prop · G703144 · 1983-12-31 00:00:00 — D Om en sökande som rest in utan att ha tillståndet klartinte åberopar några pohtiska skäl och heller inte stark anknytning eller andraskäl som ger rätt till prövning efter inresan, bör polisen få besluta om och,ulan hinder av förda besvär, verkställa avvisning. Detsamma bör gälla utvisningom mer än förflutit efter inresan. gäller vissa lidsfristerför att avvisningsbeslut skall kunna verkställas omgående.Utvisning måste nubeslutas av invandrarverket - med följd atl sökanden kan avvaktabesvärsprövningen här, oberoende av om det är uppenbart att inga skäl finns attpröva fillståndsfrågan efter inresan. Pohsens rätt att avvisa sökande som åberoparpolitiska skäl preciseras närmare. Man bör vara försiktigare än nu vid bedömningen av om ett påstående om risk för förföljelse är uppenbart oriktigt, vilkel är en fömtsättning för alt polisen skall få avvisa. Skyddet för sökande som har sådana polifiska skäl som avses i 6 § utlänningslagen föreslås - på samma sätt som för konventionsflyktingar-gälla bara i förhållande till länder som inte tillämpar Genéve-konvenfionen. Å andra sidan föreslås att de som åberopar politiska skäl i vissa fall skall ha möjlighet att få asylfrågan prövad även om de haft möjlighet att tidigare begära asyl i annal land. skall verka för atl andra konventionsländer inför motsvarande bestämmelser som finns i 6 § i den svenska utlänningslagen. C3 Staten föreslås få elt närmare preciserat övergripandeadministrativt och ekonomiskt ansvar för dem, som här i landet väntar på beskedom de skall få stanna eller inte, s k väntare. Regeringenbehålls som besvärsinstans i utlänningsärenden. Förutsättningarnaför administrativt frihetsberövande i form av förvar och möjligheterna all fåoffentligt biträde är viktiga rättssäkerhetsfrågor som kommittén tar upp. Iärenden som inte rör direktavvisning bör nuvarande bestämmelser tolkas så attförvar i princip bara tillgrips när någon hållit sig undan eller inte fullgjortsin anmälningsskyldighet hos polisen. Den som hållits i förvar mer än ett dygnskall få rätt till offentligt biträde (får man den rätten först efter sjudygn). Barn skall intefå tas i förvar annat än då synnerhga skäl föreligger och får då inte placerasi häkte. Deras rättssäkerhet i övrigt bör också särskilt uppmärksammas. D Vikten av genomförande och uppföljning av samtinformation om invandringspolitiken las upp. Det är särskilt vikfigt atl spridainformation om principer och praxis och om bakgrunden fill bestämmelserna.Invandrarverket bör åläggas att ge ut en egen författningssamling i vilkenockså allmänna råd och information kan ingå. Vidare måste utbildningsinsatsernaför handläggare hos berörda myndigheter och för advokater m fl intensifieras. Vi har i sammanfattningen särskilt önskat framhävaovanstående förslag, som vi tror kommer atl ha stor belydelse för bådesamhället och invandrarna. 1983/84:144 134 MöjUgheterna att genomföra dem bör vara goda, inte minstfrån samhällsekonomisk synpunkt. Personalresurser hos polisen, invandrarverketoch motsvarande 15-20 årsarbetskrafter bör t ex kunnafrigöras för andra uppgifter - framför allt som en följd av förslaget om att gePUT redan från början. Vi har då räknat in en förstärkning av invandrarverketför invandringsärenden och andra kvalificerade uppgifter samt hos polisen förutredning. Även i övrigt bör förslagen kunna genomföras inom ramen för anvisaderesurser. Om målet för väntetider kan nås innebär det avsevärda besparingarbåde för stat och kommun. I det följande sammanfattas vissa ytterligare förslag,överväganden och synpunkter kapitelvis: Invandringens huvudorsaker och utfallet avinvandringspolitiken, m m (kap 1 och 2) Invandringen har påverkat och förändrat det svenskasamhället på många säll. Invandrare har genom sina arbetsinsatser bidragit tillvälståndsutvecklingen, tillfört nya kulturdrag och vidgat landets internafionellakontakter. Migrationen till och från är en del av den internationella migrafionensom främst är en följd av ekonomiska förhållanden och politiska skeenden ivärlden. 1 bakgrundsbetänkandet (SOU 1982:49) har de senare årens europeiska arbetskraftsmigrafionbeskrivits. Flyktingsituationen i världen behandlas också. Antalet flyktingar ivärlden har av olika källor uppskattats till 10-20 miljoner. En av kommitténs slutsatser är att det finns ett stortlatent invandringstryck och all invandringspolitikens roll bl a blivit attförhindra atl det utlöses. Så fungerar invandringspolitiken både i ochi andra länder i . Om den nuvarande polifiken i stort behålls,kan man anta atl invandringens volym och sammansättning inte blirmycket annorlunda än . En genomgång av invandringen jämfört medgällande principer visar atl den utomnordiska invandringen under större delenav perioden i stort varit samordnad med politiken inom övriga samhällsområdenoch med tillgängliga resurser på statlig nivå. Däremot har samordningen brustiti förhållande till ett antal kommuner som fått la oproportionelll stor del avansvaret för invandrarnas välfärd. De långa handläggningstiderna har inneburit stora problem.Många personer har därigenom fått vänta här i landet under lång fid på ettslutligt beslut om de skall få stanna eller inte. Detta har inneburit en påfrestningfrämst för de enskilda människor det gällt men också för samhället. Den framtida invandringspolitiken - grundläggandeprinciper (kap 3) Huvudprinciperna om en fortsatt reglerad invandring harredovisats i de inledande avsnitten. Grundläggande för politiken måsle vara attmigration som beror på tvång eller nödläge skall motverkas. Det sker genominsatser i internafionella sammanhang, i huvudsak inom ramen för FN:soch verksamhet. Kommittén ulgår från en grundsyn som bl a innebär atlinvandrar- och minoritetspolitiken genomförs gemensamt av stat och kommun,medan regleringen av invandringen är en statlig uppgift. Del är därför bl amotiverat med ett större statligt ansvar för väntare. Tillståndsärenden måste behandlas snabbt och rättssäkertpå ett sätt som innebär att samhällets resurser utnyttjas så effektivt som möjligl.Rättssäkerhet och handläggningstider har ett intimt samband. Lång handläggningmotverkar god rättssäkerhet och effektiv användning av samhällets resurser.Angelägna rättssäkerhetsfrågor är också att den personliga integriteten skyddasså långt som möjligt även i situationer när tillstånd vägras och avlägsnandefrån är aktuellt. Invandringen av nordbor (kap 4) Enligt direktiven skall kommittén beakta de resultat somöversynen av överenskommelse om gemensam nordisk arbetsmarknad kankomma att leda till och följa det svensk-finska samarbetet i syfte attkanalisera arbetskraftsflyltningarna via den offentliga arbetsförmedlingen. Den nya överenskommelsen ger bättremöjligheter än den tidigare till ett samarbete för atl motverka migration somleder till ekonomiskt och socialt otrygga förhållanden för den enskilde. Åierulvand-ringenfrån till har varit större äninvandringen från , vilket även hänt under tidigare perioder. Sådanavärden som miljö, trivsel på arbetsplatsen och möjligheter för barnen att fåundervisning på det egna språket synes ha spelat en stor rollför flyttningsrörelserna. Den grundläggande principen om fri rörlighet mellan denordiska länderna hgger fast. Några åtgärder utanför ramen för den nyaöverenskommelsen om gemensam nordisk arbetsmarknad är inte aktuella. Arbetskraftsinvandringen (kap 5) De grundläggande principerna för arbetskraftsinvandringfrån bör i huvudsak kunna gälla också i fortsättningen. Det innebär bl aatt invandrarna liksom skall förutsättas få samma levnadsstandard sombefolkningen i övrigt, att uppkommande arbetskraftsbehov regelmässigt skalltäckas med arbetskraft inom landet med hjälp bl a av de arbetsmarknadspolitiskaåtgärder som slår till buds samt atl prövningen av arbetskraftsbehovet skallbedömas i ett långt perspekfiv. Invandring av utomnordisk arbetskraft får inteanvändas som en regulator av tillgången på arbetskraft. En nyhet är att statsmakterna föreslås ge mera konkretariktlinjer om vilken arbetskraftsinvandring som bör bli konsekvensen av deangivna principerna. Kommitténs förslag till sådana riktlinjer är attarbetskraftsinvandring bör medges endast i undantagsfall och då förnyckelfunktioner inom näringsHv och samhälle i övrigt. Detta restriktivasynsätt på arbeiskraftsin- 1983/84:144 136 vandringen bör gälla också vid högkonjunktur. Frågan omvilka undantag som kan medges bör AMS med hjälp av arbetsmarknadens parterbedöma. Dessa organ bör alltså behålla ett huvudansvar förarbetsmarknadsprövningen och, när i undantagsfall arbetskraftsinvandringtillåts, kontrollera att bostadsfrågan är löst liksom att lönevillkor ochanställningsförhållanden i övrigt är de sedvanliga på den svenskaarbetsmarknaden. Personer som får arbetstillstånd som ett led i eltinternationellt utbyte (t ex ledningspersoner i internationella företag,artister, forskare mfl) bör i fortsättningen inte få tillstånd som invandrareutan enbart fidsbegränsat tillstånd. De bör i regel inte kunna byta arbete utanny arbetsmarknadsprövning, eftersom fömtsättningen för deras tillstånd är attde inte konkurrerar med arbetstagare här i landet. För exempelvis artister och montörer, som regelmässigtarbetar här endast en kortare lid, föreslår kommittén en viss uppmjukning avkravet på att tillstånd skall ha beviljats före inresan i landet. Huvudregelnatt arbetstillstånd skall ha beviljats före inresan bör dock finnas kvar ocksåför dessa fall. Flyktingpolitiken (kap 6 och 7) De grundläggande principerna för vår flyktingpolifik börsom fidigare nämnts behållas och en generös flyktingpolitik upprätthållas.Sverige bör även i fortsättningen ta sin del av ansvaret förflyktingsituationen i världen. Överföringen av kvotflyktingar bör som iförsta hand inriktas på flyktingar i akut behov av räddning. Antalet kvotflyktingar och storleken på spontaninvandringenav icke flyktingar som åberopar politiska skäl bör dock som sagts i stort bliberoende av sysselsättningsläget samt statens oeh kommunernas tillgängligaresurser. Det är särskilt angeläget all ge åt dem som har så starka flyktingliknandeskäl atl de ligger nära ett flyklingskap enligt . Denkategorin bör få i det närmaste lika starkt skydd som konventionsflyktingar. Alla som får stanna av politiska eller politisk-humanitäraskäl föreslås få del av samma flyktingförmåner. Dessa tillfaller t exinte den som utan att vara flykting enligt tvingas lämnasitt hemland på grund av krig eller annan aggression. Regeringen bör - till skillnad från nu - återkommandebedöma om den praxis som utvecklats innebär en reglering som är rätl avvägd medhänsyn till gällande förutsättningar. Inom ramen för gällande reglering måstetveksamma fall behandlas generöst. Om mottagningsförhållandena skulle ändras väsenfligt,om det akuta invandringstrycket blir osedvanligt stort eller om ett väsentligtökat antal konventionsflyktingar eller kvotflyktingar behöver tas emot, kan detbli nödvändigt att ytterligare reglera invandringen av personer med mindrestarka flyktingliknande skäl enligt 6 § utlänningslagen. Del kan ske genom attregeringen sätter paragrafens undanlagsklausul i kraft, som gör del möjligt atlvägra tillstånd om del föreligger "särskilda skäl". En kombination avde angivna omständigheterna kan också göra det nödvändigt att sätta undanlagsklausuleni kraft. De som har starka skäl enligt 6 § 1983/84:144 137 utlänningslagen fillförsäkras dock skydd också närundantagsregeln tillämpas. Denkategori som bör få skydd enligt 6 § ufiänningslagen är främst personer med flykfingliknandeskäl som inte räcker för flyklingskap enligt konventionen. Därutöver nämner vinågra kategorier, som i enstaka fall fått stanna av allmänt humanitära skälenligt fidigare praxis. Del gäller bl a personer som riskerar allvarligt straffför icke polifiska handlingar/ förhållanden, som inte är kriminella i Sverigeoch inte heller förkastliga enligt svensk rättsuppfattning, t ex personer somriskerar allvarligt straff eller förföljelse på grund av kön eller homosexuahtet. Generellförhandsbedömning, som i besluten om assyrierna och syrianer-na, att en viss gmppomfattas av skyddet i 6 § utlänningslagen bör undvikas i framfiden. Personersom drabbats av krigshandlingar och därför tvingats lämna sitt land hänför viinte fill 6 § utlänningslagen. Även om skyddsbehovet för dem kan vara väl såstort som för personer som omfattas av denna paragraf, kan det bli fråga om ettalltför stort antal personer som söker sig hit. De som flytt undan krig börändå - liksom vissa andra sökande med humanitära skäl som har en politiskbakgrund - så långt som möjligt tas emot. Detta bör skrivas in iutlänningsförordningen. Det skyddsom nämnda 6 § erbjuder bör inte gälla om det är fråga om att återsända enperson till tredje land där principer upprätthålls ellerdet är väl känt atl den kategori det gäller ändå har skydd. Principen om förstaasylland kommer därmed att omfatta alla som åberopar någon form av politiskaskäl och inte bara konventionsflyktingar. Principen skall emellertid enligtförslaget fillämpas så att det är möjligt att få en ansökan prövad här i landetäven i vissa fall då sökanden rest direkt till via andra länder, t exmed tåg och sökanden därmed passerat andra länder på vägen. I sådana fallprövas asylfrågan bara om sökanden har en stark anknytning till ,som dock inte är fillräcklig för att ensam kunna utgöra grund för tillstånd. Slutligenbör nämnas att det har blivit allt svårare för dem som tas emot som flyktingareller av flyktingliknande skäl att få en fast förankring på arbetsmarknaden.Ett av problemen är att det är brist på arbete i orter där del är gott ombostäder. Invandring av anhöriga (kap 8) De som fillhör kärnfamiljen, dvs make/maka,samboende samtogifta barn , bör hksom hitfills beviljas tillstånd - om maken/makaneller föräldrarna här i landet är svenska medborgare eller invandrare. Ävenandra personer som i hemlandet fillhörl samma hushållsgemenskap bör få förenasig med familjen här, främst ogifta hemmavarande barn samt enstakaandra släkfingar som tillhört samma hushåll. Det rör sig i regel om ogiftakvinnor som enligt traditionen i många länder är hänvisade till alt bo hosnågon manlig släkfing. De som får stanna här på gmnd av "snabbanknytning", dvs som ingått äktenskap eller flyttat samman efter endast enkort lids bekantskap, bör Prop.1983/84:144 138 liksom beviljas tillstånd med s k uppskjuteninvandringsprövning. Det innebär att de får tillstånd för permanent vistelsehär först efter flera kortare tillstånd och under förutsättning att äktenskapetrespektive samboendet då fortfarande består. Upphör förhållandet bör dock ingentvingas återvända till svåra förhållanden i hemlandet. Del kan t ex gällakvinnor från länder, där de som frånskilda möter stora svårigheter. En strikt fillämpning,där enbart tiden avgör, bör undvikas även i andra situationer. Det gäller somnu i regel när makarna/samboendena har barn. Men den bör heller inte utvisassom vistats här sådan fid atl han/hon hunnit anpassa sig till arbetslivet ochförhållandena i övrigt i . I sådana fall framstår elt utvisningsbeslut iregel som stötande. Den svenska åldersgränsen för atl ingå äktenskap, ,bör gälla för att den som gift sig med någon här bosatt skall få invandra, ävenom lagstiftningen i vederbörandes hemland innehåller andra regler. Hänsyn tillkulturmönster från andra länder måste i sådana fall stå tillbaka för omsorg omunga människors möjligheter att anpassa sig i vårt samhälle. I vissa fall börman av humanitära skäl kunna frångå huvudprincipen. Kommittén avvisar tanken på att generellt accepteraannorlunda eller vidgade familjebegrepp. Nuvarande praxis bör emellertid kunnabli något generösare, framför allt i fråga om föräldrar till här bosatta invandrare.Några generella kriterier bör inte ställas upp, utan större hänsyn än tastill ömmande och ovanliga omständigheter. En sådan ordning bör underlättas meden anlalsmässig riktpunkt som hjälpmedel. Den bör gälla för invandring avanhöriga utöver kärnfamiljen och dem som ingått i hushållsgemenskapen.Anhöriga till flyktingar bör få viss prioritet. Ett problem med kravet på uppehållstillstånd före inresaär att den som ingått äktenskap i hemlandet under t ex semester i regel intekunnat ta med sin make/maka till vid semesterns slut, beroende på atttillståndsfrågan inle hunnit och inte heller rimligen kunnat hinna prövas. Attmakar inte kan resa till tillsammans i en sådan situation ärnaturligtvis inte acceptabelt. Reglerna bör ändras så att den som vid besök iannat land gifter sig med någon han/hon har en relation till med siktepå äktenskap (motsvarande förlovning i ) skall få ta med maken/makantill . Tillståndsfrågan bör alltså kunna prövas efter inresan. Övrig invandring av icke nordbor (kap 9) Här behandlas personer med anknytning hit på annal sätt ängenom anhöriga och personer som kan försörja sig utan arbetsfillstånd. Till denförra gruppen hör personer som vistats här tidigare eller har svenskt påbrå.Till den senare hör personer med försörjning genom pension eller eljest egnamedel samt fria yrkesutövare och egna företagare. De ovannämnda grupperna är samtliga små , de svararsammanlagt endasl för av invandringen. Det bör i principfortfarande vara möjligt för nämnda kategorier att invandra. De närmareriktlinjerna bör som utformas genom praxis. Personer med anknytning hit genom tidigare vistelse är enväxande grupp. Den som varil bosatt här legalt ca fio år bör få rätt attåtervända till , oavsett längden av vistelsen utomlands. Den som varitbosatt här legalt bör i enlighet med nuvarande praxis ha rätl attåter bosätta sig i om utlandsvistelsen inte överstigit . (Se i deiföljande om PUT), Tillfällig vistelse i samt gränsdragningen mellanvistelse och besök (kap 10) Visering och viseringstvång har fått allt större belydelsesom medel för att möta invandringstryck och minska antalet sökande här i landet.En negativ konsekvens är atl del blivit svårare atl få visum för besök oeh attmånga viseringsansökningar avslås eftersom den verkliga avsikten med ansökanmisstänks vara försök till bosättning i landet och inte bara besök. Andelenavslag har ökat från av alla viseringsärenden hos invandrarverket år1975 fill i genomsnitt (1980-1982). En mer generös praxis bör gälla för besök hos näraanhöriga i . Besökstillstånd för viseringsfria bör i regel kunna beviljasutan hinder av att ansökan görs först efter inresan i . För viseringspliktigaär förutsättningen en mer generös viseringspolitik. Att en sådan bör förasbetonas starkt. Två hinder för en generösare viseringspolitik bör kunnaundanröjas genom andra förslag av kommittén. Ett förslag gäller snabbareförfarande för avlägsnandebeslut i ärenden där inga politiska skäl åberopas.Delta föreslås i kapitel 12. Ett annat avser ett uttalande i kapitel 7 atl detkan bli nödvändigt att vägra uppehållstillstånd för vissa"avhoppare", som inle riskerar någon svårare påföljd om de sänds hem.Det gäller personer som uppgett att vistelsen skulle avse besök medan del isjälva verket var fråga om bosättning. Tillstånds- och kontrollfrågor (kap 11) På grundval av riktlinjer har utvecklats enpraxis att den som tas emot i som arbetskraftsinvandrare,anknytningsfall eller som flykting eller på grund av flyktingliknande ellerandra humanitära skäl först får ett uppehållstillstånd som gäller . I ochmed detta tillstånd är vederbörande regelmässigt accepterad som invandrare. Deljuridiska beviset på rätten att utan lidsbegränsning vistas i landet, permanentuppehållstillstånd, PUT, får man först vistelse här. Förslaget äratt PUT skall ges redan första gången, utom när uppskjuten invandringsprövning(främst i samband med "snabb anknytning") skall ske. Detta förslag ären konsekvent följd av att den reella invandringsprövningen redan nu sker isamband med det första uppehållsfillslåndel. Om förslaget genomförs bör detmedföra en besparing på sammanlagt ca 20 årsarbetskrafter hos invandrarverketoch polismyndigheterna. 1 syfte att underlätta för den som bott i några åralt pröva på att återvända till hemlandet och ha kvar rätten att bo iSverige, bör möjlighet finnas för den som varit bosatt här altkunna behålla Prop.1983/84:144 140 PUT trots att han/hon flyttat tillbaka till hemlandet. Densom bott här bör kunna få behålla PUT ulan tidsbegränsning. De somuppfyller tidskraven och flyttar ut ur landet utan all anmäla att de villbehålla sitt PUT samt de som flyttar ut utan att tidskravet är uppfyllt, måsle åandra sidan räkna med atl deras tillstånd återkallas när det blir känt all deflyttat härifrån. De som får PUT måste informeras om detla. Vidare föreslås att arbetsgivare inte längre skall behövaanmäla till polisen när en utlänning (gäller nu även nordbor) börjar respektiveslutar en anställning. Det bör vidare undersökas om inle innehavare av hotelloch pensionat skall kunna få slippa att anmäla till polisen när icke nordborkommer respektive flyttar. De bör i vart fall slippa att anmäla flyttning.Slopandet av arbetsgivaranmälningarna och anmälningarna om flyttning frånhotell skulle spara in sammanlagt ca fyra årsarbetskrafter hos polisen. Handläggnings- och instansordning, rättssäkerhet (kap12-13) Att asylärenden och andra ärenden enligt utlänningslagenavgörs inom rimlig fid är ett rättssäkerhetskrav som den enskilde har rätl attställa. Ärendebalanserna, som för bara var mycket stora hosbåde invandrarverket och regeringen, har visserligen minskatbetydligt, både som en följd av minskal anlal inkommande ärenden oeh tack vareåtgärder som inneburit en ökad avarbelning. Handläggningstiderna måsteemellertid nedbringas ytterligare. Vissa polisdistrikt har vidare alltför storaärendebalanser. I avsnittet om de viktigaste förslagen har angetts målet för deframlida handläggningstidema. Ärenden som gäller barn och familjer med barnmåste få en absolut förtur. Skulle maximitiderna överskridas utan att det berorpå sökanden själv, bör vistelseliden få vägas in vid bedömningen av ärendet. Som framgått bör den som kommer hit ulan uppehållstillstånd,och som enligt gällande undantagsregler inte får beviljas tillstånd efterinresan, inte heller få stanna i för att avvakta den slutligaprövningen av ärendet. Kommittén anser att del inle finns något rationellt skälatl ha kvar de tidsgränser-en vecka respektive i vissa fall tre månader-som gäller för polisens möjlighet att meddela och verkställa avvisningsbeslututan hinder av anförda besvär. Har sökanden vistats här än tremånader får polisen enligt förslaget besluta om utvisning. Då skall anmälan sketill invandrarverket och verkställighet får ske först om invandrarverketbeslutar atl inte överta handläggningen. Polisens ökade möjligheter atl beslutaom avlägsnande skall således endast gälla i ärenden där varken politiska skäleller andra skäl som medför räll till prövning efter inresan åberopas. Enbarten förfrågan om möjligheten atl få uppehållstillstånd får dock inte medföraavvisning av den som har rätt att vistas i landet som besökare. - Om förslagen genomförsminskar antalet väntare avsevärt och därmed arbetsvolymen hos invandrarverketoch i . Åberopar utlänningen i ett avvisningsärende någon form avpolitiska skäl är huvudregeln att ärendet skall överlämnas till invandrarverketför beslut. Om polisen bedömer alt påståendet är uppenbart oriktigt respektivekan 1983/84:144 141 lämnas utan avseende (del senare avser skäl enligt 6 §utlänningslagen) får polisen dock besluta om avvisning. Beslutet måsteemellertid i sådana fall anmälas till och det får verkställas först om SIVbeslutar all inte överta handläggningen. Polisen skall vara mycket försiktigoch återhållsam när det gäller att bedöma att politiska skäl är uppenbartorikliga eller att de kan lämnas utan avseende. Kommitténföreslår ingen ändring av lagbestämmelserna om avvisning när politiska skälanförs. Några förtydliganden om största försiktighet och återhållsamhet bördock göras, bl a att polisen bör få avvisa till del land där utlänningen påslårsig riskera förföljelse bara om påståendet är uppenbart osant eller uppenbartorimligt. Det är den enda prövning polisen får göra.