prop · G703135 · 1983-12-31 00:00:00 — Omställning/neddragning = icke permanentstöd + branschstöd Tillväxt/förnyelse = FoU-stöd-i- regionalpolitiskt stöd -(- exportstöd -I- småföretagsstöd Figur 2 illustrerar industristödets fördelning påomställning/neddragning resp. tillväxt/förnyelse. Återigen kan industristödetsdefensiva inriklning konstaleras. Denna var särskilt markerad under åren1977/78-1979/80. Figuren visar också att krisstödels storlek varit heltavgörande för de totala koslnaderna för industripolitiken. Del är varialioner ikrisstödet som svarat för de fluktuationer som lidigare nämnts. Stödel förtillväxt/förnyelse har också vuxit i absoluta tal, men i en ganska jämn takt.De två senaste budgetåren, 1981/82 och 1982/83, har dock det offensiva slödelexpanderat betydligt mer än tidigare lill följd av all kostnaderna för de statsstöddaexportkrediterna (SEK-systemel) vuxit så snabbi. Alt märka är atl stödet tillsmåföretag och FoU - som framgåtl tidigare - har stagnerat eller ökatobetydligt. 1983/84:135 279 Ifiguren har en prognos för utfallet under innevarande budgelår lagls in.Industristödets sammansätining förändras som synes dramatiskt. För förstagången /76 är del offensivt inriktade slödel slörre än det defensiva. I del följande ges ennärmare redogörelse för utvecklingen inom de induslripoliliska delområdena. Deticke-permanenta stödet utgör två tredjedelar av de lolala slödkost-naderna(Figur 3). Totalt har krisslödel kostat . under hela perioden.Stödinsatserna för krisdrabbade företag och branscher tog sin egentliga börjankring 1976-77. har flera stora föreiagei förstatligats: (1976), (1977, lekoförelag; ingär nu i Eiser), Datasaab(1977), de slora handelsslålverken (1978), (1979), (1979) och Ncb(1979). Slalen är också delägare () i . Dessaoch andra, sedan lidigare slalliga förelag, har fått av krisslödel. Varvsindustrinär den i särklass slörsla mottagaren. - en tredjedelav det samlade stödel - har gåll till denna bransch. Slörre delen av varvsslödelhar utgått i form av kapitaltillskott lill Svenska Varv och som beställarstöd(ett produktionsbidrag). Stödettill stålindustrin har kostat , huvudsakligen använt förrekonstruktion av . Skogsindustrin har mottagit . Merpartenhar gått lill , Ncb och . Slödet lill har kostatca . Del regionalpolitiskastödet är den näst slörsla stödgruppen (totalkostnad , andelav hela stödel ). De största kostnadsposterna är lokaliseringsslöd (3,6miljarder kr. ), transportstöd (1,. ), sysselsätlningsslöd (280milj. samt Regioninvesl i (230 milj. Exportstödet var litet iperiodens början, men det har expanderat kraftigt de senasle åren.Totalkostnaden är , motsvarande av hela stödel. Detta berorfrämst på SEK-systemets expansion, men även på alt belalningsproblem i vissaländer förorsakat infriandet av exportkredit-garantier. SEK-krediterna hartotalt kostal . och exportkre-ditgaranlierna 1,1 miljarderkr. Slödel till forskning ochutveckling har koslat . Det har minskal något sedan1980/81. De största kostnadsposterna är STU:s slöd till leknisk FoU (1,6miljarder kr.) och del särskilda forskningsavdra-gel (1,). En annan belydande kostnadspost är stödel till Slirlingprojeklet(220 milj. Branschstödet består avstöd till SIND:s programbranscher. har fyra branscherberörts; lekoindustrin, den träbearbetande industrin (inkl. sågverksindustrin),den glasindustrin samt gjuteriinduslrin. Branschslödet har koslat 2,0miljarder kr. av slödet har gått till lekoindustrin, främst i formav det arbetsmarknadspoli- k. äldrestödet (1,). Äldrestödel ingår inte i industriverketsbranschprogram. Småföretagsstödetutgör av industristödet. Totalt har det kostat . Sågott som allt småföretagsstöd utgår i form av lån eller garantier. Räknatbrutto är småföretagsstödet större. lånade utvecklingsfonderna ul 340milj. Den största kostnadsposten är industrigaranlilån (460 milj. Övrigtstöd består av två stödformer; nedsällning av energiskallen och hemmamalchningsstöd.Nedsättningen av energiskatten berör drygl hundratalet företag med energiintensivproduktion. Totalt har den kostat . Uppgifterom energistödet har endasl insamlats för åren 1981/82 och 1982/83. Detsistnämnda året var nettokostnaden 430 milj. kr., motsvarande av stödet detårel. Den slörsla kostnadsposten är bidragel lill prospektering efter olja (330milj. Dessa koslnader avser enbari energislödel till induslrin. Merpartenav hela del energipoliiiska slödel har gått till andra mottagare, specielltkommuner. Industristödet 1975/76-1982/83 fördelat på ändamål. Totala kostnader ochandelar av allt stöd. Sammanfattningsviskan konstateras om induslrislödel; Det har ökal kraftigt /76. Budgetåren 1980/81 och 1981/82 har koslnadernaökal starkt. Under del innevarande och följande budgetåren kommer krisstödet atlminska väsentligt. Prop.1983/84:135 281 - Industristödet har varit starktdefensivt lill sin inriklning. förhållande ändras 1983/84. Dä blir förförsta gängen /76 det offensivt inriktade stödet större än deldefensiva. - och förelagsom genom stödåtgärder övergått i statlig ägo har mottagit nästan alll krisslöd. - Det offensiva stödet har ocksåvuxit. gäller dock bara exportstödet. Stödet till FoU och småföretag hari stort sett legal på oförändrad 3 Industripolitiken i utlandet 3.1 Inledning Dettakapitel innehåller en beskrivning av industripolitiken i några utvalda länder.De länder som behandlas är i första hand , , ,, , , , Nederländernasamt . Vissa utblickar kommer alt göras mot andra länder. Vissa omständigheter somförsämrar möjligheterna atl jämföra och beskriva induslripolifiken i andraländer bör inledningsvis nämnas. En sådan är de mycket varierande betydelsersom begreppet "industripolitik" har i olika länder. En del länderinnefattar däri även generella ekonomiskpolitiska ålgärder eller vill använda alternafivabeteckningar. I Förenta slalerna är industripolitik officiellt inle ettetablerat polilikområde, trols att ett slort antal stimulansåtgärder existerar. En andra svårighet liggeri utbytbarheten och sambandel mellan olika politiska åtgärder. För att skyddaen hotad bransch kan ett land ge direkta subventioner medan ett annal höjertullar eller inför importkvoter. har handelshinder i form av motköpsarrangemang,produklspeci-fikationer, krav på inhemskt komponentinnehåll och olika s. "gråzons-åtgärder" vuxit i omfattning. Finansiellt stöd kan vidareges både som renl bidrag eller som ett skatteavdrag. Olika former avregleringar gällande miljöskydd, arbetsmiljö, konsumentskydd och uppgiflslämnandesamt offentlig upphandling har också stor belydelse för induslrin. Vidare har bistånd lillutvecklingsländer och militära utvecklingsprojekt induslripolitiska konsekvenser.Därmed bör man helst ha en helhetsbild av handelspolitik, skattepolitik,militära projekt, arbetsmarknadspolitik, olika former av regleringar m. m. föralt rätt kunna bedöma induslripolifiken. För del tredje berorindustripolitikens faktiska ulformning och effekier av hisioriska ochinstitutionella förhållanden. I en del europeiska länder finns fortfarandestödformer från återuppbyggnaden efter andra väridskri-get kvar, t. ex. dentyska ERP (European Recovery Program). Bankväsendel och nationaliseradeindustrier spelar i t.ex. en betydligt mer akliv roll än i de fleslaandra länder. I finns kulturella särdrag, vilka möjliggör inslag iindustripolitiken som knappast går alt kopiera i . Prop.1983/84:135 282 Sist, men inle minsl, bör nämnas den brist på öppenhet sompräglar många länders redovisning av sin industripolitik och särskilt dåindustristödet. Problemet brukar i internationella sammanhang beskrivas medhjälp av begreppet transparens, dvs. möjligheterna att kvantifiera subventionselementeti olika stödåtgärder. Frågan har bl.a. behandlats av i rapporten (1983). Som närmare kommer att framgå i avsnitt 3.3saknas goda komparativa dala om industrislöd. Handelssnedvridande statligasubventioner till industrin är i princip oförenliga med (General and Tariffs), EG och EFTA. Bl.a. därför föredrar flertalet länder auej öppet redovisa slödkoslnader och stödformer. De problem som präglat den industriella utvecklingen iSverige sedan den första oljekrisen har i slorl sett funnits också iövriga industriländer. Industriproduktionen har stagnerat, investeringarna hargåtl ned och arbetslösheten har ökat. I ett anlal branscher, främslvarvsindustrin, stålindustrin och tekoindustrin, har problemen visat sig varaav strukturell snarare än konjunklurdl karakiär. Denna gemensamma problembildhar i flera avseenden utlöst likartade induslripolitiska reaktioner; stöd tillkrisbranscher, ökad satsning på teknisk utveckling och olika protektionistiskaåtgärder. I de flesta länder deklarerar regeringarna avsiklen att övergå fråndefensiv till offensiv industripolitik. Ett resultat av nedgången är en allmän omvärdering av induslrinsroll i samhällsekonomin. var del en utbredd uppfattningall industrin hade spelat ut sin roll och att del "post-industriellasamhället", baseral på informalion i slällel för varuproduktion, slod fördörren. I konsekvens härmed förespråkades en salsning på tjänstesektorn, och särskilldå den offentliga sekiorn. Dessulom präglades de politiska målen för induslrinav välfärdspoliliska ambitioner omfattande företagsdemokrati, ökat miljöskydd,bättre arbetsmiljö och konsumentskydd. Västvärldens ekonomiska kris haremellertid ökat insikten om industrins betydelse och ändral målsättningarna.OECD konstaterade i sin årliga översiki av industripolitiken (1982) att en slrävanefler "reinduslrialisering" numera kännetecknar de flesla ländersekonomiska politik. Den industriella basen anses vara för liten och olika ålgärderför atl öka konkurtenskraften vidtas. Även om likheter finns vad gäller problem och politikens inriklningi slort, så företer länderna ett flerlal skillnader. Till en del betingas dessaav olika uppfattningar om statens roll i ekonomin. En huvudfråga i denna debatthar varil om insalserna skall vara selektiva eller generella. Som den enaextremen har man talat om "picking-the-winner" eller "targeting",dvs. alt staten identifierar framtidsbranscher. Förebilden har varit särskiltJapans och de s. k. nya industriländernas (speciellt Republiken , Prop.1983/84:135 283 Singaporeoch ) polilik alt koncentrera sina salsningar inom vissa områden. Moldenna typ av industripolitik invänds då att induslrin själv är bäst skickad attfatta affärsmässiga beslut, I konsekvens härmed bör generella stimulanser, somskattelättnader och avregléring, föredras. Förutom ståndpunkten i dennaprincipfråga ger även industristruktur, instilu-fionellä förhållanden ochtradition skilda betingelser för industripolitiken. I del följande ges enkortfattad karaktärisfik av industripolitikens huvudinriktning i några länder. Storbritannienhar sedan den konservativa regeringens tillträde 1979 lagl ökad vikt vidgenerell ekonomisk politik. Särskilt har man vänt sig emol de nalionaliseringarsom gjordes av labour. Den mest markanta omsvängningen i politiken är deofallande privatiseringar av statligl ägda företag som genomförts och planeras.Fram t. o. m. såldes akfier för . De slörslautförsäljningarna har varit (statens aktieinnehav reducerasfrån lill ) och Britoil (från fill ). Ännu större försäljningarplaneras: (beräknad intäkt 4000 milj. pund), (500-1000 milj. pund), delar av British Leyland (200 milj. pund) m.fl. Trotsalt slörre vikl lagls vid de allmänna betingelserna för industrin, så har detbrittiska industristödssy-slemet vuxit. har, i likhet med ,haft en lillväxlsektor i oljeindustrin, någol som skiljer dessa länder frånandra industriländer. Även har dock nödgats ge slora stöd lillvarvs- och stålindustrin saml till bilindustrin. IFörbundsrepubliken föredrar man atl i slällel för industripolitiktala om "sektoriell strukturpolitik". Den generella ekonomiska politikenpriorileras och för statliga ingrepp finns vissa grundprinciper. Strukturförändringarär företagens angelägenhet; slatens roll består i atl undanröja hinder förstrukturomvandlingen och att skapa ett gott ekonomiskt klimat. Bara underspeciella omständigheter bör slalen ingripa med selekliva insatser. Dessaprinciper lill trots har en myckel aklivindustripolitik. Stödsystemet är sannolikt det mest omfallande i Europa.Särskilt på FoU-området förs en akliv polilik, som motiveras bl.a. av atl manvill kompensera den egna induslrin för de amerikanska militäratekniksatsningarna. Men även för de mindre och medelstora företagen finns ettomfattande syslem av slödformer. Frankrikehar en tradition av betydande statlig inblandning i ekonomin. Industripolitisktavspeglar sig detta faktum i den största statliga företagssektorn ivästvärlden, ett omfallande system för industrislöd saml slora satsningar pä högteknologiskinduslri. förstafiigade den nylill-Irädda socialistregeringenhuvuddelen av bankerna och ell flertal slora industriföretag. De slatligaförelagen svarar nu för av industriinvesleringarna och av FoU-salsningarna.Politiken är sålunda rakt motsatt den brittiska. Det lidigare nischtänkandei,där satsningar skulle göras inom vissa områden medan andra skulle ges upp lillkonkurrent- Prop.1983/84:135 284 länder,har ersatts med en inriktning mol modernisering och teknisk förnyelse inomalla industrigrenar. har ofta framhållitssom ett industripolitiskt föregångsland. Det kanske mest utmärkande för japanskindustripolitik är en aktiv omstruktureringspolitik. Mer målmedvetet än iandra länder har man i fört en branschpolitik. I stora drag har ulvecklingengått från arbetsintensiv över kapitalintensiv lill kunskapsinlensiv industri.Under 1950-lalet byggdes basindustri och varvsindustri upp; den senare tillstor del för att kompensera för ofördelaktiga geografiska läge. Dentunga maskinindustrin och kemiindustrin expanderade främst under 1960-lalet.Under 1970-talet har haft stora exportframgångar särskilt vad gällerbilar, motorcyklar, konsumentelektronik (färg-TV, video, radioapparater,stereoanläggningar m.m.). De japanska exportsatningarna har som regel inlettsi låg-prissegmenl för atl sedan vidgas till även störte och exklusivaremodeller. (För t. ex. motorcyklar återstår nu konkurrens i stort sett bara isegmentet för lunga motorcyklar.) Japanskindustripolitik utformas i en aimosfär av consensus som torde sakna motsvarighetbland industriländerna. En central roll spelar (),som med relativt liten formell auktoritet kunnat utöva en akliv slyrning av induslrin.MITI har förändrats så att departementet nu är mer av enrådgivare och visionsskapare och mindre ett styrande organ. Bakomde aktuella planerna på omstrukturering synes ligga en stark slrävan att minskakapaciteten i energiinlensiva branscher. Tillväxtbranscherna har lidigarelegat inom konsumentvaruområdet. Sä är inte fallet . Högsta prioritet ges åt eleklronik(särskilt mikroelektronik där tar upp kampen med om ledarskapet),bioteknik, solenergi och kärnkraft. INorge präglas induslripoliliken av en betydande mängd selektiva industrislöd.Utvecklingen för den norska induslrin har varil negafiv. Tilldetta har bidragit den press uppål på löner och andra kostnader somoljeindustrins expansion medförl. Från olika håll har krav framförts på en mersammanhållen industripolitik som i störte ulsträckning prioriterar industrins konkurtenskraft.I slutet av 1980 framlades nya industripolitiska riktlinjer. Enligt dessaskulle de selekliva insatserna trappas ned och en ökning av industrinsinternationalisering och FoU-verksamhet eftersträvas. I linje med detta harlättnader i företagsbeskattningen och invesleringsstimulanser införts. Danmarksindustripolitik är av tradition liberalistiskt orienterad, dvs. att deninnehåller relativt få selekliva ingrepp. skiljer sig därvidlag frånandra europeiska länder. Förklaringen till della står atl finna främst iindustristrukturen. Dansk induslri beslår övervägande av småföretag. Inslagetav basindustrier är litet - har endasl ett, med internationella mått,rätt litet stålverk. Varvsindustrin har lill de allra senasle åren klarat sigrelativt väl. 1983/84:135 285 I har ett antal utredningarom industripolitikens inriktning lagls fram. En ökad prioritering kommer att gestvå områden, nämligen forskning och ulveckling saml de mindre och medelsloraföretagen. På det förstnämnda området inrättades Tekniskautvecklingscentralen; en motsvarighet till den svenska styrelsen för teknisk ulveckling.Därutöver föreslås ett avdrag för FoU-kostnader, som beräknas medföraett inkomstbortfall för staten på 120 milj. finska mark. Del finländska slödettill krisdrabbade företag har legal på en låg nivå. har liksom fiera andra länder givit belydandeslöd till krisbranscher (varvs-, stål- och tekoindustrin). F.ö. är ett särdragi den nederländska industripolitiken den starka inriklningen på mindre och medelsloraförelag. På förslag från den s. k. har prioriteringarna förindustripolitiken ändrals så lill vida att offensiva satsningar skall ges ökad viklsamtidigt som stödet lill nedåtgående branscher skärs ned. Vidare skallpolitiken i ökad utsträckning byggas på generella instrument. Nyligeninrättades ett frislående bolag, , med syfte att initiera och ulveckla projeklinom industrin. MIP, som samfinansieras av staten, investmentbolag,pensionsfonder och banker, har huvudsakligen roll som finansiär, medanindustrin svarar för genomförandet av projeklen. MIP har för de närmasle treåren ca 1 miljard nederländska floriner lill sitt förfogande. induslri har haft en mycket kraftig koslnadsslegringunder . Landel har genom sitt extremt höga exportberoende(exporten är ungefär lika med BNP) drabbats hårt av den allmänna recessionen.Stora ansträngningar har gjorts för atl komma till rätta med kostnadsläget. Dethar skett bl.a. genom att indexeringen av löner minskat i omfattning och attvissa socialavgifter sänkls. industripolitik har till följd av en förfaltningsreform.1980överförls från centralregeringen i till exekutiverna för tvåregioner; och Wallonien. Centralregeringen har dock behållit ansvaretför fem krisdrabbade branscher, som samtliga erhåller statligt slöd, nämligen slål,teko, varven, kolgruvorna och buleljglas. Det system av selektiva industristöd som vuxit fram iSverige under 1960- och 1970-lalen har sin motsvarighet i alla industriländer,om än i varierande form och grad. Den fråga som mest tilldragit sig intressetär huruvida del svenska slödet är större än andra länders. Flera försök tillinternationella jämförelser har gjorts. Tyvärr måste konstateras atl dessalider av slora brister, som beror på de utomordentligt slora metodproblem somär förenade med sådana jämförande studier. Industristödet redovisas som regelinte öppet. Uppgifterna avser oflasl bruttoutgifier. Prop.1983/84:135 286 då inte lill den varierande subventionsgraden i olikainstrument; bidrag, olika lån, ägartillskott, garantier, skalleavdrag m. m. Ivissa länder saknar en del slöd särskilda budgetanslag och intäklsbortfallet pågrund av skatteavdrag redovisas inle. MedelsiillskoU till slatliga företag kaninnefatta både mer reguljära anslag och subventioner. Av dessa skäl är del idagsläget myckel svårt all göra internationella jämförelser av industristödetskostnader. Inom pågår dock ett arbele, i vilkel varildrivande, som på sikl kan förbäitra jämförbarheten. har verkat för altden netlo-kostnadsmetod som utvecklats inom induslridepartemenlel (se kap. 2 idenna bilaga) för beräkning av del svenska industristödet skall tillämpas. För dellasyfle har på engelska publicerats The Net Costs of Government Support to Industiy(Ds I 1982:10). Förulom har även Slorbrilannien och lillOECD-sekretarialel inlämnat nettokostnads-beräkningar av sitt industristöd. I pågår ell arbete vid (lUI), som f. n. synes ge relativt goda komparativa dala omSverige, och . Dessa data tyder på alt det norska stödel,relaterat till induslrins förädlingsvärde, är någol högre än del svenska. Delfinländska industrislö-del är betydligt mindre än i och . För atl ändå ge en bild av andra länders industristöd har induslridepartemenleluppdragit åt det oberoende forskningsinstitutet () i atl göra en jämförande studie av industristödet i ochi länderna inom den Europeiska Gemenskapen (EG). Studien bygger på eninventering av EG:s industristöd som institutet lidigare genomfört. Denna sludiehar begränsats lill mer permanenta stödprogram. Del innebär alt kapilaltillskotllill krisdrabbade förelag, slora slalliga utvecklingsprojekt och liknandeföretags- och projeklspecifika insalser faller utanför studien. Uppgifternaför hänför sig lill och för . Frånstudien redovisas här följande sex induslripolitiska delområden: branschslöd, FoU-slöd,regionalpoliliskl stöd, exportfrämjande stöd, stöd lill småförelag samt stödtill strukturell anpassning och krisstöd. En i ofta framförd kritik (t.ex. Riksdagensrevisorer, rappori 1981/82: 3 Del statliga stödel till industrin) är altantalet stödformer är för slorl och atl systemet är svårt all överblicka, bådeför samhällel och för företagen. En prövning av grunden för sådan kritik kanman få genom all jämföra anlalel svenska slödformer med andra länders. En sådanjämförelse kan inle bli exakt, eftersom avgränsningen av en stödform inle kangöras på hell objektiva kriterier. Trols detta kan ett lillfredsslällande,ungefärligt mått på anlalel slöd erhållas. Atl märka är alt anlalel stödformerinte säger något om kostnaderna. Antalet slödformer var (avrundade tal) i ca 35, iDanmark ca 25, i ca 120, i ca 105, iItalien ca 30, i ca 35 och i ca 60. Prop.1983/84:135 287 Det svenska stödsystemet är således inle särskilt stortinternationellt sett. Antalet stödformer är ca så slort i Frankrikeoch . har fler slöd än , ochdär har också antalet slöd stigit kraftigt de allra senasle åren.Nederländernas stödsystem är ungefärligen lika omfattande som det svenska. Deldanska systemet, däremot, är mindre. För kan noteras alt antalet stöd ärlitet, som utgifterna för slödet ligger på en relativt hög nivå. Av delhittills sagda framgår alt finansiellt stöd som industripolitiskt styrmedelanvänds i alla industriländer, och atl i detta avseende inte är unikt. I delföljande ges en närmare redogörelse för industristödet inom EG, med vissautblickar mot andra länder. Viktigare skillnader mellan och EG-ländernasindustristöd redovisas. Redogörelsen bygger i huvudsak på de nämnda sludiernaav i . Branschstödfinns huvudsakligen i (27 slöd), (12 stöd) ochFörbundsrepubliken (8 slöd). och har inga branschstöd,medan , och vardera har 2-3 stöd. Branschstödetär koncentrerat till nedåtgående branscher: varv, stål, teko ochskogsindustrin. Bara i två länder, och , finns slöd förtillväxtbranscher. har en i jämförelse med andra länder mycket starkinriktning på branschpolilik. Av stödbranscherna har varven en särställning.Alla subvenlionerar, liksom , sin varvsindustri. Stödel ärvanligtvis uformat dels som förmånliga lån, dels som ett bidrag för alt matchaandra länders subventioner. Angående branschslödetbör två kommentarer göras. För det första, är i en del länder krisbranscherna staUiga,och stöds därmed på annal säll än med särskilda stödprogram. Insalserna har,oavsett ägarform, ofta bestått i företagsspecifika räddningsoperationer. Fördet andra kan branschpolitiken la sig ullryck i en prioritering på andraområden. Exempelvis prioriteras inom ramen för det västtyska FoU-programmetvissa teknologier, vilkel indirekl innebär en branschpolilik. På samma vis görstyrelsen för leknisk ulveckling i en prioritering av teknikområden. Branschslödeti rikiar sig lill ungefär samma branscher som inom EG. Vissa skillnaderi stödens ulformning finns. Det svenska stödet är i högre grad inriklal påkonsultinsatser. Lånegarantier används i högre ulslräckning än inom ,där direkta bidrag är vanligast. Alll svenskt branschslöd går till krympandebranscher. I , och särskilt i och , finns del entrend mot atl introducera stödprogram även för tillväxtbranscher. Dessa gesvanligen en snäv avgränsning. Forskningoch utveckling (FoU) år ett område som allmänl sett ges hög prioritet. Av de drygl90 slödformer som finns för FoU inom EG är koncentrerade till endasttre länder; , Prop.1983/84:135 i 288 De tyska FoU-slöden svarar för två tredjedelar avutgifterna.