prop · G703200 · 1983-12-31 00:00:00 — 2 §Aktiebolag som avses i 1 § får för inte lämna utdelning med större sammanlagt belopp än som lämnades för det räken skapsår som närmast föregick . Har fondemission eller ändringar av akties nominella belopp skett under verksamhetsåret får utdelningen på en aktie avrundas uppåt till närmast högre liolal ören. inte av samma längd som det närmast föregåenderäkenskapsåret skall vid beräkning av det belopp som fär delas ut omräkning skemed hänsyn härtill. 3 §Utan hinder av 2 § får utdelning lämnas på nyemitterade aktier om nyemissionen har skett i samband med en ökning av bolagets aktiekapital som har anmälts för registrering under . Sådan utdel ning får dock för varje nyemitterad aktie inte översliga vad bolaget när mast föregående verksamhetsår har lämnat i utdelning på motsvarande nominella belopp. Vadsom nu sagts om utdelning på nyemitterade aktier får också tillämpas på aktiersom under getts ut vid utbyte av konvertibla skuldebreveller på gmnd av skuldebrev med optionsrätt till nyteckning. 4 § Med utdelning avsesvinstutdelning genom utbetalning av pengar till aktieägarna enligt 12 kap.aktiebolagslagen (1975:1385), 52 § lagen (1955:183) om bankrörelse eller 12kap. försäkringsrörelselagen (1982:713). 5 § Aktiebolag som lämnarutdelning i strid mot denna lag skall till statsverket inbetala en avgiftmotsvarande vad som utdelats för mycket. Avgiften fastställs avbankinspektionen. Den får drivas in i den ordning som gäller för indrivning avskatt enligt uppbördslagen (1953:272). Avgiftenär inte avdragsgill vid inkomsttaxeringen. 6 §Om det finns särskilda skäl får bankinspektionen medge att utdelning får ske med ett högre belopp än vad som följer av bestämmelserna i 2 och 1983/84:200 36 7§ Besvär över bankinspektionens beslul förs hos kammarrätt. Dennalag träder i kraft efter den dag, dä lagen enligl uppgift på denutkommit från trycket i . Prop.1983/84:200 37 , regeringsrådet , juslitierådet . Enligtett till lagrådet inkommet utdrag av protokoll vid regeringssammanträdeden 12 samma månad har regeringen på hemställan av statsrådet beslutatinhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om inbetalning pälikviditetskonto, 2. lag om exportdepositioner förskogsprodukter och 3. lag om fillfälligl förbud molhöjning av vinstutdelning i vissa akfiebo-lag. Förslagenhar inför lagrådet föredragits av t.f departementsrådet samlhovrättsassessorerna och . Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Detill lagrådet remitterade lagförslagen har enligt remissprotokollet lill syfteatt, vid sidan av andra åtgärder, dämpa pris- och kostnadsutvecklingen ilandet. De är av två slag. De båda första förslagen innebär en allmänlikviditetsindragning från företag och kommuner i egenskap av arbetsgivaresamt en särskild likviditetsindragning därutöver från skogsindustrin, baseradpå värdet av exporterade skogsprodukter. Genom det tredje förslaget införs etttillfälligt förbud mot höjning av utdelningen pä aktier i de större bolagen. Av de tre förslageninnebär det sistnämnda inget ingrepp i företagens ekonomiska verksamhet ividare män än atl det begränsar dispositionen av uppkomna vinstmedel. Förbudetgäller sädana bolag som utgivit aktier, vilka är inregistrerade på Stockholmsfondbörs eller är föremål för handel på den s.k. OTC-marknaden. Sådant bolagfår enligt förslaget inte för lämna utdelning med större sammanlagtbelopp än som lämnades för det närmast föregående räkenskapsåret. De båda andraförslagen däremot ålägger företagen och kommunerna vissa ekonomiska uppoffringargenom att de tvingar dem att avslå medel till konto i eller slatenunder . Det första av de båda förslagen går sålunda ut pä attarbetsgivare med mer än i löneutgifter skall till , ettsärskilt konto i (likviditetskonto) inbetalaett belopp som för kommuner motsvarar och för övriga av den del av lönesumman för som överstiger 20 miljonerkronor. Andra arbetsgivare än kommuner skall i avräkning pådet slutliga beloppet göra en preliminär Prop.1983/84:200 38 inbetalningav ett belopp som i princip svarar mot hälften av det slutliga beloppet. Deinsatta beloppen skall betalas tillbaka av den 30 december 1986eller den fidigare dag som regeringen bestämmer generellt eller för särskildafall. På insatt belopp utgår årlig ränta , vilken betalastillbaka med återbetalningen av det insatta beloppet. Det andraförslaget innebär att en deposition skall stäUas hos staten för skogsproduktersom förs ut ur landet den 1 juli 1984-den 30 juni 1985.Depositionsbeloppet är av varans försäljningspris med vissa tilläggoch skall betalas till tullmyndigheten, som vidarebefordrar beloppen fillkonton i . Deponerade belopp skall betalas tillbaka av denI eller den tidigare dag som regeringen bestämmer generellt eller försärskilda fall. På deponerade belopp utgår ränta efter den räntesats sommotsvarar det av fastställda, för varje lid gällande diskontot.Räntan betalas ut som del deponerade beloppet återbetalas. Dessabåda förslag om likviditetsindragning innebär som synes att staten för enbegränsad tid tar i anspråk medel frän arbetsgivare och från exportörer avskogsprodukter. Ersättning i form av ränta utgår, men räntefoten är sä bestämdatt räntan klart understiger marknadsräntan. I remissprotokollet berörs intearten eller den närmare innebörden rättsligt sett av denna indragning av medeltill staten. Inte heller har förslagen varit föremål för någotremissförfarande, varigenom skilda frågor kunnat få sin belysning. Lagförslagen saknarbestämmelser om förfoganderätten över de deponerade medlen. Härav torde följaall deponenlen inte kommer att helt sakna rätt atl förfoga över medlen underdepositionstiden. Han torde l. ex. kunna pantförskriva dem och sålunda utnyttjadem som underlag för kredit. Det betyder atl han, om inga särskildarestriktioner införs, lärer kunna belåna dem i bank och sålunda skaffa andralikvida medel i stället. Vad han förlorar är skillnaden mellan den ränta hanfår betala till längivaren och den ränta han uppbär frän staten. Medlen lärerockså kunna bli föremål för utmätning och ingå bland tillgångarna vid konkurs.Vad den depositionsskyldige berövas genom de föreslagna åtgärderna blirsålunda en viss ränteinkomst, vartill kommer den allmänna olägenheten av alt inlefå ha medlen fritt tillgängliga. Någol hinder för riksdagenatl lagstifta om sådant ingrepp i ekonomiska förhållanden som det sålunda ärfråga om torde inle föreligga. är ju oförhindrad atl besluta omskatter eller avgifter av skilda slag. I förarbetena till 1974 årsregeringsform framhålls uttryckligen bl. a. behovet av alt kunna besluta om slabiliseringspolitisktmotiverade skatteåtgärder (t.ex. prop. 1973:90 s. 215 och 216). Inte heller denscm i åtgärderna skulle vilja se en form av expropriation lärer kunna finnahinder mot den föreslagna lagstiftningen, eftersom viss ersättning i form avränta utgår under deposi-fionstiden (jfr 2 kap. 18 § regeringsformen). Pågrund av det anförda ser lagrådet inget principiellt hinder mot atl den 1983/84:200 39 I fråga om den närmare utformningen av bestämmelsernager förslagen anledning lill vissa erinringar, som lagrådet vill beröra i detföljande i anslutning till de särskilda lagförslagen. Det torde få förutsättasatt regeringen har för avsikt atl med slöd av 8 kap. 13 § regeringsformenutfärda verkställighetsföreskrifter beträffande alla de tre föreslagna lagarna. Förslagettill lag om inbetalning på likviditetskonto I2-5 §§ i förslaget meddelas bestämmelser om beräkning av del belopp somarbetsgivare skall betala in på likvidiletskonlo och om liden för inbetalningen(2 och 3 §§), om skyldighet för att underrättaarbetsgivare om hans betalningsskyldighet (4 §) samt om en nedre gräns förbetalningsskyldigheten (5 §). Enligt bestämmelserna skall andra arbetsgivare änlandstingskommuner, kommuner och kyrkliga kommuner göra en preliminärinbetalning i avräkning på den sluUigainbetalningen, som skall fullgöras . Nämnda kommunerskall göra sin inbetalning en gång nämligen . I 5 §föreskrivs atl belopp, som skall betalas in på likviditetskonto, avrundas tillnärmast lägre hundratal kronor och att, om beloppet inle uppgår till 10000kronor, inbetalning på likvidiletskonlo inte skall ske. Deföreslagna bestämmelserna är inte helt tydliga lill sin innebörd. Del bör sägasul att den preliminära inbetalningen sker i avräkning på det slufiiga beloppet.I anslutning härtill bör också införas en bestämmelse om att för del fall attden preliminära betalningen överstiger det slutliga beloppet överskjutandebelopp skall betalas tillbaka jämte ränla. Del synes också böra klarare angesvad den i 4 § föreskrivna underrättelseskyldigheten för riksförsäkringsverketinnefattar. Av remissprotökollet framgår att verket svarar för det underlag somanvänds som bas för beräkning av de belopp som skall betalas in pä likvidiletskonlosamt atl verket bör räkna ut vad varje arbetsgivare skall betala in och i god tidunderrätta honom om della. Lagtexten torde böra ge uttryck ät vad som sålundaavses. Av den föreslagna 5 § framgår inte, om den där angivna gränsen 10000kronor gäller både det preliminära och det slutliga beloppet eller enbart detsistnämnda. Remissprotökollet tyder på atl det är det slutliga beloppet som avses,en innebörd som också bekräftats vid föredragningen inför lagrådet. I samband härmed synes lämpligen kunna införas en föreskrift avinnehåll, att preliminär inbetalning inte skall göras om det preliminärabeloppet inte uppgår till . Ienlighet med det sagda vill lagrådet förorda vissa omformuleringar av deföreslagna bestämmelserna. I samband härmed torde den i 5 § föreslagnabestämmelsen om en gräns för betalningsskyldigheten böra flyttas in i 2 1983/84:200 40 och3 §§ samt den i samma paragraf intagna bestämmelsen om avrundning flyttas till4 §. Bestämmelserna synes kunna ges följande innehåll. 12 tordetill det föreslagna första stycket fogas bestämmelsen, atl om beloppet inleuppgår till lOOOO kronor inbetalning inte skall göras. 1 andra styckets andramening torde efter orden "skall arbetsgivaren" infogas "i avräkningpä det slutliga beloppet", varjämte som beteckning på den här avseddabetalningen lämpligen bör i slutet av meningen inom parentes anges"preliminär inbetalning". Härefter torde fä följa en tredje mening avinnehåll, att om detta belopp inle uppgår till minsl någon preliminärinbetalning på likviditetskonto inte skall göras, och som Qärde meningföreskriften, att återstoden av beloppet enligt första stycket skall betalas insenast (slutlig inbetalning). Som etl tredje stycke iparagrafen torde införas bestämmelsen att, om den preliminära inbetalningenöverstiger vad arbetsgivaren enligt första stycket skall betala in pålikviditetskonto, skall betala tillbaka överskjutande belopp jämteränta därå frän inbetalningsdagen. Den räntefot som anses lämplig bör anges ibestämmelsen. I 3§ torde liksom i 2 § första stycket tillfogas bestämmelsen, all om beloppetinte uppgår till lOOOO kronor inbetalning inte skall göras. 14 § torde som elt första stycke upptas bestämmelserna, att riksförsäkringsverketskall i god fid före och underrättavarje arbetsgivare om hans skyldighet enligt 2 eller 3 § och därvid ange detbelopp som skall inbetalas samt alt avskrift av sädan underrättelse skalltillställas . Ett andra stycke i paragrafen torde få innehålla, attbelopp som skall betalas in på likvidiletskonlo avrundas till närmast lägrehundratal kronor. Somföljd av atl innehållet i 5 § i det remitterade förslaget enligt det anfördainförts i 2, 3 och 4 §§ får följande paragrafer i förslaget beteckningarna 5,6, 7 och 8 §§ i stället för 6, 7, 8 och 9 §§. Enligt6 § i del remitterade förslagel utgår årlig ränta pä medel somstår inne på likviditetskonto. Räntan skall enligt 8 § i samma förslag betalastillbaka i samband med återbetalning av det insatta beloppet den 30 december1986 eller den tidigare dag som regeringen bestämmer. Det betyder att tillkontot inbetalade belopp kommer att stå inne på kontot över två årsskiften,nämligen 1984-1985 och 1985-1986. Med hänsyn härtill torde böra införas ensärskild bestämmelse om atl upplupen ränta skall läggas till kapitalet vid utgångenav kalenderår. Det kan lämpligen ske genom att till första meningen iparagrafen fogas satsen "vilken läggs till kapitalet vid utgången avkalenderår". 1983/84:200 41 Förslagettill lag om exportdepositioner för skogsprodukter Lagförslagetinnebär att det för skogsprodukter som exporteras den 1 juli1984-den 30 juni 1985 skall ställas en deposition hos staten.Depositionsskyldigheten åvilar i princip den för vars räkning varan förs ut urlandet. Depositionen utgör av det s. k. deposifionsunderlaget,vilket normalt är varans försäljningspris med tillägg av fraktkostnader,försäkringspremier och andra omkostnader för varan före avgång från gränsort iSverige. Depositionsskyldighetens omfattning skall fastställas av tullmyndighetmed ledning av deklarationer, som de depositionsskyldiga självmant skallavlämna. Deklarationerna skall avlämnas för kalendermånad och innehålla enredovisning för den export som ägt rum under kalendermånaden. Omdepositionsunderlaget för kalendermånaden inte överstiger 25000 kronorföreligger ingen depositionsskyldighet. Deponerat belopp skall avtullmyndigheten sättas in på konto i . Det löper med årlig räntaenligt diskonto. Beloppet betalas tillbaka ellerden tidigare dag som regeringen föreskriver eller beslutar i. särskilda fall.Räntan skall vara läst på kontot till dess depositionen återbetalas. Förslagetinnehåller vidare beslämmelser om skönsmässigt uttag av depositionsbelopp, omdispens från depositionsskyldighet, om särskild dröjsmålsränia på deposifionsbeloppsom inte betalas i föreskriven tid, om sanktionsavgift, om exigibilitet avbeslut om dröjsmålsränia och sanktionsavgifi, om besvär saml om inskränkning i rälienfill avdrag vid inkomsttaxeringen beträffande sanktionsavgifterna. Iavsaknad av sedvanligt underlag för bedömningen av förslagel ställer det sig''svårtför lagrådet att i allo överblicka förslagets praktiska konsekvenser och de administrafivaproblem del kan medföra. Lagrådet vill lill en böljan beröra vissa frågor av gmndläggandebetydelse för förslaget. Närdet gäller depositionsskyldigheten innehåller förslaget atl, när enskogsprodukt överlåtits till en utländsk exportör, depositionsskyldigheten skallfullgöras av den senaste svenska överlåtaren. Förslaget, som till utgångspunkthar alt depositionsskyldighet inte i något fall uppstår förrän i och medutförseln, innehåller inga regler om hur i ett här avsett fall den svenskaöverlätaren skall få kännedom om den omständighet, dvs. utförseln, som grundarhans depositionsskydlighet och deklarationsskyldighet. Denna svaghet i systemetbör undvikas. Lagrådet vill föreslå att skyldigheten att anmodan lämnauppgift om exporten åläggs endast exportörer, även sådana som till äventyrsinte är deposilionsskyldiga. Skulle ,det av lämnade uppgifter framgå att överiålareär depositionsskyldig får underlag för fastslällelse av dennesdepositionsskyldighet inhämtas genom anmodan fill honom att lämna uppgifter.Likaledes bör i de här avsedda fallen även deposifionsskyldigheten fullgörasvid tidpunkt som tullmyndigheten i varje särskilt fall föreskriver. Enannan fråga rörande depositionsskyldigheten har samband med den 1983/84:200 42 Enligt det remitterade förslaget skall lagen träda ikraft och tillämpas i fråga om utförsel som sker den 1 juli1984 eller . Delta kan medföra att en överiålare bosalt i blirdepositionsskyldig till följd av en överlåtelse till utländsk exportör somskett långt före lagens ikraftträdande. Lagen får därmed retroaktiv verkan. Iöverensstämmelse med den princip som kommit till uttryck i 2 kap. 10 § andrastycket regeringsformen bör undvikas bestämmelser som kan innebära avsevärdaekonomiska belastningar för enskilda med retroaktiv verkan. I regeringenskompletteringsproposition (prop. 1983/84: 150), avgiven till den 25 aprU1984, anmärks all förslag rörande exporlde-posilioner redovisas närmare i enlagrådsremiss. Lagrådet vill med hänsyn till det sagda föreslå attbestämmelserna inte skall leda lill deposilionsskyldighet i fall dåöverlåtelsen ägt rum före . Lagrådetövergår härefter lill vissa frågor i anslutning till de särskilda paragrafernai förslaget. Motdet remitterade förslagets mbrik, lag om exportdepositioner för skogsprodukter,kan den anmärkningen riktas att ordet "exportdepositioner" inteanvänds i själva lagtexten. Lagrådet föreslår som rubrik "lag omdeposition vid utförsel av skogsprodukter". Enligtandra meningen i del remitterade förslaget skall när en vara överlåtits till enutländsk köpare, som låter föra ut den, depositionen ställas av säljaren eller,om även denne är utländsk, den senaste svenske överlåtaren i överlålelsekedjan.Av remissprotökollet framgår all vid bestämning av om en exportör eller säljareär att anse som svensk ledning kan hämtas ur punkt 1 av anvisningarna till 53 §kommunalskatlelagen (1928:370) såvill avser fysisk person och ur 1 §valutaförordningen (1959:264) när det gäller juridisk person. I dessa författningsmmanknyts emelleifid inte till nationaliteten utan till bosättningen. Underföredragningen inför lagrådet har bekräftats att exportörens eller säljarenshemvist skall vara avgörande för depositionsskyldigheten i fall som avses medde föreslagna bestämmelserna. Lagrådetföreslår att styckets andra mening får lydelsen att om varan överlåtits tillnågon med hemvist utomlands, vilken för ut den, depositionen skall ställas avöverlätaren eller, om även denne har hemvist utomlands, den senasteöverlätaren i överlåtelsekedjan med hemvisl i . Dessaparagrafer innehåller bestämmelser om deklarationsskyldighet för dedepositionsskyldiga och om tiden och ordningen för depositionsbelop- 1983/84:200 43 petseriäggande (5 §) samt om skönsuppskattning när den deposilionsskyl-digesuppgifter inte kan läggas till grund för en tillförlitlig beräkning av dettabelopp eller uppgifter från den depositionsskyldige saknas (6 §). Påde skäl som lagrådet angivit inledningsvis bör bestämmelserna om deklarations-och depositionsskyldighet såvitt avser de fall som regleras i 2 § förstastycket andra meningen ändras. Lagrådets förslag till lösning innebär följande. Somett första stycke av 5 § las in huvudregeln, att den för vars räkning vara somavses i 1 § förs ut under där angiven tidsperiod är skyldig att utan anmodanlämna uppgift till tullmyndigheten om utförseln i enlighet med vad som anges idet följande. Det bör observeras att lagrådels förslag innebär atl allaexportörer, såväl de i bosatta som de som är bosatta utomlands, bliruppgiftsskyldiga oberoende av om de är depositionsskyldiga eller ej. Ett andrastycke av 5 § torde fä innehålla närmare bestämmelser om ordningen för uppgiftslämnandetenligl huvudregeln samt om uppgifternas innehåll, allt i sakligöverensstämmelse med det remitterade förslaget. Detta stycke kan dä lämpligenfä lyda: "Uppgift skall lämnas för varje kalendermånad under vilkenutförsel skett. Den skall ha inkommit till tullmyndigheten senast den tionde inärmast följande månad. Uppgiften skall innehålla en redovisning av de varorsom förts ut ur landet under kalendermånaden med angivande av varuslag,tulltaxenummer, kvantitet, beräknat deposilionsunderlag samt beräknat depositionsbelopp.Har den uppgiftsskyldige inte hemvist i landet skall han lämna upplysning omvem eller vilka som överlåtit varorna till honom." följande paragraf, 6 §, bör tas in bestämmelser om hur underlag för fastställandeav depositionsskyldigheten skall erhållas när denna skyldighet befinns åvilaannan än den som lämnat uppgift enligt föregående paragraf. Som ett förstastycke i paragrafen kan tas in bestämmelsen, att om depositionsskyldighetåvilar annan än den som lämnat uppgift enligl 5 § tullmyndigheten skall anmodaden som kan antagas vara depositionsskyldig att inkomma med uppgift tillledning för fastställande av depositionsskyldigheten. Som ett andra stycketorde få följa bestämmelsen, att tullmyndigheten får anmoda även överiålaresom inte har hemvist i landet att lämna upplysning i de hänseenden som nämns iförsta stycket. Däreftersynes lämpligt att i en särskild paragraf 7 §, tas in bestämmelser omordningen för fastställande av depositionsskyldigheten. Normalt skall judepositionsbeloppet enligt det remuterade förslaget erläggas med attuppgiftsskyldigheten fullgörs, men avsikten synes ändå vara att beslut skallfattas i varje särskilt fall. Den avsedda ordningen torde kunna uttryckas genomen första mening på det sättet att tullmyndigheten fastställerdepositionsskyldighet med ledning av uppgifter som avses i 5 eller 6 §. Enandra mening torde få innehålla bestämmelser om skönsupp-skaltning i sakligöverensstämmelse med det remitterade förslaget. De kan lämpligen ges lydelsenatt, om uppgifter av del slag som nämnts inte Prop.1983/84:200 44 lämnats eller om de är så bristfälliga att de inte kanläggas till grund för en tillföriitlig beräkning av depositionsbeloppel, deltafår bestämmas efter skälig grund. På grund av lagrådets förslag till särskild behandling avde fall som avses i 2 § första stycket andra meningen synes lämpligt att i ensärskild paragraf 8 §, ge bestämmelser om tid och ordning fördepositionsskyldighetens fullgörande. Den torde få följande lydelse: "Densom är depositionsskyldig enligt 2 § första stycket första meningen skall eriäggadepositionsbeloppet tiU tullmyndigheten senast den dag då uppgift enligl 5 §skall ha inkommit till myndigheten. Annan depositionsskyldig skall erläggadepositionsbeloppet till myndigheten den dag myndigheten bestämmer." Paragrafen innehåller regler för återbetalning avdeponerade belopp (första stycket) samt för beräkning av ränla pådepositionerna och återbetalning av räntan (andra stycket). Regeln i andrastycket sista meningen att räntan betalas ut när depositionen betalas tillbakasynes kräva en föreskrift om hur den innehållna räntan skall behandlas vidränteberäkningen. Under föredragningen inför lagrådet har uppgivits attupplupen ränta bör läggas till kapitalet vid slutet av kalenderår. Med hänsyntill det anförda torde andra stycket av paragrafen - som till följd avlagrådets förslag i det föregående får beteckningen 10 § - ges följandelydelse: "På deponerat belopp löper ränta för inbetalningentill tullmyndigheten till dess beloppet återbetalas. Räntan betalas ut isamband med återbetalning av det deponerade beloppet. Den beräknas för år efterden räntesats som motsvarar det av fastställda, vid varje tidgällande diskontot och läggs till det deponerade beloppet vid utgången avkalenderår. Öretal som uppkommer vid ränteberäkningen bortfaller." Det bör uppmärksammas att regeln om att ränta inte betalasut förrän i samband med återbetalning av det deponerade beloppet synes kunnaleda till vissa komplikationer i skattehänseende. Räntan torde nämligen normaltsett bokföringsmässigt vara att hänföra till del år den belöper sig på ochdärmed föranleda inkomstbeskattning, trots att den inte står till förfogande ilikviditetshänseende. Någon regel avsedd att mildra detta förhållande haremellertid inte företagits. Paragraferna innehåller bestämmelser om en sanktionsavgifivid oriktiga uppgifter och i skönsuppskattningsfall. Bestämmelserna synesutformade mot bakgrund av en tänkt möjlighet för tullmyndighet att göra omredan fastställda beslut om depositionsskyldighet. Några regler om en dylikmöjlighet, som i så fall skulle kunna utformas med eftertaxeringsinstitutel somförebild, har emellertid inte lagils upp i det remitterade förslagel. Sädanaregler torde böra övervägas. 1983/84:200 45 Enligtförslaget skaU sanktionsavgift utgå även i skönsuppskattningsfal-len. mening bör i sådana fall sanktionsavgifi utgå endast vid klara fallav brott mot uppgiftsskyldigheten, dvs. när oriktig uppgift lämnats eller närnågon helt underlåter att lämna uppgift trots att skyldighet därtiUföreligger. Lagrådet föreslår en sädan bestämmelse. Att märka är att medlagrådets förslag tiU omläggning av uppgiftsskyldighelen i fall då exportörenhar hemvist utomlands endast sådan uppgiftsskyldig som ärdepositionsskyldig kommer att kunna drabbas av sanktionsavgift.