prop · G70358 · 1983-12-31 00:00:00 — Om enavvikelse avser två av angivna punkter kan det naturligtvis ibland vara frågaom ändring i både höjande och sänkande riktning men som totalt medför atttaxeringen blir lägre. I sådant fall torde det ofta föreligga skäl attunderrätta den skattskyldige om avvikelsen i vanlig ordning. Frågan ommöjligheten att i viss utsträckning tillämpa förfarandet också när avvikelsenär till den skattskyldiges nackdel får bedömas sedan man fått erfarenhet av detnya förfarandet. Enligt kommitténs förslag får ett förenklatunderrättelseförfarande vid avvikelse på grund av uppenbar felräkning ellerfelöverföring i deklarationen bara användas om rättelsen avser högst 5000 kr.taxerad inkomst. Enligt min mening bör avvikelse till den skattskyldiges förmånockså i sädana fall få ske utan hänsyn till någon beloppsgräns pä samma sättsom i överensstämmelse med kommitténs förslag - bör gälla i fråga om deövriga avvikelsetyperna. Jagföreslår sålunda sammanfattningsvis att en skattskyldig skall kunna underrättasom avvikelse frän deklarationen genom högst tvä kodsiffror pä skattsedeln ochhänvisning till en kodförteckning pä skattsedeln eller i broschyren"Kontrollera din skatt", om avvikelsen är att hänföra till högst tvåav de förut redovisade avvikelsetyperna och innebär ändring till denskattskyldiges förmån. En gmndfömtsättning är dock att inte särskilda skäl idet enskilda fallet talar för att den skattskyldige underrättas genom ettsärskilt skriftligt meddelande. Som någon remissinstans påpekat bör också enföreskrift om det förenklade underrättelseförfarandet tas in i 69 § 1 mom. TL.Detta medför lagtekniskt även den fördelen att en skatlskyl-dig, som av misstaginte fått kodbeteckningen utsatt pä skattsedeln, kommer i åtnjutande av enförlängd besvärstid enligt 99 § TL pä samma sätt som en skattskyldig som intefått föreskriven underrättelse under taxeringsåret. 1983/84:58 25 3 Rätt besvärsinstans för koncernbolag Mellankommunala skatlerätten har i en skrivelse den 11 tnaj1983 lill justiliedeparleinenlel tagit upp frågan om räll besvärsinslans för vissakoncernbolag. Skrivelsen har överlämnats till . Frågan gäller bestämmelserna i 73 S TL om besviir övertaxeringsnämnds beslul. Paragrafens fjärde stycke innehåller en regel om allbesvär rörande taxering av aktiebolag som tillsammans med annal sådant bolag ulgörkoncernbolag skall prövas av den mellankommunala skallerällen. om bolagenlämnat eller skulle ha lämnat sjiilvdeklaralion inom skilda län, I bestämmelsengörs en hänvisning lill koncernbolagsbeslämmelserna i 221 § lagen (1944: 705)om aktiebolag. Denna lag har numera upphävts och ersatts av akliebolagslagen(1975: 1385). I sistnämnda lag finns bestämmelser om koncernbolag i I kap, 2 S,1 3 S lagen (1975: I 386) om införande av aktiebolagslag stadgas attom det i lag eller atman föriatlning förekommer hänvisning till föreskrift somersatts genom bestämmelse i den nya aktiebolagslagen skall den nya bestämmelsentillämpas. Stadgandet innebär att forumbestämmelsen i 73 S fjärde stycket TLgäller koncernbolag enligt aktiebolagslag, Mellankommunala skatlerättenpåpekar att detta förhällande inte alltid observeras av de skattskyldiga ochav myndigheter, vilket är olyckligt, eftersom beslämmelserna i de angivnalagrummen inte är helt identiska. Den viktigaste skillnaden torde vara att delnumera erfordras röslmajoritel och inle som tidigare kapitalmajorilel i elt bolagför att det skall anses som dotterbolag. Enligt mellankommunala skatterättensmening bör lagrummet ändras så atl hänvisningen görs direkt till I kap, 2 §aktiebolagslagen. Jag delar mellankommunala skatterättens uppfattning atldet i 73 § fjärde stycket TL bör anges alt fråga är om koncernbolag enligt 1kap, 2 S akliebolagslagen. Jag förordar således alt ändring vidtas i dellahänseende. När en skattskyldig har rätt alt få tillbaka inbetaldskatt eller är skyldig att betala skatt som påförs sedan debiteringen av slutligskatt avslutats skall enligt uppbördslagen (1953:272), UBL, ränla beräknas.Ränta beräknas också i vissa fall när skattskyldig får anstånd medinbetalningen av skall. De räntor som beräknas vid återbetalning är av två slag. Ö-skatteränta utgår enligt 69 S 1 mom. UBL vidåterbetalning av överskjutande preliminär skatt och påförs vid debitering- Prop.1983/84:58 26 en av den slutliga skatten. RestiUilionsränla utgår när enskaltskyldig annars har räll atl fä tillbaka skall. Sådana återbetalningarföranleds i slort sett av taxeringsnedsällningar eller rättelser av debileringen. Den lid för vilken ö-skatleränla beräknas kan vara lolveller . Ränta för en beräknad tid av utgår påpreliminär skatt som betalats året efter inkomståret. Denkortare riinlcliden gäller när skallen betalts eller men senastden året efter inkoinståret. Vidare gäller den spärregeln att ränlebeloppentillsammans inte får översliga lOOOOO kr. Räntesatserna för ö-skalleräni,i fastst;'ills av RSV i deceinberåret före del år under vilkel räntan påförs i samband med debileringen av den slutligaskallen. Därvid gäller enligl anvisningarna lill 69 S UBL atl räntesatsernaskall bestämmas med utgångspunkt i den högsta allmänt förekommande årsräntasom vid faslslållcisen tillämpas vid inlåning i bank. Om en på detta sättberäknad räntesals inle utgörs av hel eller halv procentenhet, skallräntesatsen jämnas till närmast högre sådan procentenhet, I enlighel medföredragandens uttalande i prop, 1974: 159, som godkändes av (SkU57, rskr 360) har RSV fastställt räntesatserna med utgångspunkt i den årsräntasom bankerna tillämpat vid inlåning pä tolv månaders räkning, Reslitulionsränta utgår enligl den räntesats för tolvmånaders ö-skatteränta som tillämpats eller skall tillämpas del år för vilkel restitutionsräntaskall beräknas. Räntan beräknas i princip från det alt skatten inbetalats avden skattskyldige t, o, m, månaden för återbetalningen. Den räntasom en skaltskyldig skall betala när han påförs skatt sedan debiteringen av denslutliga skatten avslutats (tillkommande skall), benämns i 32 § UBL respitränta.Också denna ränta utgår enligt den räntesals för tolv månaders ö-skalleräntasom tillämpats eller skall tillämpas det år för vilket respitränta skallberäknas. Om respitränta skall beräknas för lid då dentillkommande skallen debiteras skall dock den räntesats tillämpas soin gällerför debiteringsåret. Räntan beräknas -bortsett från några undantag - fr, o, m,den I april året efler taxeringsåret t,o,m, den månad då den tillkommandeskatten förfaller till betalning. Respitränta får dock inte beräknas för längretid än . Atl räntan beräknas fr, o, m, har sin förklaring iatt den skattskyldige vid debiteringen av den tillkommande skatten också påförsden kvarskatteavgift som skulle utgått om skatten beaktats vid debiteringen avden slutliga skatten, Kvarskatteavgiften har ansetts så avvägd att den täckerstatsverkets ränteförluster t, o, m, året efter taxeringsåret. Anståndsränta utgår enligt 49 S 4 mom, UBL bl, a, när enskattskyldig som anfört besvär över taxeringen får betalningsanstånd avlänsstyrelsen på grund av att det skulle medföra betydande skadeverkningar förden skatlskyldige eller annars framstå som obilligt att framtvinga en betalninginnan taxeringsfrågan avgjorts. Sådan ränta utgår också när den skattskyl- Prop.1983/84:58 27 dige får anstånd med betalningen av kvarstående ellertillkommande skall som påförts på grund av att 3 S lagen (1980:865) mot skatteflykthar tillämpats. Räntan beräknas från utgången av den månad då skallen skulle habetalats om anstånd inte medgelts I, o. m. den månad då anslåndsliden gått tillända. Anståndsränta utgår i likhet med restitutionsränta och respiträntaenligl den räntesats för tolv månaders ö-skalleränta som tillämpats eller skalltillämpas det år för vilkel anständsränta skall beräknas. Räntor enligt vissa andra författningar Räntesatsen för tolv månaders ö-skatleränla skall också tillämpasenligt bestämmelser i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskall. AGL.tulla-gen (1973:670) och lagen (1958: 295) om sjömansskatl. Dennaräntesats för ö-skalteränla skall sålunda enligl .AGL bl, a, tillämpas på denränta som utgår när skall inle fastställts etter det attbouppteckning eller deklaration senast skulle ha varit ingiven. Detsamma gällerränta som utgår på tillkommande skallebelopp, på skall som betalas genomskuldebrev eller skuldförbindelse, på skall för vilken betalningsanståndmeddelats eller på skall som återbetalas. De här redovisaderäntebestämmelserna finns i 52 § I och 2 mom,. 55 !5 2 mom. och 61 a § AGL, Enligttullagen gäller räntesatsen för tolv månaders ö-skalleränta dels då ränta skallberäknas på tull eller annan införselavgift som Uillskyldig skall belalaytterligare på grund av exempelvis omtulltaxering eller beslut av kammarrätteller regeringsrätten, dels då tullskyldig har rätt all få tillbaka inbetaladtull eller införselavgift (20a och 22 §§). I fråga om sjömansskatt skall räntesatsen för tolvmånaders ö-skatleränta tillämpas vid återbetalning av skatt (36 § 3 mom. SjL). Räntebestämmelsernai lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligl lagen (1981:691) omsocialavgifter. AVGL, ingår i ell system för uppbörd av arbetsgivaravgifter somär utformat efter mönster av UBL:s system. I överensstämmelse härmed har ocksåreglerna för beräkning av ränta stor överensstämmelse med vad som gäller enliglUBL. Räntan päöverskjutande avgift utgår enligt 24a S AVGL alllid efler räntesatsen för tolvmånaders ö-skatteränla. En reglering av räntan med hänsyn till räntetiden görspä sä sätt att ränta på avgift, som betalats underutgiftsåret, beräknas för av 14 månader medan ränta på ej debiteradpreliminär avgift, som betalats efter men senast den 30 aprildel följande året, utgår för en beräknad tid av . AVGL:sbestämmelser om räntesats för restitutionsränta (31 S), respitränta (25 §) ochanståndsränta (26 S) överensstämmer med vad som gäller i fråga om sådana räntorenligt UBL. Prop.1983/84:58 28 4.2 Överväganden och förslag UBL:s nuvarande räntebestämmelser har gällt sedan år 1975och är utformade i enlighet med de synpunkter som redovisades av utredningen omförelagens uppgiftsplikt i belänkandet (SOU 1973: 33) Ränta och rest-avgilt påskatt m.m. väsentligt inslag är räntornas anknytning lill det allinännaräntelägel och deras beräkning i övrigt med hänsyn lill kredilsyn-punklcr. Somhar framgått av min redogörelse har anknylningen till det allmännaränteläget åstadkommits genom all räntesatserna för ö-skalleränia skallfastställas av RSV med utgångspunkt i den högsta allmänt förekommande årsräntasom vid faslslällelsen gäller vid inlåning i bank. Den högre av dessafastställda räntesatser blir sedan tillämplig också på de andra räntorna. Sedan beslämmelserna infördes har kreditinsliuilensinlånings- och ut-låningsverksamhel successivt förändrats, har inle minslgällt formerna för bankernas inlåning och det är inte längre helt lätt attavgöra vilken räntesats som kan anses vara den högsta allmänt förekommande vidinlåning i bank. Det är därför angeläget att nu finna en annan form förräntornas anknytning lill det allmänna ränteläget. Del finns enligl min meningskäl att avväga räntesatserna också med hänsyn lill den skillnadsom på den allmänna kredilmarknaden görs mellan inlånings- och utlåningsränlorna. Bankernas inlåningsräntor har visat godföljsamhet till diskonto. Räntorna vid insättning pä lolv månadersräkning hos bank har vidare legat i paritet med diskontot. Som exempel kannämnas att både diskontot och lolvmänadersräntan var , 1december följande år var diskontot och lolvmänadersräntan , Enligl min mening bör det diskonto som gäller vid utgångenav december månad det är då räntesatserna f, n, fastslälls kunna gälla viduträkning av sådan ö-skatteränta som utgår . Därmed följer attsådan del av ö-skatteränlan som skall beräknas för av börmotsvara en ränta efter halva diskontot. Någon särskild räntesats behövs dockinte för denna ränteuträkning. Den kan också göras med tillämpning av diskontotoch den tid för vilken räntan utgår. Jag föreslär att i 69 §1 mom, ändras i enlighet med vad jag har sagt . Det bör framhållas att mittförslag medför atl någon fastställelse av räntesatser inle kommer att blibehövlig i fortsättningen. Enligt den utformning som gällande räntebestämmelser iövrigt har blir diskontot genom den föreslagna ändringen av 69 S I mom.räntesats också vid beräkning av restitutionsränta. respitränta ochanståndsränta enligt UBL och AVGL. Så blir också fallet i fråga om de räntorenligt AGL. tullagen och SjL för vilka jag har redogjort tidigare. Detta resultat framstår som helt följdriktigt när detgäller räntor som utgår vid återbetalning av skatt eller avgift. En räntesalssom i princip motsvarar diskontot framstår däremot som för låg i fråga omräntor som Prop.1983/84:58 29 utgår när betalningsanstånd beviljals eller betalningenannars har blivit uppskjuten. I dessa fall bör enligt min mening en högreräntesats gälla. Fråga är då närmast med hur många procentenheter det för ö-skatleråntantillämpliga diskontot bör uppräknas. Den av migföreslagna ordningen bygger liksom nuvarande räntesyslem på en anknytning lilldet allmänna ränteläget som bl, a, speglas i kreditinstitutens in- och utläningsräntor.Skillnaden mellan dessa synes i och för sig kunna motivera en höjning med fyra-feinprocentenheter. Man bör emellertid enligt min inening inte grunda enhöjning av räntesatsen enbart på rena kredilsynpunkter. Hänsyn bör också lastill alt den kredit som den skatlskyldige fått genom all betalningen blivit senarelagdinle sällan har uppkommit oavsiktligt. Jag föreslär därför att förhöjningenbestäms till för respitränta, anståndsränla och de övrigaräntor som utgår när betalningen senareläggs. AGL.tullagen, SjL och AVGL föreslås ändrade i enlighet härmed, 1 samband därmed börockså några ändringar av redaktionell natur göras i bestånimelserna. Jag föreslår att de nya räntereglerna skall gälla fr,o,m,, Äldre bestämmelser bör dock fortfarande tillämpas på respitränta, anständsräntaoch restitutionsränta som belöper pä tid före den , Detsamma börgälla också i fråga om ö-skatleränla och ränta enligt 24 a § AVGL, som avserden årliga debiteringen eller . Jag vill säga några ord om mitt förslagsstatsfinansiella effekt. Nuvaranderegler om avrundning av räntesatserna för ö-skatteräntan kan i vissa lägenmedföra all den beräknas efler räntesatser som överstiger gällande diskonto meden halv procentenhet. Detta inträffade vid faslslällelsen av räntesatserna idecember 1982, Somjag nämnt förut var diskontot då och bankernasinlåningsränta . Genom den föreskrivna förhöjningen lill närmast högrehalva procentenhet blev räntesatserna för ö-skatte]"äntan 10,resp. 5,5%och alltså en halv procentenhet siörre än om diskontot varil direkt tillämpligt.Genom räntebestämmelsernas utformning kom denna skillnad också alt gälla deövriga räntor som är anknutna till räntesats för ö-skalleräntor. Enliglberäkningar som gjorts av RSV:s uppbördssektion kan de ylleriigareränteintäkter som staten skulle ha fåll om räntesatserna i stället varit direkikopplade till diskontot uppskattas till 60 milj. kr. Delta belopp skullenaturligtvis varit störte om den av mig föreslagna legeln för besläminande avräntesatsen för respitränta och anständsränta också gällt. De ytterligareränteintäkter som statsverket kommer att få genom ändringen avräntesatserna för dessa räntor ligger i storleksordningen 25-30 milj. kr. Prop.1983/84:58 30 5 Överföring av skatt till främmande stat De svenska reglerna om hur man skall förhindra all en ochsamma inkomst eller förmögenhet blir beskattad både i och i etl annalland har kompletterats pä uppbördsområdet. Avsikten med dessabestämmelser är försl och främst att göra det möjligt att underiålaskatteavdrag på viss inkomst när skalleavdrag på inkomsten görs i det andralandet. Vidare skall bestämmelserna göra det möjligt atl föra över skall, somhar betalats i etl land, lill elt annat land, om skatten borde ha betalats idet andra landel. De nu angivna bestämmelserna om uppbörd och överföring avskatt i dubbelbeskatiningssiiualioner finns dels i den interna svenska lagstiftningen,dels i överenskommelser som träffat med de nordiska staterna. Lagstiftningen tillkom (prop, 1981/82: 73, SkU 21,rskr 121. SFS 1981: 1317), Det har numera visat sig atl det finns elt behov avall utvidga möjligheterna lill överföring av skall. Förslag om en sådan utvidgning av överföringsmöjligheiernalades fram i en lagrådsremiss som beslutades , Förslaget innebari princip att de i UBL angivna förutsättningarna för överföring skulle slopasoch - genom en hänvisning lill träffade överenskommelser om uppbörd -ersättasav villkoren i dessa överenskommelser. Lagrådet förordade i elt yttrande den 27 tnaj 1983 atllagregleringen gavs elt mer preciserat innehåll, varigenom fick möjlighelatl ta ställning lill huvuddragen i denna. Jag godtar vad lagrådet sålunda har förordat och lägger idet följande fram elt förslag till reglering av en speciell fråga som röröverföring av skatt, Bestämmelserna om uppbörd och överföring av skatt medanledning av internationella överenskoirimelser finns i 44 a S UBL, Besliimmelsernainnebär somjag har antytt att de svenska skatiemyndighelerna under vissaförutsättningar kan besluta dels att skatteavdrag för preliminär skatt inteskall göras i (44 a S första stycket), dels atl preliininär skatt sombetalats här i landel skall föras över till ett annat land (44 a S andrastycket). Beslul om atl skatteavdrag för preliminär skatt inte skallske fattas av den lokala skattemyndigheten. Beslutet kan gälla antingen enarbetstagare med hemvist i som utför arbele i den andra staten eller enaibeista-gare med hemvist i denna stat som utför arbete här i riket. Somvillkor gäller att skatteavdrag pä grund av arbetet görs i den andra staten. 1983/84:58 31 Beslut om överföring av preliminär skatt fattas avlänsstyrelsen. Man skiljer i paragrafen på två fall. 1 det ena fallet är det enföiutsättning all den lokala skattemyndigheten meddelat beslul om all skaiicavdraglår underlåtas. får då beslula alt preliminär skall som på grundav arbeiet innehållits här i rikel skall överföras lill den andrastaten för att gottskrivas arbetslagaren där. 1 det andra fallet gäller som förutsättning atl det slutligthar bestämts atl arbetslagarens inkomst av arbetet skall beskattas i denfrämmande staten. får då besluta om överföring av innehållenpreliminär skall. De häråtergivna bestämmelserna inföides i samband med all förhandlingarpågick om en nordisk överenskommelse om uppbörd av skatt. En sådanöverenskommelse har numera träffals i anslutning till det nordiskahandräckningsavtalet och gäller för del i enlighel med vad regeringenhar föreskrivit i förordningen (1982:909) om avtal mellan , ,, och oni handräckning i skatteärenden. Uppböi"dsöverenskommelsen ingicks mol bakgrund av altvissa problem uppkommit vid beskattningen av icke-norska företag och deras anslällda,som i samband med prospekieringcn och utvinningen av Nord.sjö-oljan hadeuppdrag i inom byggnads- och enireprenadområdet. Såväl förelagen som deanställda utsattes nämligen för skalle- och avgiftskrav från både hemvislstatenoch på grund av svårigheter atl lolka och lillämpa vissa beslämmelser i dubbelbeskallningsavlalen. Utgångspunkten för uppbördsöverenskommelsen har varit attpreliminär skatt för inkomst av arbete i en nordisk stal skall betalas endasti en stat, även om skattemyndigheterna i arbetsslaten resp, förelagels och deanställdas hemviststat har olika uppfattningar om beskailningsrätlen enligtgällande dubbelbeskattningsavtal, I överensstämmelse härmed ges i överenskommelsenregler för bestämmandet av i vilken stal den preliminära skatten skall betalas.De nämnda bestämmelserna i 44 a § första stycket UBL är utformade med beaktandeav dessa regler i överenskommelsen. Uppbördsöverenskommelsen innehåller också regler omöverföring av skatt. Där föreskrivs att i en stat uttagen preliminär skatt påinkomst av arbete skall överföras till den andra staten för att där avräknasmot skatt på inkomsten, om del har fastställts att inkomsten skall beskattas iden senare staten. 1 anslutning till artikel 20 i handräckningsavtalet har iräffalsytterligare en överenskommelse om överföring av skatt mellan de nordiskastaterna. Denna överenskommelse innehåller generella regler om öveiföring. Delanges i punkt 5 av överenskoinmelsen att i en stat pieliminärl eller slutligt betaldskatt på viss inkomst eller förmögenhet kan överföras till annan stat för attdär avräknas mol skatt på inkomsten eller förmögenheten. Prop.1983/84: 58 32 5.3 Överväganden och förslag Somjag har nämnt infördes beslämmelserna i 44 a S UBLinnan någon upphördsöverenskommelse hade träffats med de övriga nordiskastaterna. Bestämmelserna utformades med hänsyn till vad som då kunde bedömas molsvaraett praktiskt behov inom ramen för en kommande överenskommelse. UBL,:sbestämmelser om överföring av skatt är emellertid på vissa punkter inskränkandei förhållande lill såväl uppbördsöverenskommelsen som punkl 5 iöverenskommelsen enligt artikel 20, Enligl UBL medges inle överföring av skatti den utsträckning som förutses i överenskommelserna och som för svensk delnumera har visat sig vara önskvärd, 1 det följande begränsar jag emellertidmina förslag lill att avse en speciell situation, där det har visat sigsärskilt angeläget att kunna föra över skatt. Frågan om en ytterligareanpassning av reglerna till överenskommelserna får övervägas i ett annatsammanhang. Det ärbara preliminär skatt som har innehållits på grund av arbeiet i fråga somenligt 44 a § får föras över till annat land. Överföring får alltså inte ske avinbetald preliminär B-skatt eller kvarstående eller tillkommande skatt. Dettakan medföra vissa problem. Som exempel kan tas ett fall där en arbetstagare medhemvist i utför arbele i . 1 detta exempel görs inte någotskatteavdrag utan skatt på inkomsten erläggs i i form av preliminär B-skatt.Om del senare blir klarlagt att har beskattningsrätt till inkomsten, blirdet för svensk del aktuellt atl i enlighet med del svensk-norska dubbelbeskattningsavtaletsbestämmelser undvika den dubbla beskattningen. Detta skall tillgå så atl svenskinkomstskatt på vanligt sätt beräknas pä arbetslagarens sammanlagda inkomster,således också på inkomsten från , varefter den svenska skatten genomavräkning skall sättas ned med ett belopp motsvarande högsl den norska skattenpä inkomsten frän . Det är emellertid enligl dubbelbeskattningsavtaletbara sådan skatt som har erlagts i som får avräknas. Det innebär alt den skatlskyldigemåste belala skatt även i för att fä avräkning i . Motsvaranderegelsystem för undanröjande av dubbelbeskattning genom avräkning gällerenligt övriga svenska dubbelbeskattningsavtal. Bestämmelserna medför sålunda i det angivna fallet altdubbelbeskattningen inte kan upphävas om inte skallen försl betalas i detandra landet. Fråga kan dock lösas genom en överenskommelse mellan demyndigheter som enligt dubbelbeskattningsavtalet är behöriga all handläggaärenden angående avtalets tillämpning. För svensk del avgörs sädana ärenden av riksskatteverketeller regeringen vad gäller avtalen med de nordiska länderna. Den svenskabehöriga myndigheten kan därvid, under förutsättning atl dubbelbeskattningenundanröjs, t, ex, medge avräkning för utländsk skatt utan att denna är erlagd. För att fört'arandet med avräkning av utländsk skatt i eltfall som det Prop.1983/84:58 33 nyss beskrivna skall bli så enkelt och rationellt sommöjligt, bör behörig myndighet enligt dubbelbeskattningsavtal fä besluta omöverföring i samband med avräkning. Överföring bör få ske av inbetald skattoberoende av i vilken form skatten uttagits - som preliminär, kvarstående ellertillkommande skatt. I vissa situationer undanröjs dubbelbeskattning genom s.k,exempl, vilket innebär att inkomsten eller förmögenheten undantas från svenskbeskattning, .Även i sädana fall bör överföring kunna ske i samband med skattenedsättningen.