prop · G703144 · 1983-12-31 00:00:00 — Man finner det särskiltangeläget med väsentligt kortare 13 1983/84. 1983/84:144 194 vänteliderför barnfamiljer liksom för personer, vilka fåll utslå tortyr eller annan grymoch omänsklig behandling före inresa i . Flera kommuner stöderförslaget till kortare handläggningstider, bl.a. , och Malmökommuner. En rad remissinstanserställer sig tvivlande till möjlighetema att på föreslaget sätl kortahandläggningstiderna. Statskontoret menar att en sådan uppsnabbning avförfarandet som IPOK föreslår framstår som mycket angelägen, inte bara ursamhällsekonomisk synpunkt utan även ur social synpunki. konstateraremellertid verket att den i förhållande till dagsläget innebär den att densammanlagda genomsnittstiden för ett ärendes behandling hos polis ochinvandrarverk måsle avkortas dvs. Kraven påförkortning av handläggningstiden blir minst lika stora vad gällerarbetsmarknadsdepartementets insatser. Statskontoret kan inte finna alt dekonkreta åtgärder som föreslås är fillräckliga för all man skall kunna nå nertill de angivna handläggningstidema, om inle ärendevotymema minskar drastiskt.Man påpekar också alt en rad åtgärder redan vidtagits som sänkt tiderna tilldagens nivå. Statskontoret bedömer därför atl kraftfullare åtgärder måsle tillvad gäller handläggningsordningen, om de angivna genomsnittstiderna för ärendehandläggningskall kunna realiseras. En väg som därvid bör närmare undersökas är att istörre utsträckning decentralisera besluten i första instans fillpolismyndigheterna eller eventuella regionala myndigheter under . Kontorettillstyrker förslaget om utvidgad rätt för polismyndighet att meddela ochverkställa avlägsnandebeslut belräffande den som inte kan anföra någon form avpolitiska skäl. /SR menar också att det inle går alt höja ambitionsnivånmed nuvarande resurser. Arbetsuppgifterna vid är fill sinkaraktär sådana att de är beroende av situationen i andra länder ochhandläggarna vid tillståndsbyrån har haft en mycket pressadsituation. Detta har lett till att kvantiteten måste prioriteras förekvaliteten. Dessutom har detta medfört en dålig arbetsmiljö och är även i sakotillfredsställande. Dyrbar handläggningstid används till all utbilda detillfälligt anställda. Vid en permanentning av de fillfälliga tjänsterna skulledenna tid kunna användas till alt handlägga ärenden. /SR ifrågasätter emellerfidom det över huvud taget är möjligt att minska handläggningstiden till tremånader. Med nuvarande insiansordning får enligt de angivnatiderna anses vara så korta som det realistiskt sett är möjligt. ärde fortfarande från social synpunkt alldeles för långa. Kommunen anser därföratt det finns skäl att förtärande överväga förändrad instansordning. Eventuelltbör förutsättningama att begränsa besvärsmöjligheterna hos regeringen prövas.Slutligen bör nämnas en synpunkt som framförs av polisstyrelsen i Märstakommun. Styrelsen framhåller att väsentligt kortare handläggningstider innebär atltrovärdighetsbedömningar i framliden blir svåra att klara, eftersom man ofta inlehinner få svar från svenska beskickningar på så kort lid. Prop.1983/84:144 195 Dettaskulle kunna göra det näst intill omöjligt att bedöma exempelvislatinamerikaner. Det är viktigt alt en sådan bedömning kan ske, eftersom viannars riskerar att få in infiltratörer i politiska grupper som regeringen harsagt sig vilja värna om. Delta vore enligt polisstyrelsen en skymf mot depolitiska flyktingar från dessa länder som erhållit asyl. Röda korset delarkommitténs uppfattning att handläggningsfiden har ett intimt samband medrättssäkerheten men att vissa andra frågor, t.ex. instansordningen, rättentill offentligt biträde redan vid första förhöret, avvisningssilua-tionen,kriterierna för flyktingskapsbedömningen samt utlandsmyndigheternasundersökningar i ursprungslandet är väl så grundläggande i ärendet. Rödakorsets intryck är atl kommitténs förslag till konkreta åtgärder inte visar atlhandläggningstiderna kan nedbringas till de tidsramar som kommittén ställerupp. Det hade varit en fördel om kommittén valt att reglera fidsramarna förhandläggningen i författningstext och till denna kopplat till kraftfullarekonkreta åtgärder i fråga om instansordningen m.m. Del kan tilläggas att ettantal remissinstanser uttalar sig till förmån för en decentralisering av . Avvisningoch utvisning när inga poUiiska skäl anförs Förslagetatt avskaffa veckobegränsningen vid avvisning på formell grund och att gepolisen befogenhet att utvisa i vissa fall har fått ett blandat mottagande. JO har inga invändningaratt göra mot att polismyndigheten ges vidgade möjligheter att besluta omavvisning och utvisning i nu aktuella fall. När det gälleranmälningsskyldigheten har JO emellertid svårt att se varför utvisningsfallen idetta hänseende skall behandlas annorlunda än avvis-ningsfallen. Redan idaggäller således vid en avvisning, att polismyndigheten på egen hand har attavgöra om ett ärende är "tveksamt". Är detta fallet skall ärendet överiämnastill (35 §). Farhågorna atl rättssäkerheten skulle bli lidande genom atlpolisen ges möjligheter atl ulan anmälningsskyldighet i klara fall besluta omutvisning finner JO därför överdrivna. Utgångspunkten måsteenligt kammarrätten i vara, alt den som uppenbart inte har möjlighet atlfå UT efler inresan inle heller skall få möjlighet att här i landet avvaktaprövningen av en ansökan om UT. De utlänningar som bryter mot bestämmelserna i skall inte fä rätt fill ett i väsentliga delar annatprövningsförfarande än de som lojalt följer bestämmelserna. Av redogörelsen ibetänkandet framgår atl så har skett i ett stort anlal fall. De lidsgränser somgäller för förfarandet enligt 28 och 29 §§ UtlL saknar rationell grund. Engenerell rätt för polismyndigheten all besluta om verkställbaravvisning av utlänningen inom tremånadersliden kan enligt kammarrättens meninginte möta någol hinder. Det måste dock erinras om vikten av polisens skyldighetatt överlämna ärenden till statens invandrarverk enligt 33, 34, 35 §§ UtlL såsnart Prop.1983/84:144 196 Kammarrätten tillstyrker även den föreslagna ordningen fördirektutvisning och delar således heit kommitténs bedömning, att de Ulvisningsbeslulsom meddelats av polisen skall kunna verkställas ulan hinder av anförda besvär.Den föreslagna ordningen möjliggör en snabb handläggning. Den uppfyller kravenpå rättssäkerhet genom den föreslagna generella anmälningsskyldigheten till SIVsaml genom ovan nämnda överlämnanderegler. Med den ordning som föreslagilsföreligger ej behov av offentligt biträde. RPShälsar med tillfredsställelse förslaget om slopandet av tidsgränsen en veckaför polismyndighetens möjlighet atl på formell grund avvisa en utlänning samtförslaget att ett avvisningsbeslut skall verkställas även om utlänningen harbesvärat sig, oavsett när inom tremånaders gränsen beslutet har fattats. fattar ett avvisningsbeslut pä formell grund som vid besvärsprövningbedöms vara felaktigt och polismyndigheten inte har haft tillgång tilluppgifter om den praxis på vilken grundar sitt beslul i besvärsärendet, bördetla enligt RPS inte läggas polismyndigheten till last som fel och därigenomför utlänningen medföra rätt till skadestånd. RPS tillstyrker också förslagetom införande av en rätt för polismyndigheterna atl efler passerandet av Iremånadersgränsenfalla utvisningsbeslut beträffande utlänningar som inle har möjlighet all fåUT efter inresan. En del detaljer i förslaget måste dock enligt RPS ut iden kommande proposifionen. Man måste exempelvis komplettera 38 § UllL så altdet där framgår om polismyndigheten skall överlämna ulvisn-ingsärendet ellerunderrätta om att det föreligger ulvisningsanledning. RPS anser i likhetmed kommittén all utlänningen inte skall ha möjlighet till rättshjälp genomoffentligt biträde i de fall polismyndigheten fattar beslut om utvisning. RPSifrågasätter om inle polismyndighetens anmälningsskyldighet kunde begränsats.Således skulle inte utvisningsbeslut i ärenden där inga politiska skäl haråberopats behöva anmälas. Om det emellertid av rättssäkerhetsskäl anses attalla polismyndighetens ulvisningsbeslul skall anmälas till , vill RPS inlemotsätta sig en sådan ordning. RPS föreslär slutligen att även enpolismyndighets utvisningsbeslut i normalfallet förenas med ålerreseförbud. ÄvenSIV stöder förslaget. 1 ärenden där politiska skäl inte föreligger bör polisensålunda enligt verket få möjlighet all falla avvisningsbeslut upp till tremånader från inresan och därefter utvisningsbeslut. Förslaget innefattar -liksom nu gäller i fråga om avvisning en rätt för polisen att utvisa i fall därutlänningen åberopar politiska skäl som bedöms vara uppenbart oriktiga ellersom kan lämnas ulan avseende. delar IPOK:s uppfattning att rätt tilloffentligt biträde inle bör finnas i dessa ärenden samt att ulvisningsbeslulskall anmälas till innan verkställighet får ske. En nackdel med ett anmälningsförfarandeär dock enligt den administrativa kostnaden för verket, som skulle kommaalt kopplas in i varje ärende. Dessa ärenden är av en typ som måste tas medförtur och som förrycker 1983/84:144 197 övrig verksamhet hos verket. Resursbesparingen blir därförav begränsad omfattning. Dessa ärenden innefattar helt andra och meraomfattande frågeställningar än de ärenden för vilka del existerande anmälningsförfarandelinfördes. fömtsätter i yttrandet att handläggningen av dessa ärenden kanske på normal tjänstgöringslid och all SIV:s beredskap inte utnytjas annat än iundantagsfall. Rättssäkerheten stärks för den enskilde om kopplas in förbedömning av varje sådant ärende och delta talar enligt verket för att anmälningsförfarandelgenomförs. Beträffande frågan om ersättning för ekonomiska förluster i sambandmed avlägsnandebeslut anser , att gällande riktlinjer inle bör ändras förränfrågan utretts ytterligare. i säger sig idelta sammanhang att den inle kan bortse från ett antal fall, som bl.a. massmediaredogjort för, "där prövning överhuvudtaget ej kommit till stånd eller därflyktingen inte ens lämnats möjlighet att lägga fram sina skäl inför tjänsleförrätlandepolisman." Dessa fall sägs emellertid dessbättre tillhöra undantagen.Samtidigt framhåller all förslaget innebär ett effektivt ochokomplicerat sätt att hindra tidsuldräkt och byråkratiskt krångel i sådanaärenden som rör de illegala invandrarna. Naturiiglvis måste även i dessa fallhänsyn tas till eventuella politiska eller andra skäl innan beslutet omutvisning verkställs. LO säger sig inse behovet av ett enklare och mera ändmålsenligtförfaringssätt när del gäller av- och utvisning av personer utan erforderligauppehållstillstånd och godtar således utredningens förslag om förstärktabefogenheter för polisen i delta avseende. Förslaget förutsätter dock, enligtLO, en förstärkt utbildning och kännedom om de särskilda problem som följer avarbetsuppgifterna. LO förutsätter atl dessa utvidgade befogenheterkompletteras med anvisningar om ell mycket varsamt tillvägagångssäll vidfullgörandet av dessa uppgifter. En rad remissinstanser lar emellertid avstånd frän främstden utvidgade utvisningsrätlen. i ställer sigsåledes tveksam till förslaget all polismyndighet skall få meddelautvisningsbeslut. Visserligen skall denna beslutsordning endasl gälla i falldär utlänningen inle åberopar några politiska skäl och där heller inle starkanknytning eller andra skäl som ger rätt till prövning efter inresanföreligger. 1 sådana fall skall som invandrarverket fatta beslut i ärendet.Det torde emellertid vara ofrånkomligt alt svåra gränsdragningsproblem uppstår.Problemen torde öka ju utlänningen vistas i rikel. Länsstyrelsenvill inle utesluta att man i mindre polisdistrikt med färre utlänningsärendenkan få stora svårigheter alt tillämpa den föreslagna ordningen. Ävenpolisstyrd-sen i anser del tveksamt om polisen skallfatta beslut om avlägsnande så efler inresan som . Sådanabeslut bör i stället åligga . En ordning som innebär atl avlägsnandebeslut eflerlång vistelse i landet ibland meddelas av polismyndighet och ibland av kanlätt leda till osäkerhet om vilken myndighet som är Prop.1983/84:144 198 beslutande.En sådan ulsuddning av gränsen mellan SIV:s och polisens behörighetsområden ärinte önskvärd. Tvärtom bör polisens uppgifter vid handläggning avutlänningsärenden vara klart avgränsade och endast avse ärenden där polisiärmedverkan är nödvändig. Del kan enligt polisstyrelsen vara svårt attupprätthålla en strikt gräns mellan en formell och en materiell prövning. Föralt säkerställa att polismyndigheten meddelar utvisningsbeslut endast i falldär det är uppenbart att UT inle kan beviljas efter inresan och för atl stärkarättssäkerheten i dessa fall, har del föreslagits alt polismyndighets samtligabeslut om utvisning skall anmälas till . En sådan ordning kommer emellertidatt eliminera den rationaliseringsvinst och förkortning av handläggningstidensom i annat fall kan uppnås. Med hänsyn härtill avstyrks förslaget angåendepolisens möjlighet att meddela beslul om utvisning. Ärkebiskopen, barnen.Svenska fiyktingrådet och frikyrkorådlsamråd avstyrker kommitténs förslagatt genomföra ändringar med innebörd atl en allt större beslutsrätt läggs påpolismyndigheterna. Man bör enligt dem sträva efter atl i så stor utsträckningsom möjligt överföra polismyndigheternas beslutsrätt till ett regionaliseratinvandrarverk. Detta skulle också främja det viktiga målet kortare väntetider.De fyra remissinstanserna motsätter sig därför bestämt en utvidgad rätt förpolisstyrelserna alt falla avvisnings- och ulvisningsbeslul. Advokatsamfundetanför alt IPOK i detla avsnitt framställer "sina mest uppseendeväckandeoch långtgående förslag". Samfundet kan inte tillstyrka förslagen omkraftigt ökade avlägsnandebefogenheter och - skyldigheter för pohsen.Samfundet utvecklar sina viktigaste betänkligheter på följande sätl: Detfinns principiella betänkligheter, som tidigare lett till atl liknande förslaginte förverkligats. Polismakten är i första hand ett verkställande organ isamhället. Delta återspeglas i dess utbildning, organisation, utrustning ochtraditioner. Beslutsfunktioner bör i göriigaste mån läggas på andra organ.Härtill kommer, när det gäller just utlänningsärendena, att det alllid funnitsröster som velat minska den befattning polisen redan har med sådana ärenden.Det har gällt framför allt utredningarna i flyktingsaker. Det har ocksåförekommit kritik - ibland berätligad sådan - mot polisen särskilt i sambandmed avvisningsärenden, verkslälligheter och den s k inre utlänningskontrollen.Om man nu skall hålla sig enbart fill polisens möjligheter atl verkställa avdem beslutade avlägsnanden, så är del ändå klart i de flesta länder, som settsig nödsakade atl införa invan-dringskonlroll- och reglering, att man måsle gegränsbevakningen en möjlighet att företa ett slags första gallring, s k prescreening.Så är fallet även i , men mycket av debatten och lagstiftningsarbetethar rört sig kring hur denna, som man sett det nödtvungna polisiärabeslutsfunktion, skall kunna kringgärdas med tillräckliga rättssäkerhelsgaranfier.Det skulle te sig som ett stort avsteg från hittillsvarande principer ochtänkesätt att i ställel väsentligen utvidga polisens rätt och plikt att beslutaom enskildas avlägsnande ur riket. 1983/84:144 199 Advokatsamfundetsäger vidare att den snabbare och mera nära handläggning som man eftersträvarkan nås genom decentralisering av och dess beslut på sätt IPOK ocksådiskuterar. Oavsett övriga invändningar av skilda slag, borde det enligtsamfundet inle vara möjligl all föreslå en markant utvidgning av polisensbefogenheter ulan atl ange förstärkta rätlssäkerhetsgarantier. Kommittéförslagelgår i motsatt riktning, bl.a. därigenom att man vill bidra till en ytteriigarenedrustning av rättshjälpen. Utöver de ofta svåra avgöranden, vilka redan nuåvilar polisen i samband med avvisning och verkställighet, skall det enligt lPOK:sförslag tillkomma en bedömning av om utlänningen tillhör eller inte tillhör enkategori som kan få UT efler inresan. Därmed skulle man enligt samfundetsmening, lägga på polisen en mycket stor del av alla de utomordentligt svårafrågor som UtlL erbjuder. Den fömtsätta skarpa gränsdragningen mellan materielloch formell prövning är en verklighetsfrämmande förenkling. En utvidgning tillalla dessa fall av polisens anmälningsskyldighet till jämlikt 37 § UtlLframstår inle som en helt tillräcklig rättssäkerhetsgaranti ens ,eftersom t ex inte undgår kritik för underlätet övertagande av asylärenden.Samfundet avstyrker därför förslagen under detta avsnitt. OcksåRöda korset avstyrker förslaget om en utökad avvisnings-och utvisningsrätt förpolismyndigheterna. Det sker med motiveringen att polismyndigheten är och börförbli ett verkställande och inte ett beslutande organ. Den föreslagnadecentraliseringen av är en vida bättre lösning vid behandlingen av deärenden det gäller. säger atl deras starkasteinvändningar mol betänkandet gäller vissa förhållanden som rör ulredningsgångenoch tillvägagångssättel vid avvisning. De anser att en särskild utredning somrör varje enskilt barn måste företas. En separat bedömning av konsekvensernaför barnet om familjen utvisas måste därför göras. 1fråga om kostnadsbesparingarna har /SR en annan uppfattning än kommittén.Organisationen anser att förslaget snarare kommer att innebära behov av enresursförstärkning. Enligt förslaget skall polisens utvisningsbeslut alltidanmälas till . Detla innebär alt kopplas in i bedömningen av varjeärende. Eftersom dessa ärenden är av den typ som alltid måste tas med förturförrycks övrig verksamhet. Dessutom kan det ifrågasättas om inte antaletbesvärsärenden och yrkanden om inställande av verkställigheten (inhibition) avpolisens ulvisningsbeslul skulle komma atl öka ganska mycket. Mot denbakgrunden anser /SR att IPOK:s beräkningar är orealistiska. Avvisningnär politiska skäl anförs IPOK:sförsök att närmare precisera när avvisning fär ske har mottagils olika avskilda remissinstanser. Kammarrätten i anser del angeläget all detbättre klargörs i vilken utsträckning det skall vara möjligt att direktavvisaden som åberopar någon form av politiska skäl. 1983/84:144 200 övervägandenoch förslag i denna fråga lämnas utan erinran. Även RPS ansluter sig till IPOK:ssynpunkter. Styrelsen vill också understryka vikten av atl polismyndigheternafår kännedom om praxis och förses med dokumentation rörande olikanationaliteter och länder samt, inle minst, att SIV:s och regeringens beslulutformas så att vägledning kan hämtas i dessa. tillstyrker IPOK:s förslagall alla som åberopar någon form av politiska skäl genom direktavvisning skallkunna återsändas fill tredje land, om detta har tillträtt Genéve-konventionenoch det är känt att flyktingar där har skydd. Vidare tillstyrks förslaget altåtersändande skall kunna ske även till land som inle har tillträttkonventionen, om det är känt all den aktuella kategorin har skydd där. Denförsvagning av skyddet som detla innebär för utlänningar som avses i 6§ UtlL oxhsom kommer till från tredje land får enligt verket accepteras. Detmåste falla på del andra landets ansvar atl tillämpa en sä generös praxis attavslag på ayslansökan inte medför fara för vederbörande. Åven när det gällerbeskrivningen av vad som kan anses vara "uppenbart oriktigt" m.m. kanSIV i stort sett ansluta sig till IPOK:s uttalanden. Direklavisning tillhemlandet får ske enbart när risk för förföljelse framstår som utesluten.Beträffande länder, där det är känt att politisk förföljelse eller trakasserierförekommer, måsle det enligt krävas att påståendet är uppenbart osant elleratt del är uppenbart orimligl att personen på den åberopade grunden skulleriskera någon form av förföljelse eller trakasserier. Som regel bör krävas attdet finns tillförlitliga och dokumenterade uppgifter om de förhållanden som ettpåstående avser eller all del föreligger en klar praxis rörande den kategori avasylsökande som ett beslul avser. delar lPOK:s uppfattning atl ärenden istörre utsträckning än tidigare bör överlämnas till regeringen för at man skallfå vägledande beslut för framliden. Del kan dock i enstaka fall förekomma såbrådskande situationer, att praxis måsle skapas genom beslut ianmälningsärenden. Därvid bör om möjligt verkets styrelse medverka. Ävenlänsstyrelsen i godtar vad IPOK har anfört. iGöteborgs och län konstaterar med tillfredsställelse att utredningenföreslår atl polisens rätt att avvisa sökande som åberopar politiska skäl skallpreciseras noggrannare och atl större försiktighet än nu bör iakttas vidbedömningen av om elt påstående om risk för förföljelse är uppenbart oriktigt. Ärkebiskopen, , och frikyrkoråd/samråd finner det hellotillräckligt att söka att endasl genom motivuttalanden ändra praxis angåendevad som skall betraktas som uppenbart oriktigt, när politiska skäl åberopas.De motivultalanden som redan tidigare finns angående vad som skall betraktassom "uppenbart oriktigt" sägs i samtliga avseenden vara bättre än denhänvisning kommittén gör till "klar praxis". I likhet med kommitténifrågasätter övoa/sam-fundet, om inle vissa anmälda ärenden borde ha övertagilsav . Botemedlet är dock inte tydligare motivultalanden. Dessa borde på denhär Prop.1983/84:144 201 punktenvara lydliga nog. Samfundet anser alt medverkan och insyn genom offentligtbiträde är del rätta remediet. FN:sflyktingkommissariat - som har yttrat sig i frågor som rör flyktingar ochasylsökande - anser alt det är nödvändigt atl ytterligare förslärkarättssäkerheten i förfarandet i samband med direktavvisning i dessa fall.Nuvarande ordning med anmälan fill bedömer man vara otillfredsställande,med hänsyn fill atl asylfrågan "underställs" genom pohsmyn-dighetensförsorg och inte av sökanden eller hans rättsliga biträde. Enligtkommissariatels uppfattning bör avvisningsbeslut i dessa fall fattas avcentralmyndigheten, dvs , på grund av bl.a. frågans stora vikt och riskenför misstag. Asylsökanden bör höras av verket. Vidare bör han kunna överklagadess beslut. Om polismyndigheterna ändå skulle ha beslutanderätten i förstainstans, föreslår flykfingkommissariatel att besvärsrätt till i ettförenklat besvärsförfarande införs. Därvid har förutsatts atl verkställighetinte får ske innan besvärsärendet har avgjorts. IPOK:sförslag att i huvudsak behålla nuvarande regler för handläggning avverkställighetsärenden tillstyrks eller lämnas utan erinran av flertaletremissinstanser. I några yttranden föreslås dock ändringar. Kammarrätteni anför i fråga om omprövning på verkställighelsstadiet alt sådanapolitiska skäl som, i och för sig har förelegal under hela eller större del avhandläggningstiden men åberopas först under verkställighelsstadiet, i regel ejbör leda till omprövning. Den enskilde och i förekommande fall hans offentligabiträde måste anses ha haft möjlighet all åberopa skälen tidigare. Vad gällerhumanitära skäl av mindre allvarlig natur kommer förhoppningsvis sådanainvändningar att minska i takt med att handläggningstidema förkortas.Omprövning kommer då att ske endast i de fall som ursprungligen avsågs iförarbetena till lagstiftningen. RPS fordrar för sin del alt redan möjlighetentill omprövning på verkställighetsstadiet minskas. En väg är alt ändra UtlL.så att del klart framgår att ärenden får omprövas på verkställightsstadiet endasli absoluta undantagsfall. En konsekvens av att en sådan begränsning avöverlämnandeskyldigheten införs i UtlL skulle kunna bli, all utlänningenverkligen åberopar alla sina skäl på ett tidigare stadium, till fördel för bådehonom själv och de tillämpande myndigeterna. RPS vill i del sammanhanget pekapå alt den nuvarande lagstiftningen inte lämnar utrymme för polismyndighetenatt avstå från alt överiamna verkställigheten av elt utvisningsbeslut enligt 40eller 43 § UtlL, även om ufiänningens invändningar mot verkställigheten redanhar prövats i ärendet. Detta gäller inle bara i de fall verkställighetshindrethar prövats fidigare av regeringen i ett upphävandeärende utan också i de falldå och regeringen har prövat hindret i verkställighetsärendet. Ävenpolisstyrelsen i framhåller alt del 14 1983/84. 1983/84:144 202