prop · G703105 · 1983-12-31 00:00:00 — jag redan har nämnt är del också straffbart somfrihelskränkande otukl alt ofillbörligt utnyttja atl någon på grund avberusning befinner sig i hjälplöst tillstånd. Den kriminaliseringen bör ienlighel med vad jag tidigare förordai (avsnitt 2.3) behållas. Jag har hillills huvudsakligen uppehållit mig vid denkvinnliga prostitutionen. Vad jag har anfört har emellertid uppenbarligen islorl sett samma lillämpning på manlig prostitution. Straffbestämmelsen rörande koppleri i 6 kap. 7 § förstastycket BrB omfattar följande tre gärningslyper a) atl vanemässigtfrämja eller utnyttja annans otuktiga levnadssätt b) all för atlbereda sig främja eller utnyttja annans otuktiga levnadssätt c) all förieda densom är till otuktigt levnadssätt. I bestämmelsens andra stycke finns en särskild siraffskalaför grova brott. Vid bedömande av om brottet är grovt skall man särskilt läggavikt vid om gärningsmannen främjat otuktigt levnadssätt i större omfattningeller hänsynslöst utnyttjat annan. Somjag lidigare har konstaterat är del ettsamhällsintresse alt i slörsla möjliga ulslräckning söka förhindraprostitutionen och begränsa skadeverkningarna av den. Ett sätt atl göra del äratt minska möjligheterna för personer alt tjäna pengar på andras prosfitulion.Della kan åstadkommas genom effektivl verkande straffbestämmelser som riktasmol koppleriverksamhet av olika slag. Med denna utgångspunkt står del, som jag ser saken, klarlatt man i princip bör behålla den nu gällande kriminalisering som gör detmöjligt att inskrida med straff mol kopplare. Starka skäl talar också för allnågot utvidga det straffbara området, så att man kan få lill slånd effektivareingripanden mol koppleriverksamheten. Inte sällan förhåller det sig så i den praktiskahanleringen att del är svårt för polis och åklagare att ulreda om viss pei-sonsom främjat prostitution har gjort sig skyldig lill koppleriverksamhel.Åklagaren måste bevisa antingen atl prostitutionen har främjats vanemässigteller också atl den som främjat den haft ekonomisk av sitt handlande. Enligl min mening är del inte ncidvändigt atl kräva altfrämjandet skall ha varit vanemässigt eller alt del skall ha medförl ekonomiskvinning. Prostitutionen är, som tidigare fiamhållits, ett samhällsont som måstebekämpas. För alt straffbarhel skall inträda bör del vara lillräckligl attnågon främjar prostitution. Jag föreslår därför att man slopar det nuvarandekravet på atl främjandet skall ha varit vanemässigt eller att del skall ha lettlill ekonomisk . I bör i stället föreskrivas att del ärstraffbart som koppleri att främja atl annan har tillfälliga sexuella förbindelsermot ersättning. Främjande kan givetvis ske även genom psykisk 1983/84:105 41 påverkan,och för flertalel fall blir del därmed straffbart även att förieda någon fillprosfitulion oavsett personens ålder. Någon särskild beslämmelse om dettabehövs inte. Gällanderätt innebär vidare atl del är straffbart som koppleri atl utnyttja annansotuktiga levandssäll. Även belräffande denna form av koppleri-brott krävsemellertid atl del har skell vanemässigt eller för att ge gärningsmannenekonomisk . I fråga om denna lyp av koppleribrott bör man förstraffbarhel lämpligen kräva all någon på ett otillbörligt sätt ekonomisktutnyttjar alt annan har tillfälliga sexuella förbindelser mot belalning. Med enpå detta sätt utformad straffbestämmelse bör det i praktiken vara något lättareall komma ät olika lyper av sutenörverksamhet. Bådesexualbrotlskommiltén och remissinstanserna har särskill uppmärksammat fråganom ålgärder mol fastighetsägare som hyr ut lokaler lill prostituerade. Ulhyrningav lokal för användning som bordell, massageinstitut eller dylikt kan f n. varastraffbart som koppleri. När en sådan uthyrning varken sker vanemässigt ellerför skull gör sig fastighetsägaren enligl gällande rätt inte skyldigtill broll. Dessulom har fastighetsägaren f n. i praktiken inte så sloramöjligheler all fä hyresförhållandet atl upphöra annat än när det slår klartatl lägenheten har använts för brottslig verksamhet. Enligtmin uppfattning är det önskvärt att i så slor omfattning som möjligt försvårade s.k. massageinstitutens verksamhet. Denna proslitu-lionsform är för sinexistens helt beroende av att del finns för ändamålel lämpliga lokaler. Justörte svårigheler man skapar för dem som vill bedriva sådan verksamhel all fålokaler, desto mindre omfattning lorde denna typ av prostitution få iframtiden. Medden uppbyggnad av kriminaliseringen som jag har förordat i del föregående blirdet i princip straffbart för en fastighetsägare alt upplåta en lägenhet meduppsåt att den hell eller väsentligen skall användas för prostitution. Denfastighetsägare som hyr ul en lokal med sådanl uppsåt måste nämligen anses hafrämjat verksamhelen och kommer alltså normalt alt kunna straffas för koppleri. Omman som ett resultat av förslaget i denna del åstadkommer all sådanprostitution som bedrivs under täckmantel av "massageinstitut","pose-ringsateljé" e.d. motverkas, torde delta leda till en minskningav prostitutionen totalt sett. Jag anser att denna fördel överväger dennackdel som ligger i atl ell mindre anlal kvinnor som prostituerar sig påmassageinstitut i slället kanske i varje fall temporärt övergår lillgaluprostilution. Deträcker emellertid inte med atl straffbelägga förfaranden då en fastighetsägarehyr ut en lägenhel med uppsåt atl hyresgästen väsentligen skall användalägenheten för prosfitulion. Man måste också kunna komma åt den situation dåfasfighelsägaren var i god tro vid uthyrningen men får reda på attlägenheten används för prostitutionsverksam- 1983/84:105 42 hel.I del sammanhanget bör man observera alt del kan ligga lill så attfastighetsägaren faktiskt visste vad det var fråga om vid uthyrningen avlägenheten men bestrider delta, varefter åklagaren får svårigheler all överbevisafastighetsägaren. Det underlättar därför polisens och åklagarens insalser motprostitutionen, om man skapar en slraffsanklionerad förpliklelse förfaslighelsägare atl vidla de ålgärder som skäligen kan begäras för att fåhyresavtalet all upphöra, om han efler upplåtelsen får reda på all lägenhetenväsentligen används för prostitution. Den s. k. hyreslagen (12kap. jordabalken) innehåller i 42 § bestämmelser om förverkande avhyresrätten. gäller att en hyresgäst har förverkat sinhyresrätt och att hyresvärden således har räll atl säga upp hyresavtalet, omlägenheten hell eller till väsenllig del utnyttjas för näringsverksamhet,vilken ulgör eller i vilken till ej oväsentlig del ingår brottsligt förfarande.Bestämmelsen kom till i första hand för att olika former av olagligt spelskulle kunna motverkas mer effektivt, men den är även avsedd att kunna användasvid koppleri (se prop. 1979/80: 179 s. 29). Dennabeslämmelse kan emellertid inle användas i fall då en prostituerad själv använderen lägenhet för proslilulionsverksamhet utan alt koppleri eller annan brottsligverksamhet bedrivs i lägenheten. Jag anser atl bestämmelsen bör ulvidgas så altförverkande kan ske även i dessa fall. Jag vill betona alt avsikten inle är allgöra del omöjligt eller försvåra för prostituerade all få bostad. Om man ibestämmelsen ställer upp det kravel att lägenheten skall hell eller lillväsenllig del användas för lillfälliga sexuella förbindelser mot betalning,träffas i praktiken inle det fallet att den prosliluerade använder lägenhetentill permanent bostad (jfr prop. 1979/80: 179 s. 102). Efleren sådan ändring av hyreslagen kommer sannolikt seriösa fastighetsägare iallmänhet alt säga upp hyresgäster som använder lägenheten väsentligen förprostitulionsverksamhel. Man har emellertid självfallet alt räkna med att delockså finns faslighelsägare som inle skulle anse sig ha anledning alt ingripamed uppsägning utan låta prostitutionen fortsätta. Som förut nämnts bör manemellertid genom ändringar i strafflagstiftningen åsladkomma altfastighetsägaren tvingas alt vidta åtgärder. Ettsådant resultat kan åstadkommas genom atl man efter mönster av vad som f n.gällerom dobbleri (16 kap. 18 § BrB) för in en särskild regel i brottsbalkensom lar sikle på det fallet att en hyresvärd får vela att en uthyrd lägenhethelt eller till väsentlig del används för prostitution. Bestämmelsen bör fåden innebörden att hyresvärden i sådanl fall anses främja tillfälliga sexuellaförbindelser mol betalning, om proslilulionsverk-samheten fortsätter elleråterupptas och värden underlåler all göra vad som skäligen kan begäras för allfå upplåtelsen atl upphöra. Vadjag har sagl om hyresavtal bör naturligtvis på motsvarande sätt gälla i frågaom upplåtelse av bostadsrätt. Till vissa särskilda lillämpningsfrågorälerkommer jag i specialmotiveringen. Prop.1983/84:105 43 Enspeciell fråga med generell räckvidd är om man bör inskrida med straff förkoppleri även i andru situationer än när det är fråga om prostitution.Nuvarande regler om koppleri är naturligtvis i första hand inriktade på attförhindra prostitution. I lagtexten används emellertid uttrycket "otuktigtlevnadssätt". Delta uttryck har mer vidsträckt omfattning än vad sombrukar inrymmas i begreppet prostitution. Del är alUså möjligl atl med straffinskrida mol den som underiältar för andra atl ha lillfälliga förbindelser utanatt det är fråga om någon prostitution. Som exempel kan anges att någon motsärskild ersättning lånar ut sin lägenhet till sina vänner och bekanta för atlde skall kunna ha sexuelll umgänge med tillfälliga partners i lägenheten. Idenna del får bestämmelserna anses bygga på ell föråldrat synsätl. Tillfälligasexuella förbindelser som inte har karaktären av prostitution bör inte berörasav strafflagstiftningen. Del kan inle vara befogat att upprätthålla ettstraffrältsligt skydd för den allmänna sedligheten. Koppleribestämmelserna bördärför enbart ta sikte på att försvära olika former avprostitution, vare sig del är fråga om manlig eller kvinnlig prostitution. Straffetför koppleri är f n. fängelse i högst . Till skillnad från ett parremissinstanser finner jag ingen anledning atl ändra den straffskalan. På sammasäll som är fallet enligt gällande rätt bör det också vara möjligl att dömatill högre straff då brottet ter sig särskilt allvarligt, dvs. då det är frågaom grovt koppleri. Slraffskärpning bör komma i fråga då gärningsmannen främjatprostitution i stor omfattning eller om han behandlat den prostituerade på ettsärskilt hänsynslöst sätt. 2.9Stöd och hjälp till våldtäktsoffer under rättegång m. m. Mittförslag: Material för information och utbildning beträffande förfarandel vidförundersökning och rättegång i mål om sexualbrott arbelas ut av de ansvarigamyndigheterna. Behovet av hjälp och stöd ät den som varit utsatt försexualbrott tillgodoses inom ramen för tillgängliga resurser hos socialtjänstenoch sjukvården och avses kunna ske bl.a. genom att en kontaktperson förordnasenligt socialtjänstlagsliflningen. Genom en särskild ändring i rättegångsbalkenskapas ulrymme för alt kontaktpersonen eller annan som lämnar en målsägandebiträde med personligt slöd skall kunna göra delta även under rättegången. Kommitténsförslag: Överensstämmer i stort med milt förslag. Dock föreslås ingen ändringi . Remissinstanserna:Remissinstanserna är över lag positiva till kommitléförslaget. Från flera hållföreslås dock alt en kvinna som varit utsatt för våldläkl skall ha rätt lilljuridiskt bilräde i rättegången. Prop.1983/84:105 44 Skäl för mitt förslag: I den allmänna debatten har inlesällan kritik riklats mol del sätt på vilkel förundersökningsförfarandel ochrättegången genomförs när det är fråga om våldläklsbroll. Man har påpekat attfortfarandet ofta blir myckel påfrestande för kvinnan, all de som lederförhören inle har känsla för den svåra situation hon befinner sig i och därförinle behandlar henne med den hänsyn och urskillning som är på sin plals.Förslag har också väckts om all juridiskt biträde bör lämnas kvinnan framförallt under rättegången men även under förundersökningsförfarandet. Allmänl om del rättsliga förfarandel Om milt förslag i det föregående genomförs kommer en delav grundvalen för den kritik som har nämnts atl falla bort. Jag vill härsärskilt hänvisa till att jag i det föregående har betonat alt sådana faktorersom exempelvis hur kvinnans levnadssätt har varit får anses irrelevanta för denrättsliga bedömningen. Den del av förundersöknings- och rättegångsförfarandetsom hillills ibland har inriktats på sådana faktorer blir därmed sä gott somalltid onödig. I sammanhanget bör understrykas atl det är mycket angeläget attdomstolens ordförande under rättegången vakar över att rättegången inte gliderin på ett spår där frågan närmasl blir hur kvinnans levnadssätt har varil ochinte heller inriktas pä henne beteende i samband med den åtalade gärningen iden mån del saknar rättslig relevans. Kommer frågor av den typen frånförsvararens eller åklagarens sida, åligger del ordföranden all inom ramen försin processledning se lill att processen inle kommer på sned. I detta hänseende behövs inle niigra särskilda lagregler.Del följer nämligen av 46 kap. 4 § (RB) alt rätten skall setill att man inle drar in i målel någonting som inle har betydelse. Självfallet gäller motsvarande beträffandeförundersökningsförfarandel. Under förundersökningen skall main utreda vem somskäligen kan misstänkas för ett brott och om tillräckliga skäl finns för ålalmot honom. Man skall vidare bereda målel så att man kan förebringa bevisningenvid huvudförhandlingen i ett sammanhang. Vid förundersökningen skall beaklasinle bara de omsländigheler som lalar rnol den misstänkte utan också de som ärgynnsamma för honom. Bevis som är till den misstänktes förmän skall tastillvara. Vidare gäller atl undersökningen skall bedrivas så all ingen onödigtutsätts för misstanke eller får vidkännas kostnad eller olägenhet (23 kap. 4 §RB). Härav följer givetvis bl.a. all förundersökningen inle fär medföra olägenheterför kvinnan exempelvis genom alt hon i onödan utsätts för närgångna ochkränkande frågor. a. med hänsyn till all våldtäkt är ett mycketallvarligt brott, står del dock klart att en förhållandevis ingåendeundersökning till belysning av vad som verkligen har hänt ofta är nödvändig.Men den som leder ell polisförhör måste kunna ställa sina frågor med den hänsynsituationen kräver utan all för den skull ge avkall på förhörets syfte. 1983/84:105 45 naturiigtvisockså om den åklagare som har atl ta ställning lill om ålal skall väckas ellerej vid ett personligt samtal med kvinnan undertättar henne om beslutet och ominnebörden i olika brottsrubriceringar, liksom om vad som händer vid enrättegång. I de fall då åtal inte väcks på grund av atl åklagaren inle ansersig kunna bevisa brott är del ofta viktigt alt kvinnan får kännedom ombakgrunden till beslutet. Hon bör inte få tro att ett sådant beslut innebärnågon sorts anklagelse mot henne. Infören rättegång finns anledning atl från domstolens sida ägna eftertanke ål detförhållandel all del för kvinnan kan vara en svår påfrestning atl möta den mansom utsatt henne för ett övergrepp. Självfallet kan inte annal än rentundantagsvis ell möte helt undvikas. Det bör dock i de flesla fall finnasmöjligheter atl ordna de praktiska detaljerna inför rättegången så all kvinnanoch mannen inte behöver tillbringa pauser eller annan väntetid i samma lokaler.Det kan också finnas anledning att informera kvinnan om hennes möjligheler altpå samma sätt som vad gäller ett vittne få lämna sin berättelse utan att denåtalade mannen är närvarande (se 46 kap. 7 § RB) och om att rättegången kanhållas inom stängda dörrar (se 5 kap. 1 § RB). Intebara de situationer kvinnan ställs inför i samband med polisförhör ochrättegång kan utgöra påfrestningar för henne. Den läkarundersökning som normaltsker i nära anslutning till själva övergreppet utgör givetvis ett känsligtmoment. Bl.a. gäller erfarenhetsmässigt all det är av värde all personalen sertill alt hon inte lämnas ensam under väntan på undersökningen. Det är ocksåklart att den undersökande läkaren bör informera kvinnan om undersökningenssyfle och i förväg berätta om hur den skall utföras. Omriksdagen godkänner föreliggande förslag, är det min avsikl atl för regeringenanmäla frågan öm alt ge , , RÅ ochdomstolsverket i uppdrag att i samarbete utarbeta lämpligt material förinformation och utbildning på området. Detta överensstämmer med kommitténsförslag. Det finns anledning för myndighelerna att samråda med för attutnyttja den kunskap på området som vuxit fram där . Jagvill också nämna atl del enligt min uppfattning bör särskilt anges att samrådbör ske med . Uppenbarligen är det nämligen av slorvikt atl kanaler skapas för att informationsmaterialet skall nå ut tilladvokater som kan komma i fråga som offenlliga försvarare för personer sommisstänks för sexualbrott. Den information som arbelas ul på området bör överhuvud laget rikias lill all personal inom rättsväsendet samt hälso- ochsocialvården som kan tänkas komma i kontakt med offer för sexualbrott liksomnaturiigtvis i lämplig utsträckning även till dem som utsatts för sådana broll. Personligtstöd åt den som har blivit utsatt för sexualbrott Jaghar i det föregående underslrukil vikten av atl de som har blivit utsatta försexualbrott erhåller en insiktsfull och hänsynsfull behandling i 1983/84:105 46 sambandmed den rättsliga handläggningen. I praktiken gäller det mesl kvinnor men vadsom sägs i del följande kan även avse män eller barn som blivit offer försexuella övergrepp. Man måste vara medveten omalt övergrep av detta slag ofta kan aktualisera konflikter, oavsett om derättsvärdande instanserna agerar invändningsfritt från angivna utgångspunkter.Ofta kan naturligtvis kvinnans närmasle vara hennes slöd och hjälpa henne altbearbeta konflikten. I andra fall kan kvinnan vara i behov av slöd utifrån. Hurett sådanl stöd lämpligen bör utformas torde variera kraftigt bl.a. beroende påhur kvinnan upplevt övergreppet. Eftersom de insatser somdet här gäller alltså inte kan utformas lika för alla kvinnor synes övervägandeskäl tala för alt någon särskild vårdorganisation inte bör inrällas på områdetutan atl samhällets reguljära organ bör tas i anspråk. Det kan exempelvis varaså all en våldtäkt aktualiserar en konflikt i kvinnans äktenskap. I ett sådantfall kan samhällel erbjuda hjälp i form av familjerådgivning. I andra fall kansamhället behöva hjälpa lill med en ny bostad. Händelser av akluellt slag kanockså för myckel unga flickor ge upphov lill svåra slörningar i relationen tillföräldrarna. Listan på vilka hjälpbehov ett våldtäktsoffer kan ha kan görasläng. Om man bortser frän fall då psykiatrisk hjälp eller annan läkarvårdbehövs, bör behovel av hjälp och stöd oftast tillgodoses inom ramen försocialtjänsten. skalltillgodose medborgarnas behov av stöd och hjälp på det sociala området. Detfinns anledning atl ta avstånd frän vissa uttalanden som har gjorts bl.a. vidremissbehandlingen av sexualbrottskommitléns belänkande av innebörd att detskulle vara i en eller annan mening chikanerande för en kvinna som blivitutsatt för brott atl ta tjänsler i anspråk. Sådana uttalanden -som bottnar i ett synsätl somjag trodde vi hade kommil bort från - grundas påen missuppfattning av den moderna mål och metoder.Socialtjänsten är till för alla medborgare och har ett generellt uppdrag alt pädemokratins och solidaritetens grund främja bl. a. människors socialatrygghet. En speciell svårighet ijust detta sammanhang är atl ge en kvinna som har varil utsatt för sexualbrottkunskap om den hjälp samhällel kan ge. Kvinnan bör därför erbjudas kontakt mednägon som har kunskap om vad man pä den ort där kvinnan bor kan ge i form avstöd och hjälp. Liksom sexualbroltskommitlén finner jag det angeläget alt denbefattningshavare inom polisen som leder ell förhör med en våldtagen kvinnakänner till vilka psykiatriska öppenvårdsmoltagningar,distriktsläkarmotlagningar, vårdcentraler, ungdomsmottagningar,familjerådgivningsbyråer, socialbyråer, kvinnojourer, kvinnohus m.m. som finnsoch deras telefonnummer och öppettider. Den våldtagna kvinnan böri ell tidigt skede av förundersökningen ges en kort information om vilken hjälphon kan få och om all det i den situation hon befinner sig är heltnaturligt om hon är i behov av särskild 1983/84:105 47 omsorg.Hon bör också informeras om möjlighelen alt hos begära enkontaktperson (se 10 § socialtjänstlagen). Ensärskild fråga gäller möjligheterna för ett brottsoffer atl få hjälp eller stödav det allmänna under själva rättegången. Såviit avser juridiskt bilräde ärhär i första hand reglerna i rällshjälpslagen (1972:429) av inlresse. Enligtden lagen gäller med vissa undanlag alt rättshjälp kan beviljas personer sombehöver sådant bistånd i rättsliga angelägenheter. Den enskilde skall erläggaen avgift som baserar sig på hans eller hennes ekonomiska förhållanden. Om denenskilde inte själv eller med hjälp av nägon som på grund av tjänsteställninghar att biträda honom eller henne kan ta lillvara sin rätt, kan inom ramen förrättshjälpen biträde förordnas. Engrundförutsättning för alt rättshjälp skall kunna beviljas är sålunda attsökanden behöver hjälp i en rättslig angelägenhet. Den omständigheten atl någonsom målsägande eller vittne skall höras i en rättegång anses inle innebära allen rättslig angelägenhet i denna mening föreligger. Omemellertid målsäganden - dvs. den som har blivit utsatt för brottet -framställer ell egel yrkande i rättegången, är grundförutsättningen förrättshjälp uppfylld. sådanl yrkande kan t. ex. gå ul på atl målsägandenbiträder åtalet och begär alt gärningen skall rubriceras på annat sätt än vadåklagaren gjort. Om åklagaren beslulal att inte väcka talan eller all inteöverklaga en frikännande dom, kan målsäganden vidare väcka enskilt åtal ellersjälv överklaga domen. Del är dock inte säkert atl rättshjälp med bilrädesförordnandeför målsäganden beviljas i dessa situationer; del beror på omsländighelerna idel särskilda fallet om så anses kunna ske. Harmålsäganden skadeståndsanspråk pä grund av brottet, är åklagaren enligt 22 kap.2 § RB skyldig atl föra ersättningstalan för målsägandens räkning, om del kanske ulan olägenhet och under förutsättning alt målsägandens anspråk inte ärobefogat. Denna rätt för målsäganden atl få åklagaren alt utföraersättningstalan anses normalt vara en fördel för målsäganden, eftersom detbelyder att målsäganden inte behöver riskera få några egna rättegångskostnader.Om emellertid målsägandens skadeståndstalan inte ulförs av åklagaren, kanallmän rättshjälp med biträdesförordnande beviljas målsäganden. Möjligheternaför den som har varit utsatt för ett sexualbrott eller någon annan brottsliggärning att inom ramen för rättshjälpen få rättsligt bilräde på det allmännasbekostnad är alltså rätt begränsade och knutna till specifika fall. När fråganhar behandlals i den allmänna debatten och under remissbehandlingen avsexualbrottskommitléns betänkande har del inte heller varit behovet avjuridiskt biträde för ulformning av ansvars- eller skadeståndstalan som stått iförgrunden. Vad man snarare har pekal på är behovel för rnålsäganden alt fåpersonligt slöd i samband med de förhör som hon eller han måsle undergå liksomunder domstolsförfarandet i övrigt. Prop.1983/84:105 48 Jaghar stor förståelse för dessa önskemål. Det är allmänl omvittnat atl den somför första gången kommer i kontakt med ett rättegångsförfarande kan upplevadomstolsproceduren som påfrestande. Del formaliserade förfarandel, denfrämmande atmosfiiren och den tyvärr i viss mån kvardröjande benägenheten hosde i rättegången inblandade juristerna atl använda svårbegripliga fackuttryckbidrar säkerligen härtill. Förden som är målsägande och alltså har blivit utsatt för det brott somrättegången gäller kan påfrestningen av flera skäl bli särskilt stark. Målsägandenupplever helt naturligt ofta situationen så alt hon eller han har ett befogatkrav på upprättelse och kompensation för del övergrepp eller den kränkning somhar förekommit. 1 rättegången - där del måsle klarläggas om åtalet är styrkteller inle - tvingas emellertid målsäganden i stället atl underkasta sig oftadetaljerade förhör och korsförhör.