prop · G703159 · 1983-12-31 00:00:00 — Ifemte stycket sägs att anmälan skaU göras skyndsaml vederbörande polis-eller åklagarmyndighet när beslag eller undersökning gjorts. moisvararvad som gäller enligl paragrafens andra stycke och instruktion. Sistastycket om rätt för en fiskerättshavare alt i vissa fall behålla fångstenmotsvarar vad som redan gäller. 1983/84:159 31 Förtillsyn över efterlevnaden av denna lag och föreskrifter, som har meddelats medstöd av lagen, får regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer utsesärskilda fisketiUsynsman. En fisketiUsynsman får förordnas att ta egendom i beslagoch att ulföra sädana undersökningar som avses i 37 § andra stycket. Finnesuppenbart att fiskeredskap utsatts eller anordning vidtagits i slrid med vadsom gäller om fiskådra, och följer ej rättelse genast efter det lUlsägelseskett, får pä ansökan av den som lider skada kronofogdemyndigheten i orten,sedan myndigheten med trovärdig person hållit syn på stället, meddela nödighandräckning på den tredskandes bekostnad. Kostnaden får tas ut medtillämpning av vad i utsökningsbalken sägs om uttagande av förtättningskostnader. Delsamma skaU gälla, om någon begagnar av länsstyrelsenfastställt märke för redskap eller notvarp på sätt som är ägnat att obehörigenavhälla annan frän att fiska. Berörs aUmänt fiskeriintresse, fär även allmän åklagare,statens fiskeri-Qänsteman eller en särskilt förordnad fisketiUsynsman göraansökan om handräckning. Enligt 37 a §, som är ny, fär regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer utse särskilda fisketiUsynsman. som förordnar en fisketiUsynsman kan ocksä ge denne befogenhet att laegendom i beslag saml att utföra sädana undersökningar som avses i 37 § andrastycket i omedelbar anslutning tiU en gärning som påkallar en sådan åtgärd.Därvid skaU i varje särskilt fall bestämmas vilka befogenheter tillsynsmannenskall ha. Det bör ankomma pä regeringen att meddela närmareföreskrifter om hur fisketiUsynsman skall utses och om vilka uppgifter de skaUha. I 39§ har i tredje siyckei endasl en följdändring lill 37a § gjorts. beslut i sädana ärenden som avses i 24, 28eller 29 § får överklagas hos kammartälten genom besvär. beslut i sådanl ärende som avses i 30 § fåröverklagas hos genom besvär. beslut färöverklagas hos regeringen genom besvär. Vederbörande fiskeriinlendent är på grund av sinbefattning behörig att föra talan i ärende som avses i första eller andrastycket. Då ett beslut som en myndighet meddelar enligt denna lagangår så många alt en avskrift av beslutet inte lämpligen kan tillställas varoch en av dem, skaU delgivning ske enligt 17 § delgivningslagen (1970:428). Beslut, som avses i 28 och 29§§, skall gälla utan hinderav att del har överklagats, om inte annal förordnas. Om det finns särskildaskäl, får fiskenämnden förordna alt även sådant beslut, som avses i 30§, skallgälla med omedelbar verkan. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande avförvaltningsmyndighets beslut i de fall då direkt i FL överlåtit åten myndig- 1983/84:159 32 helatl besluta i särskilt fall. Bestämmelser om överklagande av förvaltningsmyndighetsbeslut med stöd av regeringens bemyndigande finns i 47 § fiskeriförordningen. Förstaoch andra styckena är oförändrade utom såvitt gäller besvärstiden. I fråga ombesvärstiden gäller i slället för de nuvarande två månaderna bestämmelserna i12 § andra stycket första meningen förvaltningslagen, dvs. från dendag klaganden fält del av beslutet. Detnuvarande tredje stycket skaU av skäl som anförts i den aUmänna motiveringen(se avsnitt 2.4.3) upphöra att gälla. Beslämmelsernai tredje-femte styckena motsvarar med ett undanlag vad som gäUer f n. enligt Qärde-sjättestyckena. Den ändring som har gjorts gäller sista stycket. I bestämmelsen allvissa beslut skall gälla utan hinder av alt de har överklagats hänvisas f. n.även till beslut som avses i 22 §. Nämnda paragraf innehåller emellertid ingetdirekt bemyndigande för en förvallningsmyndighel all meddela beslut.Hänvisningen har därför stmkils. Beträffande beslut som avses i 22 § gäller istället enligl 48 § fiskeriförordningen att myndigheten får förordna alt beslutskall gälla utan hinder av att det har överklagats. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslaget till lag om ändring ilagen (1950: 596) om rätt till fiske. Regeringenbeslutar i enlighel med föredragandens hemslällan. Prop.1983/84:159 33 SKÄRPTA SANKTIONER VID BROTT MOT FISKELAGSTIFTNINGEN Ds Jo 1983: 16 3 1983/84. 1983/84:159 34 2.4 Något om fijrhållandena i de andra nordiska länderna 3.4 Fiske ti 11 synen 4 Speci al motiv er ing Uppgifterrörande värde av trål fiskeredskap och dygnsfSngster Prop.1983/84:159 35 Denfiskerättsliga lagstiftningen har en internationellanknytning. .Kuststater, däribland , göranspråk påallt störrevattenområden för det egna yrkesfisket. blir det vanligtmed ömsesidiga avtal som ger fiskare från ettland tillfälle att fiska påett annat lands fiskevatten. Ett uppmärksammat inslag iutvecklingen har varit att antalet överträdelserav fiskelagstiftningen ökat. Detta gäller särskiltolovligt fiske i den svenska fiskezonen, som omfattar vissa havsområdenutanför Sveriges sjöterritorium. Sedanzonen utvidgades i Östersjönhar den svenska observerat drygt 9 000 utländskafiskefartyg i zonen. har kunnat preja och kontrollera ungefär700 fartyg. Av dessa har 300 konstaterats fiska utan erforderligt tillstånd.Bara har 140 sådana fall förekommit.Även olaga trål fiske frånsvenska fiskefartyg förekommer i betydande omfattning. Dethar i allmänhet gått att beivra de överträdelsersom har förekommit. I ett flertal fall har dock befälhavarenvägrat att lyda order av att gåin till svensk hamn för närmare utredning. Detta har lett till att möjligheternatill ingripanden mot överträdelser i flera sammanhang angetts vara otillräckliga.Vid flera tillfällen har krav framförts- i , från fiskarna och deras organisationer samt frånmyndigheter som är verksamma på fiskets område- om strängare och effektivare sanktioner vid allvarliga överträdelserav den fiskerättsliga lagstiftningen. Jordbruksministernhar i uttalat att tillsyn, sanktioner och faktiska ingripanden så långtsom möjligt bör vara likartade mellan de ländersom fiskar i varandras fiskezoner. De stora skillnader som finns i de olikaländernas sanktionssystem upplevs som en orättvisabland svenska yrkesfiskare. Enligt jordbruksministern ärdet motiverat att skärpa såväl de svenska straffbestämmelsernasom tillämp- Prop.1983/84:159 36 Vidare bör en samordning av bestämmelsernamellan de olika nordiska länderna eftersträvas. Jämförtmed utländska sanktionssystem leder de svenska reglerna omdagsböter i allmänhet till isammanhanget obetydliga påföljder. har tagit initiativ till nordiska överläggningarför att samordna sanktionsreglerna påfiskets område. Sådana överläggningar har dock inte kommit till stånd.För att upprätthållarespekten för den fiskerättsligalagstiftningen behövs i detta läge attsanktionsreglerna skärps så att de i största möjligautsträckning avhåller från överträdelser.Härvid bör eftersträvas att sanktionersom beslutas av svenska niyndigheter blir lika kännbarasom de som beslutas av myndigheter i andra nordiska länder. 1 dennapromemoria, som utarbetats inom jordbruksdepartemen tet, läggs förslag fram om skärptasanktioner vid brott mot fiskelagstiftningen. Gällandeansvarsbestämmelser finns i 34-35 b §§lagen (1950:596) om rätt till fiske, FL. Det är blankettstraff-reglersom omfattar ett stort antal brott och förseelser. Påföljdkan dömas ut inte bara vid brott mot FL utan också vidöverträdelse av fiskeriförordningen(1982:126) och andra föreskrifter som meddelats med stödav FL. Straffskalan är i allmänhet bötereller fängelse i högst sex månader.Denna straffskala gäller bl.a. vid olovligt fiske i svensk fiskezon (34§ 1 FL) och vid olaga trålfiske (39 § fiskeriförordningen). Förvissa andra förseelser ingår endast böteri straffskalan. Ipraktiken är böter den helt dominerande påföljdenpå fiskets område. De grundläggandebestämmelserna om böter finns i 25 kap.brottsbalken. Böter ådöms som huvudregel i Prop.1983/84:159 37 Menom det i en straffskal a har satts ut ett maximibelopp som inte överstiger1 . skall böterna ådömas i pengar (penningböter). Ensärskild form av penningböter är normerade böter, dvs. böter som bestäms efter en särskild beräkningsgrund. Bötesstraffethar diskuterats i olika sammanhang. Inte minst effektivitet i samband med brottslighet som begåtts i näringsverksamhetifrågasatts. I flera sammanhang har man ansett att dagsböter är enotillräcklig påföljd. går utvecklingen mot att fängelsestraffetskall användas i allt mindre omfattning. Sannolikt kommer ocksä bötesreglernaatt ändras. Sålunda har justitieutskottet begärt attregeringen prövar om penningböter i vissa fall kan användas i stället för dagsböter (JuU1982/83:24). I den motion (375) som föranledde utskottets yttrande förespråkades bl.a.en vidgad användning av penningböter i samband med t.ex. lagöverträdelser tillsjöss. Frågor som anknyter till bötesstraffetärocksä föremål för utredning i olika sammanhang. Sålunda kankommissionen mot ekonomisk brottslighet (Ju 1982:05) - för attingripande skall kunna göras också mot juridiska personer - överväga införandetav ett system med företagsbot om ett brott har begåtts i näringsverksamhet.Vidare har upplysts att fängelsestraffkommittén (Ju 1979:04) överväger ett förslag om ändring i25 kap. så att det skall vara möjligt att, om sä är särskilt föreskrivet,utdöma högre penningböter än vad som följer av huvudregel. Reglernaom påföljder i FL kan tillämpas även på utländska medborgare.Enligt havsrättskonventionen får dock en kuststatslagstiftning inte, utan att särskilda överenskommelser träffats, innehållaregler om fängelsestraff för brott som begåtts i statens ekonomiskazon, Havsrättskonventionen har undertecknats av menhar- inte trätt i kraft då den ännu inte har godkänts av . Ipraktiken bör den dock beaktas, även i den svenskafiskezonen, då den i väsentliga delar får anses återspeglafolkrättslig sedvanerätt. 1983/84:159 38 Enligt36 § FL skall fångst som någon har erhållit genom brott enligt FL förklaras förverkadom det inte är uppenbart obilligt. Fiskeredskap,som har använts som hjälpmedel vid brott enligt FL, får förklaras förverkat,om det är påkallat till förebyggande av brott eller annars särskildaskäl föreligger. Påträffas iett parti fisk sådan fisk som skall förklaras förverkad på grund avatt den fångats eller inte håller föreskrivetminimimått skall hela partiet förklaras förverkat. Detta gäller dock inte om innehavarenav partiet pä egen bekostnad låter en trovärdigperson sortera bort den övriga fisken eller om förverkandeav hela partiet skulle vara uppenbart obilligt. Istället för fångsten eller redskapet kan dess värde förklarasförverkat. Reglernai 36 kap. 3 a -12 §§ om förverkande är tillämpliga även pä fisketsområde. 36 kap. 3 a § avser det fallet att ekonomiska fördelaruppkommit i samband med brott som har begåtts vid utövande av näringsverksamhet. I ett sådant fallskall enligt bestämmelsen, som är subsidiär i förhållande till andra förverkanderegler, värdet avde ekonomiska fördelarna förklaras förverkat. Sådant förverkande skall dock inte ske, om det ärobilligt. Vid bedömningen av om så är förhällandet,skall bland andra omständigheter beaktas om det finns anledning att antaatt annan betalningsskyldighet som svarar mot de ekonomiska fördelarnaav brottet kommer att åläggas näringsidkaren eller annars fullgöras avdenne. Kan bevisning om vad som skall förklaras förverkat inte alls eller endast med svårighet föras, får värdet uppskattastill ett belopp som är skäligt med hänsyn till omständigheterna. Vidare finns i 36 kap. 4 § reglerom hos Prop.1983/84:159 39 vemförverkande får ske. Förverkande av egendom eller dess värde till följd av brott får, om ej annat har föreskrivits, ske hos bl.a. a) gärningsmannen eller annan som medverkat till brottet, b) den i vars ställe gärningsmannen eller annan medverkande var, c) den som genom brottet beretts eller näringsidkaresom avses i 3 a §. Tillhördeegendomen vid brottet ej någon av dem som anges i a-c, får den ejförklaras förverkad. Särskild rätt till egendom som förklaras förverkadbestår, om ej även den särskilda rätten förklaras förverkad. 1973årsfiskevattensutredning lämnade i sitt betänkande (SOU 1978:75) Fiska på fritid förslag ifråga om organisationen av och befogenheterna för demyndigheter som har ansvaret för fisketillsynen. Med hänsyntill då pågående beredning av förslag i sjöövervakningskommitténs betänkande(Ds H 1980:01) Samordning av övervakningen och räddningstjänstentill sjöss togs i prop. 1980/81:153 om åtgärder för att främjafritidsfisket m.m. inte ställning till fiskevattensutredningens förslag. Ettflertal myndigheter är pä olika sätt engagerade i fisketillsynen. Det ärpolisen, kustbevakning, marinen, särskilt förordnade fisketiUsynsmansamt befälhavarna på vissa statliga fartyg. En utförligredogörelse för organisationen av fisketillsynen finns i fiskevattensutredningens betänkande. Ifråga om myndigheternas befogenheter kan först nämnas att.de allmänt gällande straffprocessuella bestänmelsernai 19-28 1983/84:159 40 kap.rättegångsbalken i princip är tillämpligaockså på fiskets område. Med hänsyn till att straffskalan enligt FL är begränsad tillfängelse förekommer dock väsentliga inskränkningari möjligheterna till tvångsingripanden i form av anhållandeoch häktning. Befogenheterna enligt tillkommer polis, åklagareoch domstol. Förutomreglerna i finns numera, som ett resultat av sjöövervakningskommitténs betänkande,en särskild lag (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning.Enligt denna lag har kustbevakningstjänsteman följande befogenheter om anledning förekommeratt brott har förövats mot författningar som gäller fiske: förhör ochvidta annan åtgärd med stöd av 23 kap. 3 § 4 st. . Ta med någon tillförhör med stöd av 23 kap. 8 § . Gripa någon medstöd av 24 kap. 7 § 1 st. . Företa husrannsakan med stöd av 28kap; 5 § om åtgärden har till syfte att eftersöka densom skall gripas eller att verkställa beslag. Omdet uppenbart behövs för att dessa befogenheter skall kunna utövas fårkustbevakningstjänsteman stoppa och visitera fartyg eller inbringadet till svensk hamn. Detta får dock endast ske i omedelbar anslutning till den gärning somföranleder åtgärden (jfr prop. 1981/82:114 s. 20). Somnämnts tidigare är straffskalan för överträdelser avden fiskerättsliga lagstiftningen böter ellerfängelse . Gripande enligt 24 kap. 7 § förstastycket får ske om det föreligger skäl till anhållande men åklagarens beslut inte kan avvaktas utan fara. När det gällerbrott för Prop.1983/84:159 41 vilketinte är stadgat fängelse eller däröver är dock reglerna om anhållande ipraktiken tillämpliga endast i fråga om den som inte harstadigt hemvist och som kan befaras avvika eller i fråga ompersoner som undandrar sig att lämna uppgifter om sig (jfr 24 kap. 1, 2, 5 och 7 §§ rättegångsbalkensamt prop. 1981/82:114 s. 26). Som framgår av vad som sägs nedan om 37 § FL finns vidare den begränsningenatt en kustbevakningstjänsteman inte heller efter införandet av1982 års lag har befogenhet att ta i beslag egendom som kan antas bli föremål för förverkandeom ett beslag inte också är av betydelse för utredningen. Omen kustbevakningstjänsteman, som skall verkställa tjänsteåtgärd, möts ellerangrips med våld eller hot om våld, får hanenligt 24 kap. 2 § bruka det våld sommed hänsyn till omständigheterna kan anses försvarligt.Detta gäller bl.a. vid husrannsakan eller beslag eller annat omhändertagandeav egendom. När våld måste användas gäller 16 § 1-3 styckena polisinstruktionen (1972:511). Dettaframgår av förordningen (1983:124) om medverkan vidpolisiär övervakning i vilken också sägs attgeneral tull styrel sen meddelar ytterligare föreskrifter som behövs för verkställighetenav lagen och förordningen. Vidarefinns i den fiskerättsliga lagstiftningen särskilda bestämmelserom befogenheterna för de myndigheter som utövar fisketillsynen. Omnågon anträffas pä bar gärning när han bryter mot FL eller om redskap anträffas somanvänts vid sådant brott och redskapet är utsatti vattnet får enligt 37 § FL fisketillsynsman som förordnatsav eller , befälhavare på statensfartyg, vilket blivit utsänt för att övervaka ordningen pä fiskeplats, samtbefattningshavare vid kustbevakning beslagta fångstenoch redskapen ävensom båt eller annat som kan antas ha betydelse för utredningenav brottet. Även 43 § fiskeriförordningen innehåller bestämmelserom beslag. Prop.1983/84:159 42 Enligtinstruktionen (1955:274) för fisketiUsynsman gällerföljande. Den som av eller länsstyrelsenförordnats att vara fisketillsynsman åliggeratt, inom det område förordnandet avser, övatillsyn över efterlevnaden av fiskeriförordningenoch enligt förordningen meddelade föreskrifterävensom övriga av regeringen eller underordnad myndighetmeddelade bestämmelser om fiskets vårdoch bedrivande. En fisketillsynsman fär vidare övervakaefterlevnaden av FL och är skyldig att ingripa mot sådanaöverträdelser som kränker statens fiskerätteller sker i vatten där s.k. frifiske fårbedrivas. Fisketillsynsman har befogenhet att undersökafisk som har fångats olovligen, samt har därjämtebefogenhet att undersöka fiskeredskap och fisksump. Han har rättatt ur vattnet ta upp utlagda fiskeredskap. Fisketillsynsman skall anmälaöverträdelser till polis- eller åklagarmyndighet.FL ger honom även befogenhet att i vissa fall begärahandräckning. Enligten särskild kungörelse (1955:275) harkustbevakningens tjänstemän saimia befogenheter som fisketillsynsmännen. Ytterligarebestämmelser om kontroll och inspektion finns dels i 8kap. 18-22 §§ kungörelse(FIFS 1983:8) med vissa bestämmelser om fisket i m.m.,dels i 9 kap. kungörelse (FIFS 1983:9)med vissa bestämmelser om fisket i och m.m. Enligtdessa bestämmelser gäller bl.a. att befälhavarepå utländskt fiskefartyg med tillståndatt fiska i svensk fiskezon är skyldig att mottaga inspektionspersonal ombordoch låta sådan personal medföljaunder fiske i den svenska fiskezonen. Vid inspektion ärbefälhavaren skyldig att ge allt nödvändigtbistånd. Överträdelse av dessa regler kan enligt kungörelsernabestraffas med böter. Några motsvarande regler avseende den som fiskar utantillstånd i den svenska fiskezonen finns inte. Dessutomfinns tillsynsregler i kungörelsen (1933:282) med vissa bestämmelserrörande fiskeriförhållandenai de till Prop.1983/84:159 43 Sverigeoch gränsande farvattnen. Dock följer inteav denna kungörelse några ytterligare befogenheter utöver demsom har nämnts. Isammanhanget bör ocksä nämnas att 11 och 12 §§ sjötrafikkungörelsen (1962:267)innehåller straffsanktionerade regler om prejning och vi si tering av fartygpä svenskt territorialvatten . Enfråga som har diskuterats i olika sammanhang är i vilkenomfattning bestämmelserna om tillsyn är tillämpligabeträffande utländska fartyg i den svenska fiskezonen. Enligt 1 § 3 st. FLärFL och föreskrifter som utfärdats med stöd av FLtillämpliga i fiskezonen (se prop. 1976/77:118 s. 15). föreliggerockså en flerårig praxis enligt vilken dom-, stolarna dömerenligt svensk lag för olovligt fiske i den svenska zonen. Även bestänmelsernai lag om medverkan vid polisiär övervakningärtillämpliga i fiskezonen (prop. 1981/82:114 s. 20, jfr samma prop. 2.4 Något om förhållandena i de andra nordiska länderna Böterär i de nordiska ländernaden vanligaste påföljden vid överträdelserav den fiskerättsliga lagstiftningen. Fängelsestrafftorde i prakti ken dömas ut endast i undantagsfall. Allmännabestämmelser om bötesstraff finns iresp. nordiska länderna förekommer böteri tvä huvudformer', antingen direkt i form av en summapengar, penningböter (alminderlige bötereller belöbsböter) eller i form av dagsböter.De nordiska reglerna om bötesstraffets utformning äremellertid inte enhetliga. I norsk strafflagstiftning förekommerendast penningböter och i finsk lag endast dagsböter. 1983/84:159 44 Enligtdansk och svensk rätt kan böter ådömas både som penningböter och dagsböter. IDanmark kan dagsböter dock användas endast vid domstolsavgörandensom avser brott mot straffeloven. Medan det danska dagsbotsstraffet sålunda harett mycket begränsat tillämpningsområde, har man i antagit dagsbotssystemet somenda bötesform. Dagsbotsstraffetbestår av tvä komponenter, antalet dagsböter och dagsbotsbelöppet. Detlägsta och högsta antal dagsböter som kan ådömas är bestämt i lag.Antalet dagsböter är, fränsett konkurrensfall, i 1-60 samt iFinland och 1-120. Dagsbotens belopp skall enligt både dansk,finsk och svensk rätt bestämmas efter den misstänktes ekonomiska förhållanden vidtiden för domen. Därvid utgår man från den dömdes medelinkomst per dag och beaktar dessutom hansförmögenhet och försörjningsskyldighet. Denandra allmänna bötesformen, penningböter, som är denursprungliga bötesformen i , förekommer i samtliga nordiskaländer utom . Penningbotssystemet är dock olika utformat idansk och norsk rätt, å ena sidan, samt i svensk rätt å andrasidan. I , där endast penningböter finns, och i , därpenningböter är den helt dominerande bötesformen,finns inte något allmänt maximum för penningböter. Minimiregler saknas också medundantag för enstaka bestämmelser i norsk special straffrättsliglagstiftning. Vid bestäimiande av penningbot skall i samtliga länder tashänsyn till allmänna grunder för straffmätning. I dansk och norsk lagstiftning föreskrivsdessutom att den tilltalades ekonomiska förhållanden skall beaktas. Pä vissaområden, nämligen när det gäller överträdelser av näringslagstiftningen, tar man i dessa länder hänsyn även tillden ekonomiska som uppkommit eller åsyftats genom lagöverträdelsen.Böter för trafiköverträdelser och andra ordningsföi*-seelser,dvs. det stora flertalet böter, fastställs tämligen schematiskt. I åläggs böter för sådana förseelser efterett taxesystem. Det har där blivit praxis att fastställapenningböter efter en lägre taxa när det gäller lag- Prop.1983/84:159 45 överträdare med särskilt dåligekonomi, t.ex. studerande, värnpliktiga och pensionärer.Vid åläggande av höga bötesstraffbeaktas i både och i nägonmån den tilltalades ekonomiska situation. I gällerdetta särskilt om gärningen har syftat tillekonomisk eller annars varit av ekonomisk art. Inomvissa områden har avgifter fitt ersättaböter för mera frekvent lindrig brottslighet. Sådanaavgifter åläggs genom ett administrativt förfarande.Denna typ av avgifter har förekommit i den danska, finska och norska skattelagstiftni ngen. Beträffandesamtliga länder gäller som en huvudregel att andra ländersmedborgare får fiska yrkesmässigt inom resp.lands territorialvatten, ekonomiska zon eller fiskezon endast efter särskilttillstånd eller licens. Närdet gäller är lov om saltvannsfiskem.m. av störst intresse. Fiskeridi rektoratet är utsett till central kontrollmyndighet. I sinverksamhet skall direktoratet ha tillgång till fiskefartygoch kan stoppa sådana fartyg för undersökning.Den som har befälet pä ett fartyg skall ge direktoratet nödvändigtbistånd och upplysningar. Direktoratet får påkallahjälp från polismyndighet. Kustvakten,som i är den viktigaste fisketillsynsmyndigheten, tillhöri administrativt hänseende försvarsmakten. Kustvaktens befattningshavare har polismansbefogenhet vid tillsyn enligt den norska fiskelagstiftningen. Kustvakten kan ocksä göraefterforskning vid misstanke om överträdelse av bestänmelserna. 1983/84:159 46 tillutländska fiskefartyg skall emellertid därvid folkrättensregler iakttas. Kustvakten kan fatta de beslut som behövs för attupprätthälla lugn och ordning på en fiskeplats.Kustvakten har befogenhet att stanna och undersöka fiskefartyg. Befälhavarenpä ett fiskefartyg kan åläggas att ta upp trål eller annat redskap. Vidmisstanke om straffbar handling kan åklagarmyndighet eller kustvakten beordra ett misstänkt utländsktfiskefartyg till norsk hamn. Om det är nödvändigt kan "prisemannskap" sättasombord bl.a. för att föra fartyget i hamn.