prop · G70373 · 1983-12-31 00:00:00 — gäller bestämmelserna endaslför en fastighet och då i första hand för fastighet som utgör stadigvarandebostad för den skattskyldige. Hår ovan angivna grunder för avdragsberäkningen fårfrångås, när särskilda omständigheter föranleda det. Vid beräkning av avdrag för gift skattskyldig iakttagesbestämmelserna i 52 § 1 rnom. Denna lag träder i kraft den och tillämpasförsta gången vid taxering. 9Förslag till Lag om ändring taxeringslagen (1956:623) Härigenomföreskrivs att 22 § 3 mom. taxeringslagen (1956:623)' skall ha nedan angivnalydelse. terlevandebidrag eller vårdbidrag. Bestämmelserna i första stycket gäller inte om den skattskyldiges make är skyldig att utan anmaning avlämna självdeklaration, om den skatlskyldige 3 mom . Skattskyldig, sorn uppburit folkpension, är medundanlag sorn anges i andra stycket skyldig atl utan anmaning avlämna självdeklarationendast om hans bruttointäkt av en eller flera förvärvskällor varitstörre än belopp motsvarande intäkten för skaltskyldig, som underbeskattningsåret inte haft annan inläkt än ålderspension enligl 6 kap, 2 §första stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring och pensionstillskottenligt 2 § lagen (1969:205) om pensionsfillskott. För gift skaltskyldig, somuppburit folkpension med belopp som tillkommer gift vars make uppbärfolkpension, beräknas intäkten med utgångspunkt från en pension utgörande 78,5procent av basbeloppet. För övriga skattskyldiga beräknas intäkten medutgångspunkt från en pension utgörande av basbeloppet. Sistnämndaberäkningsgrund gäller också för gift skattskyldig som under viss del avbeskattningsåret uppburit folkpension med belopp som tillkommer gift vars makeuppbär folkpension, och under återstoden av året uppburit folkpension med beloppsom tillkommer gift vars make saknar folkpension. Med folkpension avsesfolkpension i form av ålderspension, förtidspension, änkepension ochhustrutillägg. Som folkpension räknas inte barnpension eller värdbidrag. 3 mom. Skattskyldig, sorn uppburit folkpension, är medundantag som anges i andra stycket skyldig att utan anmaning avlämna självdeklarationendast om hans bruttointäkt av en eller flera förvärvskällor varitstörre än belopp molsvarande intäkten för skattskyldig, som under beskattningsåretinte haft annan intäkt än ålderspension enligt 6 kap. 2 § första stycket lagen(1962:381) om allmän försäkring och pensionstillskott enligt 2 § lagen(1969:205) om pensionsfillskott. För gift skattskyldig, som uppburit folkpensionmed belopp som tillkommer gift vars make uppbär folkpension, beräknas intäktenmed utgångspunkt från en pension utgörande av basbeloppet. Förövriga skattskyldiga beräknas intäkten med utgångspunkt från en pensionutgörande av basbeloppet. Sistnämnda beräkningsgrund gäller ocksåför gift skaltskyldig som under viss del av beskattningsåret uppburitfolkpension med belopp som tillkommer gift vars make uppbär folkpension, ochunder återstoden av året uppburit folkpension med belopp sorn tillkommer giftvars make saknar folkpension. Med folkpension avses folkpension i form avålderspension, förtidspension, änkepension och huslrutillägg. Som folkpensionräknas inte barnpension, omställningsbidrag, särskih ef- Lagen omtryckt 1971:399. Senaste lydelse av lagens rubrik1974:773. Lydelse enligl prop. 1983/84:40. Prop.1983/84:73 47 har varit bosall i riket endast en del av beskattningsåreteller orn garantibelopp för fastighet skall upplagas såsom skattepliktiginkomst för honom. Bestämmelsen gäller inte heller i fråga om ogiftskallskyldig orn hans skattepliktiga förmögenhetslillgångar överstiger 90 000kronor och i fräga om gift skaltskyldig om makarnas gemensamma skattepliktigaförmögenhetslillgångar överstiger . Denna lag iräder i kraft och tillämpasförsta gängen vid taxering. Prop.1983/84:73 48 Närvarande: statsministern , ordförande, ochslalsråden I, , , , , , ,, , , , , , , ,R. , , , , Proposition om en reformering av efterlevandepensioneringenm. Frän den allmänna pensioneringen kan efter ett dödsfallutges ekonomiskt stöd till den avlidnes efterlevande. Förmåner utgår inom såvälfolk- som tilläggspensioneringen i form av barnpension och änkepension. Ävenarbetsskadeförsäkringen inrymmer efterlevandeförmäner, som utges till bl. a.änka och barn till den sorn avlider till följd av en arbetsskada. Näraanknytning till familjepensioneringen har de särskilda folkpensionsförmånernahuslrutillägg och barnlillägg. I olika sammanhang har ifrågasatts om pensionssystemetsnuvarande efterlevandeförmäner är anpassade till de stödbehov som följer mednutidens samhällsförhållanden och familjemönster. Den allmänna samhällsutvecklingenoch kravet på jämställdhet mellan könen i pensionshänseende har föranlettönskemål om en reformerad efterlevandepensionering. riksdag begärde utredning av frågan omeflerlevandepensione-ringens framtida utformning (SfU 1974:24, rskr 293). Medanledning härav erhöll pensionskommittén (S 1970:40) uppdraget att göra ensådan utredning och att överväga hur elt efterlevandeskydd som är neutralt iförhållande till kön kan närmare utformas. ' har avlämnatbetänkandet (SOU 1981:61-62) Familjepension. I betänkandet har kommittén lagtfram förslag ' Ledamöter: f. d. presidenten , ordförande,f. d. riksdagsledamöterna ,departementsrådet , f. d. riksdagsledamoten ,riksdagsledamoten samt f. d. riksdagsledamoten , 1983/84:73 49 till en reformering av efterlevandepensioneringen och avefterlevandeskyddet inom arbetsskadeförsäkringen. Kommittén har även redovisatöverväganden om hustru- och barntilläggen sarnl lagt fram förslag om dessaförmäners ställning . Slutligen har kommittén lagt fram förslag omvissa ändringar i reglerna för pensionstillskott. En sammanfattning avbetänkandet bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning överremissinslanserna och en sammanställning av yttrandena bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 2. 4 1983/84. Prop.1983/84:73 50 2 Allmänna utgångspunktei' 2.1Behovet av en reformering av éfterlevandepensioneringen 2.1.1Nuvarande regler och bakgrunden llll dessa Eflerlevandepensioneringens utformning har förändrats vidupprepade tillfällen . En särskild änkepensionering tillskapades genorn lagom folkpensionering. Änkepension utgick enligt denna lag till änkor som fyllt55 år. Pensionen var i sin helhet inkomstprövad och utgick längst fram tilldess änkan erhöll ålders- eller invalidpension. Fr. o. rn. utvidgadesrällen till änkepension till alt omfatta även yngre änkor och avskaffadesprövningen genlemol den förmänsberältigades inkomst och förmögenhet. Samtidigttillkom försäkringen för allmän tilläggspension (ATP) med regler om en relativtgenerell rätt till änkepension, som storleksmässigl anknöts fill den avlidnestidigare inkomster. Till barn som förlorat en av eller båda sina föräldrar haralltsedan år 1937 utgivits bidrag i olika former från samhället. Barnpensionerinom ramen för folkpensioneringen tillkom , och genom ikraftträdandetsamma år av ATP-systemet infördes också inkomstrelalerade barnpensioner. De regler för farniljepension som tillkom är 1960 bestårän i sina huvuddrag. Enligt de nu gällande reglerna i lagen (1962:381) omallmän försäkring (omtryckt 1982:120, ändrad senast 1983:394) utgår sålundaänke-och barnpension inom såväl folk- sorn tilläggspensioneringen. Räll till folkpension i form av änkepension har en änka,som antingen fyllt vid mannens bortgång och då varit gift med honom irninsl eller har vårdnaden om och stadigvarande bor tillsammans rnedbarn, sorn är och som stadigvarande vistades hos makarna eller hosänkan för dödsfallet. Pensionen utgår fram till dess änkanuppnår åldereller börjar uppbära folkpension i annan form. Med änkorlikställs vissa grupper icke gifta samboende kvinnor. Änkepension från ATP utgår till en änka som varil giftrned den avlidne eller som har barn gemensamt med denne.Änkepensionen utges oberoende av änkans ålder och oavsett orn hon samtidigtuppbär egen pension i form av ålders- eller förtidspension. Endast giftermålgrundar rätt lill änkepension inom ATP. Till efterlevande barn utgår barnpension inomfolkpensioneringen fram till dess barnet fyller och inomtilläggspensioneringen tills barnet uppnår . Någon rått till pension för efterlevande änkling finnsinle inom vare sig folk- eller tilläggspensioneringen. En mer utförlig beskrivning av de nu gällandebestämmelserna inom den allmänna pensioneringen har lämnats ipensionskommitténs betänkande (SOU 1981:61 s. 71-89), till vilket jag fårhänvisa i detta avseende. Prop.1983/84:73 51 Änkepension utbetalas f. n. inom folkpensioneringen tillca 80 000 och inom tilläggspensioneringen till ca 270 000 kvinnor. Barnpensionutgår i form av folkpension till ca 40 000 och i form av tilläggspension tillknappt 45 000 barn. För en änka som har rätt till full änkepension frånfolkpensioneringen uppgår pensionen för - inkl. hell pensionstillskott- lill . Dessutom kan änkan få bidrag till bostadskostnaden i form avkomniunalt bostadsfillägg till pensionen. I beskattningshänseende gäller ocksåsärskilt förmånliga regler för den som uppbär folkpension i form av bl. a.änkepension och som inle har sidoinkomster över en viss nivå. Barnpension för barn som förlorat en av sina föräldrarutgår inom folkpensioneringen i regel med elt ärsbelopp som för är 1983 utgörlägst . Föräldralösa barn får barnpension från folkpensioneringenmed lägst . Från tilläggspensioneringen utgår änke- och barnpensionmed belopp som varierar med hänsyn till familjens sammansättning och denavlidnes tidigare pensionsgrundande inkomster. Grunden för nuvarande efterlevandepensionering står attfinna i det familjemönster och den arbetsfördelning mellan makar som varvanliga vid den tid då regelsystemet erhöll sina utmärkande drag. Gifta kvinnorägnade sig då vanligen åt arbete enbart i hemmet och svarade för omsorgen omfamiljens barn. Familjens ekonomi grundades i regel uteslutande på mannensförvärvsinkomster. Därför ansågs det då väsentligt att genom enfamiljepensionering tillskapa ett ekonomiskt skydd för efterlevande vidförsörjarens bortgång. Detta kom att ta sikte på minderåriga barn till denavlidne, men även hustrun ansågs i regel vara i behov av stöd från samhälletssida efter makens frånfälle. Mannen bedömdes däremot inte ha samma behov avsamhälleligt stöd utan förutsattes kunna klara sin försörjning pä egen handgenom inkomster av förvärvsarbete också efter det att hustrun avlidit. Familjepensionens ursprungliga syfte att svara för denefterlevandes grundläggande underhåll vidgades i och med tillkomsten avATP-systemet till att därutöver avse en garanti för den efterlevande att efterdödsfallet få behålla en viss del av den ekonomiska standarden dessförinnan.Det ansågs dock inte motiverat att låta denna garanti tillkomma ävenefterlevande män. 2.1.2 UtveckUngen efter tillkomsten av nuvarandefamiljepensionering efter tillkomsten av dagensfamiljepensionering har skett en omfattande utveckling på samhällslivets olikaområden och av familjemönster m. m. Särskilt förtjänar att framhållas deförändringar som i olika hänseenden skett i fråga om makars ekonomiskasituation. Gifta kvinnor har i kraftigt ökad utsträckning gått in iförvärvslivet. Därmed har mannens roll som familjens försörjare ändrats tillalt avse ett med kvinnan delat ansvar för 1983/84:73 52 underhållet av barnen och för tillsynen och vårdnaden avdessa. 1 det övervägande antalet familjer förvärvsarbetar båda makarna. Andelenoch antalet förvärvsarbetande kvinnor har sålunda ökat mycket kraftigt under desenare årtiondena. Sårskilt påtaglig har denna utveckling varit bland giftakvinnor. Ökningen har slagit igenom i alla åldersklasser rnen år sårskiltmarkant når det gäller yngre och medelålders kvinnor. En kraftig utjämning avförvärvsfrekvensen har under 1960- och 1970-lalen skett åven mellan kvinnor medminderåriga barn och övriga kvinnor. Denomvälvande förändring som inträffat när del gäller kvinnors förvärvsarbete harockså inneburit att kvinnor numera tjänar in räll lill egenpension frän ATP ien helt annan ulsiräckning än som var fallet eflertilläggspensioneringens tillkomst. har antalet ochandelen kvinnor rned pensionsgrundande inkomst för ATP mer än fördubblats.Medan av kvinnorna i åldern tillgodoräknadespensionsgrundande inkomst, hade andelen ökat lill . Iåldersgrupperna 30-54 är översteg andelen då och i åldersklassen 40-44 årvar den högre än . Samtidigtmåste dock framhållas att kvinnorna ännu inle uppnätt en med männen fulltlikvärdig ställning på arbetsmarknaden. Andelen förvärvsarbetande män ärfortfarande i alla åldersklasser högre än andelen kvinnor som har arbeleutanför hemmet. Del föreligger även relativt stora skillnader rnellan män ochkvinnor när del gäller den genomsnittliga arbetstidens längd. Medan flertaletmän har heltidsarbete, är del inle mer än drygt hälften av alla kvinnor som harförvärvsarbete pä heltid. Arbetsmarknaden karaktäriseras också fortfarande aven viss uppdelning efter kön. Sorn en följd av denna uppdelning mellan manligaoch kvinnliga yrken, som ofta ger kvinnorna ell sämre genomsnittligt löneläge,och genom atl kvinnorna oftare arbetar dellid har kvinnorna som grupp lägreförvärvsinkomster an män. Detta avspeglar sig också i att kvinnornagenomsnittligt tjänar in lägre pensionspoäng för ATP än män. Ytterligare finnsvissa regionala skillnader i sysselsättningsläget för kvinnor såtillvida allandelen förvärvsarbetande kvinnor är högre i storstadsområdena än i skogslänen. Även i nunämnda hänseenden har emellertid skett en utjämning mellan män och kvinnorunder senare är. Den inträdda ökningen av kvinnornas förvärvsfrekvens har variti stort sett densamma över hela landet, bl. a. som resultat av olikasysselsätlningspoliliska åtgärder pä det regionala planet. Tendensen går vidaremot en ökning av arbetstiden för kvinnor och mot ökad jämställdhet mellankvinnor och män pä olika områden av arbetslivet. Kvinnornas genomsnittligalönenivå och därmed även intjänade pensionspo äng för ATP har också successivtnärmat sig männens. Även under de senaste årens besvärandearbetsmarknadssituation har gifta kvinnor kunnat öka sin sysselsättning ochandelen heltidssysselsalta kvinnor har ökat. De kvinnor som står utanförarbetsmarknaden är i stor utsträckning äldre kvinnor som byggt upp sitt livunder en annan epoks samhällsniönster och familjeförhål- Prop.1983/84:73 53 Här äter-finns också en del yngre kvinnor som valtatl göra ett tillfälligt avbrott i förvärvslivet för alt ta värd ornminderåriga barn i hemmet. Bakom denna utveckling ligger en rad faktorer. Yngrekvinnor skaffar sig numera en utbildning som i slort sett år likvärdig medmännens. Möjligheterna lill förvärvsarbete har vidare förbättrats genom altfamiljeslorleken har minskat och hemarbetet rationaliserats. Av avgörandebetydelse har även varit de reformer sorn genomförts pä det familjepolitiskaområdet ined en kraftig ulbyggnad av samhällets barnomsorg och införande avföräldraförsäkringen. Ett väsentligl steg rnot ekonomisk självständighet förgifta kvinnor togs genorn den skattereform som genomfördes år 1970och varsutgångspunkt var att varje vuxen - kvinna såväl som man - skall försörja sigsjälv. Även lagstiftningen pä familjerättens område har ändrats och byggernumera i huvudsak på principen om makarna säsom ekonomiskt självständiga individeri frivillig samlevnad. En utgångspunkt för regleringen pä delta fäll år alt detefler upplösningen av ett äktenskap normalt inte skall firmas kvar någraekonomiska bindningar mellan makarna utan atl de var och en skall svara försitt eget underhåll. Jämsides med den här nämnda utvecklingen har också denallmänna attityden till gifta kvinnors förvärvsarbete väsentligt förändrats.Förvärvsarbete ses numera som något lika naturligt för kvinnor som för rnän.Det förekommer knappast längre att kvinnor upphör att förvärvsarbeta enbartdärför atl de ingår äktenskap. Och om en kvinna väljer all ta vård om barn ihemmet efter barnets födelse är hon i regel inställd pä alt senare återinträdai förvärvslivet. Till följd av dessa förändringar av kvinnornasförvärvsverksamhet hur de uppnätt en ökad självständighet i ekonomiskthänseende och är sällan beroende av mannen för sitt uppehälle. Varjevuxen person kan nu i princip ses som en självständig individ med räll ochskyldighel att svara för sin egen försörjning. 2.1.3 Bedömning av familjepensioneringen för framliden Mot bakgrund av de förändringar som ägt rum inomsamhällslivet och i fråga om familjemönslren har ifrågasatts orn nuvarandebestämmelser om familjepension inom den allmänna pensioneringen med dessskillnader i behandlingen av män och kvinnor alltjämt är motiverade. Redan år1971 redovisade pensionsförsäkringskommittén i betänkandet (SOU 1971:19)Familjepensionsfrågor ni. m. en skiss lill ett framlida familjepensionssys-lem,enligt vilken nuvarande änkepensionering skulle ersättas av andra former avstöd med avsikt att bereda ett efterlevandeskydd i första hand ål minderårigabarn och med syfte att åstadkomma neutralitet mellan könen i vad gällerförmåner till vuxna efterlevande. uttalade är 1974 (SfU 1974:24, rskr 293) atl de riktlinjer som pensionsförsäkringskominillén 1983/84:73 54 sålunda dragit upp borde ligga till grund för de fortsattaövervägandena om hur ett efterlevandeskydd som är neutralt i förhållande tillkön kunde närmare utformas. Sorn nämnts inledningsvis anförtroddespensionskommittén detta utredningsuppdrag. I sitt nu framlagda betänkande ger pensionskommittén enutförlig beskrivning av tankegångarna bakom reglerna om familjepension och avden utveckling på olika områden av samhällslivet som ägt rum efterdessa reglers tillkomst. Mol bakgrund härav gör konunitlén en bedömning avbehovel av ett särskilt efterlevandeskydd för framliden och finner därvid enrad punkter på vilka kritik kan riktas mot familjepensioneringen i nuvarandeutformning. Kommittén konstaterar sammanfattningsvis att pensioneringenframstår som otidsenlig och i vissa hänseenden som icke motiverad utifrånbehovssynpunkter. uppfattning finns det skål att anpassa reglerna förefterlevandepension till de sociala förändringar i samhället och den utvecklingi övrigt som skett på olika områden. Den nuvaiande familjepensioneringen börreformeras frän grunden och ersättas av ett nytt system för stöd ätefterlevande. Inom detta bör del ekonomiska stödet i ökad utsträckning inriktaspä efterlevande barn och tyngdpunkten således läggas pä barnpensioneringen.Stödet till vuxna efterlevande bör enligt kommittén göras könsneutralt och gesen mer behovsinriktad utformning. Pensionskommitténsbedömning av det nuvarande efterlevandeskyddet inom den allmänna pensioneringenoch behovel av en reformering av detta vinner stöd av i stort sett samtligaremissinstanser. Endast i etl par remissyttranden framförs en avvikandeuppfattning av innebörd att änkepensioneringen sådan den f. n. är utformadfortfarande fyller ett väsentligt socialt behov och att någon reform på områdetdärför inle är påkallad. I ytterligare några yttranden uttrycks tvekan orn detfinns förutsättningar att redan nu genomföra en omläggning avfamiljepensioneringen. För egendel vill jag i likhet med pensionskommittén understryka att änkepensioneringenhar fyllt ert väsentligt socialt behov. De snabba och genomgripande förändringarsom inträtt i samhället och pä familjelivets område har emellertid rubbatförutsättningarna för pensionsformen ined dess nuvarande innehåll.Lagstiftningen orn efterlevandepensioneringen har inle följt med iutvecklingen. Regelsystemet har därför en klar prägel av med andravärderingar och samhällsrnönster ån dagens. De motiv som ligger bakomänkepensioneringen måste alltså anses ha förlorat sin aktualitet i betydandeutsträckning. Deltakommer särskilt markant till uttryck i det förhällandet att män och kvinnorinte behandlas lika när det gäller rätten till efterlevandepension. En sådanskillnad står i strid med strävandena mot jåmställdhet mellan rnän och kvinnor.1 likhet med korrrmittén och nära nog samtliga rernissinslanser anser jag delprincipiellt felaktigt att göra rätten till efterlevandepension beroende av kön. Inom familjepensioneringen bör liksom på andra områden i Prop.1983/84:73 55 samhället gälla likställdhet mellan män och kvinnor. Som tidigare framhållits har genomförtsbetydelsefulla refomer pä arbetsmarknads-, ulbildnings-, skatte- ochfamiljepolitikens områden som har bidragit till att utjämna skillnaderna mellanmäns och kvinnors möjligheter till produktiv sysselsättning. Änkepensioneringenslår i mycket i strid med de utgångspunkter som uppställts på de nämndaområdena. En socialförsäkringsförmån sorn bygger pä tanken alt kvinnan ärekonomiskt beroende och försörjd av mannen är inle förenlig med principen attmakarna skall kunna leva som ekonomiskt oberoende och självständiga individer.En viktig förutsättning för all jämställdhet skall kunna uppnås år att kvinnorfår möjlighet till ekonomiskt oberoende på grundval av egen förvårvsinsats.Föreställningen alt kvinnor bör försörjas genom äktenskapet bör enligt minmening motarbetas, inte minst därför all den ulgör ell hinder för kvinnansekonomiska självständighet och för hennes möjligheter att hävda sig påarbetsmarknaden. Dennuvarande änkepensioneringen står inte heller i överensstämmelse med målsättningenför samhällets familjepolitik i övrigt. Det ekonomiska stödet tillbarnfamiljerna bör i första hand ta sikte pä att säkra barnets försörjning och- frånsett förmånerna frän föräldraförsäkringen - inte försörjningen av enhemmavarande förälder. Sådant särskill samhållsstöd som ges tillenförälderfamiljer bör alltså syfta till att ersätta den andre föräldernsförsörjningsinsats för barnet och inte inriktas på vårdnadshava-rens egetunderhåll. Detta överensstämmer med pensionskommitténs uppfattning atttonvikten inom familjepensioneringen skall läggas pä den del av stödet somtillkommer efterlevande barn och att omfattningen av stödet lill vuxnaefterlevande gradvis skall reduceras. ,liksom det stora flertalet av remissinslanserna, pekar på attänkepensioneringen framstår som allt mindre motiverad utifrån behovssynpunkter.Kvinnornas ökade förvärvsverksamhet och självständighet i ekonomiskt hänseendehar lett till att kvinnan inle i sarnma rnän som för sedan ärberoende av mannen för sin försörjning och därigenom inte heller av detlångvariga ekonomiska stöd som lämnas genom änkepensioneringen för den händelsemannen skulle avlida. Särskilt gäller detta de kvinnor som är i lägreålder och som vuxit upp under de nuvarande samhällsförhållandena ochfamiljemönstren. Enligl rnin uppfattning är del inte heller längremotiverat atl från socialförsäkringen enligt i stort sett generella regler utgelivsvariga förmåner efter ett dödsfall till efterlevande kvinnor som förvärvsarbetari full utsträckning och därmed har inkomster som möjliggör fortsatt försörjningpä en tillfredsställande nivå. Att inorn den allmänna pensioneringen inrymmagenerella garantier för en bevarad eller renlav förbättrad standard under långtid efter det att äktenskapet upplösts kan rnot bakgrund av dagenssamhällsförhållanden inte vara rimligt. Jag kan i dagens samhällsekonomiska situation inleunderlåta att erinra orn Prop.1983/84:73 56 pensionskommitténs beräkningar beträffande den kostnadsutvecklingsom kan förutses för framliden om nuvarande regler för efterlevandepensionbehälls oförändrade. Beräkningarna tyder pä en ökning av de ärligautbetalningarna - i oföråndrtit penningvärde - av änkepension inomtilläggspensioneringen, vilka f. n. är i storleksordningen drygt 3 000 milj.kr., med fram till dess pensionsformen uppnått fullfunktionsstadietnågra årtionden in på2000-talel. I likhet med kommittén anser jag det inte varaförsvarligt att hälla fasl vid ett regelsystem som ger upphov till automatisktökade kostnader av en sådan storlek - dvs. rned ca 4 500 milj. kr. - för enförmån som har sin grund i helt andra samhällsförhållanden ån dagens. De medelsom sålunda skulle komma att tas i anspråk för ånkepensioneringen bör i ställetanvändas till insatser som är mera motiverade i dagens samhälle.