prop · G70360 · 1983-12-31 00:00:00 — Men dessutom innebär behandlingenav exportansökningar inom möjligheter för regeringen att läggatill krav utöver de internationellt faslställda och/eller att göra andrabedömningar av mottagarlandet eller exporten ifråga. I sammanhanget är detintressant att erinra sig den vikt som, i samband med att gick med i NPT,lades vid alt i föra en sä likartad exportpolitik som möjligt iförhållande till andra (potentieUl) exporterande länder. Den aktuellapropositionen till (prop. 1972:41), som citeras i betänkandet,behandlar detta ganska utförligt. Det finns alla skäl att ha de bedömningarsom då gjordes i åtanke i samband med diskussioner om eventuella ändringar iden formella regleringen och vid dess tillämpning. FOA, som bl.a. har lilluppgift att biträda m.fl. med främst tekniskt underlag ihär aktuella kärntekniska frågor, kommenterar kommitténs lagförslag frän dessautgångspunkter och uttalar bl.a.: FOA:s erfarenheter från medverkan vidbehandlingen av exportärenden ger anledning till två kommentarer. Den första äratt formuleringen av 4 § 4 c kan leda till en mycket omfattandeproduktförteckning i tillhörande förordning. Problemet är här att fränspridningssynpunkt kan även annan utrustning och annat material (s.k. "dual-use")vara väl sä känsliga som de som särskilt konstruerats eller iordningställts förbearbetning, användning eller framställning av kärnämne. Den andra kommentarenhar en likartad bakgmnd. Det är förvisso riktigt att för den som vill tillverkakärnladdningar är tillgången till användbara kärnämnen - plutonium, uran 233eller höganrikat uran - helt avgörande. Det finns dock annan utrustning somhar stor betydelse i elt kärnladdningsprogram men som inte enbart eller enshuvudsakligen har kärnteknisk användning. Från dessa utgångspunkter finns detalltså skäl att överväga vissa kompletteringar i lagförslaget för att ge enrättslig gmnd för att aktuell förordning skall få den flexibilitet som kanbehövas nu eller . Detta kan åstadkommas genom att ge regeringenmöjlighet att för vissa fall, som inte uppenbart bör kräva tillstånd, införa enanmälningsprocedur. 1983/84:60 148 Kommitténsuttalanden om s.k. teknologiöverföring kommenteras av några remissinstanser. ABASEA-ATOM anför: Om ett tillstånd för licensförsäljning kommer atl åtföljas avkrav på bilaterala avtal etc. med mottagarlandet, som reglerar användningen avden upplåtna eller överlåtna tillverkningsrällen torde resultatet knappast blien stärkt konlroll över kärnvapenspridningen i världen utan i stället bara fåtill effekt atl svenska företag inte kommer ifråga för intressanta teknologiexportorder.ASEA-ATOM menar således att svenska krav vad gäller teknologiexport ävenfortsättningsvis bör vara anpassade fill andra exportörsländers. Det börtilläggas alt ovanstående kommentar gäller s. k. "icke-känslig"teknologi, l.ex. tillverkning av reaktorbränsle, tryckkärl och andra reaktorkom-ponenler.Att överföring av s. k. "känslig" teknologi (tillverkning av tungtvatten, urananrikning, upparbetning av använt bränsle) skall omfattas avkontroll har ASEA-ATOM full förståelse för. understryker starkt atl det generellt måste gälla att, såvidainte särskilda skäl föreligger, svensk industri inte skall åläggas strängarekrav beträffande teknologiexport än de som den konkurrerande industrinutomlands är utsatt för. Vattenfallsverketuttalar att mot kravet på tillstånd för viss teknologiöverföring principielltinte föreligger någon erinran med hänsyn till svensk icke-spridningspolilik.Praktiskt kan emellertid olägenheter uppstå. Ett aktivt säkerhetsarbete kräveromfattande informafionsutbyte även över gränserna. Genom tillständstvänget kan dellasäkerhetsarbete komma att försväras, om inte reglerna direkt utsäger attteknologiöverföring av säkerhetskaraktär skall underlättas. anseratt ett sådant klargörande bör tillfogas under lagförslagets fortsattabehandling. 1 anslutning härtill bör noteras, all överföring svenska tillståndshavareemellan av klyvbart material och kärnteknisk utrustning bör underlättas,eftersom risken atl varan kommer i orätta händer vid sädana transaktioner ärliten. SKBF framhåller att det intemationella utbytet av teknologi utgör etlviktigt inslag i, och en av förutsättningarna för, SKBF:s forsknings- ochutvecklingsprogram. Det är därför angeläget att det i en blivande lag klartframgår bl.a. att restriktionerna inte gäller områden som hänför sig till slutförvaringenoch dess säkerhet. Vadgäller kompetensfördelningen mellan SKI och SSI intar de remissinstanser somuttalat sig i frågan skilda ståndpunkter. delar atomlagstiftningskommitténsuppfattning rörande SKl;s huvudansvar för kontrollen och tillsynen medsamtidigt beaktande av strålskydds-myndighetens särskilda ansvar för detdirekta strålskyddet enligt strålskyddslagen. Statskontoret anser att man börsträva efter atl tillsynen över kärnverksamheten skall åvila SKI. Detta innebärinte att SKI skall ifråga- 1983/84:60 149 sätta de föreskrifter och normer som SSI givit med stöd avstrålskyddslagen utan endast kontrollera att dessa följs. Kommittén anger atten sammanslagning av tillsynsmyndighetema kan ge fördelar men anger att klarafördelar bör föreligga för att företa en sammanslagning av tvä etablerademyndigheter. Statskontoret anser alt en sammanslagning av inte börgöras eftersom del bara är en del av SSI som berör kärnkraften och övriga delarskulle bli lidande av en sådan sammanslagning OKG menaratt gränsdragningen mellan SKI och SSI är som kommittén påpekar dock myckelsvår att göra på ett helt tillfredsställande sätt. Det finns flera faktorer somtalar för ett väsentligt närmare samarbete på kärnkraflområdel mellanmyndigheterna. Å andra sidan synes del enligl OKG:s mening vara meningsfulltatt bibehålla en separat strålskyddslag med i stort sett nuvarande innehåll. Ensammanslagning av myndighetema skulle vid sådant förhållande få åtskilligabesvärliga praktiska konsekvenser. OKG accepterar därför kommitténs bedömningatt del icke går atl visa på några påtagliga fördelar med en nykompetensuppdelning mellan SKI och SSI. OKG vill emellertid understryka atl detnuvarande systemet med två säkerhelsgranskande myndigheter pä kärnkraftsomrädetkan fungera endast om SKI och SSI i sitt arbete utgår från en gemensam grundsynpå kärnkraften och dess säkerhet. Etl system med två myndigheter fordrar ettnära samarbete i de konkreta frågeställningar, som behandlas inom bäggemyndigheterna. SydkrafiAB anser atl kommillén, i än högre grad än vad som redovisats i betänkandet,borde ha sökt att samordna verksamheten på kärnenergi-området mellan SKI, SSIoch NAK. En sådan samordning borde kunna genomföras ulan någon genomgripandeomorganisation av dessa myndigheter eller omfattande ändring avstrålskyddslagen och finansieringslagen. Eftersom lagen i första hand är ensäkerhetslag, bör SKI vid en sådan samordning ha huvudansvaret såsom fillsynsmyndighet. pekar på att fillsynsuppgifternas uppdelning på fleramyndigheter medför olägenheter på olika sätt. Den ger en viss tröghet ihanteringen och kan försvåra samordningen av säkerhetsarbetet. Därtill kommer ävenrisk för oklara kompelensgränser. får för sin del understrykabehovet av en samordning pä myndighetssidan med hänsyn till säkerhetsintressenaoch tillsynen av dessa. En samordning är även motiverad för att effektiviseramyndigheternas forskning och höja dess systemkompetens. Den kan därjämte främjasamhällets beredskap i händelse av olycka i alomanläggning. Vattenfallförordar därför, alt frågan om samordning av SKLs och SSLs resurser övervägsunder ett framtida utredningsarbete. Kommitténs uppfattning att ett bibehållande av tvåtillsynsmyndigheter, SKI och SSI, skulle innebära några påtagliga fördelar urkontroll- eller säkerhetssynpunkt delas inte av några remissinstanser.Hovrätten för uttalar att en sammanslagning av dessa myndigheter- en sam- 1983/84:60 150 manslagningsom eventuellt också kunde omfatta kärnbränslenämnden -måste enligt hovrättensmening innebära möjligheter till rationalisering och besparingar. Framför allltorde en samordnad tillsynsorganisalion medföra ett effektivare utnyttjande av befinlligaresurser för bl.a. forsknings- och utvecklingsarbete. Enliknande ståndpunkt intar kammarrätten i som anför: Den nuvarandesplittringen av tillsynen på två organ är historiskt betingad och kan motiverasfrån vissa principiella skäl. Hell avgörande för tillsynsorganens organisationbör självfallet vara alt tillsynen fungerar så effektivt som möjligt. Detta börrimligtvis kunna uppnås om en myndighet, som lyder under ett departement, hardet samlade ansvaret. Det är också lättare för de lokala säkerhetsnämnderna attfå information från ett tilisynsorgan än frän två. En samordning av de tvåtillsynsorganen är därför i hög grad önskvärd. Del är ingen nackdel att ettsådant organ också får uppgifter utanför kärnkraftsomrädet. , juridiska fakultetsnämnden, talar för en sammanslagning avmyndigheterna. anför: Uppdelningen mellan SKI och SSIförefaller ge fler nackdelar än fördelar, och tvärt emot vad utredningenföreslår anser fakultelsnämnden atl möjligheterna atl förena de tvåmyndigheterna bör undersökas förutsättningslöst i samband med den slutligautformningen av en lag om kärnteknisk verksamhet. Utredningen har antagit atttvå myndigheter så atl säga kontrollerar varandra. Frän praktiska erfarenheterkan inget hämtas som stöder del antagandet. Tvärtom finns indikationer på attolika frågor, som i och för sig faller under viss lagstiftning, lätt hamnarmellan de berörda myndigheternas bord. Till ovanstående hör att förhållandetmellan lag om kärnteknisk verksamhet och slrålskyddslagen är sådant attsvårigheter kommer atl uppstå. Det är för den skull inte nödvändigt att slåsamman de två lagarna. Del finns i och för sig inget som hindrar alt en viss lillständsmyndigheti sin prövning lägger även bestämmelser i annan lagstiftning gmnd för sitt beslul.Tillslåndsgivande organ skulle alltså här tillämpa dels lagen om kärntekniskverksamhet, dels slrålskyddslagen utan atl problem med kon-kurterande kompetensskulle uppstå. Sä sker också i viss ulsiräckning vid regeringsprövningen enligtkärnteknisk lagstiftning. Men dämtöver har såväl SKI som SSI egnabeslutsfunktioner där samordningsproblemen sätts på sin spets. ytterligareskäl att överväga en samordning enligl ovan är att skillnaden mellan å enasidan säkerhet, ä andra sidan strålskydd, i stora delar inte kan upprätthållasoch heller inte gör sä i praktiken. Närdel gäller frågan om samordning mellan SKI och SSI anser iHallands län alt kommillén alltför lättvindigt förkastat tanken på ensammanslagning av myndigheterna. Bl.a. har inte eventuella raUonali-seringsvinsterav en sammanslagning belysts. föreslår därför att denna frågablir föremål för ytterligare utredning. Prop.1983/84:60 151 anser att den gällandelagregleringen av möjligheterna till offentlig insyn i den kärntekniskaverksamheten fungerar tillfredsställande och att den således bör bibehållasoförändrad. I fräga ominformationsskyldighetens omfaltning har ett flertal remissinstanser framfört synpunkler.Kommitténs förslag tillstyrks eller lämnas utan erinran av dessa instanser.Folkkampanjen mot kärnkraft yrkar dock alt säkerhetsnämndema vidkärnkraftverken får väsentligt vidgade befogenheter, rätt till all informationsom de bedömer vikUg för sitt uppdrag och rätt att tillkalla expertis frän SKI,SSI och NAK i mån av behov. SKI anseratt del är vikligl med stor öppenhet och insyn i arbetet för kärnsäkerhet.Frågorna är komplicerade och kan för många vara svära att sätta sig in i. Delär därför viktigt all informationen görs sä lättillgänglig som möjligt. Viktigamålgmpper utgör de människor som bor mnt kärnkraftverken. Här har de lokala säkerhetsnämndemaen angelägen funktion att fylla. Inspektionen vill därför stödja kommitténsförslag till utökade befogenheter och vidgat ansvar för de lokala säkerhetsnämndema,som presenteras i betänkandet. anger att styrelsen har erfarit atl de lokalasäkerhetsnämndernas arbete uppfattas vara etl väsenfiigt inslag ikärnkraftssäkerhetsarbetet. För att ge allmänheten en objektiv och fullständiginformation om säkerhetsarbetet krävs enligt styrelsen atl säkerhetsnämndernahar en mycket god kunskap om verksamheten. Mot denna bakgmnd stödjer styrelsenkommitténs förslag om utvidgning av nämndernas verksamhetsområde. Denutvidgade verksamheten är viktig för att nämnderna skall få elt sä allsidigtunderlag som möjligt för sin informationsuppgifl. i län tillstyrker införandet av dennya lagen och att de lokala säkerhelsnämndernas verksamhet utvidgas lill attomfatta insyn i alla åtgärder som berör säkerhets- och slrålskyddsfrågor vidkärnteknisk verksamhet. Nämndverksamheten bör enligt leda fillen vidgad offentlig insyn samt en för samhället betydelsefull opartiskinformation om dessa frågor. i län som för sin del anseratt kommitténs förslag i vad avser säkerhetsnämndernas befogenheter rörandeinsyn och möjligheter alt informera även om beredskapsplaneringen utanförkärnkraftverk i praktiken redan föreligger, bifaller kommitténs förslag.Länsstyrelsen anser också alt det är lämpligt alt genom föreskrifter i resp.myndigheters instruktioner formalisera nämnda förhållanden. iHallands län har inget alt erinra mol att säkerhetsnämndernas uppgifterutvidgas i enlighet med kommitténs förslag. I realiteten, säger ,fungerar den lokala säkerhetsnämnden vid redan på delsätt som här föreslås. , som hört den lokala säkerhetsnämndenvid Os- 1983/84:60 152 karshamnskärnkraftverk, anför: Allmänhetens intresse för olika frågor som rör kämenergiområdetär stort. Det är enligt kommunstyrelsens mening av största vikl atl allsidigoch saklig information ständigt lämnas om driftsförhållandena vid kärnkraflsanläggningarna,om analyser och bedömningar av framtida förhållanden i olika avseenden liksomom resultaten av den forsknings- och utvecklingsverksamhet som genomförs påkärnenergiområdet. Sä långt kommunstyrelsen kan bedöma har OKG visat öppenheti fråga om driften och om anläggningarna vid . Beredvilligthar också vid behov lämnats redovisningar och analyser av skilda förhållandenoch problem. Denna öppenhet har gällt inle bara gentemot kommunen och lokalasäkerhetsnämnden ulan även mot allmänheten bl.a. via massmedierna. SKI och SSIhar också beredvilligt bistått med upplysningar och synpunkter i förekommandefrågor. Det framstår som mycket viktigt alt rådande öppenhet och möjlighetertill insyn kommer alt bestå i framliden. Angeläget är också att informationenpräglas av saklighet och opartiskhet samt utformas pä sådant sätt alt den kanförstås och bedömas av allmänheten. - Kommunstyrelsen ansluter sig lillkommitténs bedömning alt nuvarande beslämmelser om inriktningen av lokala säkerhetsnämndensuppgifter bör ligga fasl säsom de kommil till uttryck i lagen om offentliginsyn och motiven denna. Kommunstyrelsen vill dessutom understrykakommitténs uttalande alt säkerhetsnämndens uppgifter inte bör begränsas lillenbart konsekvenslindrande eller utsläppsbegränsande åtgärder utan omfattaöverhuvud tagel alla åtgärder som berör säkerhets-och strålskyddsfrågor.Bestämmelse härom bör införas i lagen. - Kommunstyrelsen tillstyrkerföreslagen utvidgning av säkerhetsnämndens verksamhet till att även omfatta s.k.fysiskt skydd av anläggning och säkerheten vid transport av klyvbara ämnen iden män inte begränsningar bör göras av säkerhetsskäl. Kommunstyrelsentillstyrker också att nu gällande begränsning, som innebär alt säkerhelsnämndenendast skall följa planeringen av beredskapen mot kärnkraftsolyckor, undanröjs.Bärande skäl saknas för alt begränsa säkerhetsnämndens och därmed också kommunensmöjligheter atl informera om planeringen och dess innehåll. För kommunstyrelsenframstår det som viktigt att allmänheten och berörd personal inom bl.a.barn- och äldreomsorg samt skolan får beredas kännedom om beredskapsplanensinnehåll. Detta bör kunna ske när förslag till lösningar föreligger för olikadelområden men framför alll innan planen eller delar av denna fastställs. DennainformaUon kan ske i form av pressmeddelanden. Som sagts Udigare hartillsynsmyndigheterna välvilligt ställt resurser till förfogande förinformation och överläggningar med säkerhetsnämnden i frågor som nämnden haftunder behandling. har fortlöpande informerat om arbetet medberedskapsplaneringen. Även om samarbetet mellan säkerhetsnämnden och nämndamyndigheter förlöpt hell tillfredsställande kan ändock skäl föreligga atlfastlägga en rätt för nämnden atl frän myndigheterna erhålla den informa- Prop.1983/84:60 153 tion som erfordras. Kommunstyrelsen tillstyrker därförkommitténs förslag att bestämmelser utfärdas som innebär skyldighet förberörda myndigheter att bistå säkerhetsnämnd med information i erforderligomfattning. Kommitténsförslag om atl lokala säkerhetsnämnder bör inrättas också i sädana kommunerinom vilka uppförs anläggningar för lagring, hantering eller slutförvaring avanvänt kärnbränsle och kärnavfall har lämnats ulan erinran vid remissbehandlingen.Länsstyrelsen i län anser det naturiigt att det framledes inrättaslokala säkerhetsnämnder i kommuner där anläggningar för lagring av använtkärnbränsle kan komma atl etableras. Också styrelsen för delar kommitténs uppfattning att lokala säkerhetsnämnder börinrättas även i kommuner där kärnavfallsanläggningar uppförs. I betänkandet har kommittén diskuterat frågor ominrättande av lokala säkerhetsnämnder även i och men ansettatt skäl saknas härför. delar denna uppfattning.Länsstyrelsen 1 har vad gäller samma uppfattning.Också AB ASEA-A TOM delar kommitténs uppfattning om att det inte finns någotbehov av en lokal säkerhetsnämnd i . Dels utgör hanteringen av uranhexafluoridoch kärnbränsle en mycket liten risk ur radiologisk synpunkt, dels stårverksamheten under kontroll av SKI och SSI, varigenom allmänheten såledesbereds insyn. ASEA-ATOM:s bränsletillverkning är omgärdad avbestämmelser ifråga om säkerhet och strålskydd. Såvitt bolaget kan se ansluterkommitténs lagförslag väl till nu rådande förhållanden vilket bolaget finnertillfredsställande. Reglering av kärnkraftens avveckling I här aktuell fräga anför Folkkampanjen mol kärnkraft:Riksdagen har fastslagit att den sista reaktorn i skall stängas senastår 2010 och att inga reaktorer utöver dem som är i drift eller underbyggnad, tillsammans 12 stycken, skall ingå i det svenska reaktorprogrammet. ISverige , efter folkomröstningen, finns starka krafter inomnäringsliv och f. d. linje 1 och 2 som vill riva upp beslut attavveckla kärnkraften. Inom det numera helprivata ASEA-ATOM planerar ledningenutbyggnad och forskning som om något avvecklingsbeslut aldrig hade fattats.Att som kommittén i en sådan situation inte vilja skriva in dessa förutsättningari lagen är detsamma som alt hälla öppet för fortsatt kärnkraftsutbyggnad.Detta kan Folkkampanjen ej acceptera. Folkkampanjen kräver att i lagen skallslå att kärnkraften skall vara avvecklad senast och alt byggandeav SECURE-reaklorer, PlUS-reaktorer eller bridreaktorer inte skall förekomma iSverige. Samma krav framställs av . De övriga remissinstanser som uttalat sig i frågan har enannan mening. kommun biträder kommitténs uppfattning vad gäller lagregle- Prop.1983/84:60 154 ring av antalet reaktorer som får byggas och av det år närden sista reaktorn skall stängas. Styrelsen för teknisk utveckling understrykersärskilt vikten av att teknisk utveckling även för detta område görs meningsfullgenom att i lagen inte införs bestämmelser om driftstillstånd längst t. o. m.visst datum eller om visst högsta anlal reaktorer . Vad gäller frågor om ersättning vid återkallelse av ettlämnat tillstånd har remissinstanserna delat kommitténs uppfattning att någonersättning inte utgår när ett tillstånd återkallas av säkerhets- ellerstrålskyddsskäl. Däremot föreligger skiljaktiga meningar i fråga om rätten tillersättning när ett tillstånd återkallas av andra skäl och om lagfästande av ensådan rätt. Kammarrätten i uttalar: Det kan förekomma en mängd olikasituationer där det är befogat att återkalla ett givet tillstånd. Nya bedömningarav säkerhetssituationen kan aldrig uteslutas och situationer som är helt arlskildafrån vad som är vanligt när det gäller minerallagstiftning och lagstiftning somrör industriell verksamhet kan förekomma. Mot bakgrund härav vore del olämpligtatt uppställa särskilda regler beträffande ersättning av statsmedel. Sådanaregler blir med nödvändighet, som reservantens förslag visar, sä allmänna attde inte ger någon vägledning utöver vad som följer av de skadeständsrättsligaprinciper som gäller utan särskild lagstiftning. , juridiska fakultetsnämnden anför: Vadförst gäller verkningarna för den som har fått tillstånd har utredningensärskilt tagit upp frågan om möjligheten att senare ge ytterligare villkoreller kanske även förbjuda fortsatt verksamhet. Utredningen menar att omskärpta villkor ges eller verksamhet förbjuds, och detta i sin tur beror påsäkerhetshänsyn eller liknande i den aktuella lagen tillgodosedda intressen,ingen ersättning ska betalas till tillståndshavaren. anser attdet förslaget ligger i linje med gängse synsätt pä ersättningsrätten för densom vägras utöva eller fortsätta en för andra skadlig eller potentiellt skadligverksamhel. Förslaget ansluter alltså till gällande rätt inom hälso-ochmiljöskyddsområdet och bygger på samma principer som t. ex. förbud ellervillkor enligl miljöskyddslagen, lagen om hälso- och miljöfariiga varor,hälsoskyddslagen m.fl. Utredningen tar även upp situationen att förbud ges avannat skäl. Emellertid förefaller lagförslaget vara så konstruerat, atl lageni fräga inte kan åberopas för förbud av annat skäl, varför frågan omersättningsrätt i sådana hänseenden saknar intresse. , juridiska fakultetsnämnden gör ettpåpekande i rättsfrågan och uttalar; På tal om fråga om ersättning förkoncessionsinnehavare, vilken utan egen förskyllan får tillståndet indraget,anser kommittén att förvaltningsrättslig praxis är tillräckligt klar och attnågon lagregel om Prop.1983/84:60 155 ersättning inte behövs. delar inte denanförda uppfattningen om praxis och anser att ersättningsfrågan bör närmareutredas. framför att förbundetgivetvis delar uppfattningen att en anläggningsinnehavare skall ha rätt tillersättning för sina kostnader vid ett återkallande av ett tillstånd, omuppställda villkor och föreskrifter ej åsidosatts. Förbundet anser detta t.o.m.så självklart i en rättsstat, att särskilt stadgande härom ej behöver införas ilagen. Beträffandefrågor om ersättning vid återkallelse av tillstånd kan vattenfallsverketendast delvis ansluta sig till kommitténs uppfattning. Klarl synes vara attersättning inte bör ifrågakomma dä återkallelsen föranleds av atttillståndsinnehavaren inte iakttagit rimliga villkor och följt meddeladeföreskrifter. Om däremot myndigheterna - med anledning av händelse vidutländskt kärnkraftverk eller av annan exceptionell anledning -stoppar driftenvid ett svenskt kraftverk, synes det i princip böra föreligga en ersätlningsmöjlighet.Om tillstånd indrages finnes risker för att lån lill kärnkraftbolagen uppsäges.Utländska lån har ibland i kontrakten bestämmelser som möjliggöra detta.Kärnkraftbolagen skulle härvid ställas inför krav på att pä en gång betala utstora belopp. Detta kan påverka kraftindustrins investeringsmöjligheter,prissättning på el m.m. Om problemen hänför sig till omständigheter somkärnkraftföretagen inte kunnat råda över, är det inle rimligt att kraftföretagenskall ensamma bära konsekvenserna härav. Ersättningen bör täcka den ekonomiskaskada som driftsinskränkningen orsakar. Att hänskjuta frågan till normalskadeståndsprocess innebär att mycket förflyter innan frågan äravgjord och ev. ersättning kan utbetalas. får problemen bäras avkraftindustrin. De allmänna rättsprinciper till vilka kommittén hänvisar (s.195) är enligt mening otillräckliga. Eftersom rättsläget är oklart,behöver ersättningsrätten regleras i lag. Också statens industriverk menar attersättningsfrågan vid indragning av koncessioner av andra skäl än direktsäkerhets- eller strålskyddsmässiga borde ha upptagits i den föreslagna lagen.