prop · G703159 · 1983-12-31 00:00:00 — Kammarrätten avstyrkeremellertid de i promemorian framförda förslagen av skäl som närmare utvecklas idet följande. Påföljdssystemeti utgör en enhet med fängelse - dagsböter -penningböter i en naturligskala, där dagsböter i princip anses som en allvarligare påföljd änpenningböter. Enligt 25 kap. 5 § skall sålunda dagsböter utdömasdå fråga är om lagföring för flera brott och dagsböter är stadgat för något avbrotten. Normerade böter torde inte längre förekomma i vart fall i praktiken sedan skattestrafflagen upphävdes. Det framstår då som utomordenfiigtanmärkningsvärt att för en typ av brott - olaga fiske - och endast för ensärskild form av detta brott - olaga trålfiske återinföra en i övrigt slopad bötesform.Vad som i promemorian (s. 25 f) citeras ur skattestrafflagsutredningensbetänkande och propositionen med förslag till skattebrottslag talar enligtkammarrätten mera mot än för normerade böter. Ipromemorian anförs (s. 26) att normerade böter av principiella skäl är attföredra framför höga penningböter som döms ut utan någon i lagen bestämd beräkningsgmnd,eftersom det senare altemativet skulle stå i strid mot nuvarande principer ibrottsbalken. Kammarrätten gör gällande att det i promemorian framfördaförslaget till normerade böter - i synnerhet till de belopp som nämns såsomexempel - inte heller är förenligt med grundprinciperna i svensk straffrätt. 1983/84:159 100 Förslagetutgår till sin uppbyggnad från att det gäller att skärpa straffen för utländskafiskare som gör sig skyldiga till olaga trålfiske i svensk zon eller på svensktterritorialvatten. Det bör dock uppmärksammas att de föreslagna skärptasanktionerna kommer att drabba även svenska fiskare i svensk zon och på svensktvatten. Det kan från allmän synpunkt ifrågasättas om de överträdelser det härär fråga om är av sådan art att de motiverar bötesstraff och förverkande tillmångdubbelt högre belopp än jämförbara överträdelser inom andrasamhällsområden. Enligt kammarrättensmening motiverar inte önskemålet att bringa de ekonomiska sanktionerna motutländska fiskare i paritet med exempelvis motsvarande regler i att manbryter ut ett brott - olaga trålfiske -och bestämmer en särskild straffskalaför detta brott. Även om yrkesfiskarna och deras organisationer för närvarandekräver skärpta sanktioner, torde man kunna räkna med allvarlig och berättigad krifikfrån samma personer och organisationer när svenska fiskare drabbas av såallvarliga påföljder, som föreslås i promemorian, vid exempelvis överträdelserav trålbestämmelserna i och . Allvarligare än nu nämndaöverträdelser torde i och för sig vara överskridande av den inre trålgränseneftersom sådant olaga fiske ofta kan skada reproduktionen inom värdefulla områden.Det är därvid att märka att det oftast är svenska fiskare som gör sig skyldigatill sistnämnda typ av överträdelser. Nuvarande bestämmelser i25 kap. om dagsböter och penningböter torde i och för sig intemedge att från allmänpreventiv synpunkt tillräckligt kraftiga påföljder dömsut. Detta gäller emellertid inte endast brott mot fiskelagstiftningen utan ettflertal brott begångna i olika former av näringsutövning. Såsom omnämns ipromemorian pågår utredning om så kallade företagsböter och andra ändringar ibötesstraffet. Behovet av skärpta bötesstraff på fiskets område kan ses som enav flera omständigheter som aktualiserar ändringar i bestämmelserna ombötesstraff. I avvaktan på resultatet av dessa utredningar finns det intetillräckliga skäl att införa en särskild form av bötesstraff och en särskildstraffskala för olaga trålfiske. Om normerade böter ansesböra införas beträffande olaga trålfiske, bör man välja en annan grund för attberäkna böterna än den föreslagna. Enligt kammartättens mening är det intenågon lämplig metod att anknyta böterna till antalet hästkrafter (kW DIN) imotorn på det fiskefartyg, som har använts för bogsering av trålen. Dejämförelser som (s. 27) görs med förordningen om statligt stöd tillfiskeföretag vid fångstbegränsning samt till fordonskungörelsen är interelevanta. Enligtpromemorian skall uppgifter om fiskefartygens motorstyrka kunna hämtas ursvenska och utländska fartygsregister. Det måste dock vara den vid fisketaktuella motorns styrka som läggs till grund för beräkningen. Enligt motivenskall den i vederbörligt register angivna motorstyrkan och inte den faktiskamotorstyrkan läggas till grund vid straffbestämningen. Prop.1983/84:159 101 Lagtextenbör förtydligas i detta hänseende. Det torde även böra klarläggas vilkaregisteruppgifter som skall godtas. Enligt specialmotiveringentill 35 c § anförs att vid partrålning böterna skall bestämmas i förhållandetill motorstyrkan i vart och ett av de deltagande fartygen. Detta framgår inteav lagtexten och fråga kan uppkomma om inte båda fartygens olaga fiske kananses som ett brott med flera gärningsmän. I lagtexten (35 c § första stycketin fine) talas om motorn i det fiskefartyg som har använts för bogsering avtrålen. I 35c§ andra stycket som berör gemensamt straff för flera gärningartalas om det eller de fiskefartyg som har använts för bogsering av trålen.Detta kan leda till felakfiga slutsatser och lagtexten bör förtydligas i nuangivet hänseende. En effekt av denföreslagna beräkningsgrunden är att om två fartyg tillsammans bedriver partrålningkommer olika bötesstraff att utmätas för de deltagande fartygens befälhavareoaktat att de tillsammans och i samråd förövat den straffbelagda gämingen. Enligt gällande praxisstraffas vid olaga trålfiske i princip samtliga besättningsmän ombord på dettrålande fartyget, varvid befälhavaren regelmässigt erhåller nägot högrestraff , de övriga. Förslaget synes utgå ifrån att endast befälhavaren skallstraffas. Detta framgår emellertid inte av lagtexten och ej heller annat änindirekt av vad som anförs i motiven till lagtexten. En annan tolkning skulleemellertid ge orimliga resultat. Stora delar av i vart fall den svenskafiskeflottan utgörs av fartyg, som ägs gemensamt av flera personer vilka självadeltar i fisket. Om de äger lika delar (lotter) i båt och redskap, kan det varaen tillfällighet vem som är befälhavare (skeppare). Den föreslagna bestämmelsenkan leda till att befälhavaren drabbas otillbörligt i förhållande till övrigadelägare och besättningsmän. En praktisk konsekvens kan även bli att tillbefälhavare utses någon som saknar utmätningsbara tillgångar. Förverkandeär såsom anförs i promemorian (s. 28) en sanktion som har en viktig funktionsom ett komplement till straff och andra brottspåföljder. Enligt brottsbalkenkan förverkande komma i fråga beträffande utbyte av brott, förlag för brott,hjälpmedel vid brott under förutsättning att förverkande är påkallat tillförebyggande av brott eller eljest särskilda skäl föreligger. Förverkande kanäven ske av föremål, som på gmnd av sin särskilda beskaffenhet ochomständigheterna i övrigt kan befaras komma till brottslig användning. Enligt36 kap. 3a§ , som trädde i kraft den Ijuli 1982, kan, om det tillföljd av brott som begåtts i näringsverksamhet har uppkommit ekonomiskafördelar för näringsidkaren, värdet därav förklaras förverkat. 1970års ändringar i fiskerättslagen avsåg att bringa denna lags förverkandebestämmelseri överensstämmelse med . Det i promemorian lagda förslaget fjärmarånyo fiskerättslagens förverkandebestäm-8 1983/84. Prop.1983/84:159 102 Förslaget kan delvis tolkas så att man önskar enstraffrättslig påföljd genom förverkandet. Detta strider mot brottsbalkensprinciper. Kammarrätten avstyrker den föreslagna utvidgningen avförverkandebestämmelserna. 36b § första stycket i förslaget avses gälla fångst ombord på fiskefartyg. Frågakan ställas vilka regler som gäller beträffande ilandförd fisk. 36 b § andrastycket avser endast det fall att fisk skall förverkas eftersom den har fångatsunder otillåten tid eller inte håller föreskrivet minimimått. Iförslaget används i lagtexten beteckningen fiskefartyg.Uppenbarligen har större enheter därmed åsyftats. Beteckningen är emellertidinte entydig och ej heller preciserad i lagtexten. Fiskefartyg - om därmedskulle avses registrerade enheter - kan vara mycket små båtar. Enligtförslaget 36 c § skall förverkande alltid kunna ske hos befälhavaren på ettfiskefartyg, som använts vid brott mot fiskerättslagen eller mot föreskrift sommeddelats med stöd av lagen. Effekterna av denna bestämmelse är oklar. Enigtmotiven (s. 42) avser regeln inte värdeförverkande. Detta framgår inte avlagtexten. Enligt mofiven skall förverkande kunna ske hos befälhavaren, även omnågon annan är ägare fill egendomen i fråga. Detta torde inte stå iöverensstämmelse med gängse principer för svensk lagstiftning. Förslaget35 c § avser den som med uppsåt eller av oaktsamhet bedriver trålfiske i stridmot meddelade föreskrifter eller utan tillstånd av myndighet i fall då sådantkrävs. Det bör därvid uppmärksammas att trålfiske i övrigt inte berörs ifiskerättslagen utan i fiskeriförordningen (1982: 126). Enligt 11 § nämndaförordning får trålfiske bedrivas endast inom de områden på allmänt vatten ochpå de villkor i övrigt som anges i föreskrifter som meddelas av fiskeristyrelsenefter samråd med berörda myndigheter. Enligt39 § fiskeriförordningen gäller bestämmelserna i 35 a § första stycketfiskerättslagen i fråga om den som gör sig skyldig till olaga fiske genom att uppsåtligeneller av oaktsamhet bryta mot bl. 11 § förordningen eller sådanaföreskrifter som avses i 11 §. I promemorian föreslås ett tillägg till 35 a §att paragrafen gäller endast om inte annat följer av 35c§.Lagstiftningstekniken att hänvisa från 39 § fiskeriförordningen till 35 a § fiskerättslagenoch därifrån till 35 c § samma lag är inte invändningsfri. Förslaget35 c § innehåller fängelse i straffskalan. Enligt havsrättskonventionen får enkuststats lagstiftning inte, utan att särskilda överenskommelser har träffats,innehålla regler om fängelsestraff för brott som begås i statens ekonomiskazon. Havsrättskonventionen har inte trätt i kraft men enligt promemorian (s. 7)bör den dock i praktiken beaktas även i den. svenska fiskezonen, eftersom den iväsentliga delar får anses återspegla folkrättslig sedvanerätt. Dettaaktualiserar frågan huruvida fängelse skall ingå i straffskalan för brottbegångna utanför territorialgränsen. 1983/84:159 103 Om fängelse utgår ur straffskalan, bör det emellertiduppmärksammas att detta får konsekvenser beträffande möjligheterna att användavissa straffprocessuella åtgärder, eftersom dessa i allmänhet förutsätter attfängelse ingår i straffskalan. Detta gäller bl.a. husrannsakan. Det bör därvidpåpekas att det i praxis ansetts som husrannsakan att gå in i låst utrymmeombord på båt. Enligt förslaget 37 a § andra stycket får enfisketillsynsman förordnas att utföra sådana undersökningar som avses i 37 §andra stycket. Undersökning av fiskefartyg är såsom nämnts - i vart falldå fråga är om låst utrymme - husrannsakan. Dylik får enligt 28 kap. 4§rättegångsbalken beslutas av undersökningsledaren, åklagaren eller rätten. Detkan inte komma i fråga att tillägga fisketillsynsman med genomgående mycketringa utbildning i rättsliga frågor en sådan rätt. Denna fråga behandlades avbl. a. ordningsvaktutredningen i dess betänkande Ordningsvakter (1978:33). I promemorian (s. 35) föreslås å andra sidan den begränsningeni fiske-tillsynsmannens befogenheter att de fortsättningsvis inte skall få taegendom i beslag. En sådan begränsning skulle avsevärt försvåra deras arbeteoch erfarenheterna ger inte heller vid handen att de har missbrukat sinabefogenheter i angivet hänseende. Det måste vid prövningen av vilkabefogenheter som skall tilläggas fisketillsynmännen beaktas att de ofta utövarsin verksamhet på avlägset belägna insjövatten där den enda i praktikentillämpliga metoden att kunna bevisa att olovligt eller olaga fiske harförekommit är att ta fångst och redskap m. m. i beslag. En egenhet i förslaget är att enligt 37 § tredje stycketjämförd med samma paragraf första stycket skulle enskild person i undantagsfallkunna ta fiskefartyg i beslag. En fråga som det är angeläget att klarlägga är forumfråganvid brott utanför svenska territorialgränsen inom svensk ekonomisk zon. Dennafråga är under behandling inom justifiedepartementet och föranleder därföringet vidare yttrande från kammarrätten. Tingsrätten delar utredningens uppfattning att detföreligger ett behov av skärpta sanktioner vid överträdelser av denfiskerättsliga lagstiftningen. Tingsrätten anser liksom utredningen att detfrämst är beträffande trålfiske som behovet av en skärpning har gjort siggällande. Som utredningen funnit är det det nuvarande bötessystemetoch de begränsade möjligheterna att förverka fiskeredskap som medfört attendast relativt obetydliga påföljder kunnat dömas ut. En sammanställning över tingsrättens domar i mål angåendetrålfiske och laxfiske bifogas. Sammanställningen avser tioårsperioden1974-1983. 1983/84:159 104 Avsammanställningen framgår att utdömda påföljder i allmänhet knappast varitsådana att de kunnat ha någon avhållande effekt. Tingsrättentillstyrker vad utredningen anfört om övergång till normerade böter och bättreförverkandemöjligheter. Mot de föreslagna lagbestämmelsernas konstruktion hartingsrätten ingen erinran. Länsstyrelsentillstyrker förslaget om skärpta sanktioner vid brott mot fiskelagstiftningen. villframhålla vad polisstyrelsen anfört om att man, när man väljer enhet attbestämma böterna i förhållande till, väljer en enhet som är lämplig om man villutvidga bestämmelserna att omfatta även annat fiske. (Polisstyrelsen anför attberäkningsgrunden för normerade böter bör utformas så att den kan tillämpasockså om man senare inför denna bötesform för överträdelser avlaxfiskebestämmelser.) Ocksåvad polisstyrelsen anför om möjligheterna att kvarhålla fiskefartyg börframhållas. (Polisstyrelsen framhåller att det bör övervägas att införa enbestämmelse om att fiskefartyget kan kvarhållas tills böterna blivit betaldaeller godkänd säkerhet lämnats.) Ettgenomförande av i promemorian föreslagna författningsändringar kommer enligtlänsstyrelsens mening att medföra att respekten för gällande fiskeregler ökar.Vidare skulle de praktiska möjligheterna för särskilt att göraingripande vid brott mot eller misstankar om brott mot fiskebestämmelser blistörre, vilket är en angelägen förbättring. De föreslagna reglerna har enligtlänsstyrelsens uppfattning en ändamålsenlig utformning. Länsstyrelsentillstyrker föreslagna författningsändringar. Iövrigt har följande synpunkter. Iutredningen har övervägts huruvida skärpta påföljder är nödvändiga vid brott isamband med laxfiske. Utredningen har inte ansett detta varaerforderligt. föreslår dock att utredningens diskuteradepåföljdsförslag även i denna del genomförs. För att trygga tillgången på laxäven är det emellertid i första hand skärpta internationella laxfiskeregleringarsom behövs. Ilikhet med anser att detbör övervägas att införa en påföljdsbestämmelse för det fall att befälhavare påfiskefartyg vägrat åtlyda anmodan om att gå in till svenskhamn för ytterligare utredning. 1983/84:159 105 Deföreslagna bestämmelserna om straffskärpning vid trålfiske hälsas medtillfredsställelse. Beträffande fisketillsynsmännenhar det länge framförts önskemål om en översyn av för dessa gällandebestämmelser. Det är av vikt, att nya bestämmelser så långt det är möjligtsynkroniseras med de bestämmelser som gäller för jakttillsynsman. Det är medhänsyn därtill och till de genom ändring av 24 kap. 2 § brottsbalkenavsevärt förbättrade möjligheterna att göra beslag förvånansvärt, att man villfråntaga fisketillsynsmännen denna rätt. Visserligen kan naturligtvisifrågasättas, humvida fisketill-synsmän i någon större utsträckning gör bruk avdenna rätt. Mången fisketillsynsman torde vara försiktig med ingripanden motbakgrund av att han kan riskera att möta ett kraftigare våld. Men å andra sidanbör fisketillsynsmännen givetvis ha kvar denna rätt. Hur har man tänkt sig, attfisketillsynsmännen skall agera i praktiken, då ett beslag äraktuellt? Det kan ju exempelvis vara stora avstånd till polis och kustbevakning,och den från vilken beslag skall ske avvaktar knappast ankomsten av personalsom äger rätt att göra beslag. Medhänsyn till vad sålunda anförts anser att fisketillsynsman skallha kvar beslagsrätten. Isamband med eventuella nya bestämmelser för fisketiUsynsman är det nödvändigt,att utbildningen av dessa blir närmare reglerad. Länsstyrelsentillstyrker förslagen med följande undantag och kommentarer. Fisketillsynsmannaorganisationenhar stor betydelse för efterlevnaden av fiskebestämmelserna. Föreslagna minskningarav fisketiUsynsmännens befogenheter i fråga om beslag och undersökning avredskap, sump och fartyg måste anses innebära en allvarlig reducering av fömtsättningarnaför organisationens effektivitet. avstyrker därför dessa förslag. Detbör av lagen om rätt tUl fiske framgå att även polisen har de befogenheter somanges i 37 § första och andra styckena i författningsförslaget. Undersenare år har kunnat konstateras ett alltmer ökat intresse för fritidsfisket.Statistiska uppgifter härom finhs bland annat fiskevattensutredning(SOU 1978:75). Samma utveckling har också kunnatkonstateras i , vilket till en del torde bero på en ökad turism.Denna utveckling har också medfört, att intresset för en Prop.1983/84:159 106 bättreoch mera effektiv fiskebevakning klart ökat. Enligt 37 § fiskelagen harfiskerättsägaren vid olovligt fiske befogenhet att beslagta fångsten och redskapetävensom båt eller annat, som kan antas äga betydelse för utredning om brottet.Från de olika fiskerättsägarna har vid utbildning av fisketiUsynsman och iandra sammanhang emellertid mycket bestämt hävdats, att förutsättningen för eneffektiv fiskebevakning är att den som utövar tillsynen har ett förordnandeinnebärande bland annat rätt att bära tjänstetecken. Först härigenomrespekteras tillsynsmannen i sin verksamhet. Institutetfisketillsynsman har i promemorian behandlats knapphändigt. Frånsett vad somanförs på s. 12, första stycket, berörs inte det olaga fisket. Det böranmärkas, att fisketillsynsman enligt 2§ 1955 ärs instruktion för fisketiUsynsmanjämväl har befogenhet att undersöka fisk, som har fångats olagligen, ävensomfiskredskap (jfr s. 12, första stycket där endast det olovliga fisket omnämnes).Överhuvud synes promemorian vara inriktad på problemen i vad avser detolovliga fisket till havs. är helt medveten om att nuvarandereglering instruktion är omodern och bör ses över.Länsstyrelsen är dock inte beredd att fillstyrka den reglering som föreslås,nämligen att fisketillsynsman enbart skall ha tillsyn över efterievnaden avfiskelagen och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. TUlsyn av fiskeriförordningensregler och det olaga fisket bör inte försummas. Jämförelse kan göras medjaktlagstiftningen, där det i 39 § jaktlagen stadgas att den som kan anseslämplig att utöva jakttillsyn fär förordnas till jakttillsynsman. Härmed avses efterievnadenav jaktlagen, jaktstadgan och de övriga föreskrifter som har meddelats medstöd av dessa författningar (se föreskrifter om utbildning m.m.av jakttillsynsman, punkten 1.3). Enligtföreslagen lydelse av 37 a § skaU fisketillsynsman inte tillerkännas befogenhetatt verkställa beslag. Detta är en ändring mot vad som anges i 37 §fiskelagen och 43 § fiskeriförordningen. torde det vara svårt fören fisketiUsynsman att snabbt få kontakt med polis då tillsynsområdetexempelvis kan vara otillgängligt beläget. Hans fömtsättningar att arbetaeffektivt torde avsevärt försvåras, därest beslagsbefogenheten frånhändeshonom. Polisens utredningsarbete kommer också att bli svårare, eftersom storamöjligheter kommer att finnas att undanröja redskap etc. under fidfisketillsynsmannen är upptagen med att tillkalla polis. Ytterligareövervägande bör således göras i vad avser institutet fisketillsynsman. Somexempel härpå kan nämnas frågor om förordnande, fordringar på den som skallförordnas, behovet av bevakning, utmstning, utbildning och befogenheter.Tillsynen bör också omfatta det olaga fisket. Länsstyrelsenhar full förståelse för att en allmänt bättre efterlevnad och en anpassning fillandra länders lagstiftning har tvingat fram föreslagen Prop.1983/84:159 107 straffskärpning och utökade möjligheter till förverkande.Vidkommande föreslagna regler om förverkande torde det vara bäst attlagstiftarens intentioner kommer till klart uttryck i lagtexten i stället för iallmänna motivuttalanden. har inte någon erfarenhet av det ipromemorian påtalade olovliga fisket av utländska fiskefartyg i den svenskafiskezonen. Dock känner väl till att exempelvis våra nordiskagrannländer har regler som möjliggör betydligt mer kännbara sanktioner än desvenska vid överträdelse av motsvarande bestämmelser inom deras fiskezoner.Länsstyrelsen är också medveten om att nämnda förhållande upplevs somorättvist av svenska yrkesfiskare. kan i allt väsentligt ansluta sig deöverväganden som görs i promemorian. Detta innebär att länsstyrelsentillstyrker de framlagda förslagen till skärpning av den svenskalagstiftningen på detta område. Dessa skärpningar torde vara nödvändiga föratt skapa ökad respekt för svensk lag och därmed också ökat skydd för svenskayrkesfiskares intressen. tUlstyrker också förslaget uUskärpning av sanktionerna mot olaga trålfiske. Däremot är förvånad över förslaget attfisketillsynsman inte längre skall vara behörig ta egendom i beslag enligt 37 §första stycket i lagen om rätt till fiske. Enligt uppfattninghar denna befogenhet för fisketUlsynsman varit värdefull och kaninte finna ätt man i promemorian framlagt några skäl som motiverar en ändringav nuvarande regler på detta område. I övrigt har inte några invändningar moteller synpunkter på innehållet i promemorian. Som ett led i upprätthållande av kust- och älvfiske efterlax har detta år genomförts skärpta bestämmelser inom våra vatten.Restriktionerna har kritiserats bl.a. under hänvisning tUl det omfattande fiskesom bedrivs i - både lagligt och olagligt. Med hänsyn till sistnämnda förhållande hälsarlänsstyrelsen med tillfredsställelse de förslag till skärpningar av straff ochsankfioner som framläggs. De får ses som ett led i försöken att begränsahavsfisket efter lax till en för oss acceptabel nivå. fillstyrker utredningens förslag. 1983/84:159 108 Somframhålles i promemorian förekommer mycket stora olikheter vid bedömningen avöverträdelser avseende fiskelagstiftningen meUan och främst ochDanmark. SFR har vid ett flertal tillfällen påpekat detta och även i olikasammanhang krävt att dessa skall harmoniseras länderna emellan. Vi konstaterardärför med tillfredsställelse att den föreslagna skärpningen innebär att densvenska fiskelagstiftningen i stort sett ger samma påföljd som vidöverträdelser i danska och norska fiskevatten. SFRinstämmer i promemorians bedömning att frihetsberövande straff inte böranvändas. I stället bör - som föreslagits - ekonomiska sanktioner komma ifråga. Promemorianföreslår att yrkesfiskelicensen skall kunna återkallas eller att licens blirsvårare att erhålla för svenska yrkesfiskare som överträder de fiskerättsligareglerna. SFRmotsätter sig starkt att svenska fiskares yrkesfiskelicens skall kunnaanvändas vid bedömningen av påföljd för överträdelse mot fiskelagstiftningen.Dras licensen in minskas fiskarens möjlighet att fortsätta sitt yrkesförvärvoch därigenom kunna betala de böter, vilka är tänkta att sättas så högt, att deensamt skaU kunna tjäna som hinder för medvetna överträdelser. Vidare finns detfiskare, vilka har äldre båtar utan fiskerilån och som fiskar arter utanprisstöd. Dessa skulle i mindre grad drabbas av licensindragning än fiskare medny båt och prisstöd på sin fångst. Attanvända hästkraftantalet som bedömningsgrund för böternas storlek anser SFRvara acceptabelt. Viddiskussionen om de normerade böternas storlek sägs att trålfiskebåtar har enmotorstyrka upp till drygt 1000 Hk. Det finns ca 10 st fiskebåtar med enregistrerad motorstyrka överstigande 1 000 Hk. De två största med etthästkraftantal av 2 100. SFR har nedan föreslagit att alla typer av redskapskall innefattas i 35 c §.