prop · G70330 · 1983-12-31 00:00:00 — Den föreslagna konstruktionen kan tolkas så att bankernas uppgiftses som ett förmedlingsuppdrag där bankerna dessutom erhåller kompensation förde räntor de betalar ul till spararna. Ses däremot ersättningen som kompensationför bankernas arbete med kontouppläggning, överföring etc. ställer sig RRVtveksam till konstruktionen. 1 så fall bör ersättningen relateras tillbankernas faktiska hanterande av kontona, t, ex. antalel sparare. anför att bankerna kan kompenserasantingen i form av en räntemarginal eller vid fastställandet av provisioner.Avgörande vid val av kompensationsform är normalt bankernas roll i statsfinansieringen- som långivare/placerare eller förmedlare av statslän. Enligt förslaget skall bankerna uppträda såsom låntagaregentemot sina kunder och i sin tur låna ut medlen till riksgäldskonlorel. Demedel som sparas på rikssparkonto skall enligt förslaget överföras tillriksgäldskontoret den 15:e efler den månad insättning skett.Förhållandet vad gäller räntegottgörelse mellan å ena sidan spararen-banken ochå andra sidan banken-riksgäldskontorel framgår dock inte klart av expertgruppensförslag. Fullmäktige finner del angeläget bl.a. av administrativaskäl att relationen spararen-banken i detla avseende hälls skild frånrelationen bank/ riksgäldskonloret så att banken svarar för räntegottgörelsetill spararen och i sin lur erhåller ränta från riksgäldskontorel för de beloppsom banken har innestående hos kontoret. Denna ordning tycksockså i ett avseende överensstämma med expertgruppens mening. I övervägandena påpekas nämligen att bankerna under ca 20dagar förfogar över en månadsinsättning. Bankerna ges därvid "'möjlighetatt erhålla en positiv räntemarginal på dessa medel". Uttrycket synes tydapå atl bankerna skulle svara för räntan pä insättningarna och genom placeringav dessa kunna erhålla en högre avkastning. Å andra sidan lyder förslaget om ersättning till bankernamed en viss procentsats (2,) av den toiala ärliga saidoökningen - vilken härdefinierats som bankernas nelloinsättningar i pä rikssparkonlona- på alt expertgruppen sett bankernas arbete som ett förmedlingsuppdrag därbankerna dessutom erhåller kompensation för de räntor de betalar ut tillspararna. Det sistnämnda sägs dock inte uttrycklingen i betänkandet. Frågan om formerna för och storieken på ersättningen tillbankerna bör därför, med beaktande av vad ovan framhållits, bli föremål förvidare diskussioner. Det bör ske sedan utformningen av rikssparandet och bankernasroll i vad avser främst administrationen och marknadsföringen av 1983/84:30 151 sparandet saml dess effekter på bankernasutlåningsmöjligheter närmare klarlagts. framhåller att administration avrikssparkontona medför kostnader av två slag: dels uppläggningskostnader m. m.av "engångskaraktär" per varje nyöppnat konto, dels löpande kontohåll-ningskostnaderper konto och år. Expertgruppensförslag att knyta ersättningen till saidoökningen medför vissa problem. Om ensparare flyttar sina sparmedel till annan bank, kommer hela överflyttningen atträknas ifrån andra sparares saidoökning och därmed minska ersättningen förkostnader i den bank som förlorar sparmedlen. Vid en sådan överflyttningerhåller banken, enligt expertgruppens förslag, inte ens någon uttagsavgift.Vid ett uttag, som ej är överflyttning, erhåller banken enligt utredningensförslag visserligen en uttagsavgift på , men denna avgift är naturligtvisotillräcklig för att kompensera banken för ett intäklsbortfall på av densaidoökning som banken går miste om niir uttag matchas mot insättningar ochräntor. En bank skulle således enligt expertgruppens förslag kunna komma i densituationen att stora uppläggningskostnader för nya konton inte medför denföreslagna ersättningen pä 2,. Uttag och överflyttningar bör därför enligtbankföreningens mening inte dras bort från insättningar vid beräkning aversättningen. Vidare bör, av administrativa skäl, sparpremien pä 400 kronorinräknas i ersättningsunderlaget. Delta kommer således att definieras som summanav brultoinsättningar, upplupen ränta och sparpremie. För utvecklingen av allemanssparandet är givetvismedverkan av bankkontorens personal av avgörande betydelse. Förutom denovannämnda direkta kostnadsersättningen måste därför bankkontoren erhållaincitament som motiverar personalen att "sälja bort" lönsaminlåning. En sådan förmedlingsprovision bör för att ge effekt inte understiga0,beräknad på kontobehållningen . För bankerna innebär både sparande på rikssparkonto ochsparande för kapilalsparfond administration av konton med åtföljande kostnader.Bankföreningen föreslår därför att samma ersättning från staten bör erhållasoavsett sparftjrm. anser alt särskilda anslag för informationoch utbildning bör beviljas i likhet med vad som har gällt beträffandemarknadsföringen av skallesparkonlo, skaltefondkonto och vinstsparkonto. Liksomhiuills börden centrala marknadsföringen skötas av . Vidare bör bankerna från erhålla sammaräntebelopp som bankerna gotiskriver spararna på rikssparkonton. Härigenomuppnås alt bankerna inte står någon ränterisk innan sparmedlen överförs tillriks- Prop.1983/84:30 152 gäldskontoret.Delta är en logisk förutsättning för att rikssparkontomedlen inte skall komma atlmedräknas bland bankernas skulder. Sparbanksföreningenanser att en annan konstruktion för kostnadsersättningen måste övervägas. Eftersomersättningsfrågor som inte täcks av lagstiftningen måste regleras i separatavtal, utgår sparbanksföreningen från att förutsättningslösa förhandlingarupptas mellan staten och bankerna i denna fråga. Det är angelägel att sådanaförhandlingar upptas möjligl så alt vid behandlingen av eneventuell proposition har kännedom om ersättningsfrågan. Denränteersäitning riksgäldskonlorel gottskriver bankerna skall enligtutredningsförslaget ulgå från och med den dag medlen sätts in på konto iriksgäldskontoret, dvs. den I5:e i . Räntegoltgörelsen gentemothushållen skall bankerna sjiUva svara för. Hushållens insättningarsker ofta omkring den 25:e . Del ankommer följaktligen på bankerna atlunder placera medlen till sådan ränta alt kostnadstäckning erhålls.Ränleavkaslningen på sådana placeringar kan inle garanteras för så kort lid somdet är fråga om. Föreningenanser att bankerna inte bör slå denna ränterisk utan erhålla full räntegottgörelsefrån riksgäldskontorel från och med den dag kunden gör sin insättning i bank.De ytterligare intäkter bankerna kan erhålla på de kortsiktigt disponerademedlen bör ses som en del i kostnadsersättningen till bankerna. Vidöverflyttning av sparandel åsamkas bankerna också kostnader och föreningenutgår från atl en administrativ avgift därvid kan las ul av kunden vars storlekfär bestämmas av konkurrenssituationen på marknaden. SFFframhåller att den föreslagna ersättningen är otillräcklig som kompensationför bankernas administrativa kostnader. sådant ersättnings-syslem innebär,alt ingen skillnad görs om en sparare sätter in . eller 6 sparare 100 kr.vardera. Detla faktum talar för en viss ersättning per öppnat konto. Dessutominnebär kostnadsersättning på saidoökningen en uppenbar risk att hanteringen avrikssparkonlona blir direkt förlustgivande för sådana konton, vars behållningnärmar sig eller uppnår , dvs. 1slället föreslår SFF en åriig ersättning i storieksordningen 0,pä stockensamt som stimulans för bankkontoren en minst 1-procentig ersättning påsaidoökningen. Skulle det ändå införas kostnadsersättning pä 1983/84:30 153 saidoökningen,så anser SFF att kompensationen bör fastställas till . SFF ser det somytterst angeläget, atl bankkontoren utöver kostnadstäckningen kan räkna mednågon stimulans i form av försäljningsprovision. Föreningenframför som en grundläggande åsikt att all den ersättning som utgår från statenfill huvudmännen i allemanssparandet skall vara så utformad atlkonkurrensneutralitet mellan sparformerna uppnås. Föreningen föreslår ocksåalt fondbolag skall ha rätt att ta ut en avgift för täckande av de kostnadersom uppstår då andelsägare flyttar sitt kapilal. I annat fall drabbar kostnadende kvarvarande andelsägarna. Föreningenvill förorda att bankerna ersätts av saidoökningen även försparande på kapitalsparkonto. Detta är viktigt också för all incitamenten vidrådgivning av de två sparformerna skall bli neutrala. Allemanssparandetmedger inte som skaltesparandet en skattereduktion för de insatta beloppen.Statskontoret förutsätter därför att statens finanser förstärks om den nyasparformen börjar tillämpas även om utredningen inte gjort några beräkningarhärvidlag. Hur stor den stalsfinansiella förstärkningen blir är dock svårt atluppskatta. En besparing på mindre än ca 10-20 milj. kr. torde knappastmotivera att en ny sparform inrättas. Modifieringar av nuvarande skattesparandeskulle i en sådan situation vara atl föredraga. Påvissa punkter, bl.a. närmare medverkan, ersättning förbankernas medverkan, finansiering av marknadsföringsinsatserna och utbildningav bankpersonalen saknas i betänkandet beräkningar av kostnaderna förstatsverket. Enligtbelänkandet ersätts bankerna på tre olika sätt för sill arbete i samband med allemanssparandet.Dels föreslås bankerna erhålla 2,av den totala saidoökningen pårikssparkontona, dels erhåller bankerna en uttagsavgift motsvarande påuttaget belopp eller , och dels, slutligen, förfogar bankerna överde insatta sparmedlen och erhåller därmed ränta under enligtutredningens bedömning. Avbetänkandet framgår inle vilka överväganden som legat bakom förslagetbeträffande ersättning till bankerna m.fl. Statskontoret ifrågasätter Prop.1983/84:30 154 om den föreslagna ersättningen inte kan innebära en vissöverkompensation för bankernas medverkan. Statskontoret kan inte finna attersättningsfrågan till bolag som förvaltar kapitalfonder har diskuterats. Vissskillnad i administrationskostnader kan exempelvis uppkomma för fristående kapitalfonderi jämförelse med bankanknulna kapitalfonder. RRV:s beräkningar visar atl statens kostnadsfördelar med allemanssparandetjämfört med skaltesparandet varierar stort beroende på sparvolym. Om samtligasparare (anlages 1,2 miljoner) gör insättningar om /män under 4 är blirstatens besparing 150 milj. kr. medan insättningar om /mån. ger enbesparing på ca . Till skillnad från expertgruppen har därvidden föreslagna ersättningen till bankerna på 2,av saidoökningen per årinkluderats. anser att de statsfinansiella koslnadernaför rikssparandet även bör ses ur ren upplåningssynpunkt eftersom det - imotsats till skattesparandet i bank - är avsett att ersätta annan statligupplåning. Selt ur denna synpunkt kan konstateras aU de direkta kostnaderna iform av ränteutbetalningar och startpremier till spararna och ersättning tillbankerna enligt förslaget lorde komma aU uppgå fill av den totalaupplåningsvolymen. Delta bör jämföras med den upplåning som rikssparandel ärtänkt att ersätta, nämligen upplåning hos bankerna främst genom räntebärandeobligationer, för vilka räntekostnaden f. n, ligger på , Om hänsyn baratas till de direkta kostnaderna är alltså upplåningen via rikssparandelbilligare. Med hänsyn till att räntan på räntebärande obligationer ärskattepliktig torde dock nettokostnaden för statens upplåning hos bankerna irealiteten vara något lägre än kostnaden för rikssparandet. Det är en brist ibetänkandet atl expertgruppen inte närmare utvecklat principerna för ränlesättningen. SAF framhåller atl skattereduktionen i skattesparandetmotsvarar en kostnad för staten på per sparad krona och år förbanksparandet och per krona och år vid skattefondsparande. Dessakostnader framstår inte som tillräckligt motiv att avskaffa skattesparandel. Aktiefrämjandet menar atl skattefondsparandel genom sininverkan pä aktiemarknaden inneburit att statens inkomster från aktiesparandettotalt Prop.1983/84:30 155 selt ökat mångfalt. Allemanssparandet torde därför medföraen minskning av skatteintäkterna. Med t.ex. skattereduktion i skattefondsparandelblir statens kostnader i inskränkt mening ca 300 milj. kr. Kostnadernaför allemanssparandets sparrabatl blir vid samma antal sparare 130 milj. kr.per år (1984-1-1985). Mellanskillnaden är för liten för att motiveraförändringar med så riskfyllda konsekvenser och marginella förtjänster. Föreningen pekar på att expertgruppen gjort vissa grovakalkyler över de statsfinansiella kostnaderna i aboluta tal. En kalkyl irelativa former vore intressantare. Med olika antaganden om genomsnittligbindningstid och marginalskatt kan den verkliga räntekostnaden för statenklargöras beträffande det sparande som sker på rikssparkonton. Denna räntesatsskulle vara jämförbar med räntesatsen för andra statliga finansieringsformer. Bankinspektionen anser alt expertgruppen har legaliseraten rundgång genom att förorda en obligatorisk utbetalning av de medel somspararen ej önskat överförd till det nya sparandet vid resp. femårsperiodsutgång. När det gäller skallesparandet kan inspektionen för sin del inte se attdet skulle vara förenat med några tekniska svårigheteratt överföra dettasparande till rikssparkonto, då gäldenären är densamme, nämligenbanken. Atl överföra sparade medel från skattefondsparande till kapilalsparfondär dock svårare, då det innebär ett gäldenärsbyte. Det är därför av störstavikt atl åtgärder vidtas för alt "suga upp" de medel som frigörs. Det kandock ifrågasättas om den föreslagna lagstiftningen innebär ett förbud mot attlåta sparandet kvarstå i aktiesparfonderna även efter utgången av sparperioden.Enligt 3§ tagen (1978:423) om skattelättnader för vissa sparformer gällerskattefrihet för ränta och utdelning som tillfaller aktiesparfond. Dennaskattebefrielse beslår så länge akliesparfonden existerar. Expertgruppenföreslår visserligen all denna lag skall upphävas men ger denövergångsbestämmelsen alt lagen fortfarande gäller insättningar som har skettföre den t . De aktiesparfonder som finns skuttefortfarande åtnjuta skaltefrihet. Eftersom något nysparande inle skutte komma atlske i fonderna skulle de fungera som kapitalsparfonderna. Bankinspektionentillstyrker därför de föreslagna lagändringarna. Beträffande de nystartade fondernas begränsadehandlingsfrihet framhåller inspektionen att fondbolaget eller dess huvudmanunder de tre till 1983/84:30 156 sexförsta månaderna efler bankinspektionens beslut inte kan ange vilken inriktningfonden kommer att ha vilket inle kommer alt underlätta marknadsföringen.Förslaget berör dock en annan och kanske viktigare aspekt. Det kan förväntasatt den begränsade styrelsen visar återhållsamhet vad det gäller placering avfondens medel. Expertgruppen har därför föreslagit möjlighet för fonden attunder första årel endast göra placeringar i statspapper. Om man hypotetiskttänker sig att sparandet i kapitalsparfonder blir lika stort som i skattefonderinnebär detta en månatlig placering i storleksordningen 170 milj. kr. Om deltaköpintresse försvinner från börsen torde en större påverkanpå denna inte kunna undvikas. Börsen torde också komma att påverkas ett årsenare när fonderna måste nedbringa andelen statspapper till . Ettuppdämt köpintresse kommer då att göra sig gällande. Dessa verkningar på börsenbör undvikas. Bankinspektionenanser också att även om det är möjligt att åstadkomma en lagstiftning om allemanssparandet.som träder i kraft , och som enligt förslaget skall ägatillämplighet vad gäller förberedelser inför startandet av allemanssparandet,kan del uppkomma slora problem med hänsyn till den korta tid som återstår tilldess alla förberedelser inför det nya sparandet måste vara avklarade. Inteförrän beslut om det nya sparandet föreligger kan med säkerhetavgöras pä vilkel sätl alla frågor skall lösas. Detta gäller inte minst fråganom hur rikssparkontot skall redovisas. Beträffandede nya kapitalsparfonderna torde många av de tilltänkta nya huvudmännen i dagsakna varje erfarenhet av aktiefondverksamhet. Det kan därför befaras atl detkommer att ta innan dessa kommer så långt i sin planering att derasfondbolag kan påbörja sin verksamhet. Bankinspektionenifrågasätter därför om inte många svårigheter och risker, som ligger i enalltför skyndsam handläggning, bör undvikas genom att övergången från det gamlatill det nya sparandel uppskjuts ytterligare någon lid, t, ex. till den I juli1984. RRVanser att det är tveksamt om slarlpremiens stimulanseffekt står i rimligproposition till kostnaden för staten. Elt sätt att stimulera övergången frånskattesparande till allemanssparande är atl i övergångsbestämmelserna medgebefrielse från de årliga sparkraven. Sparbeloppet i det förra systemet bör isin helhet kunna föras över till allemanssparandet inom ramen för det maximalasparandet. Härigenom kan de belopp som frigörs ur skaltesparandet fångas upp avallemanssparandet. Prop.1983/84:30 157 Vadbeträffar övergångsreglerna konstaterar RSV atl kreditinrättningarna inteskatt utfärda sparbevis för sådanl sparande enligt lagen om skattelättnaderför vissa sparformer där villkoren för sparandet inte är uppfyllda bl. a. omantalet insättningar understiger det stadgeenliga antalet. Å andra sidanskatl den skaltskyldige för atl åtnjuta skattelättnaderna till deklarationenfoga ett sparbevis. RSV finner det högst osannolikt alt kreditinrättningarnatill taxering skall ha möjlighet all - utan orimliga resursinsatser ändra såväl gällande blanketter som ADB-system. RSV vill därför förorda etttillägg till övergångsbestämmelserna enligt vilket sparare, som inte uppfylltvillkoren för all erhålla ett sparbevis men ändå sparat på skatlespar- eller skaltefondkontoåläggs att med kontoutdrag eller liknande handling visa sparbeloppets storlekvilket ju utgör underlaget för sparskattereduktion. I annat fall befarar RSVatt taxeringarna i sådana fall kan bli felaktiga. Länsstyrelsenpekar på det önskvärda att binda redan gjorda besparingar i det gamla skaltesparandetvilket torde kräva vissa förmåner. Ett alternativ vore att medge en förlängningav löptiden för skaltesparandet, t. ex. ytteriigare , med rält tittfortsatt skattefri avkastning och befrielse från reavinstskalt vid kommandeinlösen men utan rätt till nya insättningar. Alternativt föreslås en höjningav sparavdraget till . för ensamstående och . gemensamt försambeskattade personer. En annan tänkbar möjlighetär att spararna ges tillfälle att överföra medlen till specifika statligakonton som berättigar till köp av sparobligationer med hög ränta och bonusförmånereller premieobligationer med hög vinslavkaslning. 10.5 CentralorganisationenSACO/SR SACOpekar på möjligheten atl låta de nuvarande skattesparfondernafortleva även sedan skattesubventionerna upphört. Utredningens förslag innebäratt ca . skall lösgöras från fonderna under perioden 1985-1989och det är tveksamt i vilken utsträckning skatlefondspararna låter sittlösgjorda kapital gå tillbaka till aktiemarknaden. menar att det gamla skattesparsystemet bör få fortsättaefter vissa kompletteringar, t.ex. om möjlighet att låta Prop.1983/84:30 158 sparandemedel kvarstå på särskilt konto även efler den femåriga bindningsperiodensutgång och därvid inte bli föremål för inkomstbeskattning så alt utlrädesproblematikenkan hanteras smidigare. Bankföreningenhar i skrivelse till departementet hävdat au del nya sparsystemet kräveren förberedelsetid på inemot 6 månader från beslut till start. Det nyasparsystemet bör ändå kunna få full effeki under loppet av 1984 om särskildaövergångsbestämmelser tillåter maximal årsin-sältning än 12månader. En kontinuitet i allemanssparandet bör likväl kunna uppnås. Bankföreningenanför också atl sakliga skäl saknas för atl medel på skallesparkonlo just den Ijanuari efter en femårsperiod, skall behöva överföras till nytt konto. Molsvarandemedel i aktiesparfonder bör också kunna få stå kvar genom alt aktiesparfondernafortsätter som dock utan något nysparande. Nuvarande skattefrihet börbibehållas även efter 5-årsperiodens utgång för all motverka en snabbutförsäljning av aktierna. Sparbanksföreningenhävdar att utveckling av datasystem med funktioner och kontroller i enlighetmed expertgruppens förslag inte kan ske till . En start vid dennatidpunkt förutsätter förändringar i förslaget. Av tids- och sakskäl bör huvudbanksyslemetfrångås. SFFpåpekar att det inle tydligt framgår av förslaget om de skattemässigaförmånerna i skaltesparandet kan tas i anspråk även vid exempelvis fyrainsättningar under enbart första eller . Här erfordras ettsnabbt besked till banker och allmänhel om vad som gäller. SFFmenar atl utredningens avvecklingsplaner för skattefondsparandel medför riskatt stora aktiepaket säljs ul 1987 och 1988 vilkel kan resultera i en alltförkraftig tillbakagång på börsen. En långsammare och mer successiv reducering avde gamla fonderna kunde åstadkommas om skattefriheten pä värdeökningen fannskvar även efter 5-årsperiodens utgång, åtminstone . SFFbedömer, mol bakgrund av systemet med huvudbank och att en mängd preciseringarerfordras vad gäller den lekniska hanteringen och kontrollrutinerna, entidsperiod mellan beslut och systemstart av allemanssparandelsom ofrånkomlig. Prop.1983/84:30 159 Föreningen anser atl utredningen tar häpnadsväckande lättpå utlrädesproblematiken i skattefondsparandel. Det belopp som kan komma attfrigöras uppgår till . även om kursnivån på börsenskulle förbli vid nuvarande nivå framåt. Utbudet är koncentrerat till entreårsperiod. De sämre förmånerna och tekniska begränsningarna i allemanssparandettorde leda till ett starkt ökat utbud av aktier med oönskade effekter pånyemissions volymen. För all mildra denna effekt bör skaltesparandet tillåtaskvarstå på oförändrade villkor även framgent. Det har tagit skaltesparandet att komma upp inuvarande volym, dvs. 1,4 miljoner konton. ska aUemanssparandetstarta från noll igen. Hur lång lid kommer det att la innan det nya systemetslagit igenom fullt ut? Framför allt, hur tar det innan kapitalsparfondernakommit upp i full storiek? Naturiiglvis kommer det att gå snabbare för allemanssparandelän det gjorde för skaltesparandet. Där var man tvungen att bryla ny mark, ochsalsa myckel omfattande resurser på marknadsföring. Genom dessa kraftfullainsatser har marken beretts för ett brett sparintresse hos hushållen, allemanssparandetkan i huvudsak rida vidare på delta intresse. Trots detta är det möjligt, att vi får ettövergångsproblem mellan det gamla och det nya systemet. Främst gäller deltasparandet i aktier. Inom aktiespararna är vi oroliga av tvä olika skäl. Fördet första har skattesparandet i aktiesparfond mycket större betydelse förbörsen än vad skatlesparande i bank har för kreditmarknaden. De ca tvåmiljarder kr. som aktiesparfonderna nu nyplacerar på börsen har haft enpåtaglig effekt på börskursernas utveckling. För det andra måste man räkna med, att borttagandet avriskpremie innebär att ett antal av dem som spar i aktiesparfond inte kommeralt välja kapilalsparfond utan istället väljer rikssparkonto. Arbetsgruppen förefaller dela aktiespararnas farhågor pådenna punkt. Men man verkar anse, alt detta bortfall kommer att kompenseras av atlallemanssparandet totalt sett beräkas får större volym än skattesparandet. Denlägre andelen som väljer riskalternativet ska uppvägas av den större lotalavolymen, enligt detta tankesätt. 1 slutändan skulle då ungefär lika mångasparare spara i kapilalsparfond som deltar i aktiespart"ond. Detla synsätt innebär dock en sammanblandning av kort ochlång sikt. Det är möjligt atl en större total volym på allemanssparandet såsmåningom kompenserar det lapp av aktiefondsparare som inträffar omedelbart.Men även om detta sker, så har vi ändå ett problem: Vi får elt"glapp" mellan avskaffandet av det gamla systemet och införandet avdet nya. Eftersom det rör sig om helt nya sparargrupper som ska rekryteras kandet Prop.1983/84:30 160 mycketväl vara en fråga , innan det nya systemet nått sitt fullagenomslag. Dettakommer att drabba aktiemarknaden. Tillflödet av hushållssparande via skaltepremieradesparsystem kommer oundvikligen att minska . Förnärvarande filiförs via Aktiesparfonderna ca 175 milj. kr. Underett okänt antal månader efter kommer del månatliga tillflödet attvara mindre, kanske betydligt mindre.