prop · G70317 · 1983-12-31 00:00:00 — b) denna mening gäller endast frågor vilka i konferensavtalel anges såsom fordrande bi fall av båda de berörda grupperna av natio nella linjerederier, och inte alla frågor som omfattas av konferensavtalel. Conciliation referred to in artide 3 (3) The parties to ihe dispute shall designate one or more conciliators. Should theyfail lo agree on the malier, each of the parties lo the dispute shall designatea conciliator and the conciliators thus designated shall co-opt anolher conciliatorlo act as chairman. Should a party fail to designate a conciliator or the conciliatorsdesignaled by the parlies fail lo reach agreemenl on the chairman, thePresident of the Inlernalional Chamber of Commerce shall, at the requesi of oneofthe parties, make the necessary designalions. The conciliators shall make every endeavour to sellie thedispute. They shall decide on the procedure lo be followed. Their fees shall bepaid by the parties to the dispuie. Förlikning som avses i artikel 3, punkt 3 Parterna i tvisten skall utse en eller fleraförlikningsman. Skulle deinte lyckas komma överens i denna sak, skall var och en av parterna i tvisten uiseen förlikningsman och de sålunda utsedda förlikningsmännen skall tillsammansvälja en annan förlikningsman som skall fungera som ordförande. Skulle en partunderlåta atl utse en förlikningsman eller de av parterna utseddaförlikningsmannen inte kunna komma överens om ordföranden, skall presidenten iInternationella handelskammaren, pä begäran av en av parterna, göra deerforderliga utnämningarna. Förlikningsmännen skall göra silt yttersta för all biläggatvisten. De skall besluta om den procedur som skall följas. Deras arvodebetalas av parterna i tvisten. 1983/84:17 % Bilaga 2 Det remitterade förslaget Lag med anledning av tillträde till konventionenden om en uppförandekod för linjekonferenser 1 § Denna lagskall tillämpas pä den linjesjöfart som bedrivs av linjekonferenser i handelnmellan de stater som har anslutits till den i avslutadekonventionen om en uppförandekod för linjekonferenser. 2 § Kap. I-VI av konventionen skall i sinengelska lexl gälla som svensk lag. Konveniionens engelska text jämte en svensköversättning är intagen i bilaga till denna lag'. Regeringen fullgör de uppgifter som enligt konventionenankommer pä svensk myndighet, om inte annat föreskrivs i denna lag. Vid tillämpningen av konventionen skall iakttas vad somföreskrivs i del följande. 3 § Den som hör hemma i annan stat som har anslutit sigtill konven tionen kan inte åberopa rättigheter enligt denna lag, om inle staten i fråga ger motsvarande rättigheter till den som hör hemma i stal som är medlem i och utveckling (OECD-stat). Natiunellt linjerederi m. m. 4 § Frågan om ett linjerederi i skall få delta somsvenskt natio nellt linjerederi i en konferens avgörs genom förhandlingar mellan de svenska medlemmarna i konferensen eller, i fråga om en ny konferens, de svenska rederier som avser atl ingå i konferensen. Uppnäs inte enighet, kan regeringen på begäran av elt av de berörda rederierna utse del rederi eller de rederier som skall få delta i konferensen. Regeringen beslutar om vilka organisationer av avlastaresom kan åtnjuta rättigheter eller ha skyldigheter enligt konventionen. Undantag från tillämpning av konventionens regler umlastuppdelning m. m. 5 § Reglerna i arl. 2, 3, 14(9) och kap. VI i konventionen gäller inte i handeln mellan . Dessa regler skall dock helt eller delvis tillämpas i handeln mellan och annan OECD-stat, om staten i fråga gör motsvarande regler lillämpliga. Beslämmelserna i första stycket skall dock inte påverkamöjligheterna för linjerederi hemmahörande i utvecklingsland, som är anslutettill konventionen, att delta som rederi frän tredje land i handel mellanSverige och annan OECD-stat i enlighet med principerna i art. 2 i konventionen.Detla ' Bilagan här utesluten. 1983/84:17 97 gäller under förutsättning atl rederiet är erkänt somnationell linje och medlem i en konferens som betjänar handeln i fråga. Om parterna i handeln mellan och andra OECD-staterhar träffat särskilda avtal om förtärandet vid biläggande av tvister mellanlinjerederierna inbördes eller mellan linjerederierna och avlastarna skall detlaavtal gälla. Har sådant avtal inte träffats, skall reglerna i kap. VI i konventionen gälla utan hinder avvad som föreskrivs i första stycket. 6 § När en linjekonferens tillämpar någon form av marknadsdelningsav lal i enlighet med arl. 2 i konventionen, skall den iranspoitandel som tillkommer ett linjerederi från en OECD-stat omfördelas mellan samtliga rederier från OECD-stater, om inle enighet råder om motsatsen. Beslut om omfördelning skall syfta till atl ge samtliga sädana linjerederier en rättvis andel av konferensens trafik. De Iransporlandelar som efler omfördelning tilldelas ettlinjerederi skall bestämmas med utgångspunkt i sedvanliga affärsmässigaprinciper och med särskild hänsyn till a) den lastvolymsom transporteras av konferensen och som härrör från de OECD-stater vilkasutrikeshandel den betjänar. b) linjerederiernastidigare deltagande i den linjefart som omfattas av marknadsdelningen, c) den last volymsom transporteras av konferensen och som skeppas över OECD-staters hamnar. d) behoven hos de avlastare vars gods transporterasav konferensen. Kan enhälligt beslut om omfördelningen avtransportandelarna inte träffas, skall frågan på begäran av nägon av parterna hänskjutastill förlikning enligt vad som sägs i detta stycke. Parterna skall utse eneller flera föriikningsmän. Kan parterna inte enas härom skall vardera av demutse en förlikningsman och de sålunda utsedda förlikningsmännen tillsammansvälja en tredje, som skall fungera som ordförande. Skulle någon part underiätaalt utse förlikningsman eller kan de av parterna utsedda föriikningsmännen inlekomma överens om ordförande, skall presidenten i Internalionellahandelskammaren, pä begäran av någon av parterna, utse de föriikningsmän sombehövs. Föriikningsmännen beslutar själva om det förfarande som skall följas.Deras arvode betalas av parterna. Tvist som inte biläggs genom förlikning kan hänskjutastill skiljedom, om parterna är eniga om detta. Fördelningen av iransporlandelar skall regelbundet sesöver vid i förväg bestämda tidpunkter. Vid översynen skall särskilt beaktas atlavlastarna får tillgäng till ändamålsenliga och effektiva transporter. Reglerna om omfördelning gäller inte till förmån förlinjerederi hemmahörande i en OECD-stat som inle medger motsvarandeomfördelning. 7 § Villkor i konferensavtal som inle uppfyller de krav somställs i konventionen är ogiltigt i den del del sirider mot konventionen. Detsamma gäller för avtal om marknadsdelning och lojalitetsöverenskommelser. Villkor som avviker från konveniionens regler om konferensiarifferi art. 13( I) är ogiltiga i den del de avviker. Förekommer allmänna höjningar av frakterna eller införstilläggsavgifter utan alt det förtärande som har föreskrivits i konventionenhar iakttagits, är höjningarna eller införandel av tilläggsavgifter hell ellerdelvis ogiltiga. 7 1983/84. 198-3/84: 17 98 lurisdlktion m. m. I § Tvist som gäller tillämpningen av bestämmelserna ikonventionen ;ller som pä annat sålt rör förhållanden som är reglerade i denna lag får /äckas vid svensk domstol a) om den gälleren konferens som betjänar svensk utrikeshandel. b) om lalan riktasmot någon som har hemvist hår i riket, c) om lalan riktasmot någon som pa grund av avlal skall svara här, d) om lalan riktas mol nägon som med hänsyn till sakensanknytning till svenska lörhållanden bör svara här. Talan kan avvisas, om tvisten på grund av anknytning annan stat ;ller med hänsyn till omständigheterna inte är ägnad all avgörashär. En fordran som härrör ur ett sädani rättsförhållande somär reglerat i konventionen är preskriberad, om lalan inle har väckts inom tväår efler det all fordringen uppkom eller efter del atl inlernalionellförlikning avslutades. § En linjekonferens eller en organisation av avlastarekan vara part i sådana tvisler som avses i 8 §. linjerederi som är medlem i en konferens och har sätehär i riket är behörigt atl ta emot delgivning för konferensen. Sådandelgivning skall dä anses ha skett med varje enskild medlem av konferensen.Motsvarande gäller för en organisation av avlastare och för medlem i sådanorganisation. 10 § Har talan väckts i fråga som enligt konventionen kanbli föremål för internationell förlikning, skall rätlen på begäran av nägon avparterna avvisa talan. Väcks talan efter del all begäran om internationellförlikning har framställts, skall rätten avvisa lalan. II § Mål enligt 8§ prövas av den tingsrätt som är behörigenligt 336- 337 SS sjölagen (1891: 35 s. Finnsinle behörig sjörattsdomstol, får lalan väckas vid . Verkställighet av rekommendation efter internationellförlikning 12 § En rekommendation som utfärdats med anledning avförlikningsförfarande enligt art. 39 i konventionen gäller här i riket mellande parter som har godkänt rekommendationen. På ansökan av en sådan part fårrekommendationen också verkställas här mol annan godkännande part. En rekommendation skall dock inle erkännas och verkställashär, om del visas 1. all en part somgodkänt rekommendationen inte var behörig därtill. 2. all rekommendalionentillkommit under inflytande av tvång eller svikligt förledande, 3. att valet avförlikningsman eller förfarandet inte gäll till pä del sätt som föreskrivs ikonventionen eller 4. all rekommendalionenär oförenlig med grunderna för rättsordningen här i riket. Om någon omständighet som anges i andra stycket I -4endast berör en del av rekommendalionen, skall denna erkännas och verkställas iåterstående delar, om dessa kan särskiljas frän rekommendalionen i övrigt. 1983/84:17 99 13 § Ansökan om verkställighet av en rekommendation görshos . Rekommendationen skall ges in i huvudskrift eller i avskriftsom bestyrkts av myndighet. Om en handling i ärendet är avfattad på annatfrämmande språk än danska och norska, skall handlingen åtföljas av enöversättning till svenska. Motparten skall beredas tillfälle atl yttra sig överansökningen. Bifalls ansökningen, verkställs rekommendalionen såsom lagakraftägandedom, om något annal inle förordnas med anledning av talan mol hovrättensbeslut. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 1983/84:17 100 Närvarande: juslilierådet Fredlimd. Enligt lagrådet tillhandakommet utdrag avprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet och chefen för beslutat inhämtalagrådels yttrande över förslag till lag med anledning av tillträdetill konventionen om en uppförandekod för linjekonferenser. Förslaget har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn . Förslaget föranleder följande yttrande av lagrådet: I del remitterade lagförslaget har regler från skilda hållsammanförts. Genom den föreslagna lagen görs sålunda huvuddelen avbestämmelserna om en uppförandekod förlinjekonferenser till svensk lag. Vidare upptar den föreslagna lagen regler somhämtar sitt innehåll från en av utfärdad förordning angående EG-staternasratifikation eller anslutning till nämnda FN-konvenlion. De från EG-förordningenhärrörande reglerna modifierar i skilda hänseenden bestämmelserna i konventionen.Dessutom innehåller lagförslaget vissa bestämmelser som ansetts behövliga förgenomförandet av koden och förordningen. När konventionen lades fram inom FN varSverige bland de länder som röstade emot att den skulle antas. Enligt vad somupplysts i remissen är avsikten numera atl vid lämpligt tillfälle skallansluta sig till konventionen. Det tillhör inle lagrådels uppgifter att taställning till frågan om bör ansluta sig till konventionen eller inle. Eltställningstagande till den frågan kräver nämligen beaktande även av synpunktersom lagrådet inte har all företräda, t. ex. samhällsekonomiska och politiskaöverväganden. Konveniionens rällsiekniska beskaffenhet som lagrådet har attbedöma kan emellertid ingå som elt moment bland andra i bedömningen avanslutningsfrågan. Konventionen måste - även med beaktande av alt den är eninternationell produkt tillkommen under hänsynstagande fill många motstridigaintressen - anses vara en omständlig, svåröverskådlig, och i stor utsträckningoklar författningsmaleria. Som belysande exempel kan nämnas del förkonventionens syften centrala avsnittet i arfikel 2, som i en svårtillgänglig 1983/84:17 101 reglering söker bestämma, hur stora marknadsandelar somskall tillkomma olika i en konferens ingående linjerederier, ulan alt lämnanågot användbart besked om vad andelarna skall beräknas på (jfr m. "Sjöfart och konkurrensrätt" s. 39). Många av oklarheterna ikonventionen beror pä atl olika bestämmelser är för allmänt hållna eller eljesthar ett oprecist eller svärgripbart innehåll. Som exempel kan nämnas beslämmelsernai artikel I punkt 3 om rätt till medlemskap i en konferens, inte minst den iandra stycket upptagna regeln, saml föreskriften i artikel 3 all omrösi-ningsreglernai en konferens skall vara sådana alt de inle hindrar' en ordnad verksamhet ikonferensen eller den handel den betjänar. Andra oklarheter kan sägas vara avstrukturell natur. Konventionen innehåller sålunda en blandning avbestämmelser, som har karaktär av rättsligt olörbindande rekommendationer, ochregler med rättslig effekt ulan att i erforderlig utsträckning klargöra tillvilken kategori en viss konkret föreskrift skall höra. mån del rör sig omrättsregler är del inle sällan tveksamt, omen viss regel skall vara dispositiv,dvs. gällande endast om något annal inle har avtalats, eller indisposiiiv, dvs.gällande trots att något annat avtalats. Reglerna om marknadsdelning förefallert. ex. vid läsningen av artikel 2 att vara disposiliva men vid läsning avartikel 22 att vara indispositiva. De lösningar på rättsliga problem som valtsi konventionen ar emellanåt diskutabla, I. ex. försöken alt behandlalinjekonferens både som rällssubjekt (jfr artikel 26) och som organisation utanegen rättssubjektivitel (jfr definitionen på linjekonferens i kap. I). Medhänsyn till konveniionens beskaffenhet och till atl remissbehandling inteskett är del svårt atl förutsäga vilka lösningar av olika sakfrågor som konventionsbestämmelsernakan leda till i praktisk tillämpning. Vad man däremot kan vara övertygad om är,atl bestämmelserna kommer att vålla avsevärda tillämpningssvärigheter och skapabetydande osäkerhet pä de områden av rättslivet som berörs av konventionen. Somhelhetsomdöme kan sägas, all konventionen bedömd som rätlsteknisk produktframstår som föga agnad atl läggas till grund för lagstiftning. I dettasammanhang kan tilläggas, atl även EG-förordningen i sig utgör en kompliceradmateria. Att med konventionen och EG-förordningen som huvudsakligabeståndsdelar åstadkomma ett funktionsdugligt regeisysiem är utomordentligtsvårt. Frågan är om det ens är möjligt. Om ansluter sig till konventionen, måste denna ierforderliga delar införlivas med svensk rätt. avses i del remitteradeförslaget ske genom inkorporation i den formen alt vissa kapitel i konventionenförklaras skola i sin engelska texi gälla som svensk lag. När såsom iföreliggande fall en konvention saknar svensk autentisk text leder inkorporalioiismeto-dentill all en svensk författning kommer alt utfärdas enbart på främmande språk. Eltstarkt allmänt intresse talar emot au i sädana fall använda inkorporationsmetoden.Såsom framhållits av utredningen om förlätt-ningspublicering i dess betänkandeom internalionella överenskommelser och svensk rätt (SOU 1974: 100 s. 98) börden vikliga grundsatsen alt 8 1983/84. 1983/84:17 102 svenska författningar skall utfärdas på svenska språket iprincip följas också när det är fråga om konventionsbeslämmelser som införlivasmed svensk rält. I del nu aktuella lagstiftningsärendet talar ytterligare ellvägande skäl emoi en användning av inkorporationsmetoden. För att intelagstiftningen skall bli alltför svårtillgänglig bör om möjligt varje från EG-förordningenhämtad bestämmelse placeras i anslutning till den konventionsbestämmelse somden modifierar, något som inkorporationsmetoden inle tillåter. Lagrådetbedömer del som en lagteknisk och för tillämpningen stor fördel, om i ställetför 5 och 6S§ i lagförslaget den lexl som anges där kan inarbetas på de ställeni lagen där den sakligt hör hemma. Även med beaktande av alt det är fråga om lagslifiningsom i första hand är av intresse för personer med vana atl i sin yrkesutövningnyttja främmande språk vill lagrådet förorda, att någon typ av transformationkommer till användning i stället för inkorporation. Atl välja den typ avtransformation, som brukar kallas den traditionella och som går ut på alt igrunden omarbeta konventionsbeslämmelser till en med svensk lagteknik ochsvenskt lagspråk överensstämmande författningstext, torde väsentligen pä deskäl departementschefen anfört inte kunna ifrågakomma i förevarande fall. Den melodför införlivande som i nyssnämnda betänkande (s. 99 0 kallats transformationgenom översättning bör däremot kunna användas. Metoden kan sägas innebära atlsvensk översättning av konventionslexierna görs till svensk lag. Den hindrar inle,all uppenbart obehövliga konventionspartier utesluts eller att en försiktigomredigering av materialet sker, när del ökar läsbarheten. Inte heller hindrarmetoden, atl bestämmelser härrörande från EG-förordningen placeras i siltsammanhang. I de danska författningarna om linjekonferenser har denna metod medframgång använts. Det måste emellertid betonas, att man varken med denna ellermed någon annan införlivandemetod kan eliminera det stora flertalet av deoklarheter som förekommer i konventionen. Oavsett införlivandemelod behöver denöversättning som bifogats remissen överses i vissa delar. Lagrådet har i det allmänna avsnittet förordat, alttransformation av visst slag användes i stället för inkorporation, närkonventionen i erforderliga delar skall införiivas med svensk rätt. I anslutningtill förevarande paragraf vill lagrådet tillägga följande. I paragrafen föreskrivs, alt vissa angivna delar avkonventionen skall i sin engelska text gälla som svensk lag. Konventionen äravfattad pä engelska, franska, kinesiska, ryska och spanska språken. Alla femtexterna äger enligt artikel 54 lika vitsord. Den föreslagna bestämmelsen atlendast en av de auteniiska texterna skall gälla som svensk lag slår inle välsamman med denna artikel. Även i övrigt kan lämpligheten av en sådan ordningifrågasättas. Inkorporation i egentlig mening innebär alt konventionsbeslämmelsersom skall tolkas med utgångspunkt i sina auteniiska 1983/84:17 103 texter görs till svensk författning. Det är väl känt. attkonkreta lillämp-ningsfrågor ofta aktualiserar skillnader mellan de olikaautentiska texterna i en konvention. Valet av en av de autentiska texterna tillsvensk lag kan innebära ell omedvetet ställningstagande i olikatolkningsfrågor. mera korrekt förfarande synes vara alt dels föreskriva,all vissa närmare angivna delar av konventionen skall gälla som svensk lag,dels i paragrafen hänvisa Iill den (raktatsamling dar konvenrionen i sin helhetär publicerad dels att som bilaga till lagen foga minst en autentisk lexl jämteöversättning därav (jfr SOU 1974: 100 s. 1 ett sådant förfaringssätt börinkorpora-tionen även omfatta en bestämmelse av det slag som finns i artikel54. Den i 2 § föreslagna inkorporationen omfattar också konventionsbestämmelsersom riktar sig till de fördragsslutande staterna med åläggande alt vidtagaåtgärder med avseende på deras nationella lagstiftning. Bestämmelser av dennatyp kan under inga förhållanden inflyta i svensk lag. Till bestämmelser som pågrund härav eller av liknande skäl måste utgå ur lagförslaget hör artikel 26(eventuellt med undantag av punkl 2 vars funktion i denna artikel förefalleroklar), artikel 30 och artikel 39 samt artikel 46 jämte den närmast föregåenderubriken. Bestämmelsen i andra stycket bör enligt lagrådetsuppfattning anknyta till uttrycket "behörig myndighet" sådant detdefinierats i koden och endast innehålla all regeringen fullgör de uppgiftersom ankommer på sådan myndighet. Lagförslagets senare paragrafer upptar i flera avseendenundantag från de lagbestämmelser som skall gälla genom införlivandet av koden. Detlabör uttryckas tydligare än genom den föreslagna bestämmelsen i tredje stycketav 2 5. Om lagtekniken i remissförslaget vidhålls bör stycket utgå och ersättasgenom att till första stycket första meningen läggs orden "om inle annatframgår av det följande". Med den uppbyggnad av lagen som lagrådetförordat blir det däremot möjligt att i stället anknyta de olika undantagendirekt till de konventionsbeslämmelser som berörs. Konventionen utgör ett resultat av elt mellanstatligtsamarbete för har-monisering av vissa näringsrättsliga normer på linjesjöfarlensområde. I och med atl konventionens bestämmelser blir införlivade med svensklag skall lagen iakttas av i första hand enskilda linjerederier som ärverksamma i en linjekonferens. Lagen kan även komma all tillämpas av svensk domstoli fall av tvist som avses i 8 S. I lagförslaget upptas i 3 § en regel om begränsadtillämpning av lagens bestämmelser i fall då en konvenlionsslat brister iömsesidighet i något hänseende som föreskrivs i konventionen. Enligi denföreslagna regeln skall sålunda rättigheter enligt lagen inte kunna åberopas avden som hör hemma i en konvenlionsslat, om denna stal inle medger motsvaranderättigheter till den som hör hemma i en OECD-stat. Prop.1983/84: 17 104 Det framgår av vad som anförs i den allmänna motiveringen(avsnitt 7.1)III det föreslagnastadgandet är avsett att användas som ett motmedel i de ituationer dären konvenlionsslat inle uppfyller sina folkrätlsliga förplik-clser. Frågan huroch av vem det skall fastställas all del i en viss situation öreligger ell konventionsstridigthandlande från en ansluten stats sida lerors dock inle i motiven. Enligtförslagets avfattning lorde det komma Itt åligga berörda svenska domstolar närpart yrkar del - och även injeredericr i deras verksamhet - att göra en egenbedömning av frågan im ömsesidighel samt i vad mån en avvikelse från lagensbestämmelser lör ifrågakomma i händelse av bristande reciprocitet. Med hänsyntill irlen av bedömningarna synes den föreslagna ordningen vara mindre ämplig.Om konventionsstridiga åtgärder skall kunna bemötas på elt effektivt sätt, bördessutom inte motmedlen göras beroende av medverkan Tån enskild part. Förslagetfår ses mol bakgrund av att del i vårt land inte lorde vara konslilulionelllmöjligt alt lägga avgörandet pä regeringen och nte heller, så som i , påministernivå. Det bör enligt lagrådets iTiening ankomma på alt, närbehov uppkommer, genom tillägg till eller ändring i lagen besluta i vilkenomfattning avsteg skall göras från agens bestämmelser i förhållande till vissangiven konvenlionsslat. Om agrådets nu nämnda uppfattning godtas, bör denföreslagna regeln i 3§ itgå ur lagförsl.iget. Om enbestämmelse av ifrågavarande slag likväl skall kvarstå i lagen bör dessutformning övervägas ytteriigare. Del är t.ex. inte i alla lägen klart vad somskall förstas med det i paragrafen använda uttrycket "motsvaranderättigheter". Även andra rekvisit i bestämmelsen behöver omprövas.Bestämmelsen är enligt specialmoliveringen bl. a. avsedd atl användas som motmedelmot konvenlionsanslulen stat som söker hindra annan sådan stat att utnyttja sinfördragsenliga rält atl i sin konventionsbundna handel anlita rederi fräntredje land (jfr arl. I och 3 och art. 2 p.4). Denna fördragsenliga rätlgäller oberoende av om tredjelandsrederiet hör hemma i OECD-stat eller inte.Varför den föreslagna lagbestämmelsen det oaktat endast lar sikte på fall dä elltredjelandsrederi kommer från en OECD-stat framgår inte av remissen. I den månlagbestämmelsen avser annal än rätlen rill tredjelandsseglation är den förvidsträckt, därför att fördragsslutandc stat inte kan vara skyldig att låta OECD-statsom inte är konvenlionsanslulen komma i åtnjutande av rättigheter enligt konventionen. Denna paragraf innehåller enligt sin rubrik debestämmelser som skall äälla om nationellt linjerederi.