prop · G703104 · 1983-12-31 00:00:00 — Detbör vara en viss överensstämmelse mellan den praxis som i detta hänseende finnsi fråga om felparkeringsavgifterna och vad som skall gälla förkontrollavgifterna. Domstolspraxis när det gäller befrielse från felparkeringsavgifterär, som framgått av redogörelsen för remissyttrandena, myckel sträng. Det finnsenligt min mening utrymme för en någol mildare ordning beiräffandekontrollavgifterna. Dessa gäller ju mer sällan förfaranden som direktäventyrar trafiksäkerheten eller hindrar framkomligheten. Dock bör det krävasmer än att försumligheten är ursäktlig för att markägaren inte skall ha rätt atlla ul kontrollavgift. Enligtmin mening bör avgift inle få las ut om försummelsen berott av någon oförulsebaromständighet av mer än bagatellartad natur. Liksom utredningen anser jag altegen eller en nära anhörigs sjukdom är en sådan omständighet. Också andrasituationer som den ansvarige inte kan påverka själv bör kunna vara skäl nog.Däremot anser jag till skillnad mot ulredningen inte aU den som glömt atlförete parkeringsfillslånd ulan vidare bör undgå -avgift. I övrigt delar jaguppfattningen att den ansvarige - om 1983/84:104 22 möjligt bör förete någon form av bevis om anledningen lillsin försumlighet. Mot bakgrund av vad jag nu anfört föreslår jag enbestämmelse av innebörd att kontrollavgift inte får tas ut om det föreliggersärskilda skäl med hänsyn till omständigheterna i samband med den olovligaparkeringen. Bestämmelsen återfinns i 9§ i mitt lagförslag. Bestämmelsen skallgivelvis tillämpas både av markägare och domstolar. 3.4.1 Bakgrund och utredningens förslag Enligt FelpL har den som är registrerad ägare till ett felparkeratfordon strikt ansvar för att felparkeringsavgiften betalas. Vid tomtmarksparkering,som ju bygger på all etl avtal iräffals mellan markägaren och den som parkerar,kan kontrollavgiften däremot i princip inle tas ut av någon annan än den somfört fordonet. Rent praktiskt går det emellertid i allmänhet till så att denregistrerade ägaren av det olovligt parkerade fordonet krävs på avgiften. Görägaren invändning om att han inte fört fordonet är det ofta inte ekonomisktrimligt för markägaren att utreda vem som varit förare. I rättspraxis har dockpä senare lid fordonsägare förklarats betalningsskyldig för kontrollavgiftennär han inte alls medverkat till att klargöra vem som fört fordonet. För en bakgrund till frågan om ägaransvaret vid olovligparkering och en redogörelse för de olika sammanhang där frågan behandlats berjag alt få hänvisa till betänkandet, avsnitt 6.4 (bilaga 1). Utredningen konstaterar att den avtalskonstruktion som denprivaträtts-liga parkeringen bygger på synes vara en otillräcklig grund för attutkräva kontrollavgifter, trots att domstolarna i några fall lättat påmarkägarens bevisbörda för vem som fört fordonet. Den föreslår därför atlstrikt ägaransvar införs vid tomtmarksparkering och att ansvaret konstrueraspå samma sätt som i FelpL. Det innebär atl föraren krävs på kontrollavgiftengenom en betalningsanmaning på bilens vindruta, men alt de fortsatta kraven kanriktas direkt mot den som är regislrerad ägare lill fordonet. Markägaren skallsåledes inle behöva utreda vem som fört fordonet. Till skillnad från vad somgäller enligl FelpL föreslår utredningen alt det i lagtexten klart skall sägasut att även föraren är betalningsskyldig och att markägaren alltså kan vändasig antingen mot föraren eller ägaren. Enligt utredningsförslaget skall vidare förmyndaren svarasolidariskt med en underårig fordonsägare. Den föreslagna bestämmelsen syftartill att förebygga missbruk av det förhållandet alt fordonsägaren är underårig.En bestämmelse av innebörd att förmyndare svarar solidariskt med den underårigeägaren föreslås också införd i FelpL. Med ägare vill utredningen förslå detsamma som enligt FelpL,nämligen den som när den olovliga parkeringen skedde var antecknad som ägare i Prop.1983/84:104 23 bilregistret,ett utländskt register eller militära fordonsregistrel eller som inneharsaluvagns-, turistvagns-, exporlvagns- eller interimslicens. Flertaletremissinstanser, däribland luftfartsverket, , riksrevisionsverkeloch är positiva eller myckel positiva till bådeprincipen om strikt ägaransvar och lill ulredningens förslag lill författningsmässigutformning av ägaransvaret. Beträffandeförslaget om att en förmyndare skall svara solidariskt med en underårigfordonsägare för betalning av felparkeringsavgifter och kontrollavgifter anförirafiksäkerhetsverket att en sådan beslämmelse kan medföra atl förmyndaren måsleantecknas i bilregistret. Detta motsätter sig verket. Även jusliuekanslern,och datainspektionen är kritiska mot utredningens förslagangående förmyndarens ansvar. () avstyrker förslaget att göra fordonsägaren ansvarig förbetalning av kontrollavgifter. I vart fall menar alt ägaren skall kunnabefria sig från ansvaret genom att göra det sannolikt att någon annan förtfordonet. Vidare bör den person, som visseriigen är antecknad som ägare ibilregistret men som inte är faktisk ägare, befrias från ansvaret. Det kannämligen, enligt M, hända att ett ägarbyte inte hunnit registreras. M förordaralt befrielse från betalningsskyldighet i sådana fall föreskrivs också i FelpL. () och KAK har framfört synpunkler som i alltväsentligt överensstämmer med M:s i fråga om risken att den faktiske ägaren ochden registrerade ägaren på grund av fördröjningar vid bilregistret inle alltidär samma person. 3.4.3 Framställningfrån () angående ägaransvaret 1 lagen om felparkeringsavgift I enframställning till regeringen har BURF hemställt om sådanaändringar i lagen om felparkeringsavgift att den som korttidshyr ett fordon ivissa fall jämställs med fordonsägare vid tillämpning av lagen. Enligt detförslag till författningsändringar som framställningen innehåller skullebiluthyrningsföretagen säsom ägare till fordonen ha ett sekundärt betalningsansvar. Somskäl för sin framställning anförde BURF bl. a. följande. Bestämmelserna om ägaransvari FelpL är avsedda för bilförare i allmänhet och ger biluthyrningsbranschen enogynnsam särställning. Vissa kundkategorier ignorerar nämligenparkeringsbestämmelserna. Det är inte tillfredsställande att personer som kortfidshyrbilar kan sätta sig över gällande bestämmelser och övervältrabetalningsansvaret på uthyrningsförelagen. Antalet obetalda avgifter tenderar atlöka. Uthyrningsföretagen är inte lika framgångsrika som myndighelerna när detgäller aU driva in avgifterna. använder olika rutiner, vilketleder lill obalans i tillämpningen av bestämmelserna. 1983/84:104 24 ,trafiksåkerhetsverket, och har avgettremissyttranden över framställningen. Rikspolisstyrelsenoch anför alt en ändring i FelpL i enlighet med BURF: sönskemål skulle innebära ett avsteg från en klar och konsekvent ansvarsprincip.De avstyrker därför bifall till framslällningen. Riksskatteverketavstyrker också bifall till framställningen bl.a. på grund av att förslagenskulle leda till omfattande merarbete hos kronofogdemyndigheterna. Trafiksäkerhetsverketmenar all förslagen inte är omöjliga alt genomföra men att det kommer att krävanya rutiner och större resurser hos verket. Isitt remissyttrande över tomtparkeringsutredningens förslag till lag om kontrollavgifteråterkommer BURF till de problem som ägaransvaret enligt FelpL vållatbiluthyrningsbranschen. BURF anför bl. a. följande. Det föreligger synnerligaskäl att undanta biluthyrningsbranschen från de föreslagna reglerna om strikt ägaransvar.Branschen har mycket negativa erfarenheter av FelpL. Problemen skulle ökadramatiskt om ägaransvar infördes även vid tomtmarksparkering. Syftel med denföreslagna lagen - bättre efterlevnad av parkeringsbestämmelserna ulan atträttssäkerheten eftersatts - kan inte uppnås utan att registreradekorttidshyrbilar undantas från det strikta ägaransvaret. Elteffektivt system för ingripande mol olovlig parkering på gatumark och tomtmarkförutsätter enligt min mening att det alltid är möjligt att vända sig till denregistrerade ägaren med krav om kontrollavgift eller felparkeringsavgift. Denregistrerade fordonsägaren är lätt identifierbar. Det krävs små insatser föratt från registerhållaren få uppgift om hans identitet. Det strikta ägaransvaretenligt FelpL har tillämpats . Jag anser inte att denna tillämpningger anledning till några betänkligheter från rättssäkerhetssynpunkt. Tvärtommåste erfarenheterna anses vara mycket goda. Inte heller den omständighet som M,MHF och KAK pekat på. nämligen den eftersläpning i registreringen av ägarbytesom kan förekomma, vållar några påtagliga praktiska bekymmer. Jaganser därför atl ett strikt ägaransvar efter samma mönster som i FelpL börinföras i lagen om kontrollavgifter vid olovlig parkering. Tillräckliga skälatt göra en förmyndare medansvarig för kontroll- och felparkeringsavgifternasaknas däremot enligl min mening. Någon bestämmelse som skulle medföra sådantansvar återfinns därför inle i de författnings-förslag jag lägger fram. I övriglbiträder jag utredningsförslaget. Detnu sagda betyder alt jag inte är beredd att förorda några ändringar i FelpLeller utredningsförslaget med anledning av BURF: s framställning ochremissyttrande. Del skulle medföra ett markant avsteg från en effektiv ochkonsekvent princip om ansvar alt tillmötesgå BURF: s önskemål. 1983/84:104 25 Efterlevnadenav de offentligrätlsliga föreskrifterna om parkering övervakas av polisen.Enligt lagen (1964:321) om trafikövervakning (ändrad senast 1978:235)kan besluta all en kommun skall ombesörja övervakningen avefterlevnaden av sådana föreskrifter om stannande och parkering som omfattasav förordnande enligt FelpL. F. n. har inemot hundra kommuner sådan egentrafikövervakning. Den personal som skall sköta övervakningen skall enligtlagen ha därför lämpad utbildning. meddelar föreskrifter omutbildningen. Närdet gäller den privaträllsliga parkeringen finns f.n. - helt naturligt - intenågra formella krav på atl den som sköter övervakningen skall ha särskildutbildning. förslag skall markägaren eller anställda med därför lämpadutbildning sköta övervakningen av lomtmarksparkeringen. Ulredningenspecificerar inte utbildningskraven för dem som skall övervaka parkeringen.Eftersom det system för inkassering av kontrollavgifterna som utredningenförordar behåller den nuvarande domstolsprövningen, anser utredningen attspeciella ulbildningskrav inte behöver uppställas. Avremissinslanserna framhåller bl. a. luftfartsverket, kommunsparkerings AB, och viklen av atlövervakningen av den privaträllsliga parkeringen blir lillföriillig och all denhandhas av personer med god ulbildning för uppgiften. Rikspolisstyrelsenanser att styrelsen bör få i uppdrag all meddela föreskrifter om denutbildning som övervakarna bör ha. Också anser allrikspolisstyrelsen bör få denna uppgifi. Föregen del vill jag anföra följande. Övervakningenbör skötas av markägaren eller den han anställt för ändamålet. Självfallet börden som utför övervakningen ha god kännedom om de föreskrifter som gäller förparkeringen, om skyltarnas innebörd, om fordonsägarnas och förarnas rättigheteroch skyldigheter osv. Detta bör kunna uttryckas i lagtexten på det sättutredningen gjort, nämligen atl övervakaren skall ha för ändamålet lämpad ulbildning. Del är enligt min meningmycket som lalar för all man också bör ställa formella krav på utbildningensinnehåll. Emellertid kommer inle heller enligt mitt förslag en utfärdad betalningsanmaningatt kunna indrivas utan föregående domstolsprövning. Detta gör del omedelbara behovelav särskilda utbildningskrav mindre än vid den offentligrätlsliga parkeringen.En parkeringsanmärkning enligt FelpL leder ju ulan vidare prövning till indrivning.Jag anser därför att man - åtminstone inledningsvis - bör kunna överlåtaansvaret för utbildningen på markägarna. Skulle emellertid utvecklingen visa atlutbildningsfrågorna eftersatts bör frågan om formella utbildningskrav tas upppå nytt. 1983/84:104 26 Detförslag till former för inkassering av kontrollavgifterna som utredningen lagtfram är i allt väsentligt en kodifiering av gällande praxis. Förslaget innebärnämligen att del - efler en betalningsanmaning som lämnas till fordonets ägareeller förare eller fästs på fordonet - följer elt inkassoförfarande i huvudsakenligt inkassolagsliflniiigen. Därefter får markägaren ansöka om belalningsföreläggande.Slutligen får fordringen på grundval av slulbevis i mål om belalningsföreläggandeeller dom om betalningsskyldighet indrivas som enskilt mål hoskronofogdemyndigheten. Utredningenhar emellertid i enlighel med sina direktiv övervägt möjligheten atl förändraoch förenkla förfarandet. I första hand har därvid möjligheten prövats atl låtaen parkeringsanmärkning som utfärdats för en olovlig parkering på tomtmark varaexekutionstitel. En sådan ordning skulle medföra all indrivningen avkontrollavgifterna skulle handläggas som allmänna mål hoskronofogdemyndigheten. Ulredningen avvisar dock denna möjlighet, främst pågrund av att det skulle rubba de grundläggande principerna i vår exekutionsrältsligalagstiftning alt medge alt en fordran som tillkommer ett privat subjekthandläggs som allmänt mål. har del civilräUsliga indrivningssystemel vissa fördelar. Del ärsmidigt och obyräkratiskt och det leder ofta fill snabb belalning på grund av gäldenärensovilja mot att hamna i kredilupplysningsregister. Fleraremissinstanser beklagar alt utredningsförslaget inte innebär några egentligaförenklingar av nuvarande förhållanden. Kritik mot förslagel har på denna punktframförts främst av och Föreningen . Domstolsverketanser all utredningen har undervärderat ölägenheterna med nuvarande ordning,som bl.a. medför atl tingsrätterna utsätts för etl stort antal mål ombetalningsföreläggande. Verket förordar i stället atl man närmare undersöker möjlighelernaatt göra del system som gäller för inkassering av felparkeringsavgifternatillämpligt. Verket anser alt en begränsad utvidgning av systemet med felparkeringsavgiftskulle kunna genomföras utan atl komma i konflikt med de exekutionsräftsligaprinciperna. Enligt verket skulle statligt och kommunalt ägd tomtmark kunna omfattasav utvidgningen. FöreningenSveriges kronofogdar anför alt nuvarande olägenheter inle torde kunna utsuddasmed mindre än alt mål om indrivning av kontrollavgifterna handläggs somallmänna mål. Föreningen ifrågasätter om alla enskilda fordringar verkligenförtjänar all handläggas av kronofogdemyndigheterna. Enligt föreningen börlagstiftaren överväga att begränsa möjligheterna för en enskild fordringsägareatt få exekutionstitel. 1övrigl har några remissinstanser, bl. a. , dalainspektionen,luftfartsverket och , haft synpunkter på vissa detaljer i ulredningensförslag. Synpunkterna gäller huvudsakligen 9§ ulredningens lagförslag. Dennainnehåller dels en bestämmelse om all talan om utfående av kontrollavgifterskall väckas genom ansökan om belal- Prop.1983/84; 104 27 ningsföreläggande,dels bestämmelser om preskription av talerälten och av verkställigheten avdomstols dom eller beslul. Remissinslanserna menar att talan bör kunna väckasäven genom ansökan om stämning i de fall borgenären vet atl ansökan om belalningsföreläggandekommer att bestridas. Den föreslagna liden för talans väckande - elt år frånden dag då den olovliga parkeringen skedde - anses allmänt för kort. Föregen del vill jag anföra följande. Delvore enligl min mening en önskvärd förenkling om man kunde åstadkomma enlikabehandling av inkasseringen av felparkeringsavgifterna ochkontrollavgifterna. De överväganden som ulredningen gjort i denna fråga anserjag emellertid rikliga. Jag delar alltså bedömningen aU del med de exekutionsrältsligagrundprinciper som gäller inle är möjligl alt låta en privaträttsligparkeringsanmärkning uigöra exekutionstitel. För att detta skulle bli möjligtkrävs så stora ingrepp i det privaträttsliga parke-ringssyslemet atl detta ipraktiken blir helt samhällsadminislreral. Ävmin angivna ståndpunkt följer att jag anser all del nuvarande systemet med inkassoförfarandeoch domstolsprövning bör bestå. Detär beklagligt om den föreslagna lagstiftningen inte kommer all medföra någonmer påtaglig minskning av arbetsbördan hos tingsrätter ochkronofogdemyndigheter. För att minska mållillslrömningen vill FöreningenSveriges kronofogdar att rätten alt få fordringar på kontrollavgifter indrivnabegränsas. Med hänsyn lill kontrollavgiftens preventiva funktion anser jagdetta inte vara någon från parkeringspoliliska utgångspunkter lämplig metod.Att införa elt särskill system för stats- och kommunägd tomtmark skulle enligtmin uppfattning inte heller innebära någon verklig förenkling. 1 stället förtvå skilda syslem skulle vi få tre. De kommunala parkeringsbolagen skullevidare knappast kunna fortsätta sin verksamhet i nuvarande form. Ett särskiltsystem för stats- eller kommunägd tomtmark skulle nämligen enligt min meningkräva alt förvaltningen av marken fick en mer offenlligrätlslig prägel än somär möjligt med bolagsform. Pånu anförda skäl biträder jag i huvudsak ulredningens förslag till syslem förinkassering av kontrollavgifterna. Miltlagförslag innehåller några smärre förändringar i förhållande tillutredningens. Jag skall med några ord kommentera de avvikelser jag föreslår. Inkassolagens(1974: 182) bestämmelser bör gälla för inkassering, om en kontrollavgift intebetalas inom angiven tid. Jag föreslår därför att 8§ tredje stycket i ulredningenslagförslag, som motsvaras av 7§ Iredje slyckel i milt förslag, ersätts med enhänvisning till inkassolagen. Densom vill väcka talan om all få ut kontrollavgifter bör vara fri all göra detantingen genom ansökan om stämning eller betalningsföreläggande. Som någraremissinstanser påpekat är ansökan om betalningsföreläggande en ren överioppsgärning,om borgenären på förhand vet att den kommer att bestridas. I del lagförslag jagpresenterar finns därför inle några beslämmelser om sättet för talansväckande. Prop.1983/84:104 28 Ilikhei med ulredningen anser jag att rätten alt föra talan bör vara begränsad itiden. Jag föreslår att talan skall väckas frän lidpunkten för denolovliga parkeringen. Bestämmelser om preskription av privaträllsligaexekutionstitlar förekommer i princip inte i svensk räll. Särskilda skäl sommotiverar särbehandling av kontrollavgifterna i della avseende finns enligl minmening inte. F.n. handläggs tvister om kontrollavgifter normalt vid domstolen i den ort därparkeringsplatsen är belägen, dvs. vid allmänt fastighetsforum enligt 10 kap.10 § . Tvisterna anses nämligen vara tvister om nyttjanderätttill fasl egendom. Enligtden föreslagna lagen om kontrollavgifter behöver inte något avtal omnyttjanderätt ha träffats för att det skall föreligga rätt lill kontrollavgift.Markägaren kan l.ex. ha rätt till kontrollavgift när någon har parkerat sin bilpå en plats där markägaren förbjudit parkering. Utan en särskild forum-bestämmelseär det i dessa fall inle självklart var talan om all få ul kontrollavgiftenskall väckas - vid den domstol som är allmänt fastighetsforum eller vid densom är allmänt tvistemålsforum för föraren/ägaren. Jaganser att del är lämpligt och prakliskt atl tvister om utfående avkontrollavgifter alltid prövas vid domstolen i den ort där den olovliga parkeringenägde rum. Till undvikande av iveksamheter föreslår jag därför all en särskildforumregel tas in i lagen. bör kontrollavgifterna inte vara avdragsgilla i den allmänna självdeklarationen.Utredningen föreslår därför alt förbud mol sådani avdrag införs i 20§ kommunalskallelagen(1928: 370). Enligl min mening skulledel motverka syftet med kontrollavgifterna om de fick dras av i den allmännasjälvdeklarationen. Jag ansluter mig därför till utredningens förslag. Jag hari denna fråga samrått med chefen för som avser att senarelägga fram elt förslag till ändring i nyssnämnda lagrum. 3.8 Flyttningav fordon vid privaträttslig parkering Ulredningenlämnar i sitt belänkande vissa förslag lill ändringar i lagen (1967:420) omflyttning av fordon i vissa fall. Sedan belänkandel avgavs har 1967 årsflyttningslag upphävts och ersatts med lagen (1982: 129) om flyttning av fordoni vissa fall. Förutsättningarna för flyttning av fordon är därför delvis nya. Bl.a.ankommer del numera på regeringen all ange grunderna för flyttning av fordon.Enligt 2§ nu gällande lag får nämligen regeringen meddela föreskrifter om rättför statlig eller myndighet all beslula om flyttning av fordon om detbehövs för ordningen och säkerheten i trafiken eller av nalurvårdsskäl. För deföreskrifter som regeringen meddelat har jag redogjort (avsnitt 2.4). 1983/84:104 29 Utredningensförslag och skälen lill dessa har trots den nya lagstiftningen aktualitet. Ulredningens förslagsyftade bl. a. lill atl enskilda intressen skulle kunna tillgodoses bättre. Deavsågs få följande resultat. Ett fordon skall kunna flyttas om del ståttolovligt parkerat på tomtmark . Beslut om flyttningskall fattas av polismyndigheten eller kommunen på begäran av markägaren. Densom fattal beslutet skall också verkställa det. Efter prövning av denbeslutande myndigheten skall markägaren själv få ombesörja flyttningen.Markägaren skall under vissa omständigheter själv slå förflyttningskostnaderna. Motorförarnas Helnyklerhetsförbundavstyrker hell förslagen om utvidgade möjligheter till flyttning. KAK ärtveksam till om det är lämpligt att markägarna bereds möjlighet all självaflytta fordon. anför atl bristen på särskildabiluppställningsplatser för flyttade fordon lorde begränsa möjligheterna tillflyttning. anser alt även tomtmarksägare har intresse av allflytta fordon som på grund av felaktig uppställning avsevärt hindrar t. ex,snöröjning även om inte sjuda-garsregeln följts. 1 övrigl har remissinstansernalämnat förslagen utan erinran. Föregen del vill jag anföra följande. Somjag tidigare nämnt (avsnitt 2.4) gör nuvarande lag om flyttning av fordon inlenågon direki skillnad mellan gatumark och tomtmark. Flyttning från tomtmark ärdäremot ofta utesluten av det skälet att flyttning förutsätter att en offenlligrätlsligföreskrift överträtts. Om det finns en lag omkontrollavgifter med det innehåll jag föreslagit, anser jag del rimligt attmedge flyttning även av fordon som under längre lid varit parkerade i strid motföreskrifter eller förbud som har tillkännagivits i enlighet med lagen. Jaganser nämligen atl del är ett väsentligt intresse för trafikens ordnande ochdärmed för säkerheten i trafiken atl inte det begränsade antaletparkeringsplatser som finns blockeras av olovligt parkerade fordon, oavsett omdet är pä tomtmark eller gatumark. Hur det ser ut på tomtmarken får juåterverkningar på gatumarken och vice versa. Jag ser alltså detta mer som enfråga av allmänt än av enskilt intresse. Föratt flyttning skall få ske bör det såsom utredningen föreslagil vara fråga omen längre tids olovlig parkering. Jag delar alltså inte rikspolisstyrelsensuppfattning att en markägares behov av att kunna t. ex. rengöra en parkeringsplatsär lillräckligt skäl för atl medge flyttning enligt flytlningsla-gen även vidkortvarig olovlig parkering. Jaganser alltså att det är ett allmänt intresse att fordon som parkerats olovligtpå tomtmark kan flyttas. Några skäl att i fråga om beslutanderätt eller rällatt verkställa beslul särbehandla sådana flyttningsfall anser jag därför inteföreligga. Eftersom flyttning från tomtmark emellertid också ofta sker imarkägarens intresse menar jag att det allmänna inte med 1983/84:104 30 nödvändighetmåste stå för sådana flyttningskostnader som inte kan tas ut av fordonsägaren.Om flyttning av ell fordon sker på begäran av en markägare bör denne därför ståför de kostnader som inte kan tas ut av fordonsägaren. Sådan utvidgad möjlighettill flyttning som jag här förordar förutsätter vissa ändringar i lagen omflyttning av fordon i vissa fall. Slutligenvill jag erinra om atl en markägare också har möjlighet att ansöka omhandräckning enligt handräckningslagen (1981:847, ändrad senast 1982:298) för atlfå bort elt olovligt parkerat fordon. Minanu framlagda förslag syftar till alt underlätta effektiva ingripanden motolovlig parkering.