prop · G703158 · 1983-12-31 00:00:00 — För förbränningsanläggningar, dock inleoljeeldade sådana, med en tillförd effekl av mellan 0,5 och 10MW skall anmälanske till länsslyrelsen. För mindre anläggningar kan miljöfrågorna beaklas isamband med byggnadslovsprövningen. Samråd sker i dessa ärenden mellan deslatliga och kommunala organen bl.a. genom remissförfarande. Grundprincipenför miljöskyddslagens tillällighetsregler är alt vatien-och luftföroreningar,buller och andra störningar skall förebyggas så långt det är möjligt. Vidtillståndsprövningen görs en bedömning om den valda platsen är godtagbar frånmiljöskyddssynpunkt. Vidare prövas vilka skyddsåtgärder, begränsningar avverksamhelen och försiktighetsmått i övrigt som skäligen kan fordras för altförebygga eller avhjälpa olägenhet. Tillledning för bedömningen av vad som normalt skäligen kan fordras harnaturvårdsverket utfärdat rikllinjer för olika lyper av anläggningar. Prop.1983/84:158 51 Dessa rikllinjer har inle karaklären av bindande normerulan är avsedda all vara till hjälp vid prövningsmyndigheternas bedömning avvad som kan anses lekniskl möjligl och ekonomiskt rimligt vid en anläggning avvisst slag under normala förhållanden. Rikllinjerna baseras bl.a. på inhemskaoch ulländska erfarenheler av anläggningar av ifrågavarande slag. Vidtillståndsprövningen skall sedan hänsyn las lill de speciella omsländighelersom föreligger i varje enskill fall. De villkor som fastställts för en enskildanläggning i samband med tillståndsprövningen kan således bli i vissa fallsträngare och i andra lindrigare än rikllinjerna beroende pä omsländighelernavid den enskilda anläggningen. När det gäller svavelföreningar finns vid sidan avmiljöskyddslagen generella bestämmelser om begränsning av utsläppen iförordningen (1976: 1055) om svavelhaltigt bränsle (ändrad senasl 1983:627).Bestämmelserna är utformade som förbud atl förbränna fossill bränsle som gerett svavelutsläpp överstigande per megajoule (0,/MJ) bränsle.Avsiklen med denna utformning av bestämmelserna har bl.a. varit att jämställautsläppskraven vid eldning med olika bränslen. En övergång från ell bränslelill ett annal skall således inle leda till högre svavelulsläpp. Frågan om riktlinjer beträffande högsla tillåtnasvavelulsläpp från koleldade anläggningar har lidigare behandlals avriksdagen. 1980/81:90 om rikllinjer för energipolitiken angavs som enprovisorisk riktlinje atl en eldningsanläggning skulle få släppa ut högst 2 100lon svavel och all kraven skulle skärpas genom att gränsen förhögsta tillåtna utsläpp sänktes lill 1 600 lon svavel. Vid sin behandling avpropositionen förordade ett högsla tillätet svavelulsläpp av 1 600lon svavel . Under en övergångstid, dock längst lill , skulleemellertid dispens kunna beviljas för ell utsläpp av högst 2 100 lon svavel peranläggning och är. framhöll vidare all det var angelägel attregeringen, om möjligl redan är 1982, återkom till med förslag lillskärpta miljökrav i samband med koleldning. 1981/82: 151 om åtgärder mot försurningenredovisades rikllinjer för sådana skärpta krav vad gäller svavelulsläpp fränslörre koleldade anläggningar. Riktlinjerna innebar ell högsla utsläpp av 0,1 gsvavel/MJ bränsle för anläggningar som släpper ut över svavel/år. Frånår 1990 skulle rikllinjerna skärpas ylleriigare genom all slorleksgränsensänktes till svavel/är. För mindre anläggningar förordades samtidigten lättnad frän svävelförordningens krav på svavel/MJ, vilkel moisvarar1 % svavelhalt i olja, lill svavel/MJ som årsmedelvärde t. o. m. är 1987.Därefter skulle en återgång ske till värdel svavel/MJ. Vid riksdagsbehandlingen (JoU 1981/82: 35, rskr321) anförde emellertid atl de rikllinjer som följdes vid fastställande av svavelreningskrav förstörte anläggningar borde lillämpas även fortsätlningsvis lill dess altpågående ulredningsarbele redovisats och remissbehandlats. Så snart sommöjligl därefter Prop.1983/84:158 52 borde regeringen ålerkomma lill med redovisningav de riktlinjer som borde lillämpas. uttalade därvid all ettminimikrav från miljösynpunkt skulle vara alt reduktionen av utsläppen totaltskulle bli minsl lika stor som den som föreslogs i proposilionen. Föreskrifter eller rekommendationer om begränsning avutsläpp av föroreningar från eldning med fossila bränslen finns i mängaländer. Stränga krav förekommer bl.a. i , och FörbundsrepublikenTyskland. De tyska reglerna innebär all inle bara nya slörre elproducerandeanläggningar skall förses med rökgasavsvavling ulan alt också befintligaanläggningar kommer all beröras. Sådana kolkraftverk och värmeverk som beräknasfinnas kvar skall således ha utrustning för avsvavling. Imånga andra länder har man å andra sidan ännu inle ställt några egentliga kravpå ålgärder för all minska t. ex. svavelutsläppen vid koleldning. Deutsläppsbegränsningar som i vissa fall ändock skell eller förutses beror bl.a.pä minskad energianvändning eller användning av gas eller lågsvavligNordsjöolja. Genom det utredningsarbete som KHM bedrivii ochremissbehandlingen därav föreligger nu ett tillfredsställande underlag för enbedömning av miljökraven för koleldade förbränningsanläggningar för de närmasteåren. Delta gäller särskilt i fråga om möjligheterna all begränsa svavelutsläppen.KHM:s förslag innebär alt för koleldade anläggningar med en tillförd energi istorieksintervallet 500-1 200 GWh/år skulle ulsläppsnivån fä ligga iintervallet 0,1-0,svavel/MJ. Anläggningar med större kolförbrukning än 1200 GWh/år skulle åläggas ell specifikt utsläpp moisvarande högsl 0,1 gsvavel/MJ kol som årsmedelvärde. Fö:" koleldade anläggningar av dennasloriek synes del enligl KHM vara möjligt all reducera del specifika utsläppetlill /MJ med en begränsad ökning av kostnaderna. Vissa lekniska ochdriflmässiga osäkerheter föreligger dock om detta värde kan innehållas somårsmedelvärde. Belräffande behovel av riktlinjer för ulsläppsgränser vidkoleldning har meningarna varil delade bland remissinstanserna. I ett flertalremissvar, som kan sägas representera användarsidan och vissa tillslåndsgivandeorgan, uttrycks önskemål om klara regler för utsläppsgränser vid koleldning.Vetenskapsakademien understryker all gränsvärden bara skall ses som hjälpmedelvid planering och prioritering och att varje utsläpp skall begränsas sä långlsom möjligl. skriver alt verkel efter remissbehandlingen avKHM-ulredningen har för avsikl all utfärda rikllinjer för utsläpp av andraföroreningar än svavel. När del gäller svavelulsläpp delar KHM:sbedömning alt det för slörre koleldade anläggningar är tekniskt möjligt medlägre utsläpp än svavel/MJ. Verket anser därför alt det vid prövning avkoleldade anläggningar med svavelulsläpp slörre än 400 lon/år bör krävas att dessabyggs för all klara en gräns på svavel/MJ som årsmedelvärde. Verkelmenar dock alt vissa lekniska och driflmässiga osäkerheter 1983/84:158 53 föreliggervarför ulsläppsvärdel i de enskilda fallen bör gälla under en prövotid. Som jag lidigare anfört ärdel från miljösynpunkt nödvändigt alt de möjligheter till förbättringar avnuvarande allvarliga miljöproblem som den pågående omställningen avenergisystemet och den tekniska utvecklingen erbjuder las .illvara. Jag kommeri del följande all för informalion redovisa de riktlinjer somenligt min mening nu bör tillämpas vad gäller högsta tillåtna svavelulsläppfrån nya förbränningsanläggningar. En grundläggande ulgångspunkl är därvid allde svenska utsläppskraven inte kan ses isolerade ulan måsle bedömas i ettinternationellt perspekliv; Som jag lidigare har sagl kan försurningsproblemenendasl lösas i internationellt samarbete. Vid internationell jämförelselångtgående ålgärder har genomförts i för att minska svavelutsläppenfrån oljeeldning. För alt vi med trovärdighet skall kunna föra fram kravinternationellt på utsläppsbegränsningar som ocksä berör koleldning bör vi ivärt land nu slälla sådana krav alt teknik, som även är användbar ochkostnadseffektiv i andra länder, lillämpas på svenska anläggningar. Enannan utgångspunkt är alt de samjade utsläppen i av försurande ämnenmåste minskas ylleriigare. I samband med 1976 ärs riksdagsbeslul om ålgärdermol försurningen angavs all svavelutsläppen skulle bringas ned lill samma niväsom i början av 1950-lalel. Utvecklingen har visal alt de ålgärder sombeslutades har fått avsedd effekt. Vi kan emellertid inte läla oss nöjamed delta. Jag har tidigare redovisal del förslag om reduktion av svavelutsläppenunder den kommande tioårsperioden som de nordiska länderna lagt fram inom ramenför konvenlionen om långväga, gränsöverskridande luftföroreningar. Inom EGdiskuteras ett kommissionsförslag om en reduktion av svavelutsläppenoch en reduktion av kväveutsläppen från slörre anläggningar. Denaktionsgrupp mot försurningen somjag lidigare omnämnt arbetar nu med att tafram ett underlag för ell samlat älgärdsprogram mol luftföroreningar ochförsurning. Bedömningen av ulsläppskraven för nya koleldade anläggningar måsteemellertid ske . Närdel gäller större koleldade förbränningsanläggningar har isill remissvar över KHM-ulredningen anfört all det genom rökgasavsvavling börvara möjligl atl nå ulsläppsnivån svavel/MJ bränsle som årsmedelvärdeäven om vissa lekniska och driftmässiga osäkerheter föreligger. Med hänsyn tillvad jag anfört om användning av bäsla tillgängliga leknik anserjag alt enbegränsning av utsläppen från slörre koleldade förbränningsanläggningar lill0,svavel/MJ bränsle som årsmedelvärde bör eftersträvas. Den individuellatillståndsprövningen måsle självfallel ske med beaklande av omständigheterna idet enskilda fallet och under hänsynstagande till hur snabbt den nya lekniken kanutvecklas och utprovas i kontinuerlig drift. Genom de möjligheler som finnsvid miljöskyddsprövningen all kombinera olika slag av villkor och altfastställa slulliga 1983/84:158 54 ulsläppsvillkorförst efter del all en anläggning drivits under en prövotid bör kravensuccessivt kunna skärpas i den lakl som den lekniska utvecklingen och gjordadriftserfarenheler medger. Med hänsyn härlill ser jag del som lämpligt all enriktlinje för svavelulsläpp från störte förbränningsanläggningar ulformas somett intervall med gränserna 0,05-0,svavel/MJ bränsle. Ävennär del gäller mindre anläggningar finns lekniska möjligheler att begränsasvavelutsläppen. Vid förbränning i fluidiserad bädd kan exempelvis kalkslentillsättas för att binda svavlet. En slor del av de nya anläggningar, sombyggs eller planeras, kommer alt vara fluidiserade bäddar. Försök medkalklillsats vid rösleldning pågår även. Andra möjligheler är alt utnyttjamycket lågsvavligl kol, renat kol eller kolvätskeblandningar. Vid användning avrenat kol och kolvätskeblandningar finns möjligheler till utsläpp under de kravsom tillämpas. Dessa möjligheter bör nu las lill vara. I harredan införts emissionskrav för fluidiserade bäddar som innebär attmöjligheterna lill avsvavling genom kalklillsats måsle utnyttjas. Genomlämpligt utformade ulsläppskrav bör del vara möjligl atl både la hänsyn till deolika förutsättningar som gäller för olika meloder och alt stimuleraulvecklingen och därmed minska utsläppen. Ytterligareett skäl till alt ulsläppskraven bör skärpas, inte bara för slörre ulan ocksåför mindre anläggningar, är alt ulvecklingen går mol införande av koleldningäven vid mindre pannor. Statsrådet har tidigare i denna propositionuttalat alt koliniroduklionen i första hand bör ske islora anläggningar, där modern leknik som kan uppfylla stränga miljökravutnyttjas. Skärpta utsläppskrav enbart för större anläggningar skulle mednuvarande utveckling mot mindre koleldade anläggningar innebära atl kol betydande del skulle förbrännas i anläggningar utan särskilda åtgärder föralt minska svavelutsläppen. Om vi skall kunna minska de totala svavelutsläppenylleriigare måsle således kraven skärpas även för mindre anläggningar. För sådanaanläggningar finns somjag lidigare nämnl ell flertal metoder för reduktion avsvavelutsläppen. Iett inledningsskede är del angelägel all dessa olika allernaliv ges möjligheteratl ulvecklas och provas. Successivl bör sedan kraven skärpas lill de nivåersom de bäsla metoderna medger. Med denna utgångspunkl bör en riktlinje förhögsta tillåtna svavelutsläpp också när det gäller mindre koleldadeförbränningsanläggningar utformas som ett intervall varvid gränserna börsältas till 0,10-0,svavel/MJ bränsle som årsmedelvärde. Deriktlinjer jag nu redovisat avses, somjag tidigare nämnt, lillämpas för nyaförbränningsanläggningar. Jag bedömer del emellertid som nödvändigl med skärptakrav också vid ombyggnad av befintliga förbränningsanläggningar. De redovisaderikllinjerna bör därför i princip lillämpas också vid ombyggnad om denåterstående användningstiden är . kaninle lika långtgående krav upprätthållas. Prop.1983/84:158 55 faktornär således en omständighet som får vägas in vid prövningen i det enskildafallet. Härigenom ges möjlighel bl.a. till övergäng till flytande kolbränslengenom ombyggnad av befintliga oljepannor. Härvid bör dock beaklas alt bl.a.effektiv sloftavskiljningsulruslning behöver inslalleras i sådana fall. Närdet gäller gränsdragningen mellan störte och mindre anläggningar delar jagnaturvårdsverkets uppfattning atl anläggningar som släpper ul mer än 400 lonsvavel bör omfattas av de strängare krav som jag redovisat för slörre förbränningsanläggningar.Genom alt utsläppens storlek i slällel för t.ex. effekten vid anläggningenanvänds som gräns kan tröskeleffeklen av gränsen minskas nägot. Sammanfattningsvisbör således som riktlinje för svavelulsläpp från förbränningsanläggningar gällaell intervall på 0,05-0,svavel/MJ bränsle för slörreförbränningsanläggningar med ell totalt årligt svavelutsläpp överstigande 400ton. För mindre anläggningar bör som riktlinje gälla ell intervall pä 0,10-0,svavel/MJ. Somjag lidigare berört skall de angivna utsläppsniväerna uppfattassom rikllinjer för tillämpningen av miljöskyddslagen. Del innebär att godamöjligheter finns alt vid tillämpningen ta hänsyn till de omständigheter somföreligger i de enskilda fallen. Olika tekniska lösningar kan härvid provas ochkraven successivl skärpas i takt med den tekniska utvecklingen. Jag förulsälleralt en smidig och fiexibel lillämpning därigenom kommer lill slånd. Jagberäknar all de rikllinjer jag nu redovisat kan medföra en minskning av svaveldioxidutsläppenmed totalt 20 000-30 000 lon vid den beräknade kolanvändningen av 3-4milj. lon jämförl med en fortsalt oljeanvändning för att tillgodose sammaenergibehov. Tillsammans med beslulade begränsningar av svavelhallen ieldningsolja och beräknade begränsningar av processulsläppen bedömer jag alldet nordiska förslagel om reduktion av svavelutsläppen under entioårsperiod gott och väl kommer all . Ävenkväveoxidutsläppen från förbränning bidrar till försurningen. Risk finns all enövergång från oljeeldning lill koleldning kan leda lill ökade kväveoxidulsläpp.Ny teknik kommer emellertid successivl fram som gör del möjligt all på nyaanläggningar minska dessa utsläpp. Aktionsgruppen mot försurning studerar f. n.vilka möjligheler som finns alt minska kväveoxidulsläppen frän bl. a.förbränningsanläggningar och avser att la fram underlag för rikllinjer. Somjag redovisal i föregående avsnill medför kolanvändningen miljöproblem ocksäpå annal sätt än genom utsläpp av försurande ämnen. Vid förbränningen skerutsläpp till luften också av bl. a. stoft och tungmetaller, främst kvicksilver.Vidare förekommer slörningar genom damning, buller och vattenförorening fränanläggningarna saml miljöproblem i samband med transporter, lagring ochavfallsdeponering. Bedömningen av vilka åtgärder som behöver vidtas i dessaavseenden bör på vanlig' sätt ske vid 1983/84:158 56 Det ankommer på naturvärdsverket att utarbeta derikllinjer för tillståndsprövningen som kan visa sig erforderliga. Beträffandeavfallsproblemen konstaterar jag atl myckel återstår all göra innan vi kan varasäkra på att stora avfallsmängder kan deponeras på ell acceptabelt sätt.Avfallel innehåller bl. a. tungmetaller som kan förorsaka miljöproblem ochäven hälsorisker genom exempelvis grundvattenförorening. Del ankommer pånaturvårdsverket att utarbeta rikllinjer också för deponering av avfall. Genomlillämpning av de riktlinjer för svavelulsläpp somjag redovisat och genomskärpta miljökrav i övrigl kan som jag lidigare nämnt en kolanvändning av denomfattning som är akluell godtas från miljösynpunkt. Som ellalternaliv lill kol kommer andra bränslen, i första hand torv, all användas vidnya eller ombyggda förbränningsanläggningar i många fall. Del är angelägelfrån miljösynpunkt all en användning av andra bränslen inte ger upphov lillstörre miljöproblem än vad som skulle bli följden vid kolanvändning. Därför böri princip lika stränga miljökrav gälla oavsett bränsle. Genom den individuellatillståndsprövning som jag lidigare berört bör den anpassning av miljökravensom är motiverad i olika fall kunna ske på ell smidigt sätt. När del gällerlorv kan användarna genom att undvika lorv från takter med höga svavelhalterminska svavelutsläppen. I delta sammanhang är del viktigt alt lorvens innehållav svavel och andra föroreningar beaktas redan i samband med att frågan omtorvbrytning aktualiseras. Därigenom bör betydande koslnader för alt rena utsläppenvid förbränningen kunna undvikas i många fall. För all planeringen avanvändningen av torv för energiändamål skall kunna underiättas behöver ellbättre underiag tas fram om hur miljökraven bäsl skall tillgodoses vidförbränning av torv. Det ankommer pä statens energiverk att i samarbete mednaturvårdsverket ta fram ell sådanl underlag. 2.4Samlad bedömning av kolanvändningens miljökonsekvenser Genomden prövning av koleldade förbränningsanläggningar som föreslås ske enliglfaslbränslelagen säkerställs all kol används i sådana anläggningar och i sådanomfattning att de energipolitiska målen tillgodoses. Genom den prövning enliglmiljöskyddslagen som jag tidigare behandlal kommer de erforderiiga miljökravenall slällas. Det är emellertid angelägel alt regeringen fortlöpande har ensamlad överblick över kolanvändningen och de miljöproblem den kan ge upphovlill. Det är särskill betydelsefullt atl utvecklingen när det gäller utsläpp avförsurande ämnen kan följas. Jag avser därför all senare föreslå regeringen alluppdra ål naturvärdsverket atl fortlöpande redovisa uppgifter bl. a. omutsläppen i vårt land av försurande ämnen. en sådan översiktlig redovisning från 1983/84:158 57 somjag nu berört blir del möjligl för regeringen all fortlöpande följa hurkolanvändningen ulvecklas. Därutöver är del emellertid angelägel atl regeringenhar möjlighel att i det enskilda fallet pröva tillåtligheten av nya sloraförbränningsanläggningar. Enligl136 a § byggnadslagen (1947:385) skall regeringen pröva ångkraft-anläggning ochannan anläggning för eldning med fossill bränsle med tillförd effektöverstigande 500MW. Regeringen har också befogenhet atl förbehålla sig prövningav anläggningar med en lägre tillförd effekl. Denna befogenhel har utnyttjats iflera fall . Jag förordar atl fortsätlningsvis allaförbränningsanläggningar med en tillförd effekt av minst 200 MW prövas enligl136 a § byggnadslagen. Ett reformarbete pågår f.n. vad avser plan- och byggnadslagstiftningen. I det förslag till ny plan- ochbygglag som f. n. behandlas av lagrådet finns ingen motsvarighet tillbestämmelserna i 136 a § byggnadslagen. I en promemoria frånbostadsdepartementet (Ds Bo 1984: 3) med förslag till lag om hushållning mednaturresurser m. m. föreslås atl prövningen i stället regleras i den föreslagnanya nalurtesurslagen. En lagändring vad gällerprövningen av störte förbränningsanläggningar bör av praktiska skäl ske isamband med all förslagel om en ny nalurte-surslag behandlas. I avvaktan härpåbör regeringen ocksä i fortsättningen kunna utnyttja den möjlighet allförbehålla sig prövningen som 136 a § byggnadslagen ger. Genom prövningen enligl136a§ byggnadslagen av större förbränningsanläggningar kan bl.a. bedömas omden föreslagna lokaliseringen står i överensstämmelse med gällande rikllinjer iden fysiska riksplaneringen saml den kommunala fysiska planeringen. Vidare kanprövas om riskerna blir så små som möjligt för omgivningsstörningar genom bl.a.buller och luftföroreningar från förbränningsanläggningen, avfallsupplag,transporter lill och frän anläggningen, hamn- och transportanläggningar samlövrig verksamhel som har anknytning lill del aktuella förelaget. Av särskildbelydelse härvid är alt tillräckliga skyddszoner finns mellan den miljöstörandeanläggningen och omgivande områden av betydelse för bostadsbebyggelse,rekreation och andra allmänna intressen. Genomprövningen enligt 136 a § byggnadslagen kan ocksä beaklas om del energislagvalts som ger minsta möjliga föroreningsutsläpp och inverkan på miljön, ommöjligheterna till energibesparing och användning av spillvärme har utnyttjats,om möjligheterna lill samordning av energiför-söijningen till störteanläggningar med effektivare rening beaktats samt om modern leknik som kanuppfylla stränga miljökrav kommer all utnyttjas. 1983/84:158 58 berederriksdagen lillfälle alt la del av vad jag har anfört rörande miljökrav vidkoleldning. Prop.1983/84:158 59 Sammanfattningen och slutsatserna i statens vattenfallsverksrapport hälso- och miljöeffekter (KHM-pro-jektets slutrapport) Regeringen gav iuppdrag att i samarbele med berörda kraftförelag och kommuner saml övrigaintressenter ulreda och redovisa hur hälso- och miljöproblemen vidkolanvändning för energiändamål skall kunna lösas på ett tillfredsställandesätt. Ur uppdragsskrivelsen kan citeras följande: "Som utgångspunkl för uppdragel gäller de rikllinjerför energipolitiken som anges i proposition 1978/79: 115. Ulredningen skall avse såväl arbelsmiljöproblem som yttremiljöproblem. Samlliga de faser av kolhanleringen som är aktuella i ,dvs. transport, lagring, förbränning och omhändertagande av avfallel, bör sluderas.Ålgärder av leknisk natur bör studeras liksom möjligheter all ulnylljakolkvalileter med låga av föroreningar. Vidare bör lokaliseringensbelydelse för miljöpåverkan i regionall och lokall perspektiv och för behovetav åtgärder utredas. Härvid bör beaktas bl.a. del underlag som las fram i denfysiska riksplaneringen. Arbelel bör inriktas på användande av den bästa teknik ochde åtgärder för rening och för omhändertagande av avfall som finns tillgängligaeller som kan förulses finnas all tillgå under främsl 1980-lalel. Åtgärder vidsåväl nya anläggningar som vid ombyggnad av befintliga oljeeldade anläggningarbör studeras liksom åtgärder vid skilda anläggningstyper för kolul-nyltjandeoch lämpligl valda storlekar av dessa. Koslnaderna för de åtgärder som kankomma i fråga bör redovisas. Arbetetbör bedrivas och redovisas så atl resultatet kan användas för dels översiktligbedömning frän hälso- och miljösynpunkt av konsekvenserna av en ökadanvändning av kol i , dels grundlig bedömning av enskildaanläggningstypers hälso- och miljöpåverkan samt möjligheler all minska dennapåverkan." Genom beslut godkände regeringen den avVallenfall föreslagna planen för uppdragets genomförande. I arbetsplanen redovisas bl. - vilkaintressenter som skulle dellaga i projektarbetet allarbelel skulle organiseras som ell frislående projekt med namnei Projekt (KHM) under ledning av en projektstyrelse 1983/84:158 60 - vilka nyckelproblem somprioriterades med hänsyn lill tillgängliga resurser - hur informationen om resullalenskulle bedrivas. Ioklober 1981 avlämnades lill regeringen en omfattande lägesrapport som ihuvudsak utgjorde en sammanfattning av kunskapsläget inom . Förulom en redovisning av utfört arbete avgavs preliminäraslutsatser rörande miljö- och hälsoeffekter i samband med en äterinlroduklionav kol i del svenska energisystemet. Iseptember 1981 uppdrog regeringen ål Vallenfall alt med hjälp av Projekl KHMlämna en särredovisning av de arbeien inom projektet som närmasl hör samman medemission av svavel vid eldning av kol och olja. Översiktligtkan projektets målsättning sammanfattas i följande punkter: