prop · G703168 · 1983-12-31 00:00:00 — Projektbevakningen bördock liksom i regel inte vara generellt begränsad till vissa sektorer.Däremot ser jag det som angeläget att bevakningen på olika marknaderkoncentreras till sädana områden och sektorer där svenskt näringsliv bedöms hasärskilda förutsättningar att konkurrera om aktuella projekt. Det ankommer påSveriges exportråd i samråd med att finna lämpliga formerför en utökad projektbevakning i liksom även i andra regioner.Därvid bör också frågan om bevakning av projekt inom speciella sektorer genomattachéer eller annan särskild personal behandlas. Utredningenom byggexport tar upp frågan om skatteförhållanden för utomlands stationeradpersonal. Enligt nu gällande bestämmelser krävs att en person vidutlandstjänstgöring måste vistas utanför för att beskattasi utlandet i stället för i . Utredningen framhåller att flera projekt,särskilt konsultuppdrag och mindre entreprenaduppdrag, kräver en kortareutlandsvistelse än 12 månader. En förkortning av till 6månader föreslås. Detta skulle i flera fall minska kostnaderna och därmed ökasvenska företags konkurrenskraft. Föregen del vill jag peka på betydelsen av att åtgärder vidtas för att öka svenskaföretags konkurrenskraft. Enligt vad jag har erfarit avser utred-, ningen om åtgärderför att främja export av tjänster att behandla denna fråga. Jag anser detdärför inte vara rätt tidpunkt att nu lämna förslag i denna fråga. Jagåterkommer senare (avsnitt 3) till skattefrågor för offentligt anställda vidutlandstjänstgöring. Utredningenom exportfrämjande stöd till småföretag har behandlat vissa frågor rörandeexportkreditnämndens (EKN:s) garantigivning som har betydelse för de små ochmedelstora företagens exportmöjligheter. Utredningen har bl,a. framfört förslagom vissa förenklade rutiner. Av EKN:s remissvar framgår att arbete redan pågårinom nämnden i syfte att effekUvisera garantigivningen bl.a, för affärer medkorta kredittider, vilken Prop.1983/84:168 28 harsärskild betydelse för små företag. Jag anser det angeläget att nämnden fortsättersina ansträngningar att förbättra den service nämnden kan erbjuda de små ochmedelstora företagen. Utredningen omexportfrämjande stöd till småföretag har föreslagit att EKN bör utröna möjligheternaatt använda svensk komponentandel som kriterium för att bestämmaförlusttäckningsgrad. Vidare sägs att i de fall EKN på grund av begränsatutrymme måste prioritera mellan olika exportaffärer bör nämnden under allaomständigheter tillmäta den svenska komponentandelen betydelse för sittavgörande. EKN har liksom ett flertalremissinstanser pekat på de praktiska svårigheter som skulle uppkomma omnämnden ytterligare skulle begränsa möjligheterna att täcka utländskakomponenter i den export nämnden garanterar. Även om det i och för sig ärönskvärt att främja svenska underleveranser, anser jag inte att det ärmotiverat att ändra reglerna för EKN:s garantigivning i detta avseende. tagit upp frågan om betydelsen av EKN:s riskkapacitet för den svenska byggexporten.Utredningen pekar särskilt på vikten av att underlätta riskdelningsarrängemang.Jag instämmer därmed och vill erinra om att EKN redan bedriver arbete påområdet. Jag delar också utredningens uppfattning om önskvärdheten av att entreprenadexporteni högre grad än finansieras genom arrangemang med de multilateralabankerna. Vad beträffar frågan om skadereglering i valutor är även den underöversyn inom EKN. Jag vill i dettasammanhang erinra om det utredningsuppdrag avseende riskdelning som jagomtalade i prop. 1984/84:100 bil. Chefen för som utfört uppdraget haravgivit rapport i vilken olika metoder för riskdelning beskrivs ochanalyseras. Av rapporten framgår att diskussioner pågår med såväl banker somföretag i syfte att finna former för riskdelning. Jag anser det angeläget attfortsatta ansträngningar görs att nå överenskommelse om lämpliga former,framför allt genom att nå överenskommelse med fler företag om globalgarantiavtal.Samtidigt kan konstateras att vissa aspekter är tekniskt komplicerade. Det kanta att utarbeta praktiskt användbara lösningar. Mot den bakgrundensynes ej sannolikt att något väsentligt ökat behov av garantiutrymme kommer attuppstå . Jag anser det därför ej nödvändigt att nuföreslå någon ökning av garantiramen för exportkreditgarantigivningen. har beslutat attminimistorleken för det kontrakt som finansieras med statsstödd exportkreditgenom AB skall vara . 1980/81:130, NU58, rskr426). Utredningen om småföretagens export har föreslagit att detta minimibelopputtryckt i kronor sänks till . för att ge de mindre företagen störremöjligheter att utnyttja det statsstödda systemet. Jag förordar attminimibeloppet sänks och att något nytt minimibelopp uttryckt i kronor intefastställs. I stället bör alla affärer som kan exportkreditförsäkras genom EKNmed en kredit- 1983/84:168 29 tidpå eller längre kunna finansieras genom det statsstödda systemet. Dettatorde f.n. innebära att affärer på mindre belopp än . inte kommer ifråga. Detta förslag innebär inte någon ändring av de varukategorier som kanfinansieras med statsstödda exportkrediter och inte heller i kreditvillkoren.Jag har samrått med chefen för industridepartementet i denna fråga. Utredningenom energiteknik och byggexportutredningen tar upp frågor med anknytning tillbistånd. Det gäller frågor som bevakning av projekt, möjligheterna att anställasvenskar i internafionella finansieringsinstitutioner, ökad insats frånsvenska entreprenörer, ökat deltagande av svenska företag vid anbudsgivning ochåterflöde av svenskt bistånd. Jag kan i huvudsak ansluta mig till detankegångar som finns redovisade i utredningarnas betänkanden. Byggexportutredningenföreslår att en viss del biståndsmedel ställs till förfogande för förstudierutförda av svenska konsulter och beordrade av internationella finansieringsintitutioner.Detta system existerar i . För egen del finner jag det angeläget attsvenska konsulter utnyttjas i sådana sammanhang. Det sker också i betydandeutsträckning. Svenska konsulter hävdar sig väl i den internationellakonkurrensen. Det är därför inget generellt svenskt intresse att deninternationella konsultupphandlingen blir föremål för ökad bindning. Mot denbakgrunden är det enligt min mening inte önskvärt att införa det system somfinns i . 3 Export av tjänster från kommuner och landstingskommuner Tjänstesektornutgör en stor och växande del av den svenska produktionen. Utvecklingen iSverige följer i detta avseende utvecklingen i övriga industrinationer. Världsmarknadenför tjänster växer. Detta kan innebära stora möjligheter tillinternationalisering för många svenska företag. Det gäller både rena tjänsteproducerandeföretag som är framgångsrika i och som får internationella tillväxtmöjligheter,och företag som främst säljer varor men successivt ökar sitt tjänsteinnehålloch lägger allt större vikt vid s.k. mjukvaror som affärsidé. Vidsidan av regeringens allmänna politiska insatser för att stärka företagenskonkurrenskraft vidtas också ett antal åtgärder för att förbättra förutsättningarnaför en ökad tjänsteexport. Inom arbetar man på att underlätta detinternationella tjänsteutbytet. Tjänstehandelsfrågan har även tagits upp inomdetAllmänna tull- och handelsavtalet (). Utredningen om åtgärderför att främja export av tjänster (tjänsteexportutredningen) kommer att lämnasitt betänkande . Jag avser att föreslå regeringen att återkomma tillriksdagen i denna fråga . har underarbetets gång lämnat olika förslag. Regeringen har på grundval av dessaförslag medverkat till ett antal 1983/84:168 30 seminarieri tjänsteexportfrågor i , , , och Sverige.Vidare har regeringen beviljat medel för ett särskilt utbildningsprogram inomtjänsteexportområdet, administrerat av exportråd. Syftet med dettaprogram är att öka kunskapen om tjänsteexport och höja medvetenheten om vilkafaktorer som bör beaktas vid försäljning av tjänster. Åtgärderhar vidtagits från statsmakternas sida för att öka exporten av tjänster frånstatliga myndigheter och bolag bl.a. i syfte att komplettera näringslivet påområden där statliga institutioner har en unik kompetens. Detta ligger helt ilinje med regeringens allmänna strävanden att främja tjänsteexport. Som ett ytteriigarekomplement har insatser föreslagits för att främja export av tjänster frånkommuner och landstingskommuner. Flerahinder av formell och praktisk natur har försvårat en framgångsrikexportsamverkan mellan kommunerna och näringslivet. finns flera skälför en sådan samverkan. Kommunala tjänster kan utgöra del av ett fullständigtsystem. Vidare har kommuner och landstingskommuner erfarenheter av hur driftenav vissa typer av anläggningar skall organiseras och administreras. Kommuneroch landstingskommuner kan också spela en viktig roll i marknadsföringen avsystem bl.a. genom att ställa referensobjekt till förfogande. Motdenna bakgrund har, som har nämnts inledningsvis, en särskild utredning haft iuppdrag att lägga fram förslag som gör det möjligt för kommuner ochlandstingskommuner att engagera sig i exportfrämjande verksamhet inom de egnaverksamhetsområdena. Iutredningens betänkande ges exempel på fall där kommuner och landstingskommunerhar medverkat i exportverksamhet. Den mest till-lämpade formen förexport av kommunalt kunnande har varit att tjänstemän i kommuner ochlandstingskommuner har beviljats tjänstledighet för att arbeta i privataföretag, som driver projekt utomlands. Sådan tjänstledighet från tjänst ikommun är enligt betänkandet relativt ovanligt. Inom landstingskommunernasverksamhetsområde, och där främst sjukvården, förekommer emellertid sådantjänstledighet i större omfattning än på det primärkommunala området. Iutredningen framhålls även att kommuner och landstingskommuner i vissa fall harinitierat egna aktiviteter. Ett sådant exempel är , som är etttjänsteexportbolag inom hälso- och sjukvårdsområdet bildat avLandstingsförbundet som ett dotterbolag till annat exempel är samarbetet mellan kommun, landstingoch samt hälsovårdsministeriet i om framför alltutbildning av sjukvårdspersonal. Bland organ som gör insatser för attmarknadsföra svenskt vårdkunnande i utlandet finns också . I Swecareingår bl.a. . och , som båda ägs av , har bildat ett bolag - Prop.1983/84:168 31 - i syfte att vara ett instrument förexport av hamn- och stuverikunnande. Det kunnande som kontinuerligt utvecklasinom dessa områden avses ge draghjälp åt svensk industri. harockså engagerat sig i att utveckla bl.a. sophanteringsutrustning som kanavsättas på utlandsmarknaderna. Utredningenframhåller även att avtal har ingåtts i några fall mellan företag och kommunerom konkret samverkan. De exempel som ges i betänkandet rör avtal mellanGöteborgs och , brandnämnd och och AB . Slutligenges exempel pä företag som direkt eller indirekt ägs av kommuner ochlandstingskommuner och som bedriver exportverksamhet, t.ex. och . Utredningenföreslår bl.a. en utvidgning av den kommunala kompetensen till att omfattakommunala åtgärder för att främja svensk export. Vidare föreslår utredningenatt exportråd får genomföra ett utvecklingsprogram för den kommunalatjänsteexporten. Flertalet remissinstanser är positiva till grundtanken attkommuner och landstingskommuner skall ges möjlighet att främja den svenskaexporten. Några tunga remissinstanser bl.a. -avstyrker utredningens förslag till lagstiftning. Jag anser,i likhet med flertalet av remissinstanserna, att åtgärder bör vidtas för attmöjliggöra en ökad export av tjänster från den kommunala ochlandstingskommunala sektorn. Erfarenheterna från den hittillsvarande statligatjänsteexporten visar att detta är ett långsiktigt arbete. Såsom framgår avutredningens redovisning har endast ett fätal kommuner och landstingskommunerhittills engagerat sig i exportfrämjande verksamhet. Sjukvårdsområdet hardärvid varit den dominerande sektorn. Utredningenkonstaterar att möjlighet att ställa kommunalt kunnande till förfogande ikombination med export av varor och i samarbete med näringslivet kan geresultat som är intressanta från bytesbalanssynpunkt. Detta gäller inte minstvid leverans av hela system, något som efterfrågas i allt högre utsträckning.Den internationella konkurrensen hårdnar alltmer. Ett sätt för svenska företagatt nå konkurrensförsteg kan enligt min mening vara att erbjuda hela system därutbildning, ledning, drift och underhäll är väsentliga delar och där offentligatjänster har en naturlig plats. De kommunala exportansträngningarna.utgörgenom samverkan med näringslivet också en komplettering av företagensexportansträngningar. Utredningenframhåller att kommuner och landstingskommuner har på flera verksamhetsområdenmonopol eller näst intill monopol på verksamheten. Detta gäller framför alltfrågor om hur anläggningar och liknande skall drivas, dvs. driftkunnande, menockså frågor om upphandling av såväl hård- som mjukvaror till olikaanläggningar. Kommuner och landstingskommuner äger också ofta de anläggningarsom företag vill referera Prop.1983/84:168 32 Dessa förhållanden utgör enligt min meningbetydelsefulla element i en samverkan mellan kommuner och näringslivet. I betänkandet förs vissa principresonemang kring kommunersoch landstingskommuners roll i tjänsteexporten. Därvid framhålls atttjänsteexport aldrig kan bli någon primär uppgift för kommuner ochlandstingskommuner men kan bli ett komplement till näringslivets samt statligamyndigheters och bolags kommersiella verksamhet. Näringslivet kan genom samverkanförstärka sitt kunnande samt öka kapaciteten och trovärdigheten i offereradeprojekt. Kommuner och landstingskommuner kan således spela en viktig roll närdet gäller såväl att kvalificera svenska leverantörer på nya marknader som attutföra erhållna projekt pä ett sådant sätt att de banar väg för nya leveranser. I betänkandet anges också att kommuners ochlandstingskommuners medverkan i tjänsteexport inte förändrar deras roll isamhället men innebär nya former för samarbete med utländska kunder och svenskaföretag. Vidare har statsmakterna möjlighet att slå fast att medverkani exportverksamhet är förenlig med kommunernas uppgifter i samhället ochöverlämna till den kommunala självstyrelsen att finna de praktiska formerna.Slutligen framhålls att det primära målet för medverkan är att ta tillvara kunnandet i den kommunala sektorn för att öka landets exportintäkter. För egen del vill jag anföra följande. Kommunala åtgärderför att främja svensk export kan i viss mån redan nu vidtas inom ramen för denkommunala kompetensen. Utredningens förslag innebär emellertid en förändringav kommunernas roll som samhällsorgan genom den kompetensutvidgning som harnämnts tidigare. Efter samråd med chefen för är jag inteberedd att nu förelägga regeringen några förslag till lagstiftningsåtgärder.Det krävs ett noggrant övervägande av hur de kommunalrättsliga principernaskall kunna kombineras med eller utvidgas till att omfatta kommunalaaktiviteter till stöd för den svenska exporten. Frågan om en lagstiftning påområdet bereds f.n. inom . Jag vill också peka på att kommuneroch landstingskommuner har system och instrument för sin kommunalaförvaltning, som kan vara intressanta för vid uppbyggnad av kommunalinfrastruktur. I betänkandet pekas på behovet av ett utvecklingsprogramför att i ett initialskede utveckla förutsättningar och former för en kommunaltjänsteexport. Ett sådant program kan innehålla åtgärder för att utvecklaprodukter, leveransformer, organisation och personal, marknadsföra detkommunala kunnandet, söka projekt samt utforma samverkan med företag i konkretaprojekt. En parallell dras till det utvecklingsprogram exportrådgenomför för den statliga sektorn. Jag delar, liksom flertalet remissinstanser, utredningensuppfattning att exportråd bör få ansvar även för dettautvecklingsprogram. Det får ankomma pä regeringen att ta ställning till ett merdetaljerat förslag frän 1983/84:168 33 kommer att fä uppdrag att utarbeta ett sådantförslag. Enligtmin mening bör på lämpligt sätt delta iexportrådets arbete. Det får ankomma på rådet att behandla denna fråga. Ibetänkandet berörs slutligen några frågor som jag vill ta upp avslutningsvis.En sådan fråga rör möjligheterna att utnyttja kommunalt kunnande ibiståndsprojekt. I betänkandet anges att det från olika håll ibland har hävdatsatt biståndsfinansierade projekt skulle vara en lättillgänglig inkörsport förett kommunah engagemang. Utredningen vill varna för en sådan inställning. SIDAkan dock genom kontakter med den kommunala sektorn försöka komma i kontakt medpersoner som är intresserade av att arbeta som rådgivare i u-ländersadministrationer. Vidare kan SIDA genom sådana kontakter pröva olika sätt attöverföra svenskt kommunalt kunnande till . Jagfinner tanken intressant på ett ökat samarbete i olika former mellan SIDA ochden kommunala sektorn. Det får ankomma på berörda organ att behandla dennafråga. Enannan fråga rör nuvarande skattelagar enligt vilka utlandstjänstgörandepersonal får olika behandling i beskattningshänseende om arbetsgivaren är enkommunal förvaltning jämfört med om arbetsgivaren är ett företag. Denna frågarör den s.k. ett-årsregeln vilken f.n. ses över inom , I vadmän det är möjligt att likställa förvaltning med ett företag i detta hänseendebör bedömas i samband med denna översyn. Slutligen framhålls ibetänkandet frågan om samverkan mellan den kommunala sektorn och näringsliveti teknikupphandlingsfrågor. Med teknikupphandling avses anskaffning avprodukter, tjänster eller system som inte redan finns på marknadern utan kräverutvecklingsarbete för att tillgodose krav från köparen. Teknikupphandling harunder senare år blivit ett alltmer intressant instrument i kommuner ochlandstingskommuner. Ett av skälen är att kommuner och landstingskommuner ärstora upphandlare av varor och tjänster som spänner över många sektorer däravancerad teknik och komplicerade processer förekommer. harinlett ett samarbete med styrelsen för teknisk utveckling i syfte att avlastateknikupphandlande landstingskommuner de merkostnader som uppkommer vidupphandling av teknik jämfört med sedvanlig upphandling. Någon motsvarighettill detta finns inte pä den primärkommunala sidan. Utredningen konstateraremellertid att kommuner och landstingskommuner tillsammans med företag sedanlång tid tillbaka drivit fram en teknikupphandling inom flera områden, t.ex.sjukvård, vattenrening, energiproduktion och kollektiv trafik. För framtidenförutser utredningen ett ökat behov av stöd till företag i marknadsföring inkl.export av produkter som har tagits fram genom teknikupphandling. Utredningenanser vidare att det ökade kommunala engagemanget i exportverksamheten, somutredningen har 3 1983184. Prop.1983/84:168 34 föreslagit,också kan utnyttjas i kombination med teknikupphandling. Det blir enligtutredningen möjligt att redan i uppgörelsen mellan leverantören och denkommunala beställaren beakta framtida samverkan i exportsammanhang. Jagdelar utredningens uppfattning att det ökade kommunala engagemanget iexportverksamhet bör kunna tas till vara i kombination med teknikupphandling.Jag ser det som ett naturligt led i samverkan mellan kommuner och näringsliv.Det får ankomma på berörda finansiärer, bl.a. styrelsen för teknisk utvecklingbeträffande statligt engagemang, att bedöma omfattningen av stöd tillteknikupphandlingsprojekt som resulterar i produkter och system med goda avsättningsmöjligheterpå exportmarknaden. Exportråder har enligt min uppfattning också en naturligroll i delta sammanhang. Medhänvisning till vad jag har anfört hemställer jag att regeringen dels berederriksdagen tillfälle att ta del av vad jag har anfört om 1. insatser för att främja små ochmedelstora företags export 2. insatser för att främja exportfrän bygg- och energisektorn och 3. tjänsteexport från denkommunala och landstingskommunala sektorn, delsföreslår att godkänna vad jag har anfört om ändrade riktlinjer förstatsstödd exportkreditgivning genom AB Svensk exportkredit. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition förelägga vad som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll för de åtgärder och de ändamål som framgår av föredragandenshemställan. 1983/84:168 35 Sammanfattning av (Ds UD 1983:5) Exportfrämjande stöd tillmindre och medelstora företag har haft i uppdrag att utvärdera den statliga exportfrämjande verksamhet som är inriktad på mindre och medelstora företag. Särskiltskulle exportråd(SE) och de regionala utvecklingsfondernas insatser granskas liksom även de branschinriktade åtgärder som statens industriverkansvarar för. Utredningens utvärdering skulle ge underlag för förslag till förändringar i de exportfrämjande insatsernas inriktning ochomfattning. Utredningen skulle även pröva förutsättningarna för att inrätta ett statligt handelshus ochstudera om och hur de existerande handelshusens engagemang i de mindre ochmedelstora företagens export kunde förstärkas. I kapitel 2 diskuteras motiven för det statliga exportfrämjandet mot bakgrund av både traditionell utrikeshandelsteorioch ett kompletterande synsätt som säger att både enskilda företag och industrinskonkurrenskraft är beroende på utvecklingen av varaktiga förbindelser mellan företagen på olika marknader. Det kan vara samhällsekonomiskt riktigt att stödja mindre och medelstora företags export av flera skäl. Marknadssatsningar är betydande och risktagandet stortsärskilt i ett initialskede. Brist på information och kunskap hos de nindreföretagen är också ett viktigt exporthinder. Statligtstöd kan oc-.h \. 'A)-a betydelsefullt när företagen vill utveckla ny teknik ochkomma in pä nya marknader. Frågan omexportstöd till mindre och medelstora företag kan tänkas komma i konflikt med de handelspolitiskaspelregler är bundet av, diskuteras i kaoitel3. Av speciellt intresse är våra överenskommelser med , , EGoch EFTA. Det kan därvid sägas att direkta exportsubventionersom påverkar 1983/84:168 36 handeln mellan ländernai princip är förbjudet. För räntesubventioner vid exportkrediter gäller särskilda överenskommelser. [Jär det gäller mindre företagär dessa internationellt sett en accepteradmålgrupp för statliga exportfrämjande åtgärder. Det svenska stödet är dessutom ett initialstöd och inte av permanent karaktär. Någraexportprissubventioner ingår inte heller i det svenskaexportstödsprogrammet. Ävenindirekt verkande stödformer kan emellertid enligt gällande internationella regler utsättas förkritik om ett land upplever konkreta problem på en varumarknad. För att motåtgärder skallkunna vidtas krävs dock att skada skall kunna påvisas. Närdet gäller initialstöd till mindre företagvilket är det som kännetecknar svenskt exportstöd i denna del lärknappast några skadeeffekter på det mottagande landets industri kunna urskiljas. Den svenska exporten av varor beräknas uppgåtill . 5500 företag har en export som understiger10 milj.kr. De svarar för av den totalaexporten. Företag med under 200 anställda svarar fören femtedel av exporten. Av kapitel 4 framgåratt statens totala kostnader för exportfrämjandet 1982/83 uppgick till drygt 2 miljarder kr.Fyra femtedelar var subventionerade exportkrediter - dels inom det s.k. SEK-systemetdels krediter på förmänliga villkor till . Som andel av statligt exportfrämjande, exklusive kreditsubventioner, kan småföretagsstödet beräknasuppgå till minst en femtedel. Detdirekta statliga exportstödet som är förbehållet de mindre och medelstora företagen uppgick /83 till ca 40 nilj.mkr., varav hälften kommer frånSveriges exportråd och hälften kommer de mindre företagen till del via utvecklingsfonderna. Därutöver tillkommerett antal miljoner via olika organisationer. 1983/84:168 37 Kapitel5 handlar om Exportrådsgruppens (ERG) organisation och verksamhet - dvs.Sveriges exportråd (SE) samt handelssekreterare och svenskabeskickningar i utlandet i den del de biträder i exportfrågor. Bland annat ägnas särskilduppmärksamhet åt pro-grairmet för mindre och medelstora företag.Detta program består av exportträffar, uppsökande verksamhet, utarbetande av handlingsprogramoch marknadsintroduktion, säljresor samt Exportchef-att-hyra.