prop · G703128 · 1983-12-31 00:00:00 — Godtrosförvärvkan emellertid möjligen bh aktuella i andra situationer, nämligen när en näringsidkare på gmnd av rådighetsförbud inte får pant sätta hypoteksbrev i rörelsen. Ett sådant fall kommenteras i det följande under förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken (se avsnitt 9). 8 § förslaget till lag om företagshypotek avviker från jordabalkens regleri det att tillägg skall beräknas även i vissa andra fall än då myndighetfördelar medel. Denna skillnad är en följd av att de båda regelsystemen skiljersig i andra avseenden. Om en utmätt fastighet säljs under hand äger 1983/84:128 41 någonmedelsfördelning inte mm och inteckningama berörs inte av försäljningen. Omåter egendom som ingår i företagshypotek utmäts och säljs under hand - vilketregelmässigt torde ske - eller om eljest genom utmätningen framkommer medel attfördela skall betalning som tillfaller en inteckningsborgenär medföra attinteckningsbeloppet sätts ned (2 kap. 6 § i förslaget). Inteckningsborgenären måsledå också få tillgodogöra sig tillägget på hypoteksbrevet (i den månkapitalbeloppet inte förslår). delar sålundauppfattningen att paragrafen inte kan utformas helt i överensstämmelse med 6 kap.3 § jordabalken. Somframgår av betänkandet (s. 176) görs i 2 kap. 6§ en saklig ändring iförhållande till vad som gäller. En räntebetalning till inteckningsborgenärenskall på samma sätt som en betalning av fordran på kapital medföra att inteckningenskrivs ned. Det finns goda skäl för det. Om egendom som ingår i ett företagshypotekutmäts och säljs och köpeskillingen tillfaller en inteckningsborgenär såminskar värdet av företagshypoteket i motsvarande mån. Det är då rimligt attinteckningen skrivs ned med det belopp som tillfaller inteckningsborgenären.Detta stämmer, som sägs i betänkandet, också väl med konstmktionen atttillägget inte får tas i anspråk förrän hela hypoteksbrevsbeloppet har förbmkats.Pantbrevsutredningen har inte något att invända mot förslaget men villframhålla att den nya regeln får till följd att en inteckningsborgenär som taremot betalning ur utmätt egendom kan tvingas att på en gång driva in hela sinfordran, både på kapital och ränta. Det kan han i allmänhet göra underhänvisning till den "accelerationsklausul" som vanligen finns ikreditavtal och som innebär att lånet kan sägas upp till betalning omdet finns indikationer på att gäldenären är fullt solvent. Eninteckningsborgenär, som tar emot betalning för förfallen ränta ur utmättegendom som ingår i företagshypoteket, kan tvingas att driva in hela sinfordran om hypoleksbrevets belopp sammanfaller med hans kapitalfordran.Tillägget är då till för att täcka bl. a. uppkommande räntefordringar. Omräntebetalning får till följd att inteckningen skrivs ned kommer borgenäreninte längre att ha full säkerhet för sitt kapital. Tillägget behöver hanfortfarande som säkerhet för räntor som senare förfaller till betalning.Borgenären måste alltså kräva en amortering på kapitalet. Amorteringen skallsvara mot det belopp som inteckningen har skrivits ned med. Om gäldenären intehar möjhghet att göra en frivillig amortering utan borgenären måste sökautmätning och få betalt ur egendom som omfattas av företagshypoteket så sker enny nedskrivning av inteckningen. Borgenären måste då ha ytterligare amortering.Så fortsätter det hela i en spiral tills hela fordringen är betald. FöreningenSveriges kronofogdar: Den närmare anpassning av reglerna beträffandeföretagsinteckning till JB:s panträttskonstraktion som utredningens förslagsyftar till har många fördelar, främst vad gäller möjlig- Prop.1983/84:128 42 hetenatt förhindra gäldenären att försämra utmätningsborgenärens rätt genom attefter utmätning av lös egendom som hör till näringsverksamhet pantförskriva hypoteksbrevi den berörda verksamheten. Utredningen borde dock ha tagit steget fullt ut ochföreslagit en ordning som möjliggjort utmätning av hypoteksbrev. Härigenomskulle möjligheten öka för t. ex. leverantörer att genom utmätning erhållabetalning. Denna grapp av oprioriterade borgenärer torde i stor utsträckningutgöras av mindre och medelstora företag där utebliven ersättning för gjordaleveranser kan äventyra möjligheten till fortsatt drift. Statens möjligheteratt driva in skatt skulle också förbättras. Sedan ett hypoteksbrev utmättsskulle det antingen kunna pantförskrivas till utinätningsborgenären ellerföranleda ett ianspråktagande av den företagsinlecknade egendomen. Detsynes olyckligt att utredningen har valt att inte heh knyta an tiU dentraditionella panträttsterminologin. Skälen härför har i stor utsträckning ickeredovisats. KF:Den föreslagna konstmktionen med inskrivning av företagsinteckning och sombevis härpå utfärdande av hypoteksbrev tillstyrkes av KF. Härigenom uppnås enför svenskt kreditväsen så långt möjhgt enhethg konstmktion för upplåtelse avsäkerhet. Enhetlighet förenklar hanteringen och förståelsen av hur säkerhet upplåtesoch värderas. En av utredningen icke tillfredsställande motiverad avvikelsekvarstår dock. Utredningen har inte föreslagit att den s.k. exekutionsräntananpassas till ändringen av jordabalken. Varför tillägget på pantbrev skall och enbart på hypoteksbrev kan KF inte förstå. Fömtomatt det stör enhetligheten föreligger ingen gmnd för att innehavare av hypoteksbrevskulle ha mindre behov av säkerhet för räntefordringar under indrivningsförfarandeän vad pantbrevsinnehavare har. KF föreslår att exekutionsräntan på hypoteksbrevredan från början anpassas till jordabalkens regler. : Utredningen har haft som målsättning att företagsinteckningsinstitutetså långt som möjligt skall anpassas till de regelsystem som gäller för andrasäkerheter. Främsta förebild har härvidlag varit jordabalkens panträttssystem.Föreningen delar uppfattningen att olika jämförbara säkerheter så långt sommöjligt bör byggas upp efter en enhetlig modell. Det är enligt föreningensmening väsentligt att företagsinteckningsinstitutets karaktär inte förändraseller att dess relativt enkla regler görs komplicerade och svårbegripliga förföretagarna. Utredningenhar funnk att den säkerhetsrätt som uppkommer till följd av företagsinteckninginte bör betecknas som panträtt. Föreningen delar härvid utredningensuppfattning eftersom den säkerhetsrätt som kan upplåtas med användande avföretagsinteckning inte medför panträtt utan endast på visst sätt bestämdbetalningsrätt i den intecknade egendomen. Föreningen har ingen erinran mot deav utredningen föreslagna beteckningama företagshypotek och hypoteksbrev.Svenska Bankföreningen: Utredningen har haft målet att företagsin- Prop.1983/84:128 43 teckningsinstitutetså långt detta är möjligt skall anslutas till de regelsystem som gäller förandra säkerheter. Främsta förebild har härvidlag varit jordabalkenspanträttssystem. delar uppfattningen att bestämmelsema omjämförbara säkerhetstyper så långt möjligt bör byggas upp efter en enhetligmodell. Utredningenhar diskuterat möjligheten att benämna den säkerhetsrätt som följer med enföretagsinteckning panträtt men funnk denna terminologi inadekvat.Bankföreningen delar utredningens - visserligen under tvivel - intagnaståndpunkt att rätten inte bör betecknas som panträtt. Föreningen tog kraftigställning mot benämningen pantbrev på bevis om företagsinteckning i yttrandeöver utredningens PM nr 3 daterat (betänkandet s. 239).Bankföreningen vidhåller sin då framförda ståndpunkt. Fömtomde rättsliga motiven för att undvika termen pantbrev, dvs. att någon panträttöver huvud taget inte föreligger, finns enligt bankföreningen också praktiskaskäl för en annan beteckning. Det är nämligen praktiskt med ohka beteckningarpå olika företeelser. I den omfattande hantering av säkerheter som förekommer ibankema kan det vara fördelaktigt att termen pantbrev förbehålls för fastighetspantema,medan beviset om företagsinteckning ges en annan benämning. Risken förterminologiska missförstånd är i så fall eliminerad. Bankföreningenkan för sin del inte föreslå några bättre beteckningar än företagshypotek och hypoteksbrevoch kan således inte göra några erinringar mot de föreslagna beteckningama. Trotsatt företagshypoteket formellt inte innefattar någon panträtt utan endast enförmånsrätt anser bankföreningen att man såsom utredningen gör i 1 kap. 3 §lämpligen kan använda uttryckssättet att hypoteksbrevet överlämnas som pant fören fordran. får ju karaktär av handpant (jfr betänkandet s.141). Utredningenhar ej gått så långt i sin strävan i anpassning till jordabalkens panträttskonstmktionatt den föreslagit införandet av ägarhypotek i företagshypoteket.Bankföreningen anser att utredningen därvid gjort rätt. Något behov av ägarhypotekfinns inte i detta fall. Man torde få se ägarhypoteket som en förjordabalken speciell företeelse, vilken inte finns anledning att överföra tillandra sammanhang. Ägarhypoteket kan sålunda vara motiverat vidfastighetsexekution i den speciella ordning som därvid gäUer. Dethar diskuterats om bestämmelser om godtrosförvärv behövs för att säkerställapantsättningen av hypoteksbrev. Enligt 1 kap. 3 § i förslaget tillkommer detnäringsidkaren och ingen annan att pantsätta hypoteksbrev. Någon tvekan om vemsom har rätt att företräda en näringsidkare som ämnar pantförskriva ett hypoteksbrevbehöver aldrig finnas. därföringet behov av att komplettera lagen med godtrosregler. Utredningenföreslår i 1 kap. 8 § ett tillägg till inteckningsbeloppet av 1983/84:128 44 sammaslag som utgår enhgt 6 kap. 3 § jordabalken. Förslaget avviker dock i vissaavseenden från vad som gäller för tillägget enligt jordabalken. Enligt bankföreningensuppfattning bör så långt möjligt överensstämmelse mellan inleckningstilläggen ide båda fallen eftersträvas. Den för företagshypotek föreslagnaexekutionsräntan bör således anpassas till vad som i motsvarande fall gällerenligt jordabalken. En samordning härav bör senast ske när pantbrevsutredningen(Ju 1979:02) framlagt sina förslag. Tillskillnad från jordabalken fömtsätler utredningsförslaget inte att det är enmyndighet som fördelar realisationsmedlen. Detta hänger samman med attföretagsinteckningar nästan uteslutande görs gällande i konkurs och endastmycket sällan i samband med utmätning. En rätt för konkursförvaltare attfördela medlen är därför en fömtsättning för ett fungerande system. uppfattning bör konkursförvaltaren ha rätt att fördela medelockså enligt jordabalken. Rätt till tillägg bör dessutom finnas också vidfrivilliga försäljningar av fast egendom. Annars torde borgenärerna se signödsakade att regelmässigt begära tvångsvis försäljning, vilket knappast kanvara tjänligt om det kan undvikas. Också dessa frågor bör för jordabalkensvidkommande tas upp när pantbrevsutredningen slutfört sitt uppdrag. : I 1 kap. 8§ föreslår utredningen ett tillägg tillinteckningsbeloppet av samma slag som utgår enligt 6 kap. 3 § jordabalken.Förslaget avviker dock i vissa avseenden från vad som gäUer enligt jordabalken.Det är enligt Förbundets uppfattning lämpligt att så långt som möjligteftersträva överensstämmelse mellan inteckningstilläggen i de båda fallen. Ensamordning bör ske när pantbrevsutredningen (Ju 1979:02) framlagt skt förslag. : Utredningen har på goda gmnder sökt efterbildajordabalkens panträttskonstmktion med de föreslagna reglema om stiftande avsäkerhetsrätt i näringsidkares rörelseegendom. Ipraktiken utgör företagsinteckning och pantbrev i fast egendom ofta säkerhetför ett och samma kreditengagemang och det synes ändamålsenligt att göra reglemaför tillkomsten och utnyttjandet av säkerhetema så enhetliga som möjligt. Motde av utredningen föreslagna termerna företagshypotek och hypoteksbrev harföreningen intet att erinra, då dessa termer enhgt föreningens mening bättresvarar mot rättighetens innehåll än termenpant med olika sammansättningar. I2 kap 6 § i lagförslaget anges att betalning ur utmätt egendom som omfattas av företagshypotekskall medföra att inteckningen blir utan verkan till det belopp som svarai-mot vad som utfaller på hypoteksbrev. Betalning till inteckningsborgenärenkommer att avräknas mot säkerheten på samma sätt som enligt reglema ijordabalken, dvs. tillägg får tas i anspråk först sedan hypoteksbrevsbeloppetgått åt. Detta är i och för sig logiskt eftersom utredningen föreslår attjordabalkens panträttskonstmktion skall efterbildas, men medför vissapraktiska konsekvenser jämfört Prop.1983/84:128 45 medvad som gäller. Antag att en borgenär har en företagsinteckning på kr.100000:- som svarar mot en kapitalfordran på samma belopp. Av fordringen är ettbelopp på kr. 5 000: - amortering och ett belopp på kr. 15000;- ränta som förfallktill betalning och borgenären får ut beloppen genom utmätning av företagsintecknadegendom. Enligt nuvarande regler skulle inteckningens kapitalbelopp skrivas nedmed endast kr. Enligt utredningens förslag skulle i motsvarande skuationinteckningen komma att skrivas ned med kr. Detta betyder attborgenären för sin återstående kapitalfordran på kr. 95000:- skulle få kvar etthypoteksbrev som bara är värt kr. Han måste då antingen begära ytteriigareamortering med kr. 15 000: - eller begära kompletterande säkerhet omsådan står till buds. effekt torde göra kreditgivarna benägna att se tillatt de i sådana situationer alltid kan söka ut hela sin fordran, vilket kanförsvåra eventueUa rekonstmktionsförsök. Sverigesadvokatsamfund: I enlighet med sitt uppdrag föreslår utredningen att konstmktionenav rätt på grand av företagsinteckning anpassas till panträttskonstraktionen.Samfundet har inte något att erinra mot utredningens överväganden och förslagi denna del. : Den föreslagna nya lagen innebär i fråga om panträttskonstraktionenen anpassning fill bestämmelserna jordabalk. Vad förslagetinnehåller i denna del finner sig domareförbundet kunna godtaga. : Utredningen har föreslagit att säkerhet inäringsidkares lösa egendom, som ställs enligt den föreslagna lagen, skallbenämnas "företagshypotek" och att bevis om inskrivning inäringsverksamhet av visst penningbelopp skall kallas "hypoteksbrev"(I kap. I och 2 §§). SFF delar uppfattningen att säkerhetskonstmktionen kanbyggas upp med jordabalkens panträttssystem som förebild och att andrabeteckningar än panträtt och pantbrev bör väljas i särskiljande syfte. SFFanser däremot inte att de valda beteckningarna är bra. Ordet betyderunderpant och är missvisande eftersom "företagshypotek" inte är enpanträtt utan en förmånsrätt. Beteckningen "hypoteksbrev" är olyckligteftersom "hypoteksbrev" felaktigt kan uppfattas som bevis utgivet avstads- eller landshypoteksinsfitufionema. Ordet har onekligenbetydelsen av fastighetspant. Motdenna bakgmnd vill SFF föreslå att följande beteckningar används, nämligen 1. förmånsrätt i företag i stället för företagshypotek 2. företagsin- teckningsbrev i stället för hypoteksbrev. Dessa beteckningar är givetvis otympligare än de av utredningen föreslagna men har fördelen av att vara mer adekvata som sammanblandning med stads- och landshypo- teksinstitutionema och fastighetspant undviks. Utredningenhar i 1 kap. 8 § föreslagit att borgenär har rätt att - i likhet med vad somgäller enligt 6 kap. 3 § jordabalken - om "hypoleksbrevets" beloppinte täcker fordringsbeloppet få betalt genom ett tillägg, maximum 1983/84:128 46 15%av hypoleksbrevets belopp jämte ränta (den s. k. exekutionsräntan) på dettabelopp från den dag då egendomen utmättes eller konkursansökan gjordes. SFFtillstyrker att en anpassning till jordabalkens regelsystem sker i dettahänseende men vill föreslå att exekutionsräntan tills vidare bestäms till 10%.På jordabalkens område övervägs dessa bestämmelser av pantbrevsutredningen.SFF anser del motiverat att de båda regelsystemen i detta avseende heltsamordnas . KonungariketSveriges stadshypotekskassa och allmänna hypoteksbank: Omfattningenoch betydelsen av fastighetslångivningen i vårt land torde vara väl känd. Såvälstadshypoteks- som landshypoteksinstitu-tionen har i avgörande grad främjatdenna utveckling. Ordet har i olika sammanhang dels genom namnen på de hypotekslångivandeinstituten, dels också genom ohka användarformer, t. ex. hypotekslån, hypoteks-institut,, etc. blivit inarbetade begrepp i kreditsammanhang. De omfattasdärvid av stor goodwill av en bred allmänhet. Hypoteksinsti-tutionema har ocksåi 27 § fumalagen tillerkänts skydd för de firmor som används. Beteckningen ""åsyftar just långivning mot säkerhet av fastighetsinteckningar. Rentspråkligt är också uttrycket hypoteksbrev missledande. Rätt på gmnd av företagsinteckning blir dock inte någon panträtt idetta ords tekniska betydelse. Även intemationellt har ordet betydelsenav fastighetspant. Tyskans Hypothekenbrief betyder bevis omfastighetsinteckning. Motbakgrand av de nu anförda omständighetema anser vi utredningens förslag attbenämna bevis om företagsinteckning för "hypoteksbrev" som mycketriskabelt eftersom det kan komma att förknippas och sammanblandas medinstitutens "hypotekslån" (jfr även , Svensk Sakrätt, del 1,1955, s. 176 n). Vi motsätter oss därför detta utredningens förslag ochföreslår att uttrycket "hypoteksbrev" får en annan och mer adekvatbenämning. I första hand bör prövas om inte den gamla termen företagsinteckningkan behåUas, eventueUt med tillägget -sbrev. Härigenom blir beteckningen merägnad att särskilja långivning som sker mot säkerhet av företagets lösa egendomfrån långivning som sker mot säkerhet av samma företags fasta egendom. 3 Företagsinteckningars territoriella omfattning m. m. Stockholmstingsrätt: Tingsrätten hälsar med tillfredsställelse förslaget att samtliganäringsidkare skal! få uttaga riksinteckningar. De besvärligheter som ärförenade med regionala inteckningar gör att tingsrätten delar expertema Heumansoch Törneils uppfattning att sådana inteckningar inte bör fillåtas. Skullestatsmaktema likväl anse att sådana bör tillåtas måste man tillskapa etteffektivt datasystem för att underlätta inskrivningsmyn- 1983/84:128 47 dighetensarbete och för att motverka de nu ofta förekommande fdaktighe-tema ifråga omregionala företagsinteckningar. Malmötingsrätt (majoriteten): De förslag som utredningen framlägger under rubrikerna "Individualisering och verkan av indelningsändring" samt "loskrivningsväsendets organisation m.m." har enligt tingsrättens mening nära inbördes samband. Tingsrätten anser att det skulle vara tik fördel om individualiseringsreglema göres så enkla och generella som möjligt och föredrar därför i och för sig de förslag, som framlagts i det särskilda yttrandet av expertema och , framför utredning ens motsvarande förslag. (Se avsnitt 4 om inskrivningsväsendets Deav utredningen anförda skälen mot den av tingsrätten önskade ord ningen med en IM i vaije län hänför sig bl. a. till det förhållandet, att andra näringsidkare än aktiebolag enligt nuvarande regler kan ha foram i före- tagsinteckningshänseende i mer än ett län. Om dessa bestämmelser inte kan ändras och vad utredningen anfört däremot förefaller tingsrätten övertygande - måste man med tingsrättens inställning föreskriva, att aktiebolags företagsinteckningar skaU gälla i hela riket och andra närings idkares i ett visst län. Några andra möjligheter till individualisering såsom kommuninteckningar bör inte finnas. Då ändringar i länsindelningen är sällan förekommande torde komplikationema vid indelningsändringar bli begränsade. Reglerna härom måste väl för övrigt kunna förenklas; man borde sålunda kunna bortse från de fall då endast enstaka fastigheter eller smärre obebyggda områden överföres (betänkandet sid. 93). Det förefaller orimligt att en sådan obetydlig indelningsändring skall medföra att alla inteckningar i ett län i fortsättningen kommer att gälla även i ett annat.--- Enligttingsrättens mening bör inteckningar med begränsning till viss verksamhet intetillåtas. Sådana inteckningar är mycket sällsynta och beror säkerligenofta på misstag om reglemas innehåll. I de fall där verkligen behov föreliggerför en näringsidkare att ha olika inteckningar för olika slags verksamhet stårju alltid den möjligheten tUl buds att bilda särskilda rättssubjekt för deolika verksamheterna. Malmötingsrätt (en minoritet av två personer): Företagsinteckning bör kunna skeendast i all ett företags verksamhet i hela riket. Blott därigenom undgår mansamtliga svårigheter beträffande företagsinteckningars territoriella ochbranschmässiga omfattning och vinner man den kreditsäkerhet man hoppades uppnåvid företagsinteckningsinsfitutets tklkomst. Domstolsverket:I detta avsnitt bortser DV från de särskilda regler som gäller för geografiskbegränsning till fastighet, utmål och koncessionsområde. Möjligheter tillsådan begränsning skall bestå enligt DV:s mening. Enkreditgivning som bygger på tillgängligheten av uppgifter i ett offentligt registerkan inte vara säkrare eller fungera bättre än vad tillförlitligheten hos registemppgiftematillåter. I den meningen bör ett i och för sig Prop.1983/84:128 48 berättigatintresse av att avgränsa kreditunderlaget på visst sätt vägas mot de tillämpningssvårigheteravgränsningen leder till vid registerföringen. själv konstaterar utgjorde deh-eformen 1974 av verkan avindelningsändringar ett provisorium, som innebar en invecklad lösning avproblemen. Utredningen pekar på att dess förslag leder till en mängdkomplikationer som inte helt kan röjas undan. Enhgt DV:s mening innebärförslaget att slopa länsinteckningar men behålla kommuninteckningar inte någon förenkhngvärd namnet, utan endast en minskning av antalet fall då en indelningsändringfår verkan. De principiella och praktiska komplikationema står kvaroförändrade. Utredningenfinner (sid. 98) att möjligheten att begränsa företagsinteckning är ett omistiigtinslag i näringslivets praktiska kreditsäkerhets-mönster, men konstaterar åandra sidan något senare att möjligheten knappast torde väljas i syfte attvinna de kredksäkerhetsmässiga fördelar som den kan erbjuda, utan i ställetväljs av gammal vana. Av de 71688 uppläggen, som tillkommit lagenom företagsinteckning (FL) gällt, år endast 4457, m. a. o. 6,, kommunbegränsade. Motdetta skall ställas de av utredningen utförligt redovisade komplikationema avregelsystemet, vilka, som framgår på sid. 171, lett till att IM torde hameddelat inteckningar i strid mot kongmensregeln i 5 § FL. DVmenar att avvägningen leder till att riksinteckning bör vara det enda tillåtna,i all synnerhet som de nackdelar med central registerföring som ansågs vägandevid tillkomsten av FL numera får anses ha liten betydelse.Övergångsbestämmelser bör medge en smidig förändring. Statskontoret:Utredningen föreslår, utöver s. k. riksinteckning, att företagsinteckning äveni fortsättningen skak kunna begränsas tkl att omfatta viss verksamhet i eneller flera kommuner. Av skäl som anförts i det särskilda yttrandet tillbetänkandet förefaller det dock vara mera praktiskt att heh avskaffa den territorieUabegränsningen till kommun. Statskontoret förordar därför att en sådan lösningövervägs närmare vid den fortsatta beredningen av betänkandet. arbete med kommunalt begränsade inteckningarkompliceras av ändringar i kommunindelningen, eftersom en ny inteckning inäringsverksamhet inte får avvika tiU omfattningen från tidigare meddeladeinteckningar i samma rörelse och eftersom inteckning inte får beviljas i områdesom inte utgör administrativ enhet eller enheter. Kravet på kongmens (2 kap. 2§ tredje stycket lagförslaget) medför att i princip endasten inskrivningsmyndighet bör vara behörig att handlägga samfiigainskrivningsärenden angående en och samma näringsidkare. Reglerna om verkan avindelningsändring blir krångliga. En omfattande dokumentationshantering ochtidskrävande kontroller erfordras för att undvika felaktigheter. Påanförda skäl vill RRV förorda att möjligheten att avskaffa alla begränsningari en företagsintecknings territoriella omfattning övervägs mera 1983/84:128 49 ingåendeän vad som hittiUs blivit fallet. Den fortsatta utredningen på denna punkttorde i första hand böra inriktas på näringsidkamas möjligheter och kostnaderför att anpassa sig till eri sådan ordning. Kostnaderna bör därvid vägas emotde besparingar i driften som man kan åstadkomma på .