prop · G70330 · 1983-12-31 00:00:00 — Inte heller tarutredningen upp frågan i vilken omfattning subventionerna av rikssparkonlon kanväntas leda till en höjning av räntorna på konkurrerande bankräkningar.Styrelserna förutsätter all systemets kostnader och verkningar utredes innanbeslut fattas om systemels definitiva utformning. 3.7 Allmänna pensionsfonden, 4:e fondstyrelsen Expertgruppen föreslår i fråga om räntan för sparande pårikssparkonto att denna skall vara diskonlobunden. Eftersom sparandet avserlångfristig slalsfinansiering och inle ingår i bankinslilulens rörelse ter detsig mer naturiigt alt räntan i stället anknyts till en långfristig statsobligalionsränta,med avdrag för bankernas förvaltningskostnader. Härigenom skulle man vinna allräntevariationerna sannolikt skulle bli både mindre och färre, vilket borde underiättamarknadsföringen av detta sparande. understryker vikten av allstatsupplåningen sker på sådant sätl att barikernas skulder ochbalansomslutning inte sväller och soliditeten försämras. Belräffandeexpertgruppens skrivning att inlåningen på rikssparkonto kan redovisas nettoeller brutto vill framhålla atl det för"netto-metoden" krävs att bankinspektionen ger anvisningar om attbankerna i sina balansräkningar skall kvitta hushållens insättningar pårikssparkonto mot sin motsvarande fordran pä riksgälds-kontoret och föra dessaposter inom linjen. Dä bör en nettoredovisning kunna accepteras utan särskildlagstiftning trots reglerna i bokföringslagen. En förutsättning förnettoredovisning är vidare alt riksgäldskonlorel utfärdar en garanti att svaraför resp. banks skulder till spararna pä rikssparkonto. Endast med en sådanordning kan man uppnå att utländska långivare m.fl. bortser frän vissa avbankernas skulder vid en bedömning av soliditeten. Eftersom bankföreningen inle funnit några sakliga skäl fören bruttoredovisning vilka i styrka kan jämföras med kravet på god soliditet ibanker med utlandsrörelse, bör nettoredovisningen gälla för alla banker. Skulle statsmakterna finna all en nettoredovisning intekan komma ifråga bör stå som gäldenär gentemot spararna.Lösningen av dessa frågor är enligt bankföreningen avgörande för frågan omrikssparkonton. Prop.1983/84:30 113 föreslår att det organiserade bosparande.somnu sker i samarbete mellan , bosladskooperationen och fackligaorganisationer bör ges samma förmåner som det föreslagna sparsystemet. Vidare anförs att allemanssparande på konto i bank kommer atlreducera den vanliga hushållsinlåningen i olika grad beroende pä bankernasstruktur. Därvid är det angeläget att styrmedel för bankgruppernatar hänsyn till ev. förlorad kreditkapacitet. Föreningen föreslär som lämpligmodell för en sådan neutralisering det tillämpade avräkningsförfarandet ilikviditetskvoten vid försäljning av statens sparobligationer. Det är angeläget atl i en eventuell proposition om allemanssparandetett uttalande görs att vid tillämpningen av styrmedel för bankgrupper ochenskilda banker hänsyn tas till förlorad kreditkapacilet. Föreningen aner att redovisningen skall ske inom bankernasbalansräkning. Redovisningen bör vidare ske brutto enligt vanlig redovisningspraxis.Några skäl som talar för nettoredovisning finns inte för sparbankernas del.Bankernas refinansieringslån i AP-Fonderna - som redovisnings-mässigt kan sägasvara av samma karaktär som allemanssparandet -redovisas brutto i bankernasbalansräkningar. Föreningen har kännedom om att affärsbankerna förordar ennettoredovisning med hänvisning till all en bruttoredovisning medför ökadbalansomslutning och därmed ger sken av försämrad soliditet. Den faktiska soliditetenmåste emellertid ställas mot den riskexponering bankerna är utsatta för. Ettlägre soliditetstal vid bruttoredovisning innebär i detta fall ingen faktiskförsämring eftersom placeringar i måste anses hell riskfriaför bankerna. SFF ser det som angeläget att understryka, attaffärsbankerna fär tillbaka en avsevärt större andel av statens utgifter päsina inlåningskonton än fördelningen av den totala inlåningen mellanbankgrupperna utgör. Detta torde också innebära, att - vid slatsskuldväxeltransaklioner- denna recyclingprocess av statens utgifter i verkligheten inte är någonnackdel för affärsbankerna, dvs. tvärtemot vad expertgruppen hävdat. 1 samband med detta resonemang är det av stor betydelseatt hänvisa till det fakium, atl försäljningen av statsskuldväxlar främstminskar attärsban-kernas specialinlåning, vilket oFtast är en dyrbar refinansieringsform.Sparandet i rikssparkonlon däremot kommer i hög grad alt ske genom omflyttningfrån vanlig inlåning till det nya statliga kontot. Eftersom andelenhushållskunder väger tyngre i föreningsbankerna och även i sparbankerna än iaffärsbankerna, befarar SFF en icke konkurrensneutral lönsamhets-försämring förföreningsbankerna jämfört ined affärsbanksgruppen som följd av det nya statligasparsystemet. 8 1983/84. Prop.1983/84:30 114 Pågrund av de ovannämnda effekterna vad beträffar slatsskuldväxlar och sparande irikssparkonton samt den citerade "recyclingprocessen" av statens ulgiflertill banksystemet har SFF den mycket bestämda uppfattningen, attbudgetunderskott i nuvarande storleksordning och dess finansiering leder tillolikheter ur konkurrenssynpunkt inom banksektorn, varvid föreningsbankernadrabbas. Föreningsbankerna och även sparbankerna missgynnas dessutom på grundav sina begränsade möjligheter till refinansiering utomlands. Sverigesrelativt sett höga ränteläge beror ju främst på de stora underskollen ibytesbalansen och statsbudgeten. Utan denna i relation till omvärldenförhållandevis höga svenska räntenivå skulle affärsbankernas utlåning iutländska valutor ligga på en betydligt lägre nivå än somaffärsbankerna starkare skulle påverkas av kreditpolitiska åtstramningar. Beträffanderedovisningsmelod stöder förbundet tanken all bankgrupperna bör använda sammasystem. SFF saknar emellertid preciseringar på vad som menas med nello- ellerbruttoredovisning. SFF tolkar de två alternativen på så sätt, atl neltometoderavser den senaste månadens sparande som ännu icke överförts, till riksgäldskontorel,medan bruttoredovisningen innebär atl sparande; redovisas i sin helhet ibankernas balansräkning. Dessutom har utredningen uttalat, att bankerna - ej riksgäldskonlorel- skall stå som gäldenärer gentemot insättarna, SFF anser, all dennauppläggning präglas av inkonsekvens. 1 ställel finns enligt SFFs uppfattningföljande alternativ. 1 alternativ I slår som gäldenärgentemot spararna och då skall i sin tur redovisa de beloppsom finansierats genom rikssparkontona. måste bankerna i sinabalansräkningar ta upp det sparande som inbetalts men ännu inte inlevererats tiUriksgäldskontoret (vilket motsvarar den s. k. nettometoden). AlternativII innebär, all bankerna står som gäldenärer gentemotspararna. I detla faU måsle hela sparandet redovisas i bankernas balansräkningar(vilket är den s. k. bruttomeloden). Detovan sagda betyder, alt det inte råder någon valfrihet när del gällerredovisningsmetod, om bankerna skall slå som gäldenärer gentemot spararna. SFFavstyrker emellertid bruttomeloden, eftersom denna skulle leda till en onödig "uppbtåsning"av bankernas balansräkningar. Detta skulle medföra besvärande konsekvenser förbankernas soliditet. I stället förordar SFF nettoredovisningsmeloden,där fungerar som gäldenär gentemot spararna, och i sinbalansräkning redovisar hela sparandel (bortsett från del som ännu inleinlevererats från bankerna), EventueUt kan bankerna informera om rikssparkonlonasutveckling i kommentarerna till sina balansräkningar. 1983/84:30 115 Förbundet har inga principiella invändningar motinförandel av rikssparkonton. Vi hade dock velat se en utförlig analys avdenna sparandeforms konsekvenser för totalsparande och kreditmarknad.Ökar lolalsparandet eller blir det fråga om en överflyttning av medel frånbankkonton till risksparkontona? Någon tillfredsställande argumentering pådenna punkt ger inte expertgruppen. Inte heller finns någol analytisktresonemang om rikskontosparandets belydelse för räntenivå och penningmängd. Detär i och för sig tänkbart atl denna sparform kan möjliggöra en statligupplåning som är mindre ränteuppdrivande än alternativa låneformer. I så fallskulle förslaget innebära en klart intressant innovation. Vi önskar attexpertgruppen försett oss med en tillfredsställande analys av det problemet. Sparandel på skallesparkonlo i KF:s sparkassa har vuxitmycket kraftigt och ulgör. även om del relativt selt kan te sigblygsamt, ett icke oväsentligt bidrag till förbundets kapitalförsörjning. Urden aspeklen är del givetvis negativt för KF alt detla sparande föresläsupphöra och ersättas av sparande på rikssparkonlo, där sparmedlen slussasvidare till riksgäldskontorel. Å andra sidan har KF full förståelse för behoveiatt hushållen bidrar till finansieringen av statens budgetunderskott. Däremotnoterar KF med beklagande att det nya rikssparandet endasl föreslås ske i bank.Detta innebär att KF inte skulle ha något alternativ alt erbjuda den snabbtväxande delen av sina sparkunder, som deltar i det nuvarande skaltesparandet.Det är elt starkt krav från KF:s sida alt dess sparkassa bereds möjlighel atlmedverka i sparandet på rikssparkonto på samma villkor som bankerna. Det är väsentligt atl ett ökat hushållssparande utnyttjastill produktiva invesleringar och inte främst blir elt medel för atl finansieraett budgetunderskott betingat av en hög offentlig konsumtion. LRF ställer sig däriörtvekande till systemet med rikssparkonton där medlen direkt slussas tillriksgäldskontoret. Rikssparkontona kommer atl direkt konkurrera med denordinarie bankinlåningen. Bankernas intresse av atl marknadsförarikssparkontona torde därför vara begränsat. Bankanknutna sparkonton där medlensedan på traditionellt sätt tillhandahålls kapitalmarknaden, kombinerat medfinanspolitiska styrmedel borde kunna ge samma eftersträvade resullal. Prop.1983/84:30 116 Del ar en brist i utredningens förslag att man inte kunnatvisa på allemanssparandets rimliga effekter avseende det långsiktiga och regelbundnasparandet. Enligt vår mening torde spararna återigen finna skäl för att bytatillgångarna i skallesparandet - som föreslås bli slopat med allemanssparandetsstart - mol möjligheten alt sätta in molsvaiande kapital i det nyasparandet. Den mest näraliggande effekten av riksspar-konlot torde bli dennämnda. Rikssparkontoinnehavare - i likhet med andelsägarna i kapilalspariond -kommer atl kunna ta ut siu sparande , visseriigen mot en 1-procentigavgift, men syftet med förstaget om sparandets tångsiktighet har därmed ocksåurholkats. Förslaget, åtminstone till de delar som handlar om rikssparkonto,torde alltså kunna ifrågasättas i avseende på målsättningen om långsiklighetoch regelbundenhet i nysparandet, HSB vill föreslå, alt bostadssparande ibostadskooperationen ges samma fördelar som det av expertgruppen föreslagna allemanssparandetsamt att sparmedlen får behållas inom bostadskooperationen. Bostadskooperationenanvänder sparmedlen i bostadsbyggandet och i ROT-sektorn och minskar därmed imotsvarande mån behoven av eljest statlig och institutionell finansiering. Ellinförande av "allemanssparande" som icke tar i beaktandebostadssparandets särställning innebär allvarlig risk för atl bostadssparandetupphör utan alt den sparkapacitet del innebär tillförs annan sparsektor. Expertgruppen föreslår att kapilalsparfond skall fåmöjlighet alt placera sina medel i statspapper. Placeringen begränsas till 25%av fondförmögenheten. Samma möjlighet öppnas för aktiesparfonderna.Bankinspektionen tillstyrker den föreslagna ändringen men föreslår alt inspektionengenom dispens kan möjliggöra atl större andel placeras i statspapper. anser det är värdefullt att de föreslagnanya kapitalsparfondernas placeringsmöjligheter ökar jämfört med de villkor somgäller för dagens aktiesparfonder. 1983/84:30 117 4.3 Allmänna pensionsfonden, 4:e fondstyrelsen I Fräga om bestämmelsen att högst av en kapitalsparfondsportfölj fär placeras i ett enskilt bolag är fondstyrelsen tveksam tilllämpligheten av en preciserad regel. Grundat på erfarenheterna av fjärde AP-fondensverksamhet anser styrelsen att den allmänna regeln om riskspridning i 14 § I,förslaget till lag om allemanssparande, bör vara tillFyllest. Om man anser enpreciserad regel nödvändig bör del klargöras om procentsatsen gälleranskaffningsvärden eller marknadsvärden (och om värdepapper utfärdade av stateni detta sammanhang skall inräknas i fondens värde eller inle). Bestämmelsen böri så fall avse anskaffningsvärden. Det är lätt alt med exempel från fjärde AP-fondenvisa att en regel avseende marknadsvärden skulle kunna leda till omotiveradeförsäljningar av värdepapper med en särskilt gynnsam kursutveckling. I 13 § lagförslaget räknas de värdepapper upp. som en kapilalsparfondfår förvärva. I paragrafen bör i tydlighetssyfle också anges att en fond får habanktillgodohavanden. Även om det finns en fungerande marknad för slatsskuldväxlarmåste en fond av praktiska skäl ha ett eller flera bankkonton med inteobetydliga tillgodohavanden. 4.4 Centralorganisationen /SR Oavsett huvudman ser inte /SR något behov av attfastställa en övre gräns för kapitalsparfondernas placeringar i statspapper. har inget atl erinra motförslaget all kapitalsparfonderna skall kunna placera avfondförmögenheten i statspapper. Kapitalsparfonder skall enligt expertgruppens förslag fäplacera högst av fondförmögenheten i olika typer av statspapper. Sådanapapper bör vara av likvid karaktär sä att de snabbt kan säljas för omplaceringi aktier ellei för all kunna tillgodose eventuella krav på uttag eller byte avfond. föreslår att inom ovannämnda 25-procentsram skallförutom statspapper också få ingå bankcerlifikal. Organisationen anser att det direkt i lagtexten bör angesatt kapitalsparfonderna kan placera sina medel i bankräkning. De nya kapitalsparfonderna skall enligt förslaget ha sammaplaceringsmöjligheter som dagens aktiespaifonder, dock med tillägget att upptill av fondförmögenheten fär placeras i av slaten emitterade värdepapper.Föreningen finner det inle nödvändigt atl ha detla tillägg enär aktiefonderoch aktiesparfonder har möjlighet alt hälla likviditel som germotsvarande avkastning. Utredningens förslag atl kapitalsparfonden skall kunnaplacera av sina tillgångar i statspapper hälsar aktiespararna medtillfredsställelse. Den hittillsvarande ordningen, som i praktiken inneburitatt Aktiesparfonderna placerat allt insatt sparande i aktier, harinte varit bra. Det har varit ett osmidigt system, som inneburit en rentmekanisk press uppåt på kurserna. Aktiesparfonderna har inte haft fria händeralt försöka avvakta med köp till bästa köptillfälle. Aktiespararna anser därför atl förslaget atl Kapitalsparfondernafår placera i statspapper är välbetänkt. Dock underförutsättning, atl dessa placeringar i statspapper betraktas som lillfälliga. iväntan på lämpliga tillfällen atl köpa aktier. Vidare bör fonderna hamöjlighet att placera sin likvid även i andra former ån statspapper, exempelvisbankcertifikat, 4.10 Kooperativa förbunder (KF) I fräga om sparandet i riskkapital har KF vid elt flertaltillfällen påtalat att företagsformen ekonomisk förening inte givits medaktiebolagen likvärdiga förutsättningar för sin försörjning med riskkapital.Delta har bl.a. skett i samband med . där KF framladeett förslag till riskbärande sparande. Konsummedlemmar skulle enligt detta förslagerbjudas teckna s.k. garanlikapilal i konsumentföreningarna under likartadeformer som tillämpas för skaltesparandet. Del är visserligen enligt Förslagetom Allemanssparande möjligt för t.ex. flertalet konsumentföreningar att ståsom huvudmän för nybildade kapitalsparfonder. Dessa skulle dock enligtföreslagna placeringsregler kunna placera av fondkapitalet ikooperativ verksamhet (aktier i kooperativt ägda bolag). Det måste, enligt KF:suppfattning, anses rimligt att en kapitalspar-fond, som vänder sig till spararei deras egenskap av konsumentföreningarnas ägare, får möjlighet atl placera enstörre andel av fondförmögenheten i kooperativ verksamhet. KF vill i detla sammanhang föreslå atl liknandeplaceringsregler, som utredningen föreslår för de företagsanknutna aktiesparfonderna,skall få Prop.1983/84:30 119 tillämpas för kooperativa kapitalsparfonder. Detta skullei sä fall innebära att dessa fonder tilläts placera av sittkapital i kooperativt ägda aktiebolag och kooperativa föreningar. Placeringari de sistnämnda skulle då ske i form av garanlikapilal eller B-insatser. Iövrigt skulle samma placeringsregler gälla som för andra företagsanknulna aktiesparfonder.Sparandet i dessa fonder borde vidare, enligt KF:s mening, stå öppet inte baraför medlemmar i de kooperativa föreningarna utan även För anställda i dessa ochderas eventuella dotterföretag. Eftersom varken garantikapital eller B-irisatser äretablerade placerings-objekt på kapitalmarknaden torde det vara lämpligt atthär något gä in på vad som avses med dessa begrepp. Föreningslagen bygger på principen att det är medlemmarnasom skall skjuta till föreningens primära egenkapital. Detta sker i form av medlemsinsalser.För alt göra det möjligl dels för andra än medlemmar att satsa riskkapital ikooperativa föreningar dels för medlemmar atl satsa kapital utöver denobligatoriska medlemsinsalsen, fördelade KF ettförslag om s.k. garantikapital. Detta skulle ha en mellanställning mellan medlemskapilaloch lånat kapilal. framlade i samma syfte ett förslagom en ny kapitalform utan rösträtt vid sidan om det traditionellainsatskapitalet, benämnt B-insatser. Villkoren för teckning av garanlikapilal kan sammanfattaspå följande sätt: Belopp: En förening kan ta upp ett garanlikapilal somhögst motsvarar insatskapitalet. Skulle insatskapitalet av någon anledningkomma att understiga garantikapilalel uppstår aterbetalningsskyldighet för dendel av garantikapitalet som överstiger insatskapitalet. Löptid: 10 år.kan av föreningen sägar upp . Ränta: Marknadsanpassadränta med hänsyn till löptid och risk. tan skall vara avdragsgill för föreningen. Säkerhet: Ingen särskild säkerhet lämnas. Rält tillbetalning följer först efler föreningens samtliga skulder och är vad gäller aterbetalningsskyldighetjämställt med insatskapital. Övrigt: eller flera garantikapitallänkan förekomma. Garantikapitalbevisen är ställda päinnehavaren och därmed överlåtbara. Någol inflytande följer ej med garantikapilalel. Slutligen anser KF att det bör vara möjligt även för ensamorganisation, ägd av organisationer som var och en för sig eller tillsammansfyller de föreslagna kraven för huvudmannaskap för en kapilalsparfond. atlockså själv vara huvudman. Tillämpat pä konsumentkooperationen skulle dettainnebära att KF skulle kunna stå som huvudman för en kapilalsparfond i vilkenkonsumentföreningarnas medlemmar sparar. Särskilt avdet nya sparandet bör del vara angeläget atl få elt så Prop.1983/84:30 120 brett medlemsunderlag som möjligl. Visar sig sparformenattraktiv kan i ett senare skede nya fonder startas med ägarorganisationernasom huvudmän. LRF anser att allemanssparandet bör bli tillgängligt föralla typer av förelag, såväl aktieboLig som ekonomiska föreningar. För all desenare skall ges möjlighet att utnyttja allemanssparandet via kapitalsparfonderkrävs vissa anpassningar av expet tgmppens förslag. De kooperativa kapitalsparfondernabör arbeta utefter samma förutsättningar som de i expertgruppen föreslagna kapitalsparfonderna,utom i ett avseende. Kooperativa kapitalsparfonder bör få möjlighet alt placerasparmedel i lämpliga långfristiga former (ev. B-insatser eller molsvarande) iekonomiska föreningar i stället För i aktier. Väljs B-insatser förutsätter det att kooperalionsutredningensförslag beträffande riskkapilalförsörjningen blir en realitet före den Ijanuari 1984, i vilket bl. a. koppling flnns till förslagen om B-insatser samtbeskattning av insatsränta. Det är angeläget att B-insalserna ges en kortarebindningstid än föreslagna 10 är. med tanke på den relativt ringa bindningen ikapitalsparfonden. Även med en kortare bindningstid på B-insatserna kan detteoretiskt sett uppstå likvidiletsproblem i fonden. LRF delar dockexpertgruppens uppfattning att incitamenten är tillräckligt starka för attsparandet skall fä en långsiktig karaktär. En spridning av olika B-insatsinnehavöver tiden, möjligheten till en viss likviditetsreserv i statspapper samteventuellt en garanti från fondens huvudman torde uppväga likviditetsrisken pägrund av B-insatsernas bundna form. Avsaknaden av värdetillväxt på B-insatserna samt behovetav en viss riskpremie motiverar en avkastning som något överstiger räntan pärikssparkontona. En avkastning på förslagsvis diskonto plus lorde varatillräckligt För att stimulera till ett sparande Från i första hand lantbrukskooperationensmedlemmar och anställda. LRF bedömer att inledningsvis bör inomlantbrukskooperationens ram en kooperativ kapitalsparFond inriittas med LRF somhuvudman. Genom införandel av kooperativa kapitalsparfonder skapas likvärdigaförutsättningar för kooperativa föielag och aktiebolag alt attrahera riskkapitalvia hushällens sparande inom allemanssparandets ram. Prop.1983/84:30 121 5 Kapitalsparfondernas organisation och andelsägarnasinflytande Beträffande kapitalsparfonder måste förslaget om högsta antalelkunder per fond ändras. arbetar som ombud för bl.a. närdel gälleratt sälja nuvarande akliefondsparande. Det är orimligt att Posten/ PKbankeninte skulle kunna erbjuda alla sina kunder att spara i kapitalsparfonder.Antingen kan begränsningsregeln beträfFande antalel kunder per fond tas borteller kan - om ett ökat inflytande frän spararnas sida är önskvärt - vatjebankinstitut få räll att bilda flera fonder. Det senare kan dock leda tillproblem om fonderna Fär olika framgång och sparare därför vill byta mellanolika fonder i banken. För att en fond för lönsparande skall kunna få någonomfattning att tala om fordras att Fondbolagen har nägon kanal till löntagarna.Del är därför naturligt att bankernas aktiespaifonder ärde största fonderna.Även vissa större bolag som t. ex. och SCA har via egna fondbolag medframgång kunnat bedriva fondverksamhel. Enligt den nuvarande lagstiftningenkan vem som helst starta ett fondbolag och genom detta driva en aktiesparfond.Trots den medvind som aktiesparfonderna seglat i harunder endast ett fåtal nya aktiesparfonder bildals. Endast enorganisation har visat intresse för sådan verksamhet. Vad expertgruppen nuföreslår är i realiteten en begränsning av antalel möjliga huvudmän förlönsparande i fonder. Detla kan te sig något förvånande med hänsyn tillexpertgruppens målsättning. En åtgärdsom direkt tar syfte på att minska koncentrationen är förslaget om begränsningav antalet andelsägare i kapitalsparfonderna. Sammanlaget med förslaget ombegränsning av andelsägarnas sparande leder detla till att kapitalsparfondernasfondförmögenhet maximeras till . En andelsägares sparande hardock endast minimerals till . Rent teoretiskt kan en fond med maximalaantalet andelsägare fä en fondförmögenhet pä endast , dvs. om50000 andelsägare endasl gör en minimiinsättning vardera. En större fondinnebär större ekonomiska fördelar för både fondbolaget och fondandelsägarna.För de senare i form av lägre administrativa kostnader. Man får därför anta altfondbolagen, som en Följd av begränsningen av antalet andelsägare, kommer atllägga ner den största mödan på de presumtiva andelsägarna som har den bästaekonomiska ställningen. Härvid torde andra av expertgruppen Framställda mälkomma atl motverkas. Det kan mot bakgrund av ovanstående starkt ifrågasättasom en begränsning skall göras till antalet personer. Såsom en yUeriigare begränsning föreslås att varjehuvudman för en Prop.1983/84:30 122 kapitalsparfonds fondbolag endast skall få äga ettfondbolag. Elt anlal andelsägare i SE-Bankens, resp. aktiesparfonderkommer på gmnd härav och som en följd av den ovan angivna begränsningen att bli"övertaliga" på så sätt atl de inte får plats i dessa bankers kapitalsparfonder.Sparbankernas aktiesparfond.