prop · G70310 · 1983-12-31 00:00:00 — De medverkande oljebolagens parterstärker sina möjligheter alt få della i leveranserna förutvecklingsarbetet, liksom när den nya utmstningen når fram fill beställning ianvändningsstadiet. från oljebolagens synpunkt blir kostnaden för deltagandelpå lång sikt till slörre delen avdragsgillt mot den norska skatten på oljeinläkter(som f.n. marginellt är ). Med hänsyn lill del svenska intresset alluppnå induslrileveranser till oljeverksamheten är en medverkan iutvecklingsprogram som följer de i etablerade formerna en fråga av storvikt. Bruk av norska varor och tjänster som koncessionsvillkor En viktig linje i norsk oljepolilik avser förnorskning av offshoreverksamheten,varvid olika åtgärder vidtas för att en inhemsk norsk leveranlörsin-dustri förflertalet av verksamhetens behovsområden skall kunna byggas upp. Avsikten äratt beställningar och leveranser i största möjliga omfattning bör styras molnorska företag. Även detta mål försöker man nå genom åtgärder inom ramen förkoncessionspolitiken. Koncessionsavtalen stipulerar nämligen att operatörenför ett utbyggnadsprojekt måste redovisa för norska industridepartementet huren koncessionsinnehavare genomför sin upphandling för projektet. I värderingenav oljebolagen inför tilldelningar av nya koncessioner spelar den vilja somresp. bolag visat all utnyttja norska varor och tjänster en avgörande roll. Deinternationella oljebolagen har därför i stor utsträckning lagt största möjligadel av beställningarna lill . Den norska andelen av leverans värdel lill oljeverksamheten anges ha nått . Denna siffra är osäker, dåäven importinslag kan ha medräknats där norska företag utnyttjat utländskaunderleverantörer. Det bör påpekas att den norska industrins kapacitet ärbegränsad Prop.1983/84:10 168 samt att ett importbehov om motsvarar f.n.värdemässigt ca 10 miljarder NOK åriigen. Följderna har i blivit lydligatendenser till överhettning på vissa orter och problem med att hålla kostnaderoch leveranslider. Dessa problem torde enligl flertalet bedömare komma allväxa genom all de flesta nu aktuella projekten kräver så stora enheter allpunktbelastningen på de företag och orter som skulle slå för leveranserna blirstora. En redan klar tendens är att tillgången på arbetskraft med specialkunskaperär begränsad. a. oljedirektoratets aktuella bedömningar indikerar attbehovet av olika specialiserade yrkesgmpper och av personal med lämpligakademisk utbildning inom en rimlig framlid blir svårt all tillgodose inomNorge. Det kan i sammanhanget noteras all elableringssvårighe-lerna för nyanorska företag på offshoremarknaden är minst lika stora som de som råder försvensk industri. De bolag som satsat på att bygga upp en position inomnorsk oljeverksamhel har satt in betydande personella och ekonomiska resurser,bl. a. på att etablera egen organisalion i och på alt delta iutvecklings- och industriprojekt. De mesl framgångsrika satsningarna inomutvecklingsområdet har skett inom ramen för de utvecklingsprogram som lagtsupp under ledning av (NTNF). Endast oljebolag får normalt direkl lillgång lillinformation och erbjudande om dellagande i de norska utvecklingsprojekten. Konsult- och industriförelag som vill delta iutvecklingsinsatser är hänvisade till alt finna ett oljebolag som vill slå sombeställare och styra insatsen. Ett svenski oljebolag med plals i norsk pelroleumverksamhelblir därför en värdefull partner och inkörsport för svensk industri och svenskaforskningsorgan med intressen inom offshoretekniken. Genom alt få in ettsvenskt företag på beställarsidan ökar möjligheterna för svenska leverantörerall komma in på vikliga utvecklingsområden. 1 har fastställts en ny politik i syfleatt dels öka den kanadensiska kontrollen över landets offshoreområden, delsmöjliggöra ett bättre utnyttjande av de induslrimöjligheter som offshoreverksamhetenkan ge, främst på varvssidan. F. n. föreligger beslul om ulbyggnad av fäll på denkanadensiska ostkusten. Eftersom erforderlig utrustning och teknik lill slordel kan komma all sammanfalla med den som används i , så ulgör dennanya marknad till stor del en förlängning av Nordsjömarknaden. Prop.1983/84:10 169 3 Utvinning av andra mineraliska ämnen än olja och gas Annan mineralulvinning (i huvudsak sand och grus) svaradeär 1969 för ett värde av ca . Det totala värdel ärfortfarande mycket lågt jämfört med utvinningen på land (mindre än I %). Förvissa råvaror är dock f. n. produktionen ganska stor. Del gäller t. ex.koksalt, magnesium, brom och ilmenit samt sand. grus och sten. Vätskor och lösliga , som olja. svavel ochkalium, kan utvinnas genom borrhål. Kol, järnmalm och andra fasta mineraliskaämnen har endast brutits genom tunnlar från land. Lösa sedimentlagerkan muddras om de inte är läckta av senare avsatta sediment. sommuddras eller sugs upp med slamsugare är sand och grus, ostronskal, diamanter, ilmenit,rulil, guld m.m. Ekonomisk uivinning av dessa har hitlills begränsats till kontinenlalsockeln.Av kontinenlalsockelns yta täcks av sediment som är lämpliga för muddring,men som också försvårar prospekteringen efter malm. Nere i djuphaven existerar noduler, dvs. runda bollar avoftast en potatis storlek. Det finns mänga teorier bakom tillkomsten av dessa noduler.En teori är att dessa har fällts ut från havsvattnet. De innehåller 15-20%mangan samt mindre mängder nickel, koppar och kobolt. Upptäckten av dessa nodulerär ca . Det var dock inte förrän under 1960-lalet som något störreintresse tillmättes dessa s. k. mangannoduler. De rikaste kända fyndighelernafinns i norra . De senaste årens utveckling av olika fjärrstyrda brylningsmeloderhar bidragit till ett ökat intresse hos gruvindustrin att utvärdera möjlighelertill brytning på havsbotten. Inom flera länder har studier och forskningsprojektägnats ål detla område. Ett flertal tekniska lösningar har föreslagits. På kontinentalsockeln och sluttningen ned mot djuphavenförekommer även noduler av kalciumfosfat. Kommersiell uivinning sker f.n. nästan enbart från lösa sedimenllagerpå grunt vatten längs kontinentalsockeln. var förmodligen den förstametall som utvanns från kontinenlalsockeln. Kostnaderna för mineralutvinningtill havs är beroende av tillgänglig utvinningsieknik. Teknik finns emellertidredan lill slor del utvecklad om än i liten skala. Därigenom finns i dagmöjligheter all göra relativt realistiska lönsamhetskalkyler. Den avanceradehavstekniken som utvecklats för olje- och gasuivinning till havs kommer att bliav stort värde även för gruvdrift lill havs. Melallreserverna till havs är omfatlande. Störningar på melallmarkna-denoch/eller höjning av metallpriserna kan medföra att ett anlal metaller lillhavs blir ett lönsamt ulvinningsallernativ. Problemet är inte reservernastotala storiek utan snarare deras geografiska fördelningar och därmedmetallernas tillgänglighet på världsmarknaden. Dagens metallproduktion är förflera s. k. strategiska metaller koncentrerad till ett mycket begränsat antalländer. F.n. återfinns av koppar- och nickelreserverna, ca Prop.1983/84:10 170 av kobolt- och manganreserverna i utvecklingsländer,öststater och . är till 100%- beroende av import avnickel, kobolt och mangan. av all koppar importeras. , och till enmindre del , har ell liknande beroende av externa leveranser. Det ärhuvudsakligen mol denna bakgrund man skall se industriländernas tilltagandeintresse för havsbottens resurser, som ell strategiskt alternativ. De företag som ursprungligen engagerade sig i utvinning avmangannoduler var baserade i stater med ett starkt behov av import av demetaller som nodulerna innehåller, främsl i , och . Företagenhar i dessa länder i olika former erhållit statligt slöd för verksamheten. Den franska regeringen bedriver genom CNEXO (Centre Nalionalpour TExploitation des Oceans) prospektering efter noduler från havsbotten. Denfranska forskar kring metallulvinning ur noduler. Denjapanska regeringen har genom direkta subventioner till olika företag stöttutveckling av bl.a. upphämtnings- och metallutvinningssy-slem. Tidigarebrittiska regeringar har erbjudit slöd till de brittiska företag som ingår iinternationella nodulkonsorlier. 1 utbyte utfäsle sig företagenatt brittiskaförelag skulle ha förhandsrätt lill deras andel av melallproduk-lionen. bedriver främsl grundläggande forskning beträffande nodulernasuppkomst och bildning. Amerikanska företag som engagerar sig i nodulutvinningfår f. n. enligt uppgift inget direkl statligt slöd. regeringhar givit direkl finansiellt slöd till inhemska företag som är engagerade i nodulutvinning.I har man forskat kring och prospekleral efter noduler sedanbörjan av 1950-lalet. Fyra internationella konsortier har bildals för nodulutvinning.I dessa konsortier ingår olika företag från , , , ,, , och . Enligt flertalet bedömarekommer någon kommersiell nodulutvinning inte lill stånd förrän i slutet av 1990-talel.För all della skall bli möjligi krävs troligen också ytleriigare mycket storastatliga satsningar på bl.a. teknikutveckling. En framlida utvinning av mangannodulerkan komma att ge slor påverkan på metallmarknaden. Som i de flesta processinduslrierstyrs uivinningens ekonomi av en skalfaktor. Denna faktor tycks vara störst förmetallulvinningsledel. Slörsl påverkan lorde en uivinning komma att ge på koboltmarknaden. För svensk industri kan förutsättningarna långsiktigt varastora alt leverera utrustning för såväl prospektering som uppfordring av mangannoduleroch utvinning av metaller från nodulerna. Den speciella sammansättningen avdessa gör att konventionella metoder för utvinning av dess metallinnehåll inteär lillämpbara. Prop.1983/84:10 171 Exploatering av fyndigheler på svensk konlinentalsockelregleras i lagen (1966: 314) om kontinenlalsockeln. Lagen ger rätt förregeringen, eller den myndighei regeringen bestämmer, att pröva vem som skallha exploateringsrätten och vilka villkor som skall gälla. Den verksamhei somregleras av lagen beskrivs som utforskande av sockeln och tillgodogörande avdess naturtillgångar. Utforskande anses innefatta även undersökningar som skerutan fysisk beröring med havsbotten, såsom flygprospektering och gravimetriskaoch seismiska mätningar från fartyg. Del område som vanligen anses ha den största potentialenär för metalliska havsbotlen utanför . 1 Skelleftefältetbryter i ett stort område. Man kan följa en liknandemalmprovins på den finska sidan av . geologi är dockmycket dåligt känd. Svårigheterna all hitta t. ex. rika sulfidmalmer päBollenvikens bollen är tekniskt myckel stora, då de elektriska malmlet-ningsmetoderna,som används på land och som har varit av avgörande betydelse för upptäckten avmalmerna i , ej kan användas under vatten. I stället måsleanvändas metoder som bygger på uppspårande av magnetiska tyngdkrafts- ochvärmeanomalier. Prospekteringen, som är förenad med stort risktagande, tordekomma alt ta mycket och dra stora kostnader. F. n. sker ingen prospektering. Ett annat område som kan vara av intresse sträcker sigfrån norra upp förbi Utö i skärgärd och förbi mot . Mangannoduler finns i i relativt stora mängderframför allt utanför norra kust. Nodulerna är av mindre slorlekän djuphavsnodulerna samt har ett lägre manganinnehåll än dessa. Tillgångarna på sand och grus i och ärmyckel stora. geologiska undersökning och harulfört preliminära kartläggningsarbelen. Dessa undersökningar visar all detfinns stora tillgångar i , dock störst på den danska sidan. Ännu störretillgångar finns nordväst om . Vidare kan de stora rullstensåsarna somavlagrades följas ut i från såväl som denordligare landskapen. Dessa åsar har slor mäklighet med en bredd av ett par kmoch en höjd av 40-50 m. Efterfrågan på sand och grus i , inkl. ,ökade tidigare i snabb takt. Under de senasle 25 åren har efterfrågan mer än tiodubblals.1 används sanden i huvudsak vid anläggningsarbeten i hamnar m.m., dåsanden tas lokall i närheten. Den största enskilda sandläkten gjordes för 80 i . Därefter har efterfrågan i Sverigeåter sjunkit lill en relativi låg nivå f. n. Mindre kvantiteter kvalitelssandanvänds lill glas- och keramikindustrin. 1983/84:10 172 Flertaletav havens mineraltillgångar, bortsett från många olje- och gasfyndigheter.befinner sig ännu under gränsen för lönsam utvinning. Omen utvinning av en viss metall kan bli lönsam eller inte beror lill väsentligdel pä eflerfrågeulvecklingen och därmed priserna, på landtillgångarnasstorlek och geografiska fördelning, exploateringslekniken samt under vilkalegala villkor uivinning får ske. Den avgörande faktorn för övergäng lill ökad uivinninglill havs av l.ex. mangannoduler kan enligt mänga bedömare mycket väl visa sigbli den politiska utvecklingen/strategin i de länder som exporterar framförallt mangan och kobolt. 1983/84:10 173 Utdrag ur delegationens för samordning av havsresursverksamheten(DSH) Arktisk havsteknik underlag för program Detökade intresset för utforskning och exploatering av havsområdena i harskapat ett behov av ny teknologi, anpassad för extrema is- ochköldförhållanden. Prospekteringsverksamhet offshore har främstbedrivits i kanadensiska Arklis, men aktiviteterna och leknikbehovet ökar ocksåsnabbt i och . Teknikutvecklingen följer i dessa områden ettmönster betingat av tekniska krav i konventionell offshoreverksamhet, vinteranpassadverksamhet, sub-arktisk till renodlat arktisk offshore. Resursutvinningenoch aktiviteterna kring denna har olika karaklär i de geografiskt skildahavsområdena. I har oljebolagen gjort mycket stora investeringar förutforskningen efter olja och gas vilkei också resulterat i fiera betydandefyndigheter i och den nordliga arkipelagen. Viktiga tekniskaframsteg har åstadkommits av tvånget all övervinna de svårigheler som denarktiska miljön ger upphov lill. Alla positiva resultat till trots synesframåtskridandet för en realiserad produktion i området att gå långsammare änman tidigare hade räknat med. En produktionsstart kommer sannolikt inte . Äveni centreras del havsrelaterade resursinlresset fill oljan och gasen. IBerings Hav ligger fyra områden närmast till för provborrning och förberedelserär inledda för igångsättning av denna. Fyndsannolikheterna bedöms som stora ochi händelse av all betydande fynd kommer all göras råder uppfattningen att dessakan komma att produceras . Produktionsstarten kansåledes komma tidigare än den som förutses för norra . Fördröjning kanemellertid inträffa även här, bl. a, av miljöskäl, där eventuella risker förhavsfisket är en av de frågor som studeras. 1Sovjet har huvudvikten i Arktisområdet lagts vid attutveckla kapaciteten inom den kommersiella sjöfarten. Strävan är att utvecklaisbrytare och isgående lastfartyg för att möjliggöra att sjöfar-len kanuppehållas av året. Målet är året-runt trafik. Med utnyttjandeav kraftiga isgående lastfartyg rninskas också behovet av assistans avkonventionella isbrytare. har stor erfarenhet av sjöfarti och av krav som måste ställas på isbrytare och andra fartyg för trafikpå såväl havet som i de norra flodarmarna. Till detta försteg och kunnande harockså i väsenllig grad bidragit med den utveckling och tillverkning avryska isbrytare och isgående lastfartyg som där skett under en följd av år. Sovjethar påbörjat utforskning av främst oljeförekomster i . Dettaarbete sker bl. a. med tekniskt stöd från . Prop.1983/84: 10 174 redelser för all skaffa fram lekniska resurser för envidgad utforskningsverksamhet av den sovjetiska kontinenlalsockeln pågår, därKarahavet syns vara av närmast liggande intresse att utforska. Även om utforskningen av olje- och gasförekomst domineraraktiviteten i och måsle också i dessa områden iransporlmetodernaoch tekniken härtör säkerställas för alt en lönsam uivinning skall komma till sländ.Här är transporter med stora ingående lastfartyg både för olja och gasalternativ som seriöst studeras jämte rörlransporter. utforskning av , främsl i , kommerall fördröjas, enligt uppgift, bl.a. av skälet att klarhet måsle försterhållas av storleken på fyndighelerna vid Tromsöflaket. anses delinte motiverat att gå vidare norrut. Ett annal skäl är också oklarheternabeträffande gränsdragningen i havet mot . Vid bedöms kolproduktionens dominans beslåännu . De havsrätlsligt ännu oklara kontinentalsockelområdenavid , som lyder under norsk överhöghet, är emellertid av potentielltintresse avseende förekomst av kolväten. De lekniska problemen vid borrning och produktion i detNorska Havet är av samma art som de man har all övervinna i de arktiskaregionerna. Visserligen förekommer inte havsis eller men hård vind, , sträng kyla och nedisning kräver vinteranpassad utrustning i likhel med Arklis. För att säkerslälla en omfattande olje- och gasuivinning ide arktiska regionerna krävs en betydande teknologiutveckling pä en rad teknik-och systemområden. Trots de erfarenheter som vunnils är oklarheiernafortfarande stora om såväl lämplig använd metodik och teknik som vilkasystemalternativ som är lönsamma alt välja. Prospekleringsborrning och därlill knuten verksamhetkräver utveckling av avancerad leknik för vinleranpassning av semisubmersibles ochandra rigglyper. I produktionsfasen gäller delsamma för produktionsanläggningarna.Borriggar i områden med måste snabbi kunna kopplas loss vid uppkommenfara för kollision. Produktionssystemen skyddas bäst genom alt placera demnedgrävda under botlenylan på ett djup, ca 10m där de går fria från grundslölandeisberg. Av samma orsak måste också transportrör för olja och gas grävas ned påbetryggande djup. Vid produktionsplatser, där farlyg avses användas föroljetransport, måsle särskilda laslterminaler anläggas i relativ närhet,skyddade för ispåverkan av olika slag. Vid programarbetet har i första hand resursutvinningen i Arktisoch i de sub-arktiska områdena varil vägledande för gjorda marknadsbedömningar.Antarktis har också beaktats men eventuella aktiviteter där för resursutvinninghar ansetts alltför osäkra för att i detta program ligga lill gmnd för förslag lillinduslrianknuten teknisk forskning och ulveckling. Tidsperspektivet för en fullt utbyggd arktisk offshoreverksamhetär osäkert och beroende av såväl politiska som ekonomiska faktorer. Begynnelsenför en mera omfattande produktion av olja och gas ligger sannolikt Prop.1983/84:10 175 framskjutet fill och därefter.Tidsförändringar i den ena eller andra riktningen kan inträffa beroende påoförutsedda politiska och ekonomiska händelser. EU i förhållande lill tidigareprisnivå sänkt oljepris, uppehållet , föriängersannolikt realiseringarna av utbyggnaderna i särskilt i länder som styrsav marknadskrafter. Sovjel behöver emellertid inie detta förhållandevara en dominani styrande faktor. Trols dessa osäkra faktorer är den arktiska marknadenintressant för svensk industri. Ett aklivl svenski dellagande i offshore redanpå subarktisk nivå innebär ett väsentligl och utvecklingsbart tillskott tillsvensk industris exportmarknad. Av geografiska och klimatiska skäl har mycket godaförutsättningar att kunna hävda sig industriellt på den internationella Arktismark-naden.Sverige har också en gammal tradition att bygga på vad avser både industriellaoch forskningsinriktade aktiviteter i . Teknikområdets högleknologiskanatur passar väl ihop med svensk industristruktur och dessutom finns i Sverigestor erfarenhet av is och konstruklioner och vintersjöfart.Förutsättningarna för all lyckas vid ett aktivi deltagande från svensk industribedöms därför vara goda. 1 är endast ett fåtal förelag delaktiga i exportav produkter och tjänster till den arktiska marknaden eller som utvecklaranpassade produkter för denna. Många fler anmäler emellertid intresse för aUpå sikt kunna delta med produkler och tjänster. Flera myndigheter och högskolorhar aktivileler och kompetens som ger möjligheter för all lämna slöd för enbredare industrisalsning på områdei. En vilja deklareras också att utveckladenna kompetens vidare för all effektivare verka i denna riktning. 1 många fall innebär arktisk offshore utveckling av heltny teknik och utvecklingsprojekt måste stödjas av forskningsarbeten på mergrundläggande nivå. kräver en stark bindning mellan forskningsinriktningoch industriella utvecklingsbehov och åsladkomms genom aktivt samarbete mellanintressenter av respektive kategori. Samarbete är också en nödvändigförutsättning för att inhemska resurser och kompelens skall utnyttjasrationellt. (I "Program för svensk polarforskning" ref. 1, betonarpolarforskningskommittén behovet av samverkan mellan olika fackområden och attteknikutveckling är ett vikligl område där samspelet mellan berördagrundvetenskaper måste vara intimt). För svensk del har en långsam utbyggnad av olje- och gasfälleni den fördelen att den ger tid för ulveckling av en konkurrenskraftig indusiri-ellkompetens. Alt utveckla nya metoder och ny teknik och att introducera dessa intemafionellttar emellertid alltid lång lid och det krävs därför aU vi utan slörre dröjsmålinitierar nödvändig kompetensuppbyggnad genom att målmedvetet gå igång med de iprogrammet föreslagna projeklaktiviie-terna. Genom föreslagen samverkan mellanindustrier och myndigheter/ högskolor fås såväl medvetenheten om den nödvändigamålinriktningen av projekten, genom industrins krav i detla hänseende, sombehovet av bredare problembelysning inbegripen i bedriven forskning ochutveckling. Prop.1983/84:10 176 Myndigheter och andra organ med verksamhet inomhavsresursområdet I SlDAs uppgifter ingår bl.a. multilateralt samarbete ochbilateralt biståndsarbete inom fiskeriseklorn och del marinamiljövårdsområdet. Inom den bilaterala biståndsverksamheten har SIDA sedan år1974 varil aklivl engagerad inom den . SIDA är aktiv främstinom fiskesektorn samt det miljövårdsområdet. Frän biståndssynpunkl, med tanke på de mesl eftersattabefolkningsgrupperna, har SIDA hitlills begränsat sig till områdenafiskproduktion och miljöskydd i kustnära områden. Fiskarbefolkningen i många u-länderulgör en av de mesl eftersatta folkgrupperna. Skador på fiskbestånden ledertill minskade fångster, vilka i sin tur ger socio-ekonomiska problem. Fiskarbefolkningenkan på grund av kapilalbrist och bristande kunskaper inte anpassa sitt fiske,exempelvis genom att gå över lill moderna båtar med större operationsradie. Kuslvaltnenär de viktigaste för fisk och skaldjurs-produktionen. av världens havsfiskefångslerlas i kustområdena, och det är just i dessa områden som av havens allaföroreningar finns. Vad avser genomförande av program och projekl samarbetarSIDA nära med nationella och iniernalionella institutioner. Personella ochinstitutionella resurser har härvid stor betydelse. Det lekniska biståndet är nära knutet lill svenskaresurser i form av institutioner, organisationer, myndigheter och personer.Inom olika sakområden har SIDA samarbelsavtal med institutionella konsulter.På del områdei finns ett samarbelsavtal med , som i sintur använder sig av underkonsulter när så är påkallat. På bislåndssekrelariatfinns ett dokumentaiionscenlrum som är anknulet till svenskabiblioteksväsendet. Här finns möjlighet att nå nationell och internationelldokumentation antingen relaterat till sak eller geografiskt område. Genom ettkarlolek kan även lillgängliga tekniska resurser identifieras i vissutsträckning. SIDA deltar samt medverkar vid möten och diskussioner inom SWEMARPOL-och SWEDFISH-gmpperna på det området. SIDA-insalser inom den omfattar f. n. olikaprojekl, som t.ex.: - ulveckling avforskningskapacitet, - upprustning avforskningsfartyg, - stöd tillhantverksmässigt fiske, - ulbildning avpersonal till industriellt fiske och hanlverksfiske, - tillverkning avfiskebåtar, - uppbyggnad ochdrift av fiskebåtsfabrik, - uppbyggnad av fiskmottagningsanläggning. Prop.1983/84:10 177 - uppbyggnad avdistributionsnät, . - slöd till akvakultur, - ulbyggnad ochförbättring av hamnar, - personalslöd lillkuslsjöfart, - upprustning ochdrift av reparationsvarv, SIDA-stödda fiskeprojekt finns i följande länder: , Guinea-Bis-sau,Sri Länka, , , , Mogambique. SIDA har ell väl ulvecklalsamarbete inom fiskesektorn med del iniernalionella . SlDA-siödda miljövårdsprojekl handläggs av följande FN-organ:FAO, IMO och ESCAP. Även deltar aklivl i ovannämnda projekt.