prop · G703128 · 1983-12-31 00:00:00 — Om egendom som ingår i den intecknade verksamhetenöverlåts i samband med överlåtelse av verksamheten, skall den konkreta egendomsom ingår i överlåtelsen i förvärvarens hand fortfarande svara för inteckningen(s.k. förföljelserätt). Denna rätt preskriberas emellertid, ominteckningshavaren inte från det verksamheten frånträddes har väckttalan mot förvärvaren om betalning ur egendomen och har anmält detta tillinskrivningsmyndigheten. Vaddärefter gäller det fall atl viss egendom - men inte själva verksamheten - haröverlåtits, så upphör inteckningen helt att gälla i den överlåtna egendomen.Detta gäller även om den som har mottagit egendomen har känt tillföretagsinteckningens existens. Dentypiska panträtten uppvisar vissa skillnader i förhållande till företagsinteckningen.En panträtt i fast egendom p. g. a. inteckning är sålunda knuten till denaktuella fastigheten oavsett ägarbyte och utan tidsbegränsning. Panträtt i lösegendom förutsätter i allmänhet att egendomen specificeras. dessaskillnader brukar den rätt som skapas genom en företagsinteckning inte räknassom en panträtt. Inomfastighetsrätten innebär ett ägarhypotek, som närmare skall beröras i detföljande, att utdelning på en inteckning skall tillfalla fastighetsägaren omoch i den mån motsvarande pantbrev är obelånat eller underbe-lånat. Någotägarhypotek förekommer inte inom företagsinteckningsrätten. Om enföretagsinteckning inte är fullbdånad kan näringsidkaren dock användainteckningen som säkerhet för ytterligare lån hos någon annan långivare. Ett s.k. överhypotek kan alltså utnyttjas även inom företagsinteckningsrätten. Eftersomen företagsinteckning inte kan ge upphov till ägarhypotek, anses en sådaninteckning inte heller kunna tas i mät för en fordran gentemot näringsidkaren. Äveninom fastighetsinteckningsrätten förekom tidigare termen inteckning i treolika betydelser. Därmed avsågs dels anteckning i fastighetsboken om enfordran (varigenom inskrivningsdomarens inteckningsbelut primärt kom tilluttryck), dels den rätt som tänktes vara förenad med ett intecknat skuldebrev,dels själva det intecknade skuldebrevet. 1983/84:128 32 Panträtti en fastighet grundades enligt äldre fastighetsinteckningsrätt genominskrivningsdomarens inteckningsbeslut. Fasligheten blev p.g.a. detta beslut enpant för den i det intecknade skuldebrevet dokumenterade fordringen. GenomJB, som trädde i kraft , infördes emellertid en nypanträttskonstruklion för fastighetsrättens del. Enligt JB grundas intepanträtt genom inteckningsbeslutet utan först genom att ett pantbrev lämnassom säkerhet för en fordran. I korthet innebär JB:s panträttsliga systemföljande. Föratt en fastighetsägare skall erhålla ett pantbrev krävs att han ansöker ominteckning hos inskrivningsmyndigheten. En inteckning innebär en inskrivning avett visst penningbelopp på en fastighets upplägg i fastighetsboken hosinskrivningsmyndigheten. Inteckningens och därmed pantbrevets belopp bestämsav fastighetsägaren. Pantbrevutfärdas av inskrivningsmyndigheten på grundval av inteckningen. ärinte något skuldebrev. Det får i stället karakteriseras som en handling avspeciell natur vars juridiska betydelse bestäms genom regler i JB ochutsökningsbalken samt därtill anslutande lagstiftning. tillhör alltidägaren av den intecknade fastigheten. Panträtti en fasfighet upplåts genom att fastighetsägaren överlämnar ett pantbrev ifastigheten som säkerhet för en borgenärs fordran. Genom panträttsupplåtelsenfår borgenären rätt att vid medelsfördelning erhålla utdelning för sin fordranintill pantbrevets belopp jämte visst tillägg. Detär i princip bara fastighetsägaren själv som kan upplåta panträtt i enfastighet. JB innehåller emellertid vissa regler som är avsedda att skydda enkreditgivare som i god tro har förvärvat panträtt från en lagfartshavare sominte är att räkna som ägare till fastigheten. Enligt förarbetena till JB skallborgenären sålunda anses i allmänhet ha rätt att vid panträttsupplåtelse litapå ägaruppgifter i ett upp till gravationsbevis. Somägarhypotek betecknas fastighetsägarens rätt när ett pantbrev inte alls ellerendast delvis har utnyttjats för pantsättning. Ägarhypoteket innebär attutdelning på en inteckning skall tillfalla fastighetsägaren om och i den mån motsvarandepantbrev är obelånat eller underbdånat. Denna utdelning beräknas endast på vadsom motsvarar pantbrevets grundbelopp. Pantbrevsfillägget kommer alltså intefastighetsägaren tillgodo. 1den mån ett pantbrev inte utgör säkerhet för fordran får det utmätas hosfastighetsägaren. Åven tillägget kan omfattas av utmätning. Omett pantbrev inle är fullbdånat, kan fasfighelsägaren utnyttja det som säkerhetför ytterligare lån. Upptas det nya lånet hos en annan kreditgivare, talar manom andrahandspanlsättning. Kreditgivaren får säkerhet i pantbrevet efterförstahandspanthavaren. Andrahandspanlsättning brukar också kallas förpantsättning av överhypotek. En ägare av registrerat skepp eller skeppsbyggesom vill upplåta panträtt Prop.1983/84:128 33 iskeppet eller bygget kan få inteckning i egendomen (skeppshypotek).Bestämmelser om skeppshypotek finns i 261-293 §§ sjölagen (1891:35 s. 1).Beslämmelserna ansluter nära till fastighetspanträtlens regelsystem. Någonmotsvarighet till den fastighetspanlrättsliga godtrosregleringen har emellertidinte ansetts behövlig i sjörätten. Nuvarandebestämmelser om inteckning i luftfartyg finns i lagen (1955:227) om inskrivningav rätt till luftfartyg. Bestämmelserna har utformats med äldrefastighetsrättsliga och sjörättsliga inteckningsregler som förebild. Panträtteni ett luftfartyg uppkommer således genom inskrivningsdomarens beslut ominteckning i egendomen. Beslutet fattas på grundval av ett ingivet skuldebrevmed inteckningsmedgivande. Vissafrågor angående panträttsreglerna i fastighets-, sjö- och lufträtten harutretts av pantbrevsutredningen (Ju 1979:02), som har överiämnalsitt slutbetänkande (SOU 1982:57) Pantbrev. Betänkandet har remissbehandlatsoch övervägs f n. inom . Utredningsförslagetefterbildar fastighetspanträttens konstruktion i allt väsentligt. En avvikelsefrån JB:s system gäller emellertid reglerna om godtrosförvärv. På förevarandeområde står enligt utredningen inte någon lösning med godtrosförvärv av fastighetspanträttsligmodell till buds. Den presumfiva säkerheten består nämligen av ettegendomskollekliv, individualiserat främst genom näringsidkarens person. Enannan avvikelse från fastighetspanträtten är att utredningen - iöverensstämmelse med gällande rätt - inte föreslår något ägarhypotek på grundav inteckning i näringsverksamhet. Inte heller har utredningen funnit detmotiverat att efterbilda den faslighetsrättsliga ordningen med pantbrevsutmätning. Denreviderade konstrukfionen av rätt på grund av företagsinteckning påverkarutredningsförslagets terminologi. förslag kommer termen inteckning att beteckna enbart deninskrivning som lägger grunden för rälfigheten men inte den handling vilkenutfärdas som bevis om inskrivningen och än mindre den rättighet sominskrivningen lagt grunden till. Meden traditionell syn på saken kan enligt utredningen den rättighet som grundaspå företagsinteckning inte betecknas som en panträtt. Av rättssystematiska skälhar därför utredningen underlåtit att helt knyta an till den traditionellapanträttsterminologin. Det terminologiska problemet har utredningen i ställetlöst genom att inte ge själva rättigheten någon egen beteckning men i ställetkalla säkerhet på grund av inteckning i näringsverksamhet för företagshypotek.I konsekvens härmed betecknar utredningen det inteckningsbevis sominskrivningsmyndigheten skall utfärda som hypoteksbrev i stället för pantbrev. Ingenremissinstans har hävdat att det finns behov av godtrosregler eller regler omägarhypotek enligt JB:s system. Åtskilliga synpunkter har framförts när detgäller den föreslagna terminologin. 3 1983/84. 1983/84:128 34 Föregen del får jag anföra följande. Enrätl på grund av företagsinteckning och en fastighetspanträtt utgör s. k.säkerhetsrätter. I båda fallen är det alltså fråga om regelkomplex som avseratt ge en långivare säkerhet för att en förpliktelse fullgörs. Oftaär också en företagsinteckning och ett pantbrev i fast egendom säkerhet i ettoch samma kreditförhållande. Det är enligt min mening uppenbart att en imöjligaste mån enhetlig uppbyggnad av de båda regelkomplexen kommer attmedföra betydande hanteringsmässiga fördelar. Jag delar därförremissinstansemas uppfattning att företagsinteckningsrätten på i huvudsak detsätt som utredningen har föreslagit bör anpassas efter JB:spanträttskonstruktion. Jagdelar utredningens uppfattning att det saknas skäl att i den nya lagstiftningeninföra godtrosregler som motsvarar bestämmelserna i 6 kap. 7 § JB.Kreditgivaren måste alltså förvissa sig om att näringsverksamheten fortfarandedrivs av den eller de som upplåter säkerhetsrätten. Fastighetsrättensbestämmelser om ägarhypotek bärs väsentligen upp av ett behov att kunnafastställa ett lägsta bud och ett skyddsbdopp vid en fastighetsförsäljning.Något motsvarande behov föreligger inte inom företagsinteckningsrätten. Jag ärdärför ense med utredningen om att det inte finns anledning att införa reglerom ägarhypotek. Ennaturlig följd av att ägarhypotek inte kan förekomma är atl ett obelånat ellerunderbdånat företagshypoteksbrev inte får utmätas. Något praktiskt behov av ensådan utmätningsmöjlighet torde inte heller föreligga. Jag delar alhsåutredningens uppfattning att det inte finns skäl att införa regler sommöjliggör utmätning av hypoteksbrev hos näringsidkaren. I specialmotiveringen(se förslag till ändring i 6 kap. 5 § utsökningsbalken i avsnitt 4.5) kommerjag att ta upp frågan om kronofogdemyndighetens möjligheter atl förhindrapantsällning av obelånade eller underbdånade företagshypoteksbrev medan ettutmätningsförfarande pågår. Jaggår därefter över till den terminologiska frågan. Somframgår av vad jag har sagt uppvisar den typiska panträtten vissaskillnader i förhållande till företagsinteckningen. En panträtt i fast egendompå grund av inteckning är sålunda fast knuten till själva fastigheten oavsettägarbyte och utan tidsbegränsning. Panträtt i lös egendom gäller i viss bestämdegendom. Företagsinteckningen däremot gäller i den egendom som vid varjesärskild fidpunkt ingår i den intecknade verksamheten. Överiåts viss egendom -men inte själva verksamheten - så upphör företagsinteckningen heh att gälla iden överlåtna egendomen. Om viss egendom som ingår i den intecknadeverksamheten överlåts i samband med överlåtelse av verksamheten, skallvisserligen egendomen i förvärvarens hand fortfarande svara för inteckningen(förföljelserätt). Denna rätt preskriberas emellertid . Denu angivna skillnaderna mellan en typisk panträtt och en rätt som grundas påföretagsinteckning utgör enligt min mening inte i och för sig 1983/84:128 35 någotavgörande hinder mot att man knyter an till en panträttsterminologi i den nyalagstiftningen. Däremot anser jag att praktiska skäl talar mot att en sådanterminologi kommer fill användning. Bestämmelser som berör panträtt finnsnämligen i ett stort antal författningar. Många av dessa bestämmelser avserendast panträtt i traditionell mening men inte rätl som grundas påföretagsinteckning. Ett införande av en panträttslig terminologi påföretagsinteckningsrättens område skulle därför göra det nödvändigt medändringar i ett stort antal författningar. En underlåtenhet att vidta sådanaändringar skulle leda till osäkerhet om en viss bestämmelse skallanses avse endast panträtt i traditionell mening eller även gälla rätt somgrundas på företagsinteckning. Av praktiska skäl ansluter jag mig därför tillutredningens uppfattning att en panträttslig terminologi inte bör införas. Inufida juridiskt språkbruk har ordet en mera obestämd innebörd änordet panträtt. Ordet används ofta som en överordnad beteckning isamband med olika slag av säkerheter. Jag anser därför, liksom utredningen, attordet lämpligen kan användas i samband med den säkerhetsrätt som avseshär. Utredningenhar föreslagit att det bevis om inteckning i näringsverksam-hel sominskrivningsmyndigheten skall utfärda skall kallas för hypoteksbrev. har framhållit i sitt remissyttrande kan man emellertidmed fog säga att även pantbrev i fast egendom eller i skepp är ett slagshypoteksbrev. För atl förväxlingar skall undvikas anser jag därför att det nuaktuella beviset, såsom pantbrevsutredningen har föreslagit, i stället börhela "företagshypoteksbrev". Utredningenhar inte föreslagit någon särskild beteckning på själva den säkerhetsrätt somden nya lagen handlar om. Med uttrycket företagshypotek avser utredningen istället säkerheten, dvs. föremålet för säkerhetsrätten. Enligt min mening kanlagtexten göras mera lättillgänglig, om man i stället kallar självasäkerhetsrätten för företagshypotek. Någon särskild beteckning på föremålet förrättigheten behövs däremot inte enligt min mening. Att ordet kan avseen rättighet är en konstruktion som förekommer också i JB (se 6 kap. 2 § JB). Mittförslag: Varje näringsidkare kan få inteckning i all sin näringsverksamhet,alternativt näringsverksamhet av viss art i hela riket (riksinteckning).Inteckningar som begränsas till verksamhet i en eller flera kommuner eller etteller flera län (regionala inteckningar) bhr däremot inte längre tillåtna.Liksom enligt gällande rätt kan en inteckning i vissa specialfall begränsastill näringsverksamhet som hänför sig fill en eller flera fastigheter eller etteller flera utmål eller koncessionsområden (lokala inteckningar). 1983/84:128 36 Gällanderätt: En företagsinteckning kan meddelas i all näringsverksamhet, alternativti den näringsverksamhet av viss art som en näringsidkare driver i ett län elleri en eller flera kommuner i samma län. Akfiebolag kan därutöver få inteckning iverksamhet i hela riket eller i flera län. En inteckning kan i vissa specialfallbegränsas fill fastighet, utmål eller koncessionsområde. Utredningensförslag: Utredningen anser att varje näringsidkare bör få rätt fillriksinteckning. Utredningen anser dock att det även bör varamöjligt att begränsa en inteckning till verksamhet i en eller flera kommuner.Två av utredningens experter anser att möjligheten att regionalt begränsa eninteckning helt bör avskaffas. Utredningen vill tillåta lokala inteckningar isamma utsträckning som enligt gällande rätt. (Se betänkandet s. 87-102 och233-324.) Remissinstanserna:En nära nog enhällig remissopinion har tillstyrkt eller lämnat utan erinranförslaget att varje näringsidkare bör få rätt till riksinteckning. Meningarnaär delade om regionala inteckningar bör få förekomma . Ingenremissinstans har haft något att erinra mot att lokala inteckningar farförekomma i samma utsträckning som enligt gällande rätt. Skälför mht förslag: Som jag har sagt anser jag att det är en angelägenuppgift att söka modernisera reglerna om företagsinteckning. Enligt minuppfattning skulle en tillgång fill riksinteckningar för varje näringsidkareoavsett företagsform avsevärt bidra till en förstärkning av rättsinsthulelföretagsinteckning. Dennuvarande ordningen att andra näringsidkare än aktiebolag endast kan fåföretagsinteckning i den verksamhet som de utövar inom ett län eller inom eneller flera kommuner i länet är enligt min mening förenad med betydandenackdelar. Här vill jag först och främst framhålla att en inteckning som avserall näringsverksamhet i riket generellt sett grundar en bättre kredilsäkerhetän en inteckning som begränsas på något sätt. Varie begränsning ökar nämligenrisken för att inteckningsrätten skäll utslockna. Om en inteckning är begränsadtill ett visst område och hela den inlecknade verksamheten flyttas från dettaområde, finns det inte längre någon egendom som omfattas av inteckningen ochborgenären har därför inte längre någon möjlighet aU söka betalning ur sådanegendom. Som pantbrevsutredningen har påpekat i sitt remissyttrande ryckeralltså en sådan flyttning med ens undan hela värdet av säkerheten förkreditgivaren. Enökad användning av riksinteckningar kommer vidare att främja enkelhet och redai inteckningsförhållandena samt att motverka rättsosäkerhet och tvister närsäkerhetsrätten aktualiseras vid utmätning och i konkurs. I det sammanhangetbör särskilt framhållas att reglerna om vilken inverkan som en administrativindelningsändring skall ha på regionalt 1983/84:128 37 begränsadeinteckningar, liksom fallet är i gällande rätt, också i en ny lagstiftning mednödvändighet torde bli komplicerade och svårtillämpade. Användningen av regionaltbegränsade inteckningar kompliceras också, som utredningen har påpekat, av attdet ibland kan vara svårt att bestämma var en rörelse egentligen drivs.Slutligen kan del vara kostsamt och tidsödande för en kreditgivare att tvingashantera ett flertal inteckningar i olika län för kredit till en och sammenäringsidkare, om denne driver verksamhet - t. ex. en detaljhandelskedja - somär spridd över flera län. Jagdelar på grund av det anförda utredningens uppfattning att en ny lag omföretagshypotek bör ge alla näringsidkare tillgång till riksinteckningar. Somjag närmare kommer att uppehålla mig vid i avsnitt 2.4 är en förutsättning förrätt till riksinteckning för alla näringsidkare att en centralinskrivningsmyndighet inrättas. Jaggår därefter över till frågan om regionala inteckningar över huvud taget börvara tillåtna enligt den nya lagen. Detär önskvärt att en näringsidkare har möjlighet att använda sin rörelse somkreditunderlag på ett så flexibelt sätl som möjligt. Jag har därför i och försig förståelse för det av utredningen och flera remissinstanser uttrycktaÖnskemålet att en företagsinteckning också skall kunna begränsas,inte bara fill viss art av verksamhet utan även till verksamheten inom eneller flera kommuner. Enövergripande målsättning för den nya lagstiftningen måste emellertid enligt minmening vara att stärka förtroendet för företagsinteckningen som en god ochlämplig form av säkerhet. Enligt min uppfattning är de regionalt begränsadeinteckningarna ägnade att motverka denna målsättning. Jag vill här peka påföljande förhållanden. Somjag har nämnt kan det inte undvikas att reglerna om den inverkan somen indelningsändring skall ha på regionalt begränsade inteckningarblir komplicerade och svårtillämpade också i en ny lagstiftning.Tillämpningssvårigheterna inverkar naturligtvis menligt på tillförlitlighetenav registeruppgifterna hos inskrivningsmyndigheten. Detta är i sin tur ägnatatt minska inteckningamas säkerhetsrättsliga värde. Underalla förhållanden kommer det att krävas en betydande dokumentationshanteringoch tidskrävande kontroller från inskrivningsmyndighetens sida för attfelaktigheter skall motverkas vid handläggningen av ärenden som berörregionala inteckningar. kommer man alt uppnå en avsevärdkostnadsbesparing hos myndigheten, om möjligheten att ta ut sådana inteckningarslopas. Denna kostnadsbesparing är av betydelse för näringslivet.Företagsinteckningsväsendet skall nämligen vara ekonomiskt självbärande ochbesparingar inom detta kommer därför näringslivet fill godo i form av en lägreavgiftsbeläggning av ärendena. Engeografisk begränsning av en företagsinteckning ökar vidare, somjag haruppehållit mig vid, risken för all inteckningsrätten skall utslockna. Prop.1983/84:128 38 Jagframhöll att jag delar uppfattningen att det i och för sig är önskvärt atten näringsidkare kan använda sin verksamhet som kreditunderlag på ett såflexibelt sätt som möjhgt. I detta sammanhang vill jag understryka attmöjligheten att begränsa en inteckning till verksamhet av viss art bör finnaskvar också enligt den nya lagen. I vissa fall kan möjligheten alt bilda skildajuridiska personer för verksamhet inom olika geografiska områden vara enlämplig lösning. Pågrund av vad jag nu har anfört anser jag vid en samlad bedömning all denackdelar som är förenade med ett system med regionala företagsinteckningar ärså betydande att de fördelar för ett fåtal företag som den nuvarande ordningenkan innebära inte kan väga upp dessa nackdelar. Jag föreslår alltså attmöjligheten att begränsa en företagsinteckning fill län eller kommun avskaffas. Enligtgällande rätt och även enligt utredningens förslag kan en företagsinteckning ivissa specialfall begränsas till fastighet, utmål eller koncessionsområde. Jagdelar uppfattningen att denna möjlighet till lokal begränsning, som inte berörsav administrativa indelningsändringar, bör få finnas även . Utöverde nu angivna specialfallen bör alltså enligt den nya lagen endast rikstäckandeföretagsinteckningar få förekomma. Förslagetalt endast riksinteckningar skall få förekomma kräver särskildaövergångsbestämmelser för sådana fall då en näringsverksamhet är belastad medregionala inteckningar vid den nya lagens ikraftträdande. Behovet avövergångsbestämmelser hänger samman med kongruensprincipen, dvs. principen atttvå eller flera inteckningar i en verksamhet inte får sammanfalla endasldelvis med avseende på inteckningarnas giltighetsområde. En förutsättning föratt en riksinteckning skall kunna beviljas är alltså enligt denna princip atttidigare beviljade inteckningar i samma art av verksamhet också ärrikstäckande. Riktpunkten vid övergångsbestämmelsernas utformning bör därförvara att äldre, regionala inteckningar i möjligaste mån förvandlas tillriksinteckningar. I specialmotiveringen kommer jag att uppehålla mig närmarevid övergångsbestämmelsernas utformning (se avsnitt 4.2). Mittförslag: Handläggningen av ärenden om företagsinteckning föriäggs till encentral inskrivningsmyndighet () där inskrivningen sker med hjälp avautomatisk databehandling (ADB). Gällanderätt: Ärenden om förelagsinteckning handläggs av en inskrivningsmyndighet ivarje län (se prop. 1966:23 s. 67). Handläggningen sker manuellt. 1983/84:128 39 Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag (se betänkandets. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser utom (majoriteten) och har instämt i eller lämnat utan erinran förslaget att enCIM bör inrättas. Ingen remissinstans har invänt mol att en utrustas medADB-stöd. Skälför mitt förslag: Efter en ingående analys av olika alternativ har utredningenfunnit att en förutsättning för rätt till riksinteckning för alla näringsidkareär att en inrättas. Enligt utredningen talar också rationaliseringssynpunkteroch rättssäkerhetsskäl för inrättandet av en . En nära nog enhälligremissopinion har stött utredningens krav på en . Också enligt minuppfattning är de skäl som utredningen har anfört för en övertygande. Jagvill framhålla att en centralisering inte kan antas komma att försämraallmänhetens service. Personliga besök hos de nuvarandeinskrivningsmyndighetema är mycket sällsynta. Vanligt är i stället att det görstelefonförfrågningar angående näringsidkamas inteckningsförhållanden. Encentralisering medför härvid den fördelen att den som vill undersöka en vissnäringsidkares totala inteckningsbild aldrig behöver kontakta mer än eninskrivningsmyndighet. Frånsåväl handläggningsmässiga som ekonomiska synpunkter är det enligt min meninguppenbart att en bör utrustas med ADB-stöd. Utredningenskostnadsberäkningar sammanställda med vad man har anfört frånremissinstansemas sida ger klart vid handen att en utmstad med ADB på siktställer sig avsevärt mindre kostnadskrävande än det nuvarande systemet förhandläggning av ärenden om företagsinteckning. Jag utgår från att de resursersom frigörs vid de nuvarande länsvisa inskrivningsmyndighetema kan utnyttjaseffektivt inom andra arbetsområden vid tingsrätterna. Jagföreslår aUtså att en central inskrivningsmyndighet inrättas för handläggningav ärenden om företagsinteckning och att denna myndighet utrustas medADB-stöd. Utredningenhar avstått från att lägga fram något förslag om var den föreslagna centralmyndighetenbör förläggas. Enligt utredningens mening är det dock lämpligast attmyndigheten förläggs någonstans i och utredningen har i sinakostnadsberäkningar utgått från att den förläggs på ett avstånd om frånStockholm.