prop · G70340 · 1983-12-31 00:00:00 — Medtanke på att inflationstakten i våra viktigaste konkurrentländer nedbringatstill fastslog regeringen i kompletteringspropositionen att ettrimligt mål borde vara att nedbringa den svenska inflationstakten till nivån4% . För att påverka inflationsförväntningarna borde vidare deindexeringar och andra slag av priskompensation, som kan påverkas, år 1984begränsas till den förutsatta inflationsni-vån, dvs. Jag återkommertill detta i det följande. Närdet gäller indexeringar utanför statsbudgeten angavs i kompletteringspropositionenatt regeringen bör uppdra åt statens pris- och kartellnämnd (SPK) att verkaför att användningen av prisindexklausuler vid försäljning av varor ochtjänster begränsas. Uppdraget skall redovisas i en lägesrapport senast den 1november 1983. Jag har under hand erfarit att SPK genomfört kartläggnings- ochanalysfaserna i uppdraget. Därvid har det framkommit att det pä vissa områdenibland är nödvändigt att tillämpa indexerad prissättning, om företagen skallkunna ha en rimlig ekonomisk planering. Detta kan gälla t. ex. störreentreprenader som utförs . Analysen har emellertid ocksåpåvisat exempel på indextillämpning utan sådana motiv eller där den tillämpadeindexen har en mindre lämplig konstruktion. Det finns sålunda exempel påtillämpning av konsumentprisindex i fall där denna index har ringa samband medkostnads- och efterfrågeutvecklingen inom ett område. Idetta sammanhang kan noteras att betydelsefulla bidrag till att brytainflationsförväntningarna gjorts av andra institutioner i ekonomin än staten.Således har kommunerna i sitt budgetarbete till övervägande del planerat för enkostnadsutveckling som är förenlig med det av regeringen uppsattainflationsmålet. Vidareär det hyresavtal som slutits mellan de allmännyttiga bostadsföretagenoch hyresgästernas riksförbund, så utformat att höjningen av den del av hyransom bestäms av kostnadskomponenter över vilka parterna kan råda - dvs. det sominte är uppvärmnings- och kapitalkostnader - begränsas till den mälsattainflationstakten. Ytterligareett viktigt steg för att påverka inflationsförväntningarna bör vara att destatliga affärsverkens taxesättning utformas sä att den aktivt bidrar till attdet uppställda målet kan nås. Enligt vad jag erfarit planeras inte någon allmänhöjning av taxor . 1983/84:40 21 affärsverkenbör som riktpunkt gälla att taxehöjningarna under är 1984 begränsas till 4%.För statens verk och har nästa års taxehöjningarredan fastlagts inom denna ram. En sådan prispolitik kommer att dels direkt viasina effekter på konsumentprisindex bidra till att dämpa inflationstrycket,dels indirekt - via affärsverkens upphandling påverka prissättningen. Avavgörande betydelse för våra möjligheter att nedbringa inflationstakten ärslutligen att budgetunderskottets utveckling bringas under kontroll. Jagåterkommer till denna fråga i det följande. Detär en icke ovanlig uppfattning att i tider av kris och krisbekämpning måstefördelningspolitiken få stå tillbaka. Den viktigaste uppgiften är, hävdas det,att driva upp tillväxten, och fördelningen av inkomster och förmögenheter fårdä tillåtas bli mer ojämn. Ettsådant synsätt är både orättfärdigt och felaktigt i sak. Tvärtom blir en jämnfördelning av våra resurser speciellt viktig just i kristider. En fördelning avinkomster och förmögenheter som upplevs som orättvis av de breda folkgruppernablir ett hinder för den breda uppslutning som är nödvändig för att ta landet urden ekonomiska krisen med bibehållen social sammanhållning och stabilitet. Omden förda politiken skulle lägga krisens och krisbekämpningens bördor på vissagrupper, medan andra får tillgodogöra sig de positiva resultaten skulle denförsvåra politikens genomslag och dess möjlighet att vinna bred uppslutning. Ensådan krispolitik är därför destruktiv och motverkar våra möjligheter attgemensamt arbeta oss ur krisen. Fördelningspolitikenmåste sålunda ges särskild prioritet i regeringens strategi mot den ekonomiska krisen.Framför allt är det därvidlag två uppgiftersom måste stå i centrum, nämligen kampen mot arbetslösheten och kampen motinflationen. Enlåg arbetslöshet och en låg inflation är två av de viktigaste förutsättningarnaför en jämnare och mer rättvis fördelning av våra tillgångar. Arbetslösheten förändraren människas hela livssituation till det sämre, såväl när det gäller materiellstandard som välbefinnande i vidare mening. Den allra viktigastefördelningspolitiska insats som kan göras är därför att driva en ekonomiskpolitik som skapar förutsättningar för en stabil sysselsättningsuppgång. Fördetta krävs, som jag redan framhållit, en' lägre prisstegringstakt. Enlåg inflation är således viktig ur fördelningspolitisk synvinkel, eftersom denbidrar till att återskapa full sysselsättning. Men en lägre inflation har ocksådirekta positiva verkningar på fördelningen; Långsammare prisökningar gynnarlöntagare med fasta löner, småsparare och hushåll utan 3 1983/84.1 saml. Prop.1983/84:40 22 realsäkradefasta tillgångar - dvs. just de grupper som föriorat snabbainflation. Olika beräkningar visar att inflationen omfördelat tiotalsmiljarder kronor till låntagare och innehavare av aktier och fast egendom. Denekonomiska politik som bedrivs, och vars huvudmål just är att minskaarbetslösheten och sänka inflationen, är således i sig ett väsentligtfördelningspolitiskt instrument. Men politiken, och då framför allt detnödvändiga i att befästa devalveringens konkurrenskraftsförstärkande effekter,medför ofrånkomligen att konsumtionsutrymmet i ett inledande skede blir starktbegränsat. Detta gör ytteriigare åtgärder, direkt inriktade pä att fördelakrisens bördor efter bärkraft, nödvändiga. Idetta syfte har den socialdemokratiska regeringen byggt under den ekonomiskapolitiken med en rad fördelningspolitiska åtgärder, vilka dels innebär att devälbärgade får bidra till krispolitiken, dels att de svagaste gruppernas lägeförbättras. Sålundaskärptes arvs-, gåvo- och förmögenhetsskatterna i Qol. Särskilda punktskatterpå vissa umbärliga varor, såsom videoutrustning, har införts. Värdet avavdragsrätten för underskott i inkomstbeskattningen har begränsats förhöginkomsttagarna. Skattereduktionen vid utdelning på svenska börspapper harslopats. Skattereduktionen vid skattesparandet har minskats. Särskilda höjningar har genomförts av de s.k. flerbarnsUlläggen.Bostadsbidragen har höjts. Defyra fördelningspolitiskt motiverade vallöftena har infriats: beslutet om attinföra karensdagar i sjukförsäkringen har rivits upp, försämringen avarbetslöshetsförsäkringen har avvärjts, värdesäkrade pensioner har återställtsliksom statsbidragsnivån inom barnomsorgen. Arbetsmarknadspolitikenhar fått kraftigt ökade resurser. En rad direkta åtgärder har satts in för atthålla uppe sysselsättningen till dess den förstärkta konkurrenskraften gerutslag i höjt kapacitetsutnyttjande och en spontan förbättring avarbetsmarknadsläget. Antalet personer i beredskapsarbeten ocharbetsmarknadsutbildning har ökat. Bara ökningen av insatserna vad gällerberedskapsarbeten har givit lOOOO årsarbeten 1983. Speciella åtgärder har sattsin för att skajia förbättrade förutsättningar förproduktion och sysselsättning i . Bygg-sysselsättningen harstimulerats genom investeringsprogram och tidigare-läggning av stadigabyggnadsprojekt. Ett program för att understödja tidi-gareläggning avrekrytering till fasta tjänster i kommuner och landsting har igångsatts,liksom'en kampanj för att understödja tidigareläggning av industrinsrekrytering och därigenom vidga flaskhalsarna på arbetsmarknaden. Särskildainsatser har genomförts mot ungdomsarbetslösheten. Ett stort antalungdomsplatser för 16-17-åringar har inrättats. Kommunerna skall vidare, enligtförslag från regeringen (prop. 1983/84:26), erbjuda 18-19-åriga ungdomar sominte kan få arbete pä den öppna marknaden särskilda Prop.1983/84:40 23 arbeteni s. k. ungdomslag. Ett skydd mot utförsäkring ur arbetslöshetskassornainförs, vilket innebär att den som är och riskerar att bliutförsäkrad erbjuds beredskapsarbete. i närings- ochsysselsättningspolitiska åtgärder. Dessa har verksamt bidragit till attbegränsa arbetslösheten, och de bör - tillsammans med den väntade Ullväxten iekonomin - medverka till att den öppna arbetslösheten under det kommande åretgår ned från dagens höga nivå. Antalet sysselsatta växer i är, och väntas ökapåtagligt . Regeringen har ocksåvidtagit åtgärder för att förhindra att de stigande vinsterna i näringslivetmedför en ytterligare stegring av makt- och förmögenhetskoncentrationen. Ensärskild utdelningsskatt om av utdelade " medel har införts för år1983, och regeringen kommer att lägga fram förslag om ett system förvinstdelning och löntagarfonder. Syftet är att göra flera delaktiga iförmögenhetstillväxten. Det är motiverat av rent fördelningspolitiska skäl, menockså av stabiliseringspoliUska. Härigenom skapas förutsättningar för att denkraftiga vinstuppgången inte drar med sig snabbt stigande kostnader ochkompensationskrav som skulle riskera att eliminera devalveringens positivaeffekter på vår internafionella konkurrenskraft. Detär således en både aktiv och omfattande fördelningspolitik som bedrivits sedanregeringsskiftet. Regeringen måste nu gå vidare på den vägen. Särskild hänsynmåste även framgent tas till de fördelningspolitiska aspekterna av deekonomisk-politiska åtgärderna, inte minst då det gäller saneringen avstatsfinanserna. Detta gäller såväl skatte- och avgiftshöjningar somutgiftsnedskärningar och omprioriteringar. Somjag Udigare framhållit är det nu av största vikt att begränsa underskottet istatsfinanserna. Eftersom automatiken i den offentliga utgiftsökningen ärutomordentligt stark, innebär den uppgiften ofrånkomligen att vissanedskärningar av existerande program och åtaganden måste genomföras. Jagkommer att i nästa avsnitt, om budgetpolitiken, närmare redovisa de åtgärder idenna riktning som regeringen nu bör föreslå. Utgiftsnedskärningarnaoch inkomstförstärkningarna bör utformas så att negativasysselsättningseffekter sä långt möjligt undviks. Detta innebär i fråga omutgiftsnedskärningarna att olika typer av transfereringar i första hand börkomma i fråga. Jagvill understryka att de fördelningspolitiska aspekterna, i enlighet med vad jaghär redovisat, måste vara av avgörande betydelse vid utformandet avåtgärderna. En viktig aspekt är härvid att i möjligaste mån skapa utrymme föromfördelningar till svagare grupper. Dettaär möjligt inte minst inom pensionärskollektivet, som ju utgör en stor grupphushåll med mycket varierande inkomst- och levnadsförhållanden. Därför finnsutrymme för exempelvis ett ökat mått av inkomstprövning för vissapensionsförmåner. Generella förmåner, som det s.k. till- 1983/84:40 24 läggsbeloppet till basbeloppet, kan omvandlas till merariktade åtgärder till förmån för de sämst ställda pensionärerna och för dehandikappade. Livsmedelssubventionerna är en typ av transfereringar somenligt samstämmiga undersökningsresultat har en begränsad fördelningspolitiskeffekt. Särskilt gäller detta de delar av subventionerna som inte avser mjölk.Subventionerna på kött, fläsk och ost bör därför avvecklas. Även på bostadsområdet kan en viss ytterligare neddragningav de generella subventionerna genomföras. Detta ger också utrymme för enförbättring av stödet till barnfamiljerna med låga inkomster via en höjning avbostadsbidraget). Genom denna typ av medvetet valda utgiftsnedskärningar kande negativa fördelningspolitiska effekterna minimeras och vissa positivaeffekter uppnås. Säkerställandet av att de välbeställda grupperna får bärasin del av krispolitikens bördor måste främst ske genom skattepolitiska åtgärder.De förslag som kommer att framläggas pä detta område har i stor utsträckningvalts från denna utgångspunkt. Ett dominerande långsiktigt problem inom den ekonomiskapolitiken är att sparandet i den svenska ekonomin har sjunkit dramatiskt sedanmitten av . Det är genom en hög sparkvot i ekonomin - den del avnationalinkomsten som avsätts till investeringar och nettoexport - som vilägger grunden för en god framtida inkomstutveckling. För att tillväxten ochdärmed den fulla sysselsättningen och den sociala välfärden skall kunna tryggaspå sikt måste en klart högre nivå på sparandet återupprättas. Nedgångeni sparandet sammanhänger direkt med den snabbaökningen av det statliga budgetunderskottet. När utvecklingen nu skall vändasoch ett högre sparande åter uppnås måste först konstateras att detta sparandemåste förverkligas inom den inhemska ekonomin, eftersom bytesbalansunderskottetsnabbt bör avvecklas . I den inhemska ekonomin är ett ökatsparande att förvänta hos hushållen, men inte av den storleksordningen att detkan balansera de ökningar av statsskulden som skulle följa av de budgetunderskottsom framkommit i vårens långtidsbudget. Inom den icke-finansiella företagssektornökar sparandet kraftigt under innevarande och i takt med attlönsamheten stiger, som investeringarna ännu inte ökar i någon störreomfattning. Så snart investeringarna åter börjar öka begränsas emellertidföretagssektorns sparande. Långsiktigt måste därför ett förbättrat sparandeväsentligen åstadkommas inom den offentliga sektorn och då i första hand genomen begränsning av det statliga budgetunderskottet. Prop.1983/84:40 25 Attpå nytt uppnå en mera balanserad statsfinansiell situation är därmed en av denekonomiska politikens viktigaste uppgifter. En rad andra mål för politiken kaninfrias endast om vi lyckas härmed. Problemet kan inte lösas annat än i ettmera långsiktigt perspektiv, men måste börja angripas . Fördetta talar inte minst stabiliseringspolitiska skäl. Jag påtalade redaninledningsvis de negativa verkningarna av den felaktiga stabiliseringspolitikenåren 1978-1979, då den ekonomiska politiken lades om i mera expansiv riktningsamtidigt som konjunkturen vände uppåt. Dessa misstag får inte upprepas. Det ärockså en självklarhet att när den långsiktiga uppgiften är att förbättra detoffentliga sparandet, så bör särskilda ansträngningar i denna riktning sättasin av god tillväxt i övriga delar av ekonomin. Enbart på detsättet kan statsfinanserna förbättras utan negativa effekter på sysselsättningoch social välfärd. Som visats i det föregående kommer rimligen attbli ett är med god tillväxt i den totala efterfrågan. Därför bör åtgärder föratt stärka statsbudgeten aktualiseras . Åtgärderav detta slag är också ett viktigt led i kampen mot inflationen. Konfliktenmellan budgetunderskottet och prisstabiliseringsmålet uppstår i huvudsak närunderskottet skall finansieras. Denna finansiering kan ske på fyra sätt - iriksbanken, i affärsbankerna, hos allmänheten (företagen, försäkringsbolagenoch hushållen) samt i utlandet. En finansiering av budgetunderskottet ibanksektorn medför en ökning av likviditeten i ekonomin som, i den mån denunder överstiger produktionsökningarna, inte kan undgå att ökainflationstrycket och risken för valutautflöde. Likviditetsökningen, och deproblem den medför, blir större ju större andel av upplåningen som äger rum iriksbanken. En finansiering av underskottet hos allmänheten går att förena medgod prisstabilitet och låga räntor om ett tillräckligt stort sparande finns attmobilisera inom den privata sektorn. Om denna lösning inte kan genomföras blirdet nödvändigt att pressa upp räntenivån för att öka statspapperensattraktionskraft som placeringar för allmänheten. Detta leder i sig till eninflationsimpuls pä kort sikt. På minskas investeringat"najämfört med vad som annars skulle ha blivit fallet. Detta reducerar den framtidaproduktionskapaciteten, tillväxtmöjligheterna och sysselsättningen samtförsvagar ekonomins utbudssida, vilket ökar inflationsriskerna på . Ombudgetunderskottet finansieras i utlandet innebär detta i sig att likviditetenökar i ekonomin. Denna.likviditetsökning motverkas givetvis om ekonominuppvisar motsvarande bytesbalansunderskott som verkar likviditetsdränerande.Men då ekonomin successivt skall gå mot extern jämvikt - vilketär regeringens mål -begränsas också gradvis möjligheterna att finansierabudgetunderskottet utomlands utan att ekonomin likvidiseras ytterligare. Denlångtidsbudget som presenterades i vårens kompletteringsproposi- Prop.1983/84:40 26 tion visar att utan aktiva åtgärder för att stärkastatsfinanserna, kommer dessa att fortsätta att försämras. Därför är sådanaåtgärder nödvändiga. Som jag framhållit talar stabiliseringspolitiska skäl föratt vissa åtgärder måste sättas in som ger effekt redan under loppet av år1984. Härtill kommer att vissa regelförändringar av administrativa eller andraskäl bör göras . Andra åtgärder bör av planeringsskälaviseras vid en så tidig fidpunkt som möjligt. Slutligen finns behov av attredan under innevarande budgetår finansiera den av regeringen föreslagnaförstärkningen av de arbetsmarknadspolitiska insatserna. Detta betyder att,även om den samlade bedömningen av budgetpolitiken och övriga delar av denekonomiska politiken inte kan göras förrän i den kommande budgetpropositionen,förslag redan nu bör läggas fram om vissa utgiftsnedskärningar ochskattehöjningar. Jag återkommer i det följande till en översiktlig redogörelseför de åtgärder som föreslås i syfte att stärka statsfinanserna. En annan viktig aspekt på budgetpolitiken är de ansträngningaratt begränsa automatiken i utgiftsökningarna som förutskickades i vårenskompletteringsproposition. Även till dessa återkommer jag i det följande. De förslag som läggs fram eller som senare kan kommaatt presenteras i budgetpropositionen måste, som framhölls iregeringsförklaringen, beröra områden som av mänga upplevs som angelägna ochdärför blir kännbara för medborgarna. Detta är ofrånkomligt. En politikinriktad på att komma till rätta med så grundläggande obalanser i vår ekonomisom de nuvarande kan inte undgå att bli kännbar för i princip alla grupper isamhället. bör det stå klart för alla att det enbart är genom enåtergång till en balanserad ekonomisk utveckling som den fulla sysselsättningenoch medborgarnas sociala trygghet och välfärd långsiktigt kan värnas. Det kravsom medborgarna har rätt att ställa är att dessa bördor fördelas rättvist.Detta är också vägledande för regeringens politik. Åtgärder för att begränsa utgiftsautomatiken. Regeringensmål är att bringa ned den svenska inflationstakten till den nivå som allmäntföreligger i våra viktigare konkurrentländer. I det föregående har jag redogjort för vikten av att brytainflationsförväntningarna. Ett medel för detta är att begränsa de indexeringarsom i så hög grad styr utgiftsutvecklingen i statsbudgeten. Jag vill dessutomframhålla att det, särskilt i ett skede av snabbt avtagande inflationstakt,också finns starka budgetpolitiska skäl för att begränsa automatiken iutgiftsökningarna. En sänkt inflationstakt ger snabbt utslag på budgetensinkomstsida genom att skatteunderlaget i nominella termer får en långsammaretillväxt. Med hittillsvarande starka bindningar på utgiftssidan till historiskinflationstakt dröjer det däremot åtminstone innan en lägre inflationstaktger utslag i form av en långsammare ökningstakt av statsutgifterna, räknat ilöpande priser. Därtill kommer att en sänkt inflationstakt inte 1983/84:40 27 omedelbartkan förväntas leda till motsvarande sänkning av den nominella räntenivån. Sammantagetinnebär detta att de positiva effekterna på statsbudgeten av en lägreinflationstakt uppträder först på någon sikt. På kort sikt kan en lägreinflafionstakt, trots dess positiva effekter på den ekonomiska utvecklingen istort, faktiskt innebära att budgetunderskottet tenderar att öka. Därför är detav stor vikt att just i en situation av snabbt sjunkande inflation sätta inåtgärder för att sä långt möjligt förhindra att den tidigare högainflationstakten automatiskt länkas vidare till statsbudgetens utgiftssida. Jagämnar nu kort redogöra för de förslag som läggs fram för att begränsautgiftsautomatiken. I detta sammanhang bör påpekas att regeringen redantidigare lagt fram ett flertal förslag i syfte att bryta den princip omkompensation för historisk inflation som tidigare utgjort grund för anslagsuppräkningen.Som exempel pä detta kan nämnas de åtgärder som föreslagits i fråga omstatsbidragen till barnomsorgen och social hemhjälp samt beträffandeersättningar till sjukvårdshuvudmännen. Chefenför försvarsdepartementet kommer att föreslå att omräkningen från planenngs-till genomförandeprisläge av utgiftsramarna för militärt försvar ochcivilförsvar sker genom att försvarsprisindex (FPI) ersätts avett index som följer FPI upp till nivån och - om FPI ökar mera - ligger kvarpä denna nivå. Motsvarande lösning föreslås för priskompensationen i fråga omskyddsrumsbyggande. Somregeringen framhöll i vårens kompletteringsproposition står åtagandenagentemot pensionärerna fast. Regeringen angav att pensionerna för år 1984sålunda kommer att fastställas med hänsyn till prisutvecklingen under år 1983med avdrag för den priseffekt som följer av devalveringen . Isammanhanget konstaterades att detta, såvitt då kunde bedömas, innebar attökningen av basbeloppet för tämligen nära skulle komma att följa denförutsatta prisökningen. De av regeringen gjorda uttalandena föranledde intenågon erinran från . Somchefen för senare kommer att redovisa, bör pensionerna varavärdesäkrade även i fortsättningen. Liksom beträffande andra grupper isamhället är det dock nödvändigt att kompensation inte ges för devalveringensprishöjande effekter. Chefen för kommer i sitt anförandeatt i detalj redogöra för sina ställningstaganden. Jag skall emellertid här ikorthet redogöra för huvuddragen i förslagen. Basbeloppetför kommer enligt förslaget att beräknas med utgångspunkt i hur detallmänna prisläget utvecklats mellan , men medavräkning av den del av prisstegringen som är föranledd av devalveringen. Dennadevalveringseffekt uppgår enligt beräkningar till 4%t.o.m. Detta kommer, såvitt nu kan bedömas, att leda till enuppräkning av pensionsförmåner m. m. för som står i näraöverensstämmelse med det uppsatta målet för prisutvecklingen under nämnda år. 1983/84:40 28 Denna beräkning av basbeloppet påverkar också andrautgiftsområden än pensioner, såsom bidragsförskott och studiemedel. infördes ett extra tillägg till basbeloppet på300 kr. vid beräkning av pensioner, studiemedel m. m. Tilläggsbeloppet avsågsutgöra en kompensation för att basbeloppet numera endast räknas upp en gång perår. var motiverad av att kompensation skall ges för engenomsnittlig prisökning strax . Den nu mälsatta prisstegringen för år1984 om skulle motsvara ett tilläggsbelopp om . Medel motsvarandeett generellt tilläggsbelopp till basbeloppet om . föreslås nu i ställetomfördelas till förmån för de sämst ställda pensionsgrupperna och tillhandikappade. Detta innebär att tilläggsbeloppet avskaflas. Inom verksamhetsområde föreslåsi fråga om studiemedel att tilläggsbeloppet omvandlas till en höjning av denbasbeloppsanknutna nivån. Statsrådet kommer att föreslå en begränsning avden automatiska kostnadskompensationen för . 1 direktiven till livsmedelskommitté angavregeringen bl. a. att de automatiskt verkande reglerna inomjordbruksregleringen särskilt skulle belysas. Kommittén har avlämnatbetänkandet (Ds Jo 1983:10) "livsmedelskommitté. Vissajordbrukspolitiska förtursfrägor". I betänkandet behandlas automatiken iprisregleringssystemet. Frågan kommer att beredas inom regeringen införställningstagandet till ett nytt jordbruksavtal från . Chefen för kommer att redovisa vissaåtgärder i syfte att begränsa kostnadsökningarna inom bostadsbyggandet.Förslagen innebär bl. a. att uppräkningen av den s. k. tidskoefficientenbegränsas till högst . Vidare föreslås vissa förändringar inomtidskoef-ficientsystemet, så att den historiska inflationen inte förs över tillkommande perioder. Tidskoefficienten används främst för att anpassa läneunderiagetför det låneberättigade bostadsbyggandet till aktuellt kostnadsläge. Genomtidskoefficienten påverkas statens utgifter för bostadslån och räntebidrag. Även vad gäller prisomräkningen av de statligamyndigheternas anslag för /85 kommer den prishöjande effekten avdevalveringen att räknas av.