prop · G703167 · 1983-12-31 00:00:00 — SAF och industriförbundsom hävdar att ett bibehållande av den 18 som redovisnings-ochbetalningstidpunkt är möjligt endast vid en tvåmånadersredovisning med enschablonmässig beräkning, anser att ett genomförande av utredningens förslagmåste förutsätta att betalningsperioden förlängs . KF ser detsom angeläget att tidpunkten för att avlämna sista uppbördsdeklarationenskjuts fram till eller i vart fall fill . Därmedskulle antalet årsuppgifter kunna bli mindre eftersom den sista deklarationendå kan utnyttjas för årsavstämning. I likhet med flertalet remissinstanser anser jag att detbåde för arbetsgivarna och de berörda myndigheterna skulle vara en fördel med enhetligabestämmelser i fråga om skyldigheten att göra skatteavdrag och att betalaarbetsgivaravgifter. I vilken mån det är möjligt att nå en sådanöverensstämmelse får bedömas när socialavgiftsutredningen lagt fram sittslutbetänkande. Ett visst steg kan det innebära om man utöver vad som följerenligt lagen (1982:1006) om avdrags- och uppgiftsskyldighet beträffande vissauppdragsersättningar (AUL) utvidgar skyldigheten för arbetsgivarna att göraskatteavdrag på biinkomster på det sätt som föreslagits i riksskatteverketsrapport 1983:3. En sådan utvidgning är dock inte någon förutsättning för dennu aktuella reformen. Underlaget för arbetsgivaravgifterna skall ju också i detnya uppbördssystemet redovisas särskilt för sig och på ett underlag som bestämsenligt samma regler som f.n. Vid bedömningen av frågan om införandet av ett nytt systemför uppbörd av arbetsgivaravgifter bör också beaktas att det nuvarande systemetbyggts upp efter samma synsätt som gäller för uppbörden av preliminär B-skatt.Systemet framstår när det gäller B-skatt som nödvändigt med hänsyn till att deninkomst som skall beskattas inte kan beräknas mer än preliminärt. När detgäller arbetsgivaravgifter är förhållandet ett annat. Utbetalda löner och andraersättningar kan fortlöpande hänföras till den redovisningsperiod under vilkende betalats ut. Det är då enligt min mening följdriktigt att redovisningen ochinbetalningen av arbetsgivaravgifterna grundas på detta förhållande. Avgifternabör således redovisas och betalas efter samma principer som gäller källskatt.Även om de brister som har visat sig i nuvarande system har minskat, framförallt genom de samkörningar som sker i kontrollsyfte,kan man varken genom sådana eller andra åtgärder inom nuvarande system uppnå defördelar som det innebär att gå över till ett uppbördssystem med löpandeinbetalning av arbetsgivaravgifterna på grundval av gjordalöneutbetalningar. 1983/84:167 47 Någraremissinstanser anser att arbetsgivarnas redovisning av arbetsgivaravgifterunder det löpande året också i ett nytt uppbördssystem bör vara preliminär.Avgifterna skulle därvid beräknas på den "källskattegrundande"lönesumman. En sådan ordning skulle enligt dessa remissinstansers mening inteha nuvarande uppbördssystems brister i form av eftersläpning, samfidigt som denskulle väsentligt underlätta administrationen av avgifterna för företagen.Någon redovisning för vad en sådan beräkning i praktiken skulle inrrebära harremissinstanserna inte lämnat. För egen del får jag anföra följande. Somjag redan har nämnt beräknas underlaget för arbetsgivaravgifter och detunderlag på vilket skatteavdrag skall göras efter olika regler. I fråga om skatteavdragenavser jag härvid inte bara avdragen för preliminär skatt enligt uppbördslagenutan också de avdrag för skatt som skall göras enligt AUL. Avdragen enligtsistnämnda lag gäller arbetstagare och uppdragstagare som utför arbeten inomvissa i AUL särskilt angivna områden och innebär att avdrag inom dessa områdengörs på biinkomster. I övrigt görs i princip inte preliminärskatteavdrag påbiinkomster. Attunderlagen för arbetsgivaravgifter och för skatteavdrag inte bestäms enligtsamma regler har ofta inte någon större betydelse för arbetsgivaren. Jag tänkerdå på de många arbetsgivare - inte minst småföretagare - som bara har egen fastpersonal med ersättning i form av kontant lön och kanske i någon mån vissnaturaförmån. För dessa arbetsgivare blir underlaget för arbetsgivaravgifternadetsamma som det på vilket skatteavdrag skall göras. En beräkning av avgifternapå "källskattegrundande" lönesumma skulle därför beträffande sådanaarbetsgivare inte innebära någon skillnad i förhållande till den beräkning somskall göras enligt utredningens förslag. Detunderlag som arbetsgivarna skall ta hänsyn till då skatteavdrag skall görasenligt uppbördslagen och AUL kan dock inte generellt gälla som underlag förredovisning och betalning av arbetsgivaravgifter. För arbetsgivare med enannan personalsammansättning och andra former för ersättningar skulle nämligenunderlaget för avgifterna anfingen bli för litet eUer för stort. Det gällerexempelvis dem som har anställda som betalar preliminär B-skatt eller haranställda . Mellanskillnaden skulle dessutom kunna bli betydande. Enordning för redovisning och betalning av arbetsgivaravgifter som bygger på "källskattegrundandeunderlag" skulle alltså behöva kombineras med en rätt och en skyldighet förarbetsgivaren att justera detta underlag så att avgifterna blev beräknade påett för både honom själv och det allmänna godtagbart preliminärtavgiftsunderlag. En metod med en avgiftsberäkning med utgångspunkt i underlagetför skatteavdrag skulle därför i praktiken ställa samma krav på arbetsgivarnasom en metod enligt vilken beräkningen grundas direkt på det avgiftspliktigaunderlaget. Enavgiftsberäkning som grundades på att arbetsgivaren minskade resp. ökadeunderlaget för skatteavdrag skulle vidare komplicera systemet bl.a. 1983/84:167 48 genomatt två redovisningsmetoder skulle kunna komma till användning t.o.m. hos enoch samme arbetsgivare. En arbetsgivare kan ju inte gärna förnekas rätten attgrunda betalningen på det faktiska avgiftsunderlaget enligt socialavgiftslagennär det är han själv som skall beräkna underlaget. Det skulle vidare vara svårtatt finna en sådan beskrivning av innebörden av vad som skall förstås med det "källskattegrundandeunderlaget" att arbetsgivarna i gemen skulle kunna göra en riktigavgiftsberäkning. Både ADB- och fältkontrollen skulle vidare försvåras. Imyndigheternas beslutsprocess skulle hänsyn också på preliminärstadiet alltidbehöva tas tUl det faktiska avgiftsunderlaget. Systemet skulle dessutom krävaen generell slutdebitering och förutsätta en årsredovisning från samfiigaarbetsgivare. Detta innebär en långt mer omfattande redovisningsskyldighet änsom blir nödvändig om avgifterna beräknas direkt på det faktiskaavgiftsunderlaget. För myndigheterna skulle det innebära ettdebiteringsförfarande av i stort sett samma omfattning som enligt nuvarandesystem. Slutsatsenblir att underlagen för preliminärskatteavdrag och redovisning avsocialavgifter överensstämmer för de flesta arbetsgivare. I de fall där de inteöverensstämmer är det inte rimligt gentemot vare sig arbetsgivaren eller uppbördsadministrationenatt avgifterna preliminärt skall beräknas på ett annat underlag än det somgäller vid den slutliga beräkningen. Man får sålunda konstatera att regler förberäkning av arbetsgivaravgifterna på "källskattegrundande" lönesummainte kan konstrueras så att de leder tUl den lättnad i företagensavgiftsadministration som ifrågavarande remissinstanser trott sig kunna räknamed. Medanledning av vad några remissinstanser anfört vill jag också framhålla att jaginte bedömer det möjligt att låta en eller flera grupper av arbetsgivare tillämpaen särskild redovisnings- och betalningsordning. Det synes nämligen inte gå attfinna en sådan entydig och klar avgränsning av gruppen att avgiftsskyldighetenblir så bestämd att arbetsgivarnas redovisning och myndigheternas kontroll kanfullgöras på ett fillfredsställande sätt. Deönskemål om andra beräkningsgrunder än dem utredningen föreslagit synes bottnai farhågor att många arbetsgivare annars måste lägga ner stora arbetsinsatserför att den löpande redovisningen under utgiftsåret skall bli korrekt.Utredningen har å sin sida gjort bedömningen att det är möjligt för arbetsgivarnaatt med tillräcklig noggrannhet lämna en löpande redovisning på grundval av denbokföring och de anteckningar som de är skyldiga att föra angående utbetaldalöner och andra ersättningar. Riktigheten i denna uppfattning anser utredningensig ha fått bekräftad vid de kontakter som utredningen under hand haft medföreträdare för en rad företag. Föregen del vill jag först framhålla att en arbetsgivare enligt nuvarande systemär skyldig att bokföra varje löneutbetalning och det belopp som innehållitsgenom skatteavdrag. Såvitt gäller redovisningen av källskatt krävs i det nyasystemet endast att arbetsgivaren under följande månad summerar de gjordaavdragen och lämnar uppgift om summan. 1983/84:167 49 uppfattningatt en arbetsgivare regelmässigt inte heller skall få några större svårigheteratt sammanställa de löner och andra ersättningar som arbetsgivaravgifternaskall beräknas på för en gången månad. Redovisningsskyldigheten bör för övrigtkunna underlättas betydligt om bokföring och annan registrering så långtmöjligt läggs upp med hänsyn till denna skyldighet. Jag anser mig kunna utgåfrån att många företagarorganisationer kommer att ha sin uppmärksamhet riktadpå det behov av vägledning som deras medlemmar kan behöva i förevarandehänseende. Regeringen kommer senare att få ta ställning till behovet avinsatser från statens sida för information om de nya uppbördsreglerna. På såsätt bör befarade svårigheter närmast bli av övergångskaraktär. Jagvill här också framhålla att det i det nya systemet ryms möjligheter fill korrigeringnär en arbetsgivare upptäcker att han för en redovisningsperiod inte kunnatlämna en korrekt redovisning. Att en arbetsgivare i ett sådant faU kan undgå restavgiftom redovisning och betalning sker av felande belopp så snart felet upptäcktsframgår av min specialmotivering till bestämmelserna om restavgift. Jaghar sålunda kommit fram till bedömningen att ett nytt system för uppbörd avarbetsgivaravgifter i enlighet med utredningsförslaget bör avse en löpanderedovisning och inbetalning på grundval av det faktiska avgiftsunderlaget. Ettuppbördsförfarande med löpande inbetalning av arbetsgivaravgifterna på grundvalav gjorda löneutbetalningar kan byggas upp helt självständigteller i samordning med källskattesystemet. En samordning med källskattesystemetframstår som naturlig redan av det skälet att det i båda systemen är fråga om istort sett samma arbetsgivare. En samordning öppnar också möjligheter tUl rafionahseringari flera avseenden. Som exempel på detta kan nämnas följande.Arbetsgivaravgifter och innehållna skatter kan uppbäras i ett system som i allaväsenfiiga delar regleras av gemensamma bestämmelser. Arbetsgivarna får i detsamordnade systemet ta ställning till frågor om avgiftsskyldighet i näraanslutning till utbetalningen. Redovisning och inbetalning av avgift och skattkan ske genom ett enda dokument (uppbördsdeklaration) och vid ett och samma tillfälle.Gemensamma redovisningsperioder förbättrar jämförbarheten mellan underlagen förskatt och avgift. Samtliga uppgifter rörande skatt och avgift kan registreras idet centrala skatteregistret. Bådeför arbetsgivare och handläggande myndigheter torde det vara till fördel attendast en myndighet, den lokala skattemyndigheten, beslutar i både avgifts- ochskattefrågan och att den kan göra detta i ett sammanhang. Myndighetenslokalkännedom kan tas till vara i större utsträckning. Genom den föreslagna redovisningsordningenkan det ADB-system som används för källskatteuppbörden byggas ut medprogram för löpande kontroll även av avgifterna och för kontroll av relationenskatt/avgift. Källskatte- och avgiftsrevisioner kan samordnas på etteffektivare sätt. 4 1983/84. Prop.1983/84:167 50 underlåtenhet att fullgöra sina skyldigheter upptäckssnabbare och misstämningar kan undersökas direkt. Indrivningsåtgärder vidbetalningsförsummelse kommer redan från början att gälla "slufiig"arbetsgivaravgift och kan samordnas med indrivningen av källskatt. För att fördelarna av en samordning skall tas till varafullt ut bör som utredningen framhållit redovisning och inbetalning av källskattoch arbetsgivaravgifter avse . För både källskatt och avgifter ärredovisningsperioden f.n. . En samordning med bibehållande av tvämånadersperioderför inbetalning av såväl skatter som avgifter skulle innebära en utglesning avuppbördstillfällena från varje till och därmed medförapåfrestningar på betalningssystemet och risk för likviditetsproblem hosarbetsgivarna. Enligt vad jag har sagt är det också viktigt attredovisning och betalning ansluter så nära som möjligt fill den månad då löneroch ersättningar betalats ut. En sådan anknytning är också väsentlig såväl medhänsyn fill kreditmarknaden som från statlig kassahåUningssynpunkt. Jag delardärför utredningens uppfattning att både källskatt och avgifter bör redovisas månatligen. När det gäller förslagen från vissa remissinstanser om senareläggningav den fidpunkt då redovisningen senast skaU lämnas vill jagframhålla att möjUgheterna till en sådan senareläggning är starkt begränsade.Nuvarande tidpunkt, som är den 18, har gällt och har lagts tUlgrund för flera utbetalnings- och inbetalningssystem och en ändring i dessa kaninte ske utan stora olägenheter. Jag har vid mina överväganden också bedömt arbetsgivarnasbehov av att i vissa fall kunna få anstånd med redovisningen och betalningen.Enligt utredningens förslag kan när särskilda skäl föreliggermedge att arbetsgivaren redovisar och betalar arbetsgivaravgifterna inom viss tidefter den vanliga förfallodagen. Anstånd med betalningen kan vidare enligtutredningens förslag beviljas av den lokala skattemyndigheten när det ärbetingat av att en rättelse skall vidtas. Enligt mitt förslag kommer anståndatt kunna beviljas också i samband med att en arbetsgivare anför besvär. Behovav ytterligare anståndsmöjligheter har jag inte funnit föreligga. Jag föreslår mot bakgrund av vad jag nu sagt ett nyttsystem för uppbörd av arbetsgivarnas socialavgifter som innebär löpandeinbetalning av avgifterna i enlighet med gjorda löneutbetalningar och ensamordning med nuvarande uppbördssystem för innehållen källskatt. Jag föreslårockså att den samordnade uppbörden sker . Jag kommer senare att belysa de finansiella effekterna avett omlagt betalningssystem. Förkortningen av redovisningsperioden medför att varjemånad under uppbördsåret blir uppbördsmånad, vilket föranleder ändringar iuppbörds- ' lagen. Den här föreslagna ordningen skall inte beröra redovisningoch inbetalning av preliminär B-skatt, kvarstående eller tillkommande skatt. En övergång till ett nytt uppbördssystem aktualiserarockså frågan om 1983/84:167 51 beloppsgränserpå avgiftssidan och förmånssidan. Har en arbetsgivare till en och sammearbetstagare utbetalat ersättning som inte uppgått till 500 kr.ingår ersättningen inte i avgiftsunderlaget. Arbetsgivaren skall således inteberäkna avgift på sådan ersättning. För arbetstagaren är beloppet intepensionsgrundande. Före var denna beloppsgräns . I denproposition (prop. 1972:108) som låg fill grund för beslut omhöjningarna uttalades att det var ofrånkomUgt att gränserna gång efter annanmåste höjas på grund av inkomst- och kostnadsutvecklingen, bl.a. för attundvika att den administration som hänger samman med arbetsgivaravgifteriiablir orimligt vidlyftig. Vidare uttalades att ändring av beloppsgränserna inteborde ske automatiskt utan beslutas av statsmakterna när så är påkallat. Försmåhusägare och lägenhetsinnehavare har beslutat om särskildaregler för bl.a. gränsen för avgiftsgrundande ersättningar (prop. 1982/83:177, SkU1983/84:5, rskr 7). Ersättningar som dessa betalar ut enligt lagen (1982:1006)om avdrags- och uppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar skallingå i avgiftsunderlaget endast om uppdragstagarens ersättning uppgår tillminst . Någon motsvarande höjning av gränserna för att ett belopp skallräknas som pensionsgmndande och sjukpenninggmndande inkomst gjordes inte.Föredraganden uttalade i propositionen (1982/83:177 s. 28) att möjligheten attförvärva förmåner borde vara lika för alla arbetstagare och att överväganden omhöjning av beloppsgränsen på förmånssidan också borde omfatta beloppsgränsenför avgiftsskyldighet. Frågan om en genereU höjning borde enligt föredragandensmening emellertid behandlas inom ramen för sociallagstiftningen. Ställning tilldessa frågor borde tas i samband med övervägandena i anledning avsocialavgiftsutredningens förslag. Föregen del får jag i denna fräga anföra följande. Skälet för fasta beloppsgränserhar framför allt varit av uppbördsteknisk natur. Både arbetsgivare och berördamyndigheter har intresse av ett administrativt enkelt system. En reformering avuppbördssystemet är nu aktuell. Jag anser det vara lämpligt att i dettasammanhang se över beloppsgränserna. Med hänsyn tiU den inkomst-och kostnadsutveckhngsom skett , då beloppsgränsen senast höjdes, är det motiverat meden generell höjning av avgiftsgrundande belopp till samma nivå som gällerför småhusägare och lägenhetsinnehavare. Jag förordar således att beloppsgränsénför avgiftsskyldighet höjs till . Ett genomförande av förslaget medförändring i 2 kap. 4 § socialavgiftslagen. Densom är försäkrad enligt lagen (1962:381) om aUmän försäkring och har inkomst avannat förvärvsarbete än anställning skall betala egenavgifter underförutsättning att avgiftsunderlaget uppgår till . Med hänsyn tillatt skyldigheten att betala socialavgifter bör vara Uka och oberoende av omavgifterna tas ut i form av arbetsgivaravgifter eller i form av egenavgifterbör även denna beloppsgräns höjas. 1983/84:167 52 Enhöjning av beloppsgränserna för avgiftsskyldigheten aktualiserar motsvarandeändring på förmånssidan. Det är väsentligt att sambandet mellanbeloppsgränserna för avgifter och förmåner behålls. Jag föreslår därför enhöjning på förmånssidan till , vilket innebär att inkomst under ett årunderstigande detta belopp från en och samme arbetsgivare inte kommer attbeaktas vid beräkningen av den försäkrades sjukpenninggrundande och pensionsgrundandeinkomst. Inte heller skall inkomst av rörelse eller jordbruk som understiger . räknas som inkomst av annat förvärvsarbete vid beräkning avpensionsgrundande inkomst. Vad jag här har föreslagit föranleder ändring av 3kap. 2 § och 11 kap. 2 och 3 §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring. F.n.gäller att sedan den lokala skattemyndigheten har beräknat .den pensionsgrundandeinkomsten skall en taxeringsändring eller eftertaxering föranleda ändring avberäkningen endast om taxeringsändringen eller eftertaxeringen leder till enavvikelse från den fastställda beräkningen med . Detta framgår av 2§ lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring. Även dessa bestämmelser har motiverats av administrafivaskäl och jag anser det följdriktigt att beloppsgränsen även i detta fall höjstill . Sammantagetinnebär de av mig föreslagna regeländringarna ett visst inkomstbortfall för detallmänna. måste dock framhållas att regelförändringarna medför enanpassning till den inkomst- och kostnadsutveckling som skett sedanbeloppsgränserna senast höjdes. Vidare bör framhållas de vinster som en höjdbeloppsgräns medför i administrativt hänseende. Denya beloppsgränserna bör införas som det reformerade systemet föravgiftsuppbörd. 2.3Redovisning i uppbördsdeklaration, m.m. Utredningenföreslår att en arbetsgivare, som under en månad betalat ut lön, efter månadensutgång utan anmaning skall lämna uppgift om för månaden utgående avgift och denlön som avgiften beräknats på. För de avgifter som skall betalas för lön som utgettsunder månaden föreslår utredningen beteckningen månadsavgift. Redovisningenskall ske i den uppbördsdeklaration söm enligt uppbördslagen skall avges förredovisning av källskatt. Utredningen har nämhgen funnit att vid en samordningav uppbörden av källskatt och arbetsgivaravgifter kan en och samma blankettanvändas för redovisning av skatt och avgifter. Från administrativ synpunkt ärdet en betydande fördel för både arbetsgivarna och handläggande myndigheter omantalet deklarationer kan begränsas. En gemensam blankett bedöms av utredningenmedföra att skattemyndigheternas arbete 1983/84:167 53 medansökningar om anstånd med att lämna deklarafion, anmaningar att lämnadeklaration samt fastställelse av obetalda skatter och avgifter kan samordnaspå ett rationellt och resursbesparande sätt. Utredningenföreslår att arbetsgivaren i uppbördsdeklarationen skall lämna uppgift omsumman av utbetalda avgiftspUktiga löner och andraersättningar samt utgivna naturaförmåner i form av kost, bostad eller bil. Detformulär söm nu används för uppbördsdeklarafion måste därför kompletteras meduppgifter för avgiftsredovisningen. Vid avgiftsredovisningen skallarbetsgivaren vidare få göra avdrag från lönen med belopp som motsvarar dekostnader i arbetet som arbetsgivaren haft att täcka med lönen (2 kap. 4 § 6socialavgiftslagen). Lönen efter kostnadsavdrag utgör avgiftsunderlaget.Slutligen skaU arbetsgivaren i uppbördsdeklarationen ange månadsavgiftensbelopp. Vidredovisningen skall kontantmetoden tillämpas. Redovisningen skall alltsåomfatta vad som kontant utbetalats, blivit tillgängligt för lyftning eller påannat sätt faktiskt kommit arbetstagaren tillgodo . bedömning finns det skäl att göra två undantag från löpanderedovisning. Det första gäller arbetsgivare som under månaden utgett lönebeloppsom sammanlagt inte uppgår fill . Redovisningen föreslås i sådant faUske först när lönebeloppet tillsammans med lön för annan tidigareperiod, som ännu inte redovisats, eller tillsammans med lön för en följandemånad uppgår tiU . Har ett lönebelopp på grund av denna regelinte redovisats i någon uppbördsdeklåration skaU det tas upp i ensärskild årsredovisning. Det andra undantaget gäller redovisniiig av bilförmån.Utredningen föreslår att arbetsgivaren tUlåts redovisa samtliga under årettillhandahållna bilförmåner först i den sista uppbördsdeklarationen.Denna regel har föranletts av att arbetsgivare enligt utredningens bedömningofta kan få svårigheter att med tillräcklig säkerhet beräkna värdet avbilförmånen redan under utgiftsåret. Enligt utredningens förslag skall dockskattemyndigheten ha möjlighet att föreskriva löpande redovisning avbilförmåner när särskilda skäl föreligger. Utredningenföreslår att den samordnade redovisningen av käUskatter och avgifter kommer filluttryck genom ändring i uppbördslagens bestämmelser om skyldighet att lämnauppbördsdeklaration. Vidare föreslås vissa ändringar i samma lag beträffandeuppbördsdeklarationens innehåll. Denna skall sålunda innehålla uppgift ominnehållna skatter, den lön på vilken månadsavgiften skall beräknas,månadsavgiftens belopp samt uppgift om kostnadsavdrag och summa innehållna källskatteroch avgifter. Konstruktionenav det nya systemet enUgt utredningens förslag medför att arbetsgivaren i ochmed avlämnandet av den sista uppbördsdeklarationen för året i princip skall hafullgjort sin redovisningsskyldighet. Någon samlad redovisning för helautgiftsåret finns det enUgt utredningens bedömning inte behov av. Systemetförutsätter att arbetsgivaren efter utgiftsårets utgång förvissar sig om atthan inte har betalat ut avgiftspliktiga löner som inte finns 1983/84:167 54 redovisadei uppbördsdeklarationerna och inte heller att det av någon annan anledningkrävs att han kompletterar den gjorda redovisningen. Finner arbetsgivaren atten kompletterande redovisning behövs skall detta göras i en årsuppgift. Dettakan givetvis även avse situationer då arbetsgivaren anser sig ha rätt tillåterbetalning. Denavgift som redovisas i uppbördsdeklarationen skall enligt utredningens förslagbetalas in med att deklarationen avlämnas.