prop · G703140 · 1983-12-31 00:00:00 — Räntekostnaderna liggerpå en sådan nivå att del är hart när omöjligt att förränta ettjordbruksförvärv. Delsamma torde gälla åtskilliga rörelseförvärv. Att blanda intekniken av akliebolagsköp i detta resonemang är vilseledande och inte helt korrekt.Det anges att aktiebolag vanligen förvärvas genom att ett nytt aktiebolagbildas. Delta är riktigt och det beror på atl man vill undvika att ränte- ochframför allt amorteringskoslnaderna för köpet skall belastas medarbetsgivaravgifter, vilket blir följden om lön skall tas ut från aktiebolagetför betalning av annuiteter. Med hänsyn till lönlagarnas marginalskatteläge -vilket pressas av livräntan - avtappas företaget på alltför stort kapital.Tekniken har således valts för alt minimera kostnader och likviditetsavtappningarvid företagsförvärv. Av samma anledning är egendomslivräntan ett nödvändigtinstrument i många rörelseöverlåtelser. Den begränsar kostnaderna och utgör förmånga den lilla extra möjligheten att driva verksamheten. Försäljaren kan livräntan vara tryggheten för ålderdomen och garantin för att hanskall klara sig även efter överlåtelsen. Det är inle ovanligt att merparten avden del av köpeskillingen som ryms inom realisationsvinstla-ket täcks avskulder. Detla gör atl säljaren inte får något eget kapital i handen i sambandmed överlåtelsen. Egendomslivräntan blir därigenom det trygga bidraget förframtiden. Det är följaktiigen väsentliga frågor för såväl säljare som köparesom avfärdas med att det i regel torde vara så atl pensionering vid överiåtelseav ett företag kan arrangeras på annat lämpligt sätl. Delkan också påpekas atl del i skaltereformen införts särskilda kvitt-ningsreglervid beräkning av underiag för tilläggsbelopp för räntekostnader som avser förvärvav aktiebolag och i vissa fall rörelse/jordbruk. Egendomslivräntan dras somallmänt avdrag och skall inte återiäggas vid beräkning av underlag förtilläggsbelopp. Systemen får härigenom samma effekt och bör därigenom kunnavara acceptabla även i fortsätlningen. Delalldeles övervägande antalet jordbruksföretag överiåts inom familjen. Formernaför generationsväxling är utvecklade, må vara att de tid efterannan fått anpassas efter den ekonomiska verkligheten. det gäller den fasla egendomen dominerar gåvoformen,vilken av arvsskat-temässiga skäl inte låter sig förenas med förbehåll tillförmån för givaren. 1 de fåtaliga fall generationsväxling genomförs som köphindrar den ekonomiska klokskapen generationerna från alt sätta köpeskillingenså högt, att skattepliktig realisationsvinst uppkommer. Följaktligen är inteheller liv-ränlekonstruklioner särskilt vanliga i sammanhanget. När det däremoi gäller själva driften är situationen annoriunda.Den fortlöpande snabba prisstegringen på framför allt jordbruksmaskiner menäven på djuriager leder i regel till betydande spännvidd mellan marknadsvärdenoch bokförda värden. Redan de ekonomiska åtagandena i samband med övertagandetav fastigheten kan vara betungande nog. I regel finns det dock möjlighet attklara delta med hjälp av långfristiga hypotekslån. När del gäller drifltillgångarnamåste däremot övertagandel finansieras genom korta och dyrbara lån, alltså densituation som utredningen själv beskriver i slutet av andra stycket på sid 55. Det ligger givelvis inle i den överlåtande generationensintresse att lägga hårdare ekonomisk press på övertagaren än vad som är absolutnödvändigt. Överlåtaren är i regel tillfreds om övertagaren kan kontant lösalager och inventarier till bokförda värden. Å andra sidan är det etträttvisekrav gentemot syskonen alt även värdet av dolda reserver beaktas iuppgörelsen. Härvidlag är livränteutfästelse ofta en utväg, som alla kanacceptera. Föräldragenerationen får en varaktig åriig inkomstförstärkning,övertagaren får ell rimligt rådrum att växa in i förelaget utan att dras medbetungande amorteringar på kortfristig upplåning och syskonen kännertillfredsställelse över den trygghet konstruktionen skänker föräldrarna. Delegationen finner del i sammanhanget motiverat att ännuen gång understryka vad skalteutskoltet och särskilt betonat,nämligen att syftet med utredningen inte bör vara atl hindra eller försvåraöverlåtelseformer som har till syfte att underlätta generationsväxlingar. Utredningen lutar sig gång efter annan mot detförhållandel, alt överlåtarens pensioneringsintresse efler dispens kantillgodoses genom engångsbetald pensionsförsäkring. Bortsett från att dennalösning inle bara förutsätter tillgång till likvida medel utan även atl man ärberedd att binda dessa under , kan man på goda skäl ifrågasätta detrimliga i att parterna skall tvingas la vägen över ett försäkringsbolag för attnå del resultat, som de lika väl kan åstadkomma på egen hand. Försäkringsbolagentar betalt för sina tjänster. Om parterna vill spara in denna kostnad till gagnför familjeföretaget är delta ingenting atl misstycka. I själva verket har utredningen i det långa avsnittet5.2.2 inle förmått redovisa ett enda sakligt skäl för sitt förslag att inlegodta nuvarande ordning för egendomslivränta vid företagsöveriåldser. Även om del i promemorian utsågs, atl egendomslivräntornainte utgör något problem ens i samband med utlandsflyttning vill delegationen idetta 5 1983/84. Prop.1983/84:140 66 sammanhanginte motsätta sig ingreppet i lagstiftningen. Det kan också på goda grunderifrågasättas om livränteformen är skattemässigt motiverad vid överlåtelse av villafasligheter.Däremot vill delegationen bestämt hävda, att egendomslivräntan är ett fulltacceptabelt inslag vid överiåtelse av jordbruksfastigheter, rördsefastigbeteroch företag. Väljer parterna vederlag i form av fortlöpande periodiskautbetalningar är det naturligt atl se dessa som en fortsall avkastning från dentidigare innehavda förvärvskällan. Successiv beskattning och successiv avdragsrätlligger då heU i linje med grunderna för vårt beskattningssystem. Om någonändring vore påkallad i sammanhanget skulle den i så fall gälla utbetalarensavdragsrätt, vilken borde flyttas från allmänna avdrag till förvärvskällan. Föreningenanser att egendomslivränta fyller en funktion som alternativ finansieringsformvid företagsförvärv: - För köparesidan är det ettalternativ till all ta fram större likvida belopp. - Vid vissa företagsöveriåldserfyller egendomslivränla ell särskilt behov för säljarens pensionering. - Vid överlåtelse av en enskildrörelse eller ett jordbruksföretag är alternativet till en engångsbetaldpensionsförsäkring begränsat till egendomslivränta. Detär föreningens bestämda uppfattning att med de nu föreslagna reglerna kommeregendomslivränta att försvinna som finansieringsform, eftersom beskattningenavsevärt skärps. Detta innebär atl egendomslivränta som finansieringsform iovan redovisade fall inle ersätts med något annat alternativ. Vidare framstårdet som egendomligt att man inte inväntar företagsskattekommilténs förslag, närdet gäller förbättring av fysiska personers möjligheter till förelagsförvärv,innan man föreslår en skärpning av beskattningen av egendomslivränta, somuppenbarligen försämrar dessa möjligheter. Eftersom missbruk inte kan påvisasi betänkandet och egendomslivränta uppenbarligen fyller en funktion somfinansieringsform vid företagsöverlåtelser är det enligt föreningens meningönskvärt att nuvarande regler behålls på detta område. 2.13 , med instämmande av Post- och Kreditban ken, Idepartementspromemorian föreslås åtgärder vilka innebär att den nuvarandebehandlingen av s k egendomslivräntor inte längre skall förekomma. I någrasituationer är emellertid egendomslivräntorna tillkomna av andra än renaskatteplaneringsskäl. I fråga om överiåtelse av rörelse- och jordbruksfastigheterfungerar nämligen egendomslivränlan inte sällan som en form av pensionering föröverlåtaren. Egendomslivräntan har alltså i Prop.1983/84:140 67 dessafall en social effekt. underlättar den för övertagaren att finansierasitt förvärv, eftersom han får avdrag för vad han utger. Vid överiåtelse avrörelse-och jordbruksfastigheter får egendomslivräntor därför anses vara avsevärd och beaktansvärd nytta för båda parter. I departementspromemorianavfärdas tanken på undantag för dessa fall med några korta rader. Bankföreningenkan inte i den delen instämma i promemorieförfattarens ställningstagande, utananser att de nuvarande skatteeffekterna bör kvarstå när det gäller överlåtelsemol egendomslivränla av nu angiven egendom. Livräntearrangemangmed enda syfte att reducera beskattningen torde därför vara sällsynta. 1grunden måste det finnas elt ekonomiskt motiv av annat slag för val avlivränta. Del främsta skälet torde vara köparens bristande likviditet. Den somförvärvar en fastighet kan ha svårt att finansiera kontantinsatsen, som ju bdåningsmässiglnormall ligger i läge över taxeringsvärdet. Densom förvärvar en rörelse tar som regel köpeskillingslikviden ur förelaget. Omdelta har ansträngd likviditet - ett ofta förekommande förhållande försmåföretag - måste ullagen ur företaget ske med försiktighet och spridas ut itakt med uppkommande vinster. Den outnyttjade bdåningspolentialen hos mindreföretag brukar inte heller vara särskilt imponerande, varför lånevägen sällanär särskilt framkomlig. För just den här typen avtransaktioner är livränleinstitutel en god möjlighet. Vi har svårt att se någotstötande i att skattelagen erbjuder visst svängrum för att hantera situationerav antytt slag. ansåg ju också (SkU 1980/81: 35 sid6f) vidtillsättandet av den utredning som lett fram till promemorian all "syftetmed denna utredning bör vara att söka komma till rätta med missbruksfallen ochinte atl hindra eller försvåra överiåtelseformer som har till syfte att underiättagenerationsväxlingar eller atl bereda en tidigare innehavare av ett företag enrättmätig pension". Detta direktivullalande har promemorieförfattarnatagit lätt på. De hänvisar till alt det vid företagsöveriåldser finnsmöjlighet att erhålla dispens för en engångsbetald pensionsförsäkringspremie.Härför fordras dock tillgång till likvida medel om i normalfallet . Försäkringen får ju inle belånas, varför pengarna måste tasur företaget. Med hänsyn till vad vi sagt ovan är detta sällan möjligt. Eltannat myckel besvärande förhållande vid avyttring av rörelse i förening medförvärv av engångsbetald pensionsförsäkring är atl avyttringen utlöser egenavgifter,som inte reduceras genom försäkringspremien. 1983/84:140 68 förslag leda till lagstiftning måste konstateras att en möjlighetatt underlätta generationsskifte i mindre företag skulle bortfalla. Del är oftaen förutsättning för ett förelags fortbestånd alt en överlåtelse kan ske på ettfrån finansieringssynpunkt acceptabelt säll som överlåtaren bereds enframtida långsiktig försörjning. Det kan inte bortses ifrånatt en egendomslivränta i detta sammanhang fyllt en funktion för sådanapersoner som icke successivt byggt upp ett pensionsskydd under den aktivaliden. I dessa situationer kan en engångsbetald pensionsförsäkring, då detgäller överlåtelse av rörelse eller jordbruk, i många fall fylla sammafunktion som en egendomslivränta. Förutsättningen för att pensionsförsäkringskall kunna användas i dessa sammanhang är emellertid att dispens medges avRiksskatteverket. De erfarenheter som vunnits av dispensgivningför engångsbetald pensionsförsäkring vid överiåtelse av rörelse ellerjordbruksfastighet utvisar emellertid en förhållandevis långtgåendeåterhållsamhet. Om nuvarande ordning beträffande egendomslivräntor avskaffasanser riksförbundet det därför angeläget att dispensinstitulel beträffandepensionsförsäkring ges en mer generös utformning. Dispensmöjligheterna börsålunda utvidgas så att säljaren under alla förhållanden kan erhålla en rimlig för-söriningsnivå.Detta är särskilt angeläget när del gäller försäljning av en mindre rörelseeller ett jordbruk. I dessa fall har del ofta visat sig svårt att erhålladispens för en rimlig pensionsnivå på grund av all inkomsterna underverksamhetstiden varit förehållandevis låga. Entänkbar utformning av reglerna vore att köpeskillingen fördelades bakåt underen . Vid dispensgivningen borde den på detla sätt fördeladeköpeskillingen tillsammans med övrig inkomst utgöra grund för bedömningen avden pensionsnivå som skall kunna erhållas. Det sagda bör gälla även beträffandeföretag som startats efter den nya lagstiftningens avseende beskattning avpensionsförsäkring (SFS 1975:1347) ikraftträdande. Ipromemorian har egendomslivräntans praktiska funktion i de av skat-teulskolletberörda hänseendena inle närmare undersökts och belysts. Inte heller har ipromemorian närmare och tillräckligt övervägts skatleförsla-gels praktiskaeffekter vid företagsöveriåtdse, vare sig fråga är om generationsväxling ellerej. Trots att skatl på vinst vid företagsöveriåtdse får beräknas enligtreglerna för ackumulerad inkomst överlåtes företag mot egendomslivränla i ickeobetydlig utsträckning. ifrågasätter om inle det ipromemorian upptagna förslaget om avskaffande av särbehandlingen av vederiag iform av egendomslivränta Prop.1983/84:140 69 avsevärtskulle begränsa möjligheten för enskilda att förvärva t ex små och medelstoraföretag. En sådan effekt framstår enligt somolycklig. Motsvarande gäller i kanske än högre grad förvärv av jordbruk. Promemorianhar ej i tillräcklig omfattning beaktat det behov som föreligger av att kunnautnyttja livräntetransaktioner. Från en säljares synpunkt kan en överiåtelse mollivränta i många fall vara enda utvägen att åstadkomma en tillfredsställandepensionering. Det låter sig naturiiglvis sägas atl han har möjlighet att genomdispens hos riksskatteverkel uppnå samma effeki genom pensionsförsäkring. I såfall måste han emellertid gå vägen över elt dispensförfarande, som inle har denförutsebarhet som en skattskyldig bör ha möjlighet att räkna med. Ej hellerfrån köparens synpunkt skall värdet av ett livränleavtal underskattas. Ofta ären sådan ordning enda möjligheten att få till stånd en finansiering av ettrörelseförvärv. 1promemorian framgår (s 45) att överlåtelser av hyresfastigheter i relativtbegränsad omfattning överlåtes mot livränta. Enligt uppskattningar som hargjorts vid i (mot bakgrund av kravet påtillståndsprövning för förvärvstillstånd) förekommer livräntor i avöverlåtelserna. Dengenomsnittliga fastighetsägaren är en person som är och somäger en fastighet med högst tjugo lägenheter. Genom den ägarstruktur som finns,får man räkna med att många har behov av att pensionera sig från sinförvaltning genom att överlåta fastigheten . Det finns dåbehov av atl skapa trygghet genom pension. För den som bedriver ett jordbrukeller som är rörelseidkare finns möjlighet att genom köp av pensionsförsäkringoch dispens från (46 § 2 mom 6 st KL) skapa ett gottpensionsskydd. Denna möjlighet saknar fastighetsägaren och den enda möjlighetensom finns är att en del av köpeskillingen inle blir föremål för beskattningomgående utan fördelas i tiden genom upprättande av avlal om egendomslivränta.Nuvarande regler är ej rättvisa eftersom fastighetsägaren ofta har sinförvaltning som enda inkomstkälla på samma sätl som jordbrukaren har sittjordbruk och rörelseidkaren sitt företag. Ägareav konventionellt beskattade fastigheter beskattas för sk B-inkomst och inteA-inkomst. Förbundet har i tidigare remissyttranden föreslagit attfastighetsägare som är aktivt verksamma i sin egen förvaUning i 1983/84:140 70 merän ringa omfattning skall bli beskattade enligt reglerna om A-inkomst. Detta skulle kunna ge fastighetsägare möjlighet att åtminstone underinnehavstiden skaffa sig ett visst pensionsskydd. Genomatt använda sig av egendomslivränta kan man också underlätta ettgenerationsskifte genom att begränsa kapitalbehovet vid överlåldsetill-fället. 1vissa situationer är emellertid egendomslivräntorna allt annat än enbart skatteplanering.I fråga om överlåtelse av rörelse och jordbruksfastigheter eller försäljning avföretag vid generationsskiften fungerar egendomslivräntor ofta som en form avpensionering för överlåtaren respektive säljaren. Egendomslivräntan förenklargenerationsskiftet och underlättar för övertagaren atl finansierasitt förvärv, eftersom han får avdrag för utgivna belopp. Sådanaöverlåtelsearrangemang är av stor nytta för båda parter och förekommer inlesällan i de mindre företagens krets som SHIO-Familjeföretagen företräder. 3 Ikraftträdandebestämmelser, utflyttningsfallen EnligtRSVs mening är del motiverat att en avskattning sker när en mottagare av enlivränta flyttar utomlands. Det bör dock i detta sammanhang framhållas atl ensådan avskattning kan medföra betydande likviditetssvårigheter, eftersom deninkomst av tillfällig förvärvsverksamhet som då redovisas inte motsvaras avnågon verklig intäkt under det beskattningsåret. Detta förhållande talar föralt kupongskatteallernativet bör utredas. Närdet gäller övergångsbestämmelserna noterar kammarrätten med tillfredsställelse atlenligt huvudregeln den nya ordningen inte skall tillämpas på avtal som har ingåttsföre ikraftträdandet. De skäl för en sådan ordning som har åberopats (s. 67 ipromemorian) är bärande. Risk för skatteundandragande kan onekligen tänkasföreligga i samband med att någon, som åtnjuter egendomslivränta, flyttarutomlands. Detta talar för en avvikelse från huvudregeln i sådana fall. Denordning som har förordats i promemorian kan dock komma att slå hårt även isituationer då inga som helst skatteflyklsplaner förelåg, när livräntan komtill. Om skatt för hela livränlans återstående avkastning sålunda skall tas utpå en gång, är det Prop.1983/84:140 71 inteens säkert alt vederbörande kan få fram erforderiiga medel. Situationen äralltså en hell annan än den som föreligger då beskattning sker av aklievinsteri samband med utflyttning. Regleringen kan därför rent faktiskt komma allverka som något av ett utflyttningsförbud. Den rimmar inte heller väl medprincipen om skatt efler bärkraft. Det sagda talar för alt en särregel för ulflytlningsfalleninte genomförs även om följden skulle kunna bli ett skatteundandragande ienstaka fall. Fråga är ju dock om redan tillskapade livränlor. Riskerna för meromfattande undandraganden torde därför inte vara så slora. Om det emellertidanses nödvändigt atl förebygga risken för skatteundandraganden, kan möjligentänkas att den nya ordningen i utflyltningsfallen får gälla på avtal somtillkommit efter den tidpunkt när den remitterade promemorian offentliggjordes. 3.3 i Södermanlandslän tillstyrker förslaget Länsstyrelsentillstyrker förslaget, med ett tillägg med anledning av ett förslag omberäkning av tilläggsbelopp. Sjuav ledamöter anmälde skiljaktig mening och ansåg all länsstyrelsenhade bort yttra följande i denna del. Länsstyrelsenavstyrker förslaget om att en skattskyldig vid avflyttning utomlands skallbeskattas för återstående livräntebelopp vid taxeringen för utflyttningsåret omdessa avser livränta enligt äldre bestämmelser. Det är orimligt att en skaltskyldigskall beskallas för intäkter som han inte uppburit. Missbruketav egendomslivränta är visserligen speciellt påtagligt i utflyltningsfallen,men uppsåtet att missbruka egendomslivräntekonstruk-tionen genom utflyttningtorde knappast föreligga i de fall som undantagsbestämmelsen avser all träffa.Man kan länka på det fall, att en skattskyldig överlåtit egendom mol livräntaall utgå under . Avtalet har träffats före de föreslagna reglernasikraftträdande. Skulle den skaltskyldige flytta utomlands efterikraftträdandet, men innan alla delbeloppen förfallit, så skulle resterandedelbelopp upplagas till beskattning på en gång vid taxeringen för ulflyllningsåret.1 förevarande sammanhang kan även pekas på den nya bestämmelsen i punkt 4 a till41 § KL, enligt vilken en skattskyldig som flyttar utomlands och dessförinnanavyttrat aktier m. m. mot vederlag, som blir tillgängligt för lyftning förstefter utflyttningen, skall beskattas för försäljningsvinsten som om intäktenblivit tillgänglig för lyftning när utflyttningen sker. Denna nya bestämmelseskall enligt ikraft- 1983/84:140 72 trädandebestämmelsernatillämpas först beträffande avyttringar som skett efter ;propositionen är dagtecknad . Missbruket av begränsningen avden svenska beskattningsrätten kan ej anses vara mera påfallande i samband medlivränteavtal, än den var i samband med aktieförsäljningar. anserdärför, atl punkt 2 i ikraftträdandebestämmelserna skall utgå, men kan förorda,att de nya bestämmelserna i övrigt tillämpas fr. o. m. dagen efler den dag, dåförslag om de nya bestämmelserna lämnats till . Ompunkt 2 i ikraflträdandebestämmdserna trots allt skulle anses böra kvarstå, börden ändras så, atl belopp, som skall upplagas till beskattning vid taxeringenför utflyttningsåret, skall beskattas under inkomst av tjänst. Beträffande"gamla" egendomslivräntor skall ju de nu gällande beskattningsreglernatillämpas även efter de nya reglernas ikraftträdande. Undantagsbestämmelsenför utflyltningsfallen torde avse att reglera tidpunkten för skattskyldighetensinträde. Enligt uppfattning saknas anledning atl bytainkomstslag. Sista meningen i punkl 2 i ikraftträdande-bestämmelserna skulle dåändras till följd av att inkomstslaget även fortsättningsvis borde varatjänst. När del gäller livränta vars belopp inte är slutligtbestämt får beräkningen grundas på en sannolikhetsberäkning av säljarensåterstående livstid. Molförslaget alt livräntan avskattas under ulflyllningsåret har länsstyrelsenintet att erinra. anser del däremot vara tveksamt att rikta beskatlningsanspråketmol del nominella värdet av återstående livränta. Förslaget i promemorian fårdock anses stå i överensstämmelse med nu gällande praxis. Enligt länsstyrelsensuppfattning kan man rimligen inle acceptera en alltför stor skillnad mellan detnominella värdet av återstående livränta och kapitalvärdet av motsvarandelivränta. Om högre belopp än kapitalvärdet beskattas innebär detta att ränlebeskattningsker för lid efter utflyttningsåret. Det får därför enligt länsstyrelsensuppfattning anses vara mera korrekt om beskattningsanspråket kan riktas mol kapitalvärdetav återstående livränta under utflytlningsårel. Förslagelsikraftträdanderegler innebär att lagstiftningen ges retroaktiv verkan i de s.k. utflyttningsfallen. Enligt bör retroaktiv lagstift- Prop.1983/84:140 73 ningi princip ej förekomma. Vad gäller utflyltningsfallen är den rådandesituationen inle tillfredsställande, men dessa fall torde emellertid vara så fåall en retroaktiv lagstiftning ändå inte synes motiverad. anser sålundaatt alla avlal om egendomslivränla som tillkommit före lagstiftningensikraftträdande bör behandlas enligt nuvarande ordning. FARfinner del stötande att den föreslagna lagstiftningen skall givas retroaktivverkan om skattskyldig flyttar utomlands. En skattskyldig måste kunna förlitasig på att de förutsättningar avseende hans beskattnings-förhållanden, somgäller då han ingår ett avtal, även skall gälla under den lid avtalet skallbestå. Del får därför anses som självklart att den som före ikraftträdandet avde föreslagna åtgärderna ingått ett avtal om avyttring av egendom molersättning i form av livränta skall få flytta ut ur landet utan att detta skallutlösa realisationsvinstbeskattning. En motsatt regel skulle kunna skapa enohållbar situation för många skattskyldiga. 1promemorian anges att ekonomiskt likvärdiga transaktioner skall få en likvärdigbehandling i beskaltningssammanhang. En annan åtminstone tidigare helig principinom skatterätten har varit skatt efter förmåga eller bärkraft. föreslås attalla gängse principer skall brytas i samband med utflyttning. Den som redan vidikraftträdandet uppbär en livränta och därefter flyttar ut från skall isamband med utflyttningen skatta av denna livränta. En person som har enlivränteintäkt om med en kvarstående löptid skall enligtdetla resonemang skatta av . Detta oavsett atl skatleförmågan endaslger ulrymme för beskattning av . Om personen i samband därmed gårtill utgivaren och begär att denne skall avlösa livräntan med t.ex. 300000 kronorupptäcker utgivaren förr eller senare att någon avdragsrätt inte föreligger isamband med avlösning av hvränta. Detta till trots får mottagaren skatta förhela beloppet.