunkt. Jag föreslårdärför att möjligheten att utfärda förhandsbesked utvidgas på sätt somutredningen föreslagit. 1 fråga om avgränsningen avde fall när förhandsbesked skall kunna meddelas innebär detta i praktiken attsamma gränsdragning kan göras som när det gäller förhandsbesked inommervärdeskatten. Det är uppenbart all det kan förekomma framställningar omförhandsbesked som är av sådan art att förhandsbesked inte lämpligen kanutfärdas. Det kan gälla l.ex. utrednings- och bevisfrågor. Att i förvägprecisera de fall när förhandsbesked inte skall få meddelas låter sig enligtmin mening inte göra. Så har heller inte skett inom den direkta taxeringensområde. Den myndighet som har atl meddela förhandsbesked måste ha relativt friahänder att besluta om förhandsbesked skall meddelas eller inte. Är frågan ellerden utredning sökanden presenterar inle sådan att förhandsbesked bör meddelasskall ansökningen avvisas. Närdet gäller förhandsbesked om vägtrafikskatl delar jag ulredningens uppfattningatt det i vissa fall kan finnas elt intresse av att fä etl förhandsbesked. Jagföreslär därför all förhandsbesked skall fä meddelas även för denna skatt,liksom för övriga punktskatter och för prisregleringsavgiflerna. Det tordedäremot i många fall vara sä att omständigheterna inte medger attförhandsbesked meddelas i fråga om vägtrafikskatl. Detta bör emellertid enligtmin mening kunna lösas efter de allmänna principer för Prop.1983/84:71 112 vilka jag fidigare har redogjort. Någon specialreglering idetta avseende vad gäller vägtrafikskatten bör därför inte göras. Efter förebild av vad som gäller enligt ML föreslårutredningen att förhandsbeskedens giltighetstid skall bli obegränsad. är praxis så stabil att problem i allmänhet inte uppkommer med enläng giltighetstid. Om det skulle förekomma alt praxis ändras bör enligt utredningendock ett förhandsbesked kunna återkallas. Beslut om återkallelse skall enligtförslagel meddelas av den myndighet som utfärdat förhandsbeskedet, ochåterkallelsen skall träda i kraft efter det att den skatlskyldigefick del av återkallelsebeslulet. Förutom vid återkallelse skall ettförhandsbesked enligt förslagel upphöra vid en författningsändring sompåverkar den fråga som förhandsbeskedet gäller. Denna inverkan av enförfattningsändring gäller redan nu enligt LFK, och motsvarande bestämmelserfinns för övriga skatter. Möjlighet att återkalla elt förhandsbesked finnsdäremot nu endasl såvitt avser förhandsbesked enligt tullagen. Förslagel atl ett förhandsbesked skall kunna återkallasvid en praxisändring har avstyrkts av så gott som alla remissinstanser.Däremot anser remissinstanserna alt den nuvarande giltighetstiden, elt är, ärför kort. De flesta remissinstanserna förordar att förhandsbeskeden skallmeddelas för en lid om två fill tre är, utan återkallelsemöjlighet. För egen del anser jag att ulredningens förslag i vissaavseenden kan vara att föredra jämfört med en ordning där förhandsbesked alltidmeddelas för en i lagstiftningen angiven tid. Ett system med återkallelser avförhandsbesked skulle emellertid föra med sig svåröverskådliga komplikationer.Som framgått av remissbehandlingen torde det inte finnas förutsättningar attfå ett sådant system atl fungera på ett tillfredsställande sätt. Jag är därförinte beredd att föreslå att utredningens förslag om möjlighet att återkallaförhandsbesked genomförs. I stället bör enligt min mening en tidsbegränsning görasav förhandsbeskedens giltighet. Giltighetstiden bör dock kunna vara längre änf. Jag föreslår att giltighetstiden skall vara . Den myndighet somutfärdar förhandsbeskedet bör dock kunna begränsa giltighetstiden ytteriigare,om omständigheterna är sädana att förhandsbesked inle bör meddelas för sä långtid som . 2.6.3 Beslutande instans, m.m. Förhandsbesked i fräga om punktskatter meddelas nu av RSV,i de flesta fall av RSV: s rättsnämnd och i fråga om reklamskatt vanligen avchefen för avdelningen för indirekt skall efter hörande av en särskild nämnd,reklamskattenämnden. Enligt ulredningen är det lämpligast att alla frågor omförhandsbesked avgörs i samma ordning. Prop.1983/84:71 113 att förhandsbesked om punktskatter alllid skall lämnas avrättsnämnden. Reklamskattenämnnden och den lill RSV knutna energiskatlenämnden,som i vissa fall yttrat sig i hithörande frågor, föreslås därför avskaffade. I ställetbör enligt utredningen rältsnämnden tillföras särskild sakkunskap i reklam- ochenergiskattefrågor. I fräga om energiskattenämndens avskaffande reserveradesig dock tvä ledamöter i utredningen mot förslagel. 1 fräga om förhandsbesked på prisregleringsomrädetföreslär utredningen all JN skall besluta. Remissinstanserna har fillstyrkt förslaget atträttsnämnden skall besluta i alla frågor om förhandsbesked som gällerpunktskatter. När det gäller reklamskattenämnden och energiskaltenämndensupphörande har dock bl. a. påpekats atl åtgärden innebär atl rältsnämnden måstetillföras exper-fis och att experternas ställning i nämnden och arbetsformernabör övervägas. För egen del delar jag uppfattningen att det är en fördelatl förhandsbeskedsärendena på punktskatteområdet genomgående kan avgöras avrättsnämnden. Jag föreslår därför att utredningens förslag i denna del genomförs.Frågan om i vilka former rältsnämnden skall tillföras expertis vid avgörande avfrågor om reklamskatt och energiskalt får lösas i RSV: s instruktion. Vidare föreslär jag i enlighel med utredningens förslagatt förhandsbesked pä prisregleringsavgiflsomrädet skall meddelas av JN. Utredningen har förslagit att allmänna ombudet börmedverka redan i första instans vid ärenden om förhandsbesked. Motsvarandegäller nu enligl ML. Jag delar ulredningens uppfattning i denna fråga ochförslaget bör således genomföras.. beslut i ett beskattningsärendekan överklagas av den skattskyldige och allmänna ombudet. Om myndighetensbeslut medför en väsentlig skada eller förlust för annan kan även denneöverklaga beslutet. Denna utsträckta besvärsrätt, som sedan LFK: s tillkomstendast använts i ett fall, är avsedd för l.ex.