prop · G703141 · 1983-12-31 00:00:00 — Enligt promemorian börmöjligheterna till förköp för saneringsändamål m.m. utvidgas. På så sättunderlättar man för kommunerna atl ta sitt ansvar för bostadsförsörjning ochstadsförnyelse. Dessutom förbättras kommunernas möjligheter atl föra en aktivsaneringspolitik och att motverka segregation i boendet. För egen del vill jaginledningsvis erinra om alt stadsförnyelsefrågorna i dagens läge slår iförgrunden på ett helt annat sätt än tidigare (se bl.a. prop. 1983/84:40 bilaga9 saml BoU 1983/84: II). Enligt min mening är det väsentligt atl förköpslagenär utformad så att den är ett effektivt hjälpmedel för kommunerna istadsförnyelsearbetet. Av utredningen framgår att förköpslagstiftningen intetill alla delar tillgodoser detta önskemål. Jag delar därför uppfattningen atlmöjligheterna till förköp bör förbättras på delta område. Gemensaml för defastigheter som bör omfaltas av en utvidgad förköpsrätt synes vara att degenom byggnadsåtgärder bör anpassas till förändrade förhållanden utan alt förden skull fastigheterna kan sägas vara i behov av en sådan upprustning somkrävs för förköp enligt 1 § första stycket andra meningen förköpslagen i dessnuvarande lydelse. Jag tänker här på fasligheter där lägenhetsindelningen börändras med hänsyn till bostadsförsörjningen eller för att hindra boendesegregation.Elt sådant ombyggnadsbe-bov lorde i första hand finnas i vissa områden medstora inslag av hus . Dessa fastigheter är ofta inte i behovav någon mera omfattande uppmstning, men de innehåller ett fördagens förhållanden alltför starkt inslag av små lägenheter. Om en faslighetsom enligt kommunens planer bör användas för bostadsändamål används för något annatändamål, t.ex. som kontor, torde vidare ofta ett ombyggnadsbehov av här avsettslag vara för handen. Imånga äldre områden är vidare tillgängligheten för äldre och handikappadedålig. Även i sådana fall kan det ibland vara nödvändigt att kommunen går insom fastighetsägare. Kommunen kan då antingen genomföra 1983/84:141 13 ombyggnaden i egen regi eller också överlåta fastighetenpå någon som har förbundit sig all genomföra en ombyggnad enligt kommunensintentioner. Ett kommunall förvärv kan också motiveras av all en anläggning förnågot gemensamt behov - t. ex. lekplatser eller daghem - bör komma till stånd. 1 promemorian har föreslagits alt den utvidgadeförköpsrätten lagtekniskt anges som en räll att förköpa fast egendom sombehöver byggas om. För egen del anser jag i likhet med många remissinstanseratt detta uttryck bör preciseras ytterligare. Jag föreslår därför att denutvidgade förköpsrätten i lagtexten anges som en rält att förköpa fast egendomsom behöver byggas om för atl tillgodose bostadsförsörjningen eller någotändamål som anknyter till den. För atl tillstånd till förköp skall ges bör kommunen kunnagöra sannolikt att det föreligger ett behov av att bygga om fastigheten. Dettakan ske genom att behovet har kommit till ullryck i kommunens planering, t.ex.i ett bostadsförsörjningsprogram. När det gäller frågan om någon hänsyn skalllas i tillslåndsärendel till den enskilde fastighetsägarens möjligheter attgenomföra ombyggnaden hänvisar jag till vad jag har anfört om den motsvarandeproblemställningen beträffande fastighetsägarens möjligheter att genomföra endetaljplan som kommunen vill genomföra (se avsnitt 2.2). Enligt min mening bördel alltså inte ske någon avvägning mellan kommunens och den enskildefastighetsägarens möjligheter att genomföra ombyggnaden (se prop. 1974: 152 s.29). 2.4 Förköp av mark som behövs för idrott och friluftsliv Mitt förslag: Förköpsrällen utvidgas så atl förköp får skeför atl tillgodose ett väsentligt behov av mark eller anläggning för idrotteller friluftsliv (jfr 2 kap. 9 § expropriationslagen). Promemorieförslaget: Förköp får ske av mark som behövs förfriluftsliv. Härmed avses bl.a. mark som i den fysiska riksplaneringen harangivits vara av riksintresse för friluftslivet (se promemorian s. 26-28). Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna, bl.a.så gott som samtliga länsstyrelser, tillstyrker promemorieförslaget. Mångaremissinstanser anser all enbart den omständigheten alt en fastighet liggerinom ett område av riksintresse för rörligt friluftsliv inle bör räcka för attförköp skall få ske. Enligt dessa instanser måste behovet av den aktuellamarken styrkas ytterligare t. ex. genom alt den i översiktlig planering harutpekats som särskilt intressant för friluftslivet. Skäl för mitt förslag: Den förköpsrätt som föreliggerenligt nuvarande regler beträffande mark som krävs för tätbebyggelse ellerdärmed samman- 1983/84:141 14 hängandeanordning får ulövas även för att tillgodose tätortsinnevånarnas behov avutrymmen för fritid och rekreation (prop. 1967:90 s. 121). Den ändring av denifrågavarande bestämmelsen somjag har föreslagit (se avsnitt 2.2)påverkar inle rätten till förköp för att tillgodose fritidsintresset. Enligtpromemorian synes man i praxis endast ha sett till de behov för friluftsliv somlälortsinnevånarna i den aktuella kommunen kunnat ha av ett visst område. Detförhållandet alt området utpekats vara av riksintresse för friluftsliv ochdärmed behövligt för rekreation för tätortsinnevånare i andra delar av regionenoch landet har inte, framhålls det, ansetts medföra atl förköp kan ske. Ipromemorian föreslås en ordning som innebär att, om mark är av riksintresse förfriluftslivet, delta bör kunna utgöra en grund för förköp. Därvid bör inle, somfn., krävas att kommunen ämnar vidta fysiska åtgärder med marken, t. ex.anordna rastplatser, för atl förköp skall få ske. Enligtmin mening är det angeläget att förköpslagen kan användas för att tillgodose friluftslivsintresset. Denkommunala kompetensen omfattar ett flertal olika slag av åtgärder inomfriluftslivets område. Befogenheten bygger dels på den allmänna kompetensregelni 1 kap. 4 § första stycket kommunallagen (1977:179), dels på lagen (1968: 131)om vissa kommunala befogenheter inom luristvä-sendet. Enligt den sist nämndalagen har kommunerna befogenhet att vidta åtgärder för uppförande och drift avturistanläggningar (se prop. Vidare följer i viss utsträckningkommunal kompetens på del ifrågavarande området av skyldigheten atl varaverksam inom barnavården, hälsovården och naturvården. Motden nu angivna bakgrunden anser jag att förköpsrätl bör föreligga beträffandeall mark som en kommun behöver förvärva för att tillgodose behovet av mark förfriluftsliv och atl det inle finns skäl att begränsa förköpsmöjligheterna som behövs för tätortsinnevånarna i den kommun som utövar sin förköpsrätt.Jag förordar därför alt de nuvarande möjligheterna alt utöva förköp för atltillgodose behovei av mark för friluftsliv utvidgas. Enligt min mening börvidare förköp kunna få ske av mark som behövs för idrott. Enligt2 kap. 9 § expropriationslagen får expropriation ske för all tillgodose ellväsentligt behov av mark eller anläggning för idrott eller friluftsliv. Jaganser att regeln om en utvidgad förköpsrätt bör utformas på motsvarande sätt.Den föreslagna regeln påverkar givelvis inle den rält till förköp för atltillgodose friluftslivet som finns redan nu enligt den bestämmelse somjagtidigare nämnde. Detsagda innebär att jag, i likhet med många remissinstanser, anser atl enbart denomständigheten alt en fastighet ligger inom ett område som är av riksintresse,dvs. av nationell betydelse, för det röriiga friluftslivet inte bör räcka föratt förköp skall få ske. Jag vill emellertid här peka på att Prop.1983/84:141 15 områdensom i arbetet med den fysiska riksplaneringen har angetts vara av nationellbetydelse för del rörliga friluftslivet genomgående har behandlats ikommunernas översiktliga markanvändningsplaner och kommunöversikter.Kommunerna har därvid tagit ställning till hur friluftslivsintresset börtillgodoses i konkurrens med andra intressen. För att förköpsrätt skall föreliggamåste enligt min mening kommunen i sin planering kunna visa att den behöverråda över marken på ett sådant sätt att det krävs att marken förvärvas. Behovetav mark för friluftsliv bör med andra ord vara av den arten alt annanmarkanvändning bör underordna sig friluftslivsintresset och atl detta inte kangaranteras på annat sätt än atl marken förvärvas. Mittförslag: Förköp får ske vid försäljningar som omfattar fast egendom som börbevaras därför att den är värdefull från kulturhistorisk eller miljömässigsynpunkt. Promemorieförslaget:Överensstämmer i sak med mitt förslag (se promemorian s. 29-31). Remissinstanserna:Majoriteten av remissinstanserna, bl.a. flertalet länsstyrelser, tillstyrkerpromemorieförslaget. De remissinstanser som avstyrker helt anser attbevarandeintressena är tillräckligt tillgodosedda genom annan lagstiftning änförköpslagen. Flera remissinstanser anser att förköpsrällen inte bör omfattaegendom som är värdefull från miljömässig synpunkt. Andra instanser anser attdetta ullryck bör preciseras. Skälför mitt förslag: En byggnad som bevarar egenarten hos en gången tidsbyggnadsskick eller minnet av en historiskt betydelsefull händelse och som medhänsyn därtill är att anse som synnerligen märklig, kan förklaras som byggnadsminneenligt lagen (1960:690) om byggnadsminnen. Förklaras en byggnad sombyggnadsminne skall vissa skyddsföreskrifter meddelas. Lagen om byggnadsminnenär inte tillämplig på fasta fornlämningar. Dessa skyddas av en särskild lag,lagen (1942: 350) om fornminnen. Expropriationfår enligt 2 kap. 8 § expropriationslagen ske för alt bevara historiskt ellerkulturhistoriskt märklig bebyggelse eller märklig fast forn-lämning eller för atlbereda erforderiigt utrymme däromkring. Sådan expropriation kan begäras bl. a.av den kommun där egendomen ligger. Enligt35 a § byggnadslagen får meddela förbud mot rivning av byggnadbl. a. inom område med stadsplan, om förbud mot rivning är påkallat från bostadsförsörjningssynpunkleller för bevarande av kulturhistoriskt eller miljömässigt värdefull bebyggelse(se även 8 kap. 15 § förslaget till ny plan- och bygglag). Ett sådant förbudfår meddelas för 1983/84:141 16 en tid av högst . Om synnerliga skäl föreligger, fårförbudet förlängas eller förnyas i sänder. Har byggnadslov förrivning av byggnad sökts, får dock förbudet för den byggnaden därefter integälla under längre sammanlagd lid än . I promemorian har föreslagits all förköpslagen ändras såall förköpsrällen kan användas som ett effektivt medel för att tillgodose bevarandeinlressena. Jag delar i likhet med flertalet remissinstanseruppfattningen i promemorian. En utvidgning av förköpsrällen i bevarandefallenär enligt min mening påkallad av flera skäl. Somframgår av vad jag anförde är lagens krav strängare när del gäller byggnadsminnesförklaringän när det gäller expropriation eller rivningsförbud. Det finns mångabyggnader och bebyggelsemiljöer som det föreligger ett allmänt intresse av attbevara utan all för den skull en byggnadsminnesförklaring kan ske.Expropriation framstår som alltför omständlig ochkostnadskrävande, och rivningsförbud kan inte säkra en fortbestånd annalän under en övergångstid. Rivningar och andra förändringar i miljönaktualiseras inte sällan just i samband med alt en fastighet säljs. En kommunalförköpsrätl som syftar till bevarande ger kommunerna större möjligheter atthindra att byggnader och miljöer förändras på ett inte önskvärt sätt. Mot bakgmnd av del anförda föreslår jag all förköp får skevid försäljningar som omfattar fast egendom som bör bevaras därför att den ärvärdefull från kulturhistorisk eller miljömässig synpunkt. Det är givelvis inlemöjligt att göra något allmängiltigt uttalande om vilken egendom som ärvärdefull från kulturhistorisk eller miljömässig synpunkt. All en viss egendombör bevaras kan framgå av ett kommunalt beslut, exempelvis i en kommunöversikl,områdesplan eller ell bevarandeprogram, eller ha kommit till uttryck i denfysiska riksplaneringen eller i material som i övrigt har tagits fram av dekulturvårdande myndigheterna. Enligt min mening bör man i förköpssammanhang inte beaktaförvärvarens önskemål att själv utföra de åtgärder som krävs för ettbevarande. Jag förordar alltså här en principiell företrädesrätt för kommunensom motsvarar vad som gäller vid förköp i andra sammanhang (se avsnitt 2.2 och2.3). En sådan ordning förenklar tillståndsprövningen i förköpsärendena och kaninte anses träda förvärvarens intressen för när med hänsyn till att ett förköpju innebär alt kommunen inträder i förvärvarens ställe innan denne hunnit attinrätta sig pä den förvärvade egendomen. En annan sak är att kommunen oftatorde ha elt starkt intresse av atl i göriigaste mån söka förmå en förvärvareall medverka till erforderliga åtgärder för ett bevarande. Prop.1983/84:141 17 2.6Förköp för att säkerställa bostäder åt permanenlboende Mittförslag: Förköp får ske för atl säkerställa bostäder ål permanenlboende inomområden där det råder en avsevärd efterfrågan på fritidshus. Förköpsrällengäller i första hand friliggande småhus samt rad- och kedjehus. De kommunerinom vilka förköpsrätten föreligger anges i en bilaga till lagen. Avsikten äratt regeringen närmare skall ange inom vilka områden av kommunerna som förköpsrällenföreligger. Promemorieförslaget:Motsvarar i huvudsak mitt förslag. Föreskrifter av regeringen föreslogs dockinte. (Se betänkandet s. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser är positiva till promemorieförslaget. Många är docknegativa, som regel därför alt de anser att problemen inle bör angripas medlagstiftningsåtgärder. Skälför mitt förslag: 1 många turistorter, främst vid kusterna, har det länge pågåtten omvandling av permanentbosläder till fritidshus. Bostadshus i främstsamhällenas äldre och centrala delar har köpts upp av sommargäster för altanvändas som fritidsbostäder. Under 1970-talel har varje är omkring 5000permanenthus i hela landet köpts upp för alt användas som fritidsbostäder. 1det stora flertalet fall har omvandlingen varit positiv och inneburit att hussom inte har varit lämpade eller efterfrågade som permanentbosläder kunnatbevaras. 1 de samhällen, ofta de mest attraktiva turistorterna, däromvandlingen varit särskih omfattande och där del också har funnits enefterfrågan på bostäder från den bofasta befolkningen, har dock omvandlingenmedfört problem. Den stora efterfrågan på fritidshus har här drivit uppfastighetspriserna till en sådan nivå att fastigheterna inle längre äröverkomliga för de flesta bofasta. Omvandlingenmedför i vissa fall att slora delar av de gamla samhälls-kärnorna står obeboddaunder huvuddelen av året. Detta försvårar möjligheterna atl upprätthållaservice av olika slag för de kvarboende, vilka ofta är äldre människor. De nyabosläder som behövs för att tillgodose efterfrågan från de bofasta måste oftabyggas långt från samhällenas centrala delar. 1 vissa av de samhällen somberörs, t.ex. de bohuslänska fiskelägena, är vidare tillgången på mark förnybebyggelse mycket knapp. Den mark som finns att tillgå är ofta dyr altexploatera på grund av terrängförhållandena. Undermitten av väcktes i motioner till vid flera tillfällenfrågan om åtgärder mol omvandlingen av permanentbosläder till fritidshus. När fritidsboendekommitlén(Bo 1978:01) tillsattes fick kommittén bl. a. i uppdrag atl övervägaåtgärder på detta område. 1betänkandet (Ds Bo 1981:3) Fritidshus eller permanentboslad? 2 1983/84. Prop.1983/84:141 18 slog fritidsboendekommittén bl. a. atl en förvärvslagskulle införas som ger kommunerna möjligheter att i områden med storefterfrågan på fritidsbostäder säkerställa bostäder åt bofasta och därmedhindra en icke önskad omvandling av permanentbostäder till fritidshus. Enligtförslaget skulle kommunens tillstånd krävas för förvärv av småhusfastigheterinom vissa områden, vilka skulle avgränsas genom beslut av kommunfullmäktige.Kommittén var inle enig om förslaget. En minoritet föreslog att kommunerna skullefå förköpsrätt till småhusfastigheter inom särskilt avgränsade områden. I enannan reservation hävdades alt problemen borde lösas med hjälp främst avförbättrade finansieringsmöjligheter för permanenlboende. En majoritet avremissinstanserna ansåg att problemen vid omvandling av permanentbosläder tillfritidshus på vissa orter var av sådanl slag att ett styrmedel behövdes men varsamtidigt negativa till fritidsboendekommitténs förslag om en förvärvsprövning.Omkring en tredjedel av remissinstanserna föreslog i stället en vidgad förköpsrätlför kommunerna. Bättre finansieringsmöjligheter i någon form vid förväfrv ochupprustning av äldre fastigheter förordades av nästan hälften avremissinstanserna, ofta i förening med andra åtgärder. En sammanfattning avremissinstansernas synpunkter finns som bilaga till promemorian. Enligt promemorian har kommunerna behov av atl förhindraomkring 100 försäljningar där en permanentboslad köps för alt användassom fritidsbostad. I promemorian har därför föreslagits att försköpslagen vidgastill att gälla även fast egendom som behövs för att tillgodose behovet avpermanentbostäder i områden där det är stor efterfrågan på fritidshus. Tillförslaget har kopplats elt förslag om förbättrade finansieringsmöjligheter vidförvärv av sådana bostäder i de fall då förköpsrällen har utnyttjats. Vanliga småhus är generellt undantagna från förköpsrällen(se 3 § första stycket 1 förköpslagen). Enligt promemorian bör detta undantag inlegälla inom de kommuner där den föreslagna förköpsrätten kan göras gällande. En majoritet av remissinstanserna är positiva tillförslagen i promemorian. Förslagen tillstyrks också i spontana remissyttrandenfrån lokala bohuslänska föreningar, nämligen Hyppdns öråd samt Klädesholmensoch Åslols samhällsföreningar. Många remissinstanser avstyrker dock förslagen.Bohusläns samarbetskommitté anser atl elt system med förvärvslagstiftningmåste prövas mera ingående innan slutlig ställning las. Många remissinstanser anser att småhusundantaget inte börlas bort för förköp som sker för något annat ändamål än att bevara permanentbosläder.Bl.a. och lantmäteriverket anser att småhusundantaget inte börlas bort i hela kommunen ulan endast i sådana områden där den föreslagnaförköpsrätten kan göras gällande. Enligt bör småhusundanlagellas bort i samtliga kommuner som begär det. För egen del anser jag atl utredningen ger vid handen altdel behövs åtgärder som hindrar en från allmän synpunki olämpligomvandling'av permanentbostäder till fritidshus. Kommunerna har ett ansvar för atlplanera bostäder och service och bör därför också kunna påverka hur bostädernaanvänds i sådana områden där en omvandling medför svårigheter för kommunerna. Möjligheterna till permanenlboende kan förbättras genomatt man tillskapar särskilda statliga lån på det ifrågavarande området. Jaganser att begränsade sådana lånemöjligheter bör införas och kommer, som jagtidigare har nämnt, atl senare anmäla den frågan. Enbart bättre finansieringsmöjlighetervid förvärv och upprustning av äldre fastigheter ger dock, enligt min mening,inte de kommuner som har verkliga problem tillräckliga möjligheter alt styrautvecklingen. Förbättrade lånemöjligheter medför också en risk för attprisnivån på de aktuella fastigheterna pressas uppåt. Ytterligare åtgärder böralltså vidtas. Valet står därvid mellan en särskild förvärvslagstiflning,vilket förordades av fritidsboendekommitlén, och en utvidgad förköpsrätt, somhar förespråkats i promemorian. För egen del anser jag all en vidgad förköpsrättär atl föredra av flera skäl. Förköpsrätten kan användas av kommunerna frånfall till fall, med hänsyn till om det finns ett behov av bostäder för denbofasta befolkningen och om den aktuella fastigheten är lämplig sompermanentbostad. Vidare utnyttjas genom en utvidgning av förköpsrällen enbefintlig lagstiftning, som med relativt små förändringar kan anpassas tilldet aktuella syftet och för vilken det redan finns handläggningsrutiner ikommunerna. En förköpsrätl för kommunerna kan till skillnad från enförvärvslagstiftning inte komma alt betraktas som orättvis gentemot enskildafastighetsägare. Kommunerna får vidare genom förköpsrällen vissa möjligheter atlstyra hur fastigheten skall upplåtas och användas. Under hänvisning till det sagda föreslår jag attförköpslagen ändras så att förköp får ske även av fast egendom som är bebyggdmed hus som behöver användas som bostad för permanent bruk och som är belägeninom ell område där det råder en avsevärd efterfrågan på fritidsbostäder. Förköpsrällen bör omfatta alla fastigheter bebyggda medhus som behövs som permanentbosläder, oavsett hur husen används vid tiden förförsäljningen och vilket ändamål de ursprungligen har varit avsedda för.Kommunerna bör alltså få rält alt förköpa inte bara sådana småhus- ellerhyresfastigheter där husen är uppförda och används som permanentbosläder, ulanäven fastigheter bebyggda med f.d. bostadshus för permanent bruk som underkortare eller har varit fritidsbostäder. Det bör inle heller mötanågot hinder mot förköp av ett hus som har uppförts för alt användas somfritidshus, om huset kan användas som permanentbostad antingen ellerefter en mindre byggnadsåtgärd. Som framhålls i promemorian är det inte rimligt att heltta bort småhus-undantaget i 3 § förköpslagen och därmed belastafastighetsomsättningen i hela landet när det gäller småhus med förköpsrätten.Problemen är ju, som Prop.1983/84:141 20 jagtidigare har framhållit, koncentrerade till vissa mycket begränsade delar avlandet. Enligtmin mening bör denna fråga lösas genom att det i förköpslagen anges inom vilkakommuner som den föreslagna förköpsrällen gäller. Jag anser alt det i 1 §förköpslagen bör slås fast att rätten till förköp för att bevarapermanentbostäder föreligger inom de kommuner som anges i en bilaga till lagen.Jag anser också atl regeringen genom verkställighetsföreskrifter bör närmareange de områden av kommunerna där förköpsrätten gäller. Småhusundantaget börgivetvis inte gälla inom sådana områden. Enförutsättning för att en kommun skall tas upp i den föreslagna bilagan tillförköpslagen bör enligt min mening således vara att den föreslagna förköpsrättenkan göras gällande inom kommunens område. Jag anser att det är en fördel försåväl kommunerna som de enskilda att det i lagstiftningsärendet klarläggs inomvilka kommuner som förköpsrällen gäller. En annan ordning skulle kompliceraregelsystemet och tillämpningen inte bara av förköpslagen utan också av lånebeslämmdserna. Denföreslagna lösningen är enkel rent lagtekniskt. Den är också enkel att hanlerapraktiskt, bl.a. i förhållande till inskrivningsmyndigheterna. Förslagetinnebär också att den nya förköpsrällen snabbi kan komma i praktisktillämpning. Enförutsättning för att den föreslagna förköpsrätten skall kunna göras gällandebör, somjag har nämnt, vara alt den överlåtna egendomen är belägeninom ett sådant område där det råder en avsevärd efterfrågan påfritidsbostäder. Att en faslighet är belägen inom ett sådant område torde kunnaantas t. ex. om del påvisas att en betydande omvandling redan har skett iområdet eller att efterfrågan på fritidshus har lett till en betydandekonkurrens om de hus som bjuds ut till försäljning. En annan fömtsättning ärgivetvis att det finns en efterfrågan på permanentbosläder inom del aktuellaområdet. En sådan efterfrågan kan beläggas genom l.ex. den kommunala bostadskönellergenom intresseanmälningar i annan form. Det måste vidare vara så attefterfrågan på permanentbostäder inle kan tillgodoses på elt från samhällssynpunklönskvärt sätl. Det kan t. ex. vara så att det saknas mark för nybebyggelseeller att den mark som finns atl tillgå är för dyr atl exploatera på grund av lerrängförhållandenaeller därför att kostnaderna för vägar eller vatten- och avloppsanläggningarblir orimligt höga. Länsstyrelsernahar i sina remissyttranden redovisai vilka kommuner som önskar få möjlighet altutnyttja den föreslagna förköpsrällen. Sådana önskemål har framställts av drygttjugo kommuner. Eftersomvissa kompletterande uppgifter behöver inhämtas, är jag inte beredd attlägga fram förslag om vilka kommuner som har sådana svårigheter medomvandlingen av permanentbosläder till fritidshus all de i enlighel med vad jaghar anfört i del föregående bör las upp i bilagan till