prop · G703190 · 1983-12-31 00:00:00 — Denna rätt tillförsäkrassåledes patienterna via den allmänna sjukvårdsersättningen tillsjukvårdshuvudmännen. Jag vill framhålla attsjukförsäkringen givetvis även i fortsättningen skall utgöra ett skydd mot högasjukvårdskostnader för de försäkrade. Ersättningarna till sjukvårdshuvudmännenbör därför Uksom vara förenade med bestämmelser om de högstapatientavgifter som får tas ut för öppen hälso- och sjukvård. Mot bakgrund avvad jag anförde vid min anmälan till prop. 1983/84:40 om vissaekonomisk-politiska åtgärder, m.m. bör patientavgift för offentlig läkarvård fr.o.m.den 1 januari 1985 få tas ut med högst . Det innebär en höjningmed . jämfört med bestämmelserna för och är en anpassning till dehöjningar av patientavgifterna hos privatpraktiker som beslöts under hösten1983. Meddelas läkarvården vid besök hos den sjuke bör en tilläggsavgift på 25kr. få tas ut av patienten. För telefonrådgivning hos läkare börpatientavgiften få uppgå till högst . För sjukvårdande behandling somutförs av annan än läkare bör få tas ut patientavgift med högst . Avgifternas storlek bör även fortsättningsvis fastställas avregeringen. Denämnda patientavgifterna innefattar även remisser för röntgen- ochlaboratorieundersökningar eller -behandlingar samt för det första läkarbesöksom sker med anledning av remiss. Ingen avgift får tas ut av patient som remitteratsfrån privatpraktiserande läkare som är ansluten till försäkringen eller frånläkare vid företagshälsovårdsmottagning som registrerats hos allmänförsäkringskassa, förutsatt att patienten betalat avgift vid besöket hos 1983/84:190 24 denremitterande läkaren eller genom högkostnadsskyddet varit befriad från avgift.I annat fall får avgift tas ut som vid annat läkarbesök. Detär angeläget att försäkringskassornas hantering av försäkringsärenden inteförsvåras av det nya ersättningssystemet. I enlighet med överenskommelsenskall läkarundersökningar och läkarutlåtanden, som behövs för de allmännaförsäkringskassornas handläggning av försäkringsärenden, ombesörjas avsjukvårdshuvudmännen utan särskild ersättning. För undersökning och utlåtande isamband med ansökan om pension eller handikappersättning får patientavgift tasut med högst . För undersökning och utlåtande som föreskrivits av allmän försäkringskassafår liksom f.n. ingen avgift tas ut. Jagutgår från att och försäkringskassorna kommer att följaerfarenheterna av de nya ersättningsreglerna ur socialförsäkringens och deförsäkrades synpunkt. 4.4 Ersättningför tillhandahållande av hjälpmedel till handikappade Enligtnu gällande regler utgår en särskild ersättning till sjukvårdshuvudmännen förtillhandahållande av hjälpmedel åt handikappade m.m. Denna ersättning bör ienlighet med överenskommelsen utgå med . per invånare och år. EnUgt ensärskild överenskommelse som träffats mellan staten och omfinansiering av handikappinstitutets verksamhet skall . per invånare ochår avräknas från hjälpmedelsersättningen och tillföras en särskild fond. Jagvill i detta sammanhang även anmäla, att viss utrustning som behövs i sambandmed överföring av radiotidningar till synskadade bör finansieras överstatsbudgeten i särskild ordning. Jag ämnar återkomma till denna fråga vidanmälan till proposition med förslag om tilläggsbudget I till statsbudgeten /85. Ersättningför sjukhusvård bör liksom f.n. utgå till sjukvårdshuvudmännen med . Detsärskilda sjukpenningavdrag som görs för sjukpenningförsäkrade vid sjukhusvårdär närmast att betrakta som en patientavgift vid sådan vård. a. mot dennabakgrund anser jag det motiverat att sjukpenningavdraget nu höjs så att detmotsvarar den ersättning som utgår från försäkringen till sjukvårdshuvudmännenför sådan vård. Sjukpenningavdraget bör således höjas från . tiU 45 kr.per dag fr.o.m. . Liksom f.n. bör avdraget begränsas tillhögst en tredjedel av sjukpenningbeloppet. Förtransporter med ambulans eller annat fordon som är särskilt anpassat för sjuktransportfår sjukvårdshuvudmännen f. n. en särskild sjuktransportersättning med 29 kr.per invånare och år. Prop.1983/84:190 25 sådantransport ta ut en avgift motsvarande karensbeloppet enligt sjukrese-förordningenvid varje vårdtillfälle. Dessa regler föreslås gäUa även fortsättningsvis. Sjukreseutredningenhar i betänkandet (SOU 1982:35) Sjukresor -samordning och förenkling föreslagitatt sjukvårdshuvudmännen skall överta det administrativa och ekonomiskaansvaret för sjukresorna från försäkringskassorna. För att praktiskt pröva hurett sådant ansvarsöverförande skall organiseras planeras en försöksverksamhetmed start inom delar av och länslandstingsområden. Försöksverksamheten avses ge underlag för slutligtställningstagande om ett överförande av ansvaret för sjukresorna fr.o.m. år1986. 4.7Bidrag till den psykiatriska vården Övergångentill ett samlat ersättningssystem enligt den träffande överenskommelsen medsjukvårdshuvudmännen innebär som jag tidigare nämnt att det nuvarande aUmännastatsbidraget till den psykiatriska vården slopas fr.o.m. den 1 januari 1985.Motsvarande totalbelopp har räknats in i underlaget för den allmännasjukvårdsersättningen. En särskUd överenskommelse i denna fråga har träffatsmellan statens förhandlingsnämnd och företrädare för sjukvårdshuvudmännen.Detta innebär att avtal med sjukvårdshuvudmännen om övertagande avstatens mentalsjukvård liksom i avtalen gjorda ändringar och tillägg i dennadel inte skaU tiUämpas efter utgången av . Överenskommelsen innebäringen ändring av landstingskommunernas/kommunernas huvudmannaskap för denpsykiatriska vården (motsvarande). Enligtöverenskommelsen skall staten till sjukvårdshuvudmännen liksom för utgeett särskilt bidrag till den psykiatriska vården och t.o.m. år1991. Bidraget skall vara 148 milj.kr. Överenskommelsenreglerar vidare kostnaderna för vård vid rättspsykia-trisk klinik av den somgenom lagakraftvunnen dom överlämnas till sluten psykiatrisk vård. Överenskommelsenbör fogas till detta protokoll som bilaga 3. Denekonomiska omfattningen av de här föreslagna ersättningarna till sjukvårdshuvudmännenunder framgår av följande sammanställning. 1983/84:190 26 Allmän sjukvårdsersättning 8242 milj. kr. Ersättning för hemsjukvård /inv. Ersättning för öppna vårdformerinom 200 -"-psykiatrin /inv. Ersättning för förebyggandeåtgärder /inv. 400 -"- Ersättning förtillhandahållande av hjälp- 668 -"-medel för handikappade /inv. Ersättning förambulanstransporter /inv. 242 -"- Ersättning för sjukhusvård 45kr./vårddag 922 -"- Summaför resp. år 11 259 milj. kr. Ersättningarnaskall liksom f. n. utgå från sjukförsäkringen. Den nya allmännasjukvårdsersättningen innefattar emellertid även det allmänna statsbidraget på4 300 milj. kr. för som utgår för den psykiatriska vården. För att behållaen oförändrad kostnadsfördelning mellan statsbudgeten och sjukförsäkringen börden allmänna sjukvårdsersättningen delvis finansieras genom ett särskilt bidragfrån statsbudgeten motsvarande nyssnämnda belopp. Iårets budgetproposition (prop. 1983/84:100 bil. 7) har för /85under punkt I 2. Bidrag till driften av kliniker för psykiskt sjuka, m. m.tagits upp ett förslagsanslag av 4 516 milj. kr. I avvaktan på resultatet av denu slutförda överläggningarna med sjukvårdshuvudmännen har anslagsberäkningengjorts med utgångspunkt i att belopp för såväl det allmänna som detsärskilda statsbidraget till den psykiatriska vården skulle utgå med oförändratbelopp . Jag föreslår därför att det särskilda statsbidraget till denallmänna sjukvårdsersättningen får belasta nämnda förslagsanslag för budgetåret1984/85, vilket innebär oförändrad anslagsbelastning i denna del. Frånnämnda förslagsanslag finansieras också det under punkt 4.7 redovisadesärskilda statsbidraget tiU den psykiatriska vården. Överenskommelsen i dennadel innebär en merbelastning av anslaget /85 med 3 milj. kr. Försjukförsäkringens del överensstämmer kostnaderna för de här redovisadeersättningarna tiU sjukvårdshuvudmännen och effekterna av det höjda sjukpenningavdragetmed den kostnadsberäkning som gjordes i årets budgetproposition förförslagsanslaget Bidrag till sjukförsäkringen (prop. 1983/84:100 bil. 7, punkt D1). 4.9Den författningsmässiga regleringen av de ekonomiska ersättningarna till sjukvårdshuvudmännenm.m lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) finns bestämmelserna omsjukvårdsersättning. Enligt dessa bestämmelser - som de ser ut i 1983/84:190 27 dag- har den försäkrade rätt till ersättning för utgifter för den vård som ges honomoch för de resor som han företar i samband med vården. Konstruktionen av 2 kap.bygger på det tidigare förfarandet att den försäkrade betalar för vården ochatt han sedan vänder sig till för att få ersättning för deutgifter som han har haft. Den utveckling som har skett sedan bestämmelsernatillkom har inneburit att ersättningarna från sjukförsäkringen numera ihuvudsak utbetalas direkt till vårdgivaren i stället för till den försäkrade. är det endast resor och vård på konvalescenthem som den försäkrade fårbetala själv, för att sedan begära hos kassan att få sina utgifter täckta avförsäkringen. Ett nytt steg tas nu genom de nya ersättningsreglerna fr. o. m.år 1985, som innebär att de flesta ersättningarna mister anknytningen till enviss vård- eller behandlingsåtgärd. Mot denna bakgrund har de ändringar gjortsi 2 kap. som framgår av upprättat lagförslag. Det nya ersättningssystemetföranleder också ändringar i lagen (1974:525) om ersättning för viss födelsekontrollerandeverksamhet m. m. Jagskall i det följande kommentera de förslag till lagändringar som har upprättatsinom . 4.9.2Ändringarna i lagen (1962:381) om allmän försäkring Försäkringenför sjukvårdsersättning är i första hand en försäkring för att täckavårdkostnader. Denna försäkring kan dock även sägas vara en försäkring förvård, eftersom vårdgivaren på grund av den ersättning som erhålls för varjevårdtillfälle förutsätts vara beredd att ge vård. Enligt det nya systemet förersättning till sjukvårdshuvudmännen finns ingen direkt anknytning mellan denvård som lämnas vid det enskilda vårdtillfället och de schabloniseradeersättningar som betalas ut från försäkringen. Enligt 3 § hälso- ochsjukvårdslagen (HSL) skall sjukvårdshuvudman erbjuda en god hälso- och sjukvårdåt dem som är bosatta inom landstingsområdet. Sjukvårdshuvudmannen skall enligt4 § HSL även erbjuda sådan vård till den som vistas inom landstingsområdet meninte är bosatt där om denne behöver omedelbar hälso- och sjukvård. Mot bakgrundav den ändrade innebörd som försäkringen för sjukvårdsersättning får genom detnya ersättningssystemet finns det anledning att i AFL föra in en erinran om denvårdskyldighet som föreligger enligt HSL. Denna erinran inleder 1 § i detförslag till ändringar av 2 kap. som har upprättats. Den överenskommelse somhar träffats med sjukvårdshuvudmännen innebär att den som är försäkrad enligt AFLeller tillförsäkrad vårdförmåner enligt konvention inte skall drabbas av andravårdkostnader än föreskriven patientavgift. Avgörande i detta hänseende ärsåledes - bortsett från konventionsfallen - att den vårdsökande är sjukförsäkradenligt AFL. Såväl sjukförsäkringen enligtAFL som sjukvårdshuvudmännens vårdskyldighet enligt HSL bygger somhuvudprincip på bosättningen. 1983/84:190 28 begreppeni AFL och HSL grundas bägge på folkbokföringsförordningen (1967:198) och visari realiteten stor överensstämmelse. I tillämpningen har dock uppstått småskillnader, som skulle kunna vålla missförstånd vid sjukvårdshuvudmannensbedömning av vissa undantagsfall. Det är mot den bakgrunden lämpligt attriksförsäkringsverket och tar upp överläggningar för att seöver utfärdade cirkulär och andra tillämpningsanvisningar i syfte att genomföreskrifter eller allmänna råd uppnå en såvitt möjligt enhetUg tillämpning ibosättningsfrågorna. Det kan i detta sammanhang erinras om attfolkbokföringsförordningen ses över av folkbokföringskommitté (Fi1983:04). Bestämmelsernai 2 kap. innehåller ett flertal bemyndiganden för regeringen att fastställagrunder för den ersättning som skall lämnas. Det nya ersättningssystemet gerinte anledning att ändra bestämmelserna i detta avseende. 11 § andra stycketanges f. n. de villkor regeringen kan stäUa upp vid fastställandet avgrunderna. Motsvarande bestämmelser finns i det lagförslag som harupprättats. Dock har en viss justering gjorts med anledning av att det intelängre är aktuellt att kunna fastställa något högsta arvode från försäkringensom får tas ut av de offentliga sjukvårdshuvudmännen för vård som lämnats. \ 2§ behandlas f. n. ersättning för lakar- och förlossningsvård som ombesörjs avsjukvårdshuvudman. I denna paragraf behandlas också ersättning för vård somlämnas av läkare som är uppförda på de allmänna försäkringskassornasförteckningar. I den nya lydelsen av denna paragraf behandlas endast den vårdsom ombesörjs av sjukvårdshuvudman. Bestämmelserna om vård som lämnas avläkare som är uppförda på försäkringskassornas förteckningar har flyttats till5 §. Enligt5 § HSL skall det för hälso- och sjukvård som kräver intagning i vårdinrättningfinnas sjukhus. Vård som ges under sådan intagning benämns sluten vård eller,med AFL:s terminologi, sjukhusvård. Annan landstingskommunal hälso- ochsjukvård benämns öppen vård. I förslaget till ny 2 § föreskrivs att ersättningför öppen hälso- och sjukvård som ombesörjs av sjukvårdshuvudman skall utgesenligt grunder som regeringen fastställer. Utformningen av paragrafen haralltså anpassats till bestämmelserna i . Genom denna utformning markeras attersättningen inte innefattar ersättning för sjukhusvård. Ersättningen fördenna vård behandlas som i 4 §. I begreppet öppen hälso- och sjukvård inrymsförutom läkarvård och sjukvårdande behandling även den förebyggande hälso- ochsjukvården. I 2 § anges vidare att ersättning utges för tillhandahållande avhjälpmedel åt handikappade enligt grunder som regeringen fastställer. Dessabestämmelser finns nu i 6 §. Detnya ersättningssystemet innebär inga ändringar av ersättningsreglerna förtandvård utom såvitt avser den ersättning för oralkirurgisk behandUng m.m. somhittills har lämnats enligt 3 § tredje stycket. Denna ersättning skaU inräknasi den schabloniserade ersättningen enligt 2 §. Detta föranleder en ändring i 3 §. 1983/84:190 29 Vadgäller 4 § görs endast den sakliga ändringen att hittillsvarande regeln i 6 §om konvalescentvård förs in som ett sista stycke. \5§ tas in de bestämmelser som gäller ersättning för vård som lämnas av läkare ochsjukgymnaster som är uppförda på förteckning hos . F. n.behandlas ersättningen för denna vård i 2 § och 6 § första stycket. Medanledning av vad jag i följande avsnitt kommer att föreslå beträffandeanslutningen av privata vårdgivare till försäkringens ersättningssystem har i5 § andra stycket tagits in ett bemyndigande för regeringen att meddelaföreskrifter om i vilken omfattning läkare och sjukgymnaster skall varauppförda på de allmänna försäkringskassornas förteckningar. Denuvarande bestämmelserna i 5 § om ersättning för resekostnader har flyttats tiU6 §. De nya bestämmelserna om resekostnadsersättning innebär ingen sakligändring i nuvarande regler. \6 § tredje stycket i den nuvarande lydelsen finnsbestämmelser om ersättning för resekostnader i samband med vård som harmeddelats av distriktssköterska eller distriktsbarnmorska. Denna vård får i dennya lydelsen anses ingå i begreppet sjukvårdande behandling. Vadgäller de övriga bestämmelserna i 2 kap. har vissa ändringar gjorts i 8 och 10 §§.Dessa ändringar föranleds av att ersättning för öppen vård som ombesörjs avsjukvårdshuvudman inte längre utgår för varje vårdtillfälle. Enligt 10 § är detvarje försäkringskassa som kommer att pröva hur stor ersättning som skall utgestill sjukvårdshuvudmännen enligt det nya ersättningssystemet. 4.9.3Ändringarna i lagen (1974:525) om ersättning för viss födelsekontrollerandeverksamhet m. m. Ändringarnai denna lag föranleds av att särskild ersättning till sjukvårdshuvudmänneninte längre skall utgå för rådgivning m.m. som avses i lagen. Denna ersättningingår i den schabloniserade ersättningen från sjukförsäkringen. \1 § förstastycket behandlas liksom f. n. den ersättning som lämnas till staten,landstingskommun och kommun. I andra stycket samma paragraf behandlas denersättning som lämnas till organisationer och privatpraktiserande läkare.Eftersom det är fråga om ersättning från sjukförsäkringen gäller som attersättning till organisationer och privatpraktiserande läkare lämnas endast förrådgivning till den som är försäkrad enligt lagen om allmän försäkring. 12 §första stycket i den nya lydelsen anges att ersättning utgår enligt grunder somregeringen fastställer och att ersättningen även omfattar kostnaderna förpreventivmedel som lämnas ut i samband med rådgivningen. Vidare anges som ettandra stycke att ersättning utges endast om rådgivning och i anslutning därtillutlämnade preventivmedel tillhandahålls kostnadsfritt. Motsvarandebestämmelser finns nu i 3 §. Den nya lydelsen av 3 § behandlar endastersättning för utgifter för resor i samband med rådgivningen. 1983/84:190 30 5Anslutningen av privata vårdgivare till sjukförsäkringens ersättningssystem Riksdagenantog nya ersättningsregler för läkarvård hos privatpraktiserandeläkare fr. o. m. . Reformen innebar att en privatpraktiserandeläkare som anmälde att han avsåg att följa en av regeringen fastställdläkarvårdstaxa fördes upp på en förteckning hos den allmänna försäkringskassainom vars område han utövade sin verksamhet. Patienten betalade en fastpatientavgift för varje läkarbesök. Denna avgift kunde dock variera någotberoende på den enskilde läkarens arvodesnivå. Resten av läkarens arvodebetalades ut direkt till läkaren från . Genom reformenförstärktes patienternas försäkringsskydd. I och med att de läkare som varanslutna till försäkringen blev skyldiga att i sin arvodessättning hålla sigtill den fastställda läkarvårdstaxan förstärktes också samhällets inflytandeöver privatläkarvården. Anslutningentill det nya försäkringssystemet var frivillig och avsåg i första hand läkaremed en mera betydande vårdinsats. Till dessa räknades de privatpraktiker somhade minst 2 000 besök (inom specialiteten psykiska sjukdomar minst 1000 besök ). Läkare som på grund av ålder, arbete i hemmet,administrativ deltidstjänst e. d. bedrev praktik i mindre omfattning kundeockså ansluta sig. Föroffentligt anställda läkare som vid sidan av sin anställning utövade privatpraktik (s.k. fritidspraktiker) gällde ursprungligen särskilda villkor för anslutningtill försäkringen. Enligt övergångsbestämmelserna till läkarvårdstaxan (1974:699)stadgades att läkare som innehade tjänst hossjukvårdshuvudman fick föras upp på förteckning hos allmän försäkringskassaendast om han regelbundet bedrivit privat praktik vid sidanav sin tjänst, och om han erbjudit sig att utföra läkarvård hossjukvårdshuvudmannen på särskild arbetstid men erbjudandet avböjts. En sådanläkare fick föras upp på förteckningen i sänder. Efterförslag från och dess läkarvårdsdelegation slopades år 1977denna begränsning av möjligheterna för offentligt anställda läkare som bedrevfritidspraktik vid sidan om heltidstjänstgöring i offentlig vård att få anslutasig till försäkringen. De nya anslutningsreglerna avsågs i första hand gällaför en tvåårsperiod. Om fritidspraktikerverksamheten fick större omfattning änberäknat, skulle frågan omprövas. Verksamheten skulle fortlöpande följas avläkarvårdsdelegationen. Antalet besök hos anslutna fritidspraktiker år 1975uppskattades till ca 200 000. Det beräknades att ett slopande avbegränsningsreglerna skulle medföra en ökning av de ersättningsberättigadebesöken med ca 100 000. Vidriksdagsbehandlingen av propositionsförslaget i denna fråga uttalade socialförsäkringsutskottet- med instämmande av - att utskottet utgick från att de nya anslutningsbestämmelserna skulle komma att Prop.1983/84:190 31 omprövas, om förslaget skulle få andra effekter än somförutsatts av läkarvårdsdelegationen, dvs. leda till mer än 300 000 besök perår (prop. 1976/77:116, SfU 28, rskr 297). Antalet heltidsverksamma privatpraktiserande läkare hartotalt sett minskat från 1975 till f. n. ca 600. - Medheltidsverksamma avser jag här och i det följande läkare med 2 000 besök (för psykiatriker 1 000 besök). - En betydande ökning har emellertid skett dådet gäller antalet offentligt anställda läkare som är anslutna tillförsäkringens ersättningssystem som fritidspraktiker. Denna ökning har varitsärskilt kraftig . uppgick antalet besök hosfritidspraktiserande läkare till 233 000. hade antalet stigit till 346800. Enligt beräkningar översteg antalet besök hosfritidspraktiserande läkare 600 000 . Detta antal ligger såledesavsevärt över det av läkarvårdsdelegation prognosticeradeantalet i samband med riksdagsbeslutet . Antalet fritidspraktiker somfinns uppförda på försäkringskassornas förteckningar är dessutom avsevärtstörre än det antal fritidspraktiker som faktiskt bedriver verksamhet i privatregi. Det finns alltså förutsättningar för en fortsatt kraftig ökning avantalet besök hos fritidspraktiserande läkare. På motsvarande sätt som gäller för privatpraktiserandeläkare infördes ett ersättningssystem för sjukvårdandebehandlingar som utförs av privatpraktiserande sjukgymnaster som är uppförda påen av allmän försäkringskassa upprättad förteckning. Så gott som samtligaprivatpraktiserande sjukgymnaster är anslutna till den allmänna försäkringen.För att få bli ansluten krävs emellertid viss erfarenhet. I princip börsjukgymnasten ha haft anställning i offentlig vård för att få rätt attpåbörja egen verksamhet inom försäkringens ram. 5.2 Nya regler för anslutning till den allmännaförsäkringen Statsrådet har under punkterna 2 och 3 redogjortför de mål som bör gälla för hälso- och sjukvårdspolitiken och för samverkanmellan offentlig sjukvårdshuvudman och privatpraktiserande vårdgivare. För att kunna tillgodose hälso- och sjukvårdslagensåläggande att hela befolkningen skall ha tillgång till en god hälso- ochsjukvård måste sjukvårdshuvudmännen i sin planering kunna beräkna det totalavårdutbudet inom sitt område. Det är därför naturligt att den verksamhet sombedrivs av privatpraktiserande vårdgivare anslutna till den allmännasjukförsäkringens ersättningsregler i planeringshänseende samordnas medsjukvårdshuvudmännens egen verksamhet. Behovet av sådan samordning förstärksytterligare genom det föreslagna nya ersättningssystemet med invånarrela-teradeersättningar till sjukvårdshuvudmännen. Från dessa schablonberäknadeersättningar skall avräknas de försäkringsersättningar som betalats tillprivatpraktiserande vårdgivare verksamma inom huvudmannens område. De privata vårdgivarnas verksamhet utgör ett viktigtkomplement till 1983/84:190 32 De privata vårdgivarna är emellertid koncentrerade framförallt till storstadsregionerna. Inriktningen bör vara att den heltidsverksamma privatpraktikerkårenskall ha samma volymmässiga omfattning som men med en jämnare fördelningöver landet. Det finns dock inte anledning att i fortsättningen ha de offentliganställdaläkarnas fritidspraktik anslutna till den aUmänna försäkringensersättningssystem. Ersättningen för denna verksamhet bör vara en fråga mellanfritidspraktikern och huvudmannen/arbetsgivaren. Motdenna bakgrund redovisar jag i det följande förslag till de regler som fr. o. m.år 1985 bör gälla för anslutning av privatpraktiserande läkare och sjukgymnastertill den allmänna försäkringens ersättningssystem. a)Privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster, frånsett s. k. fritidspraktiker Jaghar under punkt 4 redogjort för det nya ersättningssystemet tiUsjukvårdshuvudmännen som avses träda i kraft . Den allmännasjukvårdsersättningen avser att vara en ersättning för all öppen hälso- ochsjukvård utförd av såväl offentliga som privata vårdgivare. För varjesjukvårdshuvudman skall således göras en avräkning med ett belopp som motsvararde försäkringsersättningar som betalas till privatpraktiserande vårdgivare verksammainom huvudmannens geografiska område. Det är därför viktigt att det sker engemensam planering av vårdutbudet mellan resp. sjukvårdshuvudman och de privatavårdgivarna.