prop · G70373 · 1983-12-31 00:00:00 — Slutligenbehandlar kornrnitlén frågan orn inverkan av undantagande pä rätten tillpensionstillskott ät en änka. 1.1 Samhällsutvecklingens betydelse föréfterlevandepensioneringen Till grund för den nuvarande familjepensioneringen liggerdet familjemönster och den arbetsfördelning mellan makar som var vanligtförekommande vid den lid dä regelsystemet erhöll sina utmärkande drag (avsnitt6.1 i betänkandet). Det vanliga var dä att kvinnorna vid ingåendet aväktenskap, antingenoniedelbart eller i vart fall närde fick barn, upphörde attförvärvsarbeta för att i stället ägna sig ät arbele enbart i hemmet. Familjensekonomi grundades i regel uteslutande på mannens inkomster. efter den nuvarande familjepensioneringenstillkomst har skett omfattande förändringar pä olika områden av samhällslivetoch i fråga om familjemönster ni. Spörsmålet om jämställdhet mellan rnän och kvinnor harfått ökad aktualitet, och breda insatser görs nu med strävan att åstadkommasådan jämställdhet. En viktig förutsättning härför är att kvinnor tillförsäkrasekonomisk självständighet byggd pä den egna förvärvsinsatsen. Kvinnor har också i en kraftigt ökad utsträckning gått ini förvärvslivet. a. genom en ändrad attityd lill förvärvsarbete ochförbättrade utbildningsmöjligheter samt med stöd av arbetsmarknadspolitiskaoch familjepolitiska åtgärder har sålunda andelen förvärvsarbetande kvinnorökal kraftigt. Utvecklingen har inneburit att kvinnor i allt störreulsiräckning stannar kvar 1983/84:73 234 på arbetsmarknaden också efter det atl de bildal familj. Förändringarna på samhällslivets olika områden har iväsentliga avseenden rubbat förutsättningarna för farniljepensioneringen i dessnuvarande utformning. En grundlägggande invändning som kan anföras motnuvarande system är att män och kvinnor behandlas olika. Enligt kommitténsuppfattning är det principiellt felaktigt att göra rätten till förmånerberoende av den försäkrades kön. Liksom på andra samhällsområden bör inomfamiljepensioneringen gälla likställdhet mellan kvinnor och män. som det framstår sorn uppenbart attpensionssystemet måste bringas i överensstämmelse rned principen ornjänislålldhet mellan könen, kan det enligt kommitténs mening ifrågasättas orndet längre är motiverat att efter makens bortgång utge en livsvarig förmän fränsocialförsäkringen till en efterlevande kvinna - eller man - sornförvärvsarbetar i full utsträckning och som härav erhåller inkomster som färanses vara tillräckliga för den forlsatla försörjningen pä entillfredsställande nivå. Enligt nu gällande regler utgår änkepension utanhänsyn till orn den berättigade har elt reellt behov därav eller inte och utanbeaktande av vilka ekonomiska konsekvenser sorn dödsfallet medfört. I takt med att kvinnorna förvärvsarbetar i allt störreutsträckning tjänar de ocksä in rätt till egen pension frän ATP i ökandeomfattning. Kommittén anser det därför kunna ifrågasättas om det är påkallatatt kvinnan vid sidan av denna egenpension skall kunna uppbära en på grundvalav mannens arbetsinsatser intjänad pension i form av änkepension. Kommittén pekar också på den kostnadsutveckling som kanförutses för framtiden om nuvarande regler för änkepension bibehållsoförändrade. Man kan härvidlag räkna med att de årliga ATP-utbetalningarnaavseende änkepension kommer att - i oförändrat penningvärde pä grundval avbasbeloppet . -ökafrän ca2 200milj. f. n. till ca6 500milj. är2030 och därefter. Enligt kommitténs mening är det inte försvarligt att förframtiden hålla fast vid ett regelsystem som innebär att det utges belopp idenna storleksordning under förutsättningar som har sin grund i helt andrasamhällsförhållanden är dagens och enligt vilka rätten till ekonomiskt stöd åri stort sett generell och utan beaktande av faktiska behov. Kommittén konstaterar - i likhet med vad riksdagenframhållit i det uttalande som ligger till grund för kommitténs uppdrag påförevarande område (SfU 1974:24) - att dagens pensionssystem inte erbjuder enändamålsenlig form för efterlevandepensioneringen . Det finns skälalt anpassa reglerna för änkepension till de sociala förändringar i samhälletoch den utveckling i övrigt på olika områden som ägt rum alltsedan tillkomstenav den nu gällande familjepensioneringen. Härvid bör också beaktas deförändringar som år att förvänta framöver. Farniljepensioneringen inrymmer förutom änkepension ocksäbarnpension. Enligl kommitténs mening spelar barnpensioneringen fortfarande ensynnerligen väsentlig roll, och sainhällsutveckUngen har inte inneburit all Prop.1983/84:73 235 denna roll mer påtagligt har förändrats. Genombarnpensionerna garanteras barn som förlorat en av eller båda sina föräldrarmedel till den grundläggande försörjningen och får därjämte möjlighet att efterförälderns bortgång bibehålla ett visst mått av den standard det hadedessförinnan. Trots de samhällsinsatser för barn som görs - genomallmänna barnbidrag, bostadsbidrag, studiehjälp m. rn. sarnl genom olika formerav vård och service, t. ex. den kommunala barnomsorgen - är fortfarandeföräldrarnas ekonomiska insatser för barnen av avgörande betydelse. Detframstår därför som angeläget att även för framtiden lägga stor vikt vid barnpensionerna,vilka är avsedda att ersätta den försörjningsinsals som en avliden föräldersvarat för. Kommillén finner således sammanfattningsvis att det finnsskäl alt frän grunden se över nuvarande system för efterlevandepensionering ochatt skapa en ny modell för slöd ät efterlevande som är bättre anpassad tilldagens och framtidens behov pä detta område. 1.2 Utgångspunkter för kommitténs förslag Kommittén anser atl ett reformerat system förefterlevandeslöd bör byggas upp enligt grundläggande nya principer, vilka harsin utgångspunkt i dagens och framtidens behov pä detta område (avsnill 6.3).De grundprinciper som bör uppställas för detta system finner kommittén varaföljande. Tyngdpunkten i det ekonomiska stödet på den allmännapensioneringens område bör ligga på att garantera efterlevande minderåriga barnen tryggad försörjning och en tillfredsställande standard. Samtidigtsorn éfterlevandepensioneringen sålunda i ökad utsträckning inriktas pä atttillgodose efterlevande barn, bör efterlevandeskyddets omfattning successivtreduceras när det gäller vuxna efterlevande. Stödet till dessa bör primärt tasikte pä aktiverande åtgärder och inte ges en passiverande roll som motverkarden efterlevandes benägenhet att kvarstå i eller övergå till förvärvsarbete. Denbästa lösningen i vad avser alt tillgodose skyddsbehovet för efterlevande iyrkesaktiv ålder är enligt kommitténs uppfattning atl de fär tillfälle attdelta i arbetslivet och härigenom erhälla en pä egna insatser grundadförsörjning. Efterlevande, som vid dödsfallet saknar arbele eller har arbeleenbart i begränsad omfattning, bör beredas hjälp att erhälla ett förvederbörande lämpligt förvärvsarbete. Kraftfulla insatser inom ramen församhällets sysselsätlningspoliliska åtgärder är således av grundläggandebetydelse och en förulsällning för de förslag som kommittén lägger fram. Samtliga de stödformer och de samhällsätgärder sorn kommeri fräga när det gäller att bistå vuxna efterlevande bör utformas på sådant sättatt det gäller identiska villkor för män och kvinnor. Stödåtgärderna bör vidare så långt del är praktisktmöjligt och socialt Prop.1983/84:73 236 motiverat uppvisa neutralitet mellan olika former avsamlevnad rnellan rnan och kvinna. Ekonomiskt stöd till efterlevande från den allmännapensioneringen bör utges endast i situationer där delta framstår som motiveratutifrån reella behovssynpunkter. Stödet bör sålunda ges en mer behovsinriktadoch tidsbegränsad utformning än vad som är fallet beträffande nuvarandeänkepensionering. Efterlevandestödet bör ha till syfte att utgöra ett komplementtill de generellt verkande insatser som görs pä andra områden.Efterlevandepension måste betraktas sorn subsidiär till sådana former av stöd. Den allmänna pensioneringens efterlevandeslöd bör därförta sikte på att tillgodose de särskilda behov som uppkommer lill följd av denförändrade situation som dödsfallet ger upphov till. Stödet bör ge ekonomiskkompensation endast för de direkta och omedelbara effekterna av dödsfallet.Har behovet av ekonomiskt bistånd sin grund i andra faktorer, kanfarniljepensioneringen inte anses utgöra en adekvat stödform. Hår föreliggeringet direkt samband mellan dödsfallet och behovet av ekonomisk hjälp. De former av efterlevandepension som kommer i fräga förframtiden bör utgå inom både folk- och tilläggspensioneringen. I princip börgälla helt överensstämmande förutsättningar för rätten till pension inom debåda systemen. Det kaninte komma i fräga att helt avveckla nuvarande änkepensionering utan attefterlevande kvinnor i en utsatt situation på annan väg garanteras bistånd tryggad försörjning. Vid bedömningen måste också vägas in alt det alltjämtföreligger skillnader mellan mäns och kvinnors ställning på arbetsmarknaden ochatt det förekommer regionala variationer i detta hänseende. Barnomsorgen ärännu inle överallt i landet utbyggd lill full behovstäckning. Det finns ocksåskillnader mellan olika generationer när det gäller omställningen lill deändrade samhällsförhållandena och familjemönstren. Vid en reform av familjepensioneringenmåste särskilt beaktas situationen för de kvinnor som har inrättat sina livefter en tidigare epoks levnadsmönster. Den reformering som bör genomföras avfamiljepensioneringen bör därför ta sikte inte på nuvarande utan på framtidagenerationer efterlevande. Kommitténframhåller också alt det vid familjepensionsreform inle kärr bli aktuellt attförändra förhållandena för de kvinnor sorn vid reformens ikraftträdande redanuppbär änkepension med stöd av dagens regler. Dessa skall alltså vara bevaradefortsatt rätt härtill. En omläggning av regelsystemet bör således förses medlångtgående och generösa övergångsregler sorn även för framtiden ger ekonomisktrygghet enligt hittillsvarande regler för de nämnda kategorierna kvinnor. 1983/84:73 237 1.3 Huvuddrag 1 en reformerad familjepensionering m. m. Inom ett reformerat system för familjepensionering börbarnpensionerna utgöra den centrala beståndsdelen. Kommittén föreslår att delskall genomföras vissa förändringar beträffande barnpensionernas uppbyggnadoch förstärkningar av pensionerna i en del avseenden. När detgäller vuxna efterlevande innebär kommitténs förslag all det skall genomförasen särskild övergångsreglering av i huvudsak följande innebörd. Kvinnor som vidikraftträdandet redan uppbär änkepension enligt hittillsvarande regler skallvara bevarade fortsatt rätt härtill ocksä för tiden därefter. Sådan rätt skallvidare även fortsättningsvis tillkomma alla kvinnor som vid ikraftträdandet avde nya reglerna är eller äldre. Dessa skall alltså också sedan denreformerade farniljepensioneringen trätt i kraft kunna beviljas änkepension,och rätten härtill skall bedömas enligl de regler som gäller . Den reformerade efterlevandepensioneringen skall alltsåenligl kommitténs förslag omfatta enbart kvinnor som vid ikraftträdandet äryngre än . Dessutom kommer självfallet de nya reglerna att gälla för allaefterlevande män. För dessa nu nämnda kategorier skall gälla identiska regler. Beträffande det reformerade efterlevandestödet till förmånför vuxna efterievande finner kommittén det motiverat all låta samhälletssärskilda åtgärder ta sikte pä i princip enbart dem som är i yrkesaktiv ålder.Efterlevande som är eller äldre har i regel sin försörjning tryggad genomålderspension från folk- och tilläggspensioneringen. 1 fråga om andra efterlevande vuxna finner kommittén atldet torde vara oomstritt alt det alldeles övervägande antalet år i behov avsärskilt ekonomiskt stöd som följer närmast efter det att makenavlidit. Det kan förutsättas att förhållandena för den efterlevande förändrasså radikalt genom dödsfallet att han eller hon behöverekonomiskt bistånd för att ställa om sig till den nya situationen och därvidbl. a. anpassa ekonomin samt bostads- och arbetsförhållandena härtill. För atttillgodose dessa behov bör samhället temporärt efter dödsfalletträda in med ekonomiskt bidrag i form av en periodiskt utgåendeefterlevandepension. Denna förmån, som kommittén benämner omställningsbidrag,bör utgå i sådana fall där det generellt sett kan sågas ha förelegat enpersonlig och ekonomisk gemenskap mellan makarna för dödsfallet. Omställningsbidraget skall enligt kommitténs förslag utgåunder av efter dödsfallet. I situationer där den efterlevandedärefter tar värd om minderårigt barn bör bidraget dock utgå för längre tid.Det bör dä utges fram till dess yngsta barnet fyller åtta är. Grunden för att omstållningsbidraget i dessa sistnämndafall bör utgå är att det skall ge den efterlevande tillfällelill än eljest. Enligt kommitténs bedömning färnämligen omställningsproblemen anses såväl mer omfattande som mer långvariga ån Prop.1983/84:73 238 eljest i de situationer då den efterlevande lämnas ensammed vården om minderårigt barn. Genom ekonomiskt slöd, till komplettering avden lagstadgade rätten till förkortad arbetstid för vård av barn, får förälderntillfälle att ha kvar eller ta ett deltidsarbete med tanke på barnets behov avsamvaro med föräldern och med syfte alt kompensera den avlidnes insatserhärvidlag. Eftersom behov av nu berörda slag skiljer sig från de sombarnpensionen är avsedd att täcka, bör stödet utges direki till den efterlevandevårdnadshavaren och inte i form av pension lill barnet. Däremot är avsikten med det av kommittén för dessa fallföreslagna omställningsbidraget inte att motivera den efterlevande föräldernatt helt lämna förvärvslivet för att pä heltid ägna sig åt barnen och hemmet.Något behov av särskilt efterlevandeslöd härför föreligger inte enliglkommitténs mening. Inte heller anser kommittén det motiverat att utgeefterlevandepension i situationer där den efterlevande har enbart äldre barnatt ta vård om. Genom utbyggnaden av samhällets barnomsorg och övrigafamiljepolitiska åtgärder föreligger numera möjlighet för efterlevande atlkombinera förvärvsarbete med värd av barn. Härvidlag bör efterlevande inlebehandlas enligt andra principer ån övriga grupper ensamslående föräldrar. Meddet angivna undantaget bör alltså samhällsstödet inriktas på barnensförsörjning och inle på försörjningen av den som vårdar barn. Efler uigången av den period varunder omställningsbidragetskall utges kan förutsättas att den efterlevande har möjlighet att erhålla entryggad ekonomisk ställning genom eget förvärvsarbete. Det är dä inte påkallatmed fortsatt ekonomiskt stöd från samhällets sida i form avefterlevandepension. I det mindre antal fall där den efterlevande är utanförvärvsarbete vid dödsfallet och inte heller lyckas erhälla ett sådan underomstållningsperio-den, skall enligt kommitténs förslag sättas in kraftfullainsatser för att undanröja förvärvshindren. Åtgärder inom arbetsmarknads- ochutbild-ningspohtikens områden är således att betrakta som en hörnpelare för detnu föreslagna systemet för efterlevandeslöd. En förutsättning för förslaget äratt samhället aktivt går in och hjälper efterlevande som står utanförarbetsmarknaden fill en meningsfull sysselsättning som ger ekonomisk trygghet. Emellertidmåsle man räkna med alt det åven inom de generationer, för vilka detreformerade efterlevandestödet är avsett, kommer att finnas elt antal fall däråtgärder inom bl. a. arbetsmarknadspolitikens ram först på kan hjälpaden efterlevande in på arbetsmarknaden. I andra fall åter kanske sådanaåtgärder inte ger och inte heller kan förväntas ge åsyftat resultat, varför delmåste anses som uteslutet att den efterlevande skall ha möjlighet att försörjasig genorn förvärvsarbete. Det kan härvid röra sig om efterlevande som på grundav ålder, nedsatt hälsotillstånd, lång bortovaro från arbetslivet, bosättning ien glesbygd e. d. har särskilda svårigheter all göra sig gällande päarbetsmarknaden. För en del efterlevande som befinner sig i en sådansituation kan egenpension i form avförtidspension framstå som ett realistisktalternativ, att Prop.1983/84:73 239 tillgripa sedan andra möjligheter har uttömts. Tanken påatl lill förmän för efterlevande mildra villkoren för rätten tillförtidspension avvisar dock kommittén. Inte heller bör för denna kategoriinföras särregler inorn arbetsmarknads- och utbildningspolitikens åtgärder ochstödformer. Det ytterligare behov av stöd utöver de generellt verkandeåtgärderna bör enligt kommitténs uppfattning i stället tillgodoses inom ramenför efterlevandepensioneringen. Till efterlevande i sådan situation bör kunnautgå en särskild form av efterlevandepension, benämnd försörjningsbidrag.Bidraget bör kunna utgå - som helt, tvä tredjedels eller halvt bidrag - lillsådana efterlevande som på grund av arbetsmarknadsmässiga skäl, nedsatthälsotillstånd eller därmed jämförlig anledning har svårigheter- temporärteller - att efter omställningsperiodens utgång bereda sig en tillfredsställandeinkomst genom förvärvsarbete. förslag skall således inom den allmänna pensioneringen kunna utgesekonomiskt stöd i form av dels omslällningsbidrag, dels försörjningsbidrag. Närdet gäller att avgränsa den pensionsberättigade personkretsen finner kommitténatt denna bör omfatta inle enbart dem som varit gifta utan även andrakategorier efterlevande. Så långt det är praktiskt möjligt och socialtmotiverat bör éfterlevandepensioneringen uppvisa neutralitet mellan olikaformer av samlevnad. En utgångspunkt bör dock vara atl del rört sig om ensamlevnad med familjefunktioner och all parterna i och för sig skulle ha kunnatingå äktenskap med varandra. Vidare bör krävas att samlevnaden kan anses hahaft viss stadga och varaktighet. Under efterlevandepensioneringenstillämpningsområde bör med hånsyn lill det anförda hänföras vissa fall aväktenskapsliknande samlevnad mellan man och kvinna. Däremotskall, enligt förslaget, pensioneringen inte omfatta fall av hushållsgemenskapt. ex. mellan syskon, mellan homosexuella av samma kön saml mellan föräldraroch barn. Även frånskilda, som inte återupptagit sammanlevnaden, kommer liksomhittills att stå vid sidan av efterlevandepensioneringen. Sammanfattningsvisinnebär kommitténs förslag pä efterlevandepensioneringens område alt nuvarandeänkepension successivt avvecklas och ersätts av andra, könsjämlika och mertidsbegränsade och behovsinriklade former av efterlevandepension. Inom detreformerade systemet kommer siörre grupper i akfiv ålder än f. n. att erhållapensionsrått, men pensionen utges i regel än enligt dagenssystem. Tyngdpunkten inom den framtida familjepensioneringen ligger påbarnpensionerna. För vuxna efterlevande inriktas samhällets stöd på att gealla i yrkesaktiv ålder möjlighel att bereda sig inkomst genom egetförvärvsarbete. I kommitténs uppdrag ingår också att göra en översyn avefterlevandeskyddet inom arbelsskadeförsäkringen. Reglerna härför år uppbyggdaefler förebild av motsvarande bestämmelser pä den allmänna pensioneringensområde. De principer som uppställts som riktlinjer för en reform i sistnämndahänseende bör enligl kommitténs mening få tillämpning också på Prop.1983/84:73 240 regelsystemet för livräntor åt efi:erlevande inomarbelsskadeförsäkringen. Även de särskilda folkpensionsförmänerna hustru- ochbarntillägg har nära anknytning till farniljepensioneringen och vilar pä sammabakomliggande principer. De angivna utgångspunkterna för enfamiljepensionsreform bör därför i samband med kommitténs översyn av dessaförmåner fä genomslag också pä de områdena. Förutsättningar för de förslag som kommittén lägger framhar varit de förändringar som inträtt i samfiällsförhållanden ochfamiljemönster. Av central betydelse för möjligheterna att genomföra en reformav efterlevande-pensioneringen m. m. enligt de uppdragna riktlinjerna är attkvinnor kan erbjudas samma möjligheter på arbetsmarknaden som män. Av avgörandevikt för att reformen skall kunna komma till stånd är bl. a. att målsättningen omfull sysselsättning står fast och att insatserna på arbetsmarknads- ochregionalpolitikens fält samt på vuxenutbildningens område fullföljs. Ävenbarnomsorgens utbyggnad år av grundläggande betydelse. En omläggning av efterlevandepensioneringen m. m. kräveromfattande och tidskrävande informationsinsatser, och arbetsmarknadens partermåste få tid att anpassa tjänstepensionsordningarna till nya regler inom denallmänna försäkringen. Enligt kommitténs mening är det önskvärt attreformarbetet på personalpensioneringarnas område följer samma banor somutvecklingen inom den lagstadgade pensioneringen. Angivna förhållanden måste beaktas när det gäller attbestämma tidpunkten för ikraftträdande av de olika reformförslagen. Vid sinaöverväganden härom har kommittén funnit det mindre lämpligt att då fastställavid vilken tidpunkt de nya reglerna bör börja tillämpas. Att kommittén avstårfrån att förorda ett bestämt datum för ikraftträdandet av de skilda förslagen,innebär dock inle att kommittén anser atl man bör skjuta långt enreform av familjepensioneringen eller övriga förslag till förändringar. Innebörden av kommitténs fcirslag på de olika områdenaredovisas mer utförligt i den följande framställningen. 2.1 Personkretsen och åldersgriinser Enligt kommitténs förslag skall rätten till barnpensionäven fortsättningsvis anknytas till den familjeråtlsligaunderhållsskyldigheten. Den barnpen-sionsberälfigade/7e«OA)/c/"efien bördärför, liksom , omfatta biologiska barn och ädopfivbarn till denavlidne (avsnitt 7,2,1), Att utvidga kretsen till att avse även styvbarn ochfosterbarn är inte motiverat. Dessa barn är i regel på andra vågartillförsäkrade en garanti för den grundläggande försörjningen. Ett undantag bör dock göras med avseende på utländska barnsom tagits emot i i adoptionssyfle (avsnitt 7.2.2). Prop.1983/84:73 241 lagen om allmän försäkring skall införas en regel som - omnågon av de tilltänkta adoptivföräldrarna skulle avlida - ger rått tillbarnpension för utländskt barn som, efter medgivande av socialnämnd, har förtstill i adoptionssyfle och här mottagits för vård och fostran i enskilthem i sådant syfte. gällande regler i internationellt hiinseende om rätttill barnpension skall enligl komniiiléns förslag kvarstå oförändrade (avsnitt7.2.3). Dessa avser bl. a. rätten till barnpension vid bosättning utanförSverige och rätlen härtill för utlänningar sorn är bosatta i riket. Nuvarandebestämmelser inom folkpensioneringen i dessa hänseenden infördes i den svenskalagstiftningen så sent som , och erfarenhelerna härav böravvaktas under en längre lid innan man överväger en förändring. Kommittén föreslär i fräga om åldersgränser förbarnpension all sådan pension liksom f. n. skall utbetalas inornfolkpensioneringen fram lill dess barnet fyller och inomtilläggspensioneringen lill dess barnet uppnår (avsnitt 7,3), 2.2 Nivåer för barnpension m. m. Beträffande nivåerna för barnpension innebär kommitténsförslag (avsnitt 7,4) följande. Barnpension utges även för framtiden från bådefolk- och tilläggspensioneringen. Nivåerna för pension är desamma oavsettbarnets ålder. Inom folkpensioneringen utgår pensionen med samma beloppför varje barn utan hänsyn till det totala antalet barn som den försäkradeefterlämnar. Också nuvarande konstruktion med en grundnivå och en garanliniväbibehålls oförändrad. Liksom enligt nuvarande regler skall grundnivån motsvara26 % av basbeloppet för år räknat. För barn som förlorat båda sina föräldrarutgör grundnivån av basbeloppet. gällande bestämmelser innebär att barnet ärtillförsäkrat barnpension pä en garantinivå. vilken för barn som förlorat en avsina föräldrar utgör av basbeloppet för år räknat. Garantinivån innebäralt barnets folkpension, tillsammans med barnets tilläggspension efter denavlidne och jämte änkepension till kvinna som sammanbor med barnet, skall uppgåtill minst nämnda andel av basbeloppet. Denna nivå får enligt kommitténs mening anses väl avvägdmed beaktande ocksä av annat samhållsstöd som kommer barnet till godo, och denmåste således ses som tillfredsställande med hänsyn till det syfle sombarnpensionen inom folkpensioneringen har att fylla.