prop · G70358 · 1983-12-31 00:00:00 — Haranståndstiden gått till ända utan att hela avgiftsbeloppet har betalats, skallarbetsgivaren betala reslavgift pä den del av beloppet som då var obetald. Den som har fält anstånd i avvak- Den som har fått anstånd i avvak tan på kammarrättens eller rege- tan pä kammarrättens eller rege ringsrättens beslut skall betala an- ringsrättens beslut skall betala an ståndsränta för sådan del av av- ståndsränta för sådan del av av giftsbeloppet som genom beslutet giftsbeloppet som genom beslutet har fastställts till betalning. Ränta har fastställts till betalning. Ränta som understiger skall som understiger skall dock ej påföras. Ränta utgår för dock ej påföras. Ränta utgår för varje kalenderår efter den räntesats varje kalenderår efter den räntesats som för det året gäller enligt 24 a S som för det året gäller enligt 24a S andra stycket. andra stycket med tillägg av tre Anståndsränta utgår från och med månaden efter den, dåavgiften skulle ha eriagts om anstånd icke hade medgivits, till och med denmånad, då anständstiden gått till ända. Denna lag träder i kraft den . Äldrebestämmelser gäller dock fortfarande i fråga om 1. ränta enligt 24a § som beräknas enligt den årliga avgiftsdebiteringen eller tidigare, 2. respitränta, anständsräntaoch restitutionsränta som belöper pä tid före ikraftträdandet. ' Senaste lydelse 1982: 122. Prop.1983/84:58 15 Lag om ändring i tullagen (1973:670) Härigenom föreskrivs att 20a och 22 S§ tullagen (1973:670)skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 20 a S' Ränta enligt 20 S utgår för visst Räntaenligt 20 S utgår för visst kalenderår efter den högre av de kalenderårefter den räntesats som räntesatser som gäller vid beräk- molsvarardet av fäst ning av ränla för det året enligt 69 § ställdadiskonto som gäller vid ut- I mom. andra stycket uppbördsla- gången av december det föregåen- gen (1953:272). För tid som infaller deåret med tillägg av tre proceni- efter utgången av det är då införsel- enheter.För tid som infaller efter avgiften slutligt fastställes tillämpas utgångenav det år då införselavgif- dock den räntesats som gäller för tenslutligt fastställes tillämpas . Räntebelopp som under- dock denräntesats som gäller för stiger påföres ej. det året.Räntebelopp som under stiger påföres ej. Vid beräkning av ränta enligt 20 § första eller andrastycket gäller att ränta utgår frånutgången av efter den dä varan angavs till förtullning, dockatt ränta på avgift, som motsvarar tidigare återbetalat avgiftsbelopp, utgårfrån utgången av den månad då beloppet återbetalades, till och med den månad då beloppet skall erläggas. Räntaenligt andra stycket utgår ej än utom i fall som avses i20§ första stycket 3. Ränta enligt 20 § fjärde stycket utgår för den tidfördröjningen omfattar. Harbeslut, som föranlett ränta, ändrats på sådant sätt att ränta icke skulle hautgått eller skulle ha utgått med lägre belopp, skall ny beräkning av räntagöras och för mycket påförd ränta återbetalas. Ränta utgår ej på räntebeloppsom tullskyldig äläggcs betala enligt 20 § utöver tidigare erlagd ränta. Bestämmelserna i denna lag om tull och annaninförselavgift äger motsvarande tillämpning beträffande ränta enligt dennaparagraf. 22 S= Har tullskyldig inbetalat tull eller annaninförselavgift med högre belopp än han rätteligen har att erlägga, återbetalasöverskjutande belopp. Mot-svaiande gäller när han inbetalat tull eller annaninförselavgift trots att avgift ej skall utgå. Har med stöd av 5§tullförordningen (1973:979) meddelats förordnande att tull inte skall utgå förvara av visst slag återbetalas inbetalat tullbelopp. Belopp, som dentullskyldige kan dra av enligt lagen (1968:430) om mervärdeskatt, återbetalasdock ej. På belopp som återbetalas utgåt" På belopp som återbetalas utgår Ränta utgår även på ränta ränta. Ränta utgår även på ränta ' Senaste lydelse 1979:979, - Senaste lydelse 1980:450. enligt 20 S som återbetalas, Vid ränteberäkningen tillämpas bestämmelserna i 20a S första stycket. Ränta utgår från utgången av den månad under vilken beloppet er lagts till och med den månad dä beloppet utbetalats. enligt20 S som återbetalas. Vid ränteberäkningen tillämpas bestämmelserna i 20 a Sförsta stycket. Räntan skall dock beräknas utan tillägg av där angivnaprocentenheter. Ränta utgår från utgången av den månad under vilken beloppet erlagtstill och med den månad då beloppet utbetalats. Har beslut, som föranlett räntaenligt andra stycket, ändrats på sådant sätt att ränta icke skulleha utgått eller skulle ha utgått med lägre belopp, skall den tullskyldigeåterbetala vad han sålunda uppburit för mycket. Bestämmelserna i denna lagom tull och annan införselavgift gäller därvid i Vid återbetalning lill den tullskyldige får avdrag göras för tillbetalning förfallen tull elleravgift som den tullskyldige har att erlägga till . Dennalag träder i kraft , Äldre bestämmelser gäller dockfortfarande i fråga om ränta som belöper på tid före ikraftträdandet. Prop.1983/84:58 17 Närvarande: statsrådet I. , ordförande, ochstatsråden , , , , , ,, , , * , R. , , Thunborg Lagrådsremiss om ändringar i taxeringsförfarandet m. m. Enligt regeringens bemyndigande har chefenför dåvarande budgetdepartementet tillkallat en kommitté' (B 1982:03) med uppdragatt se över bl.a. det grundläggande taxeringsförfarandet i första instans ochskatteprocessen. Kommittén har antagit namnet skatteförenk-. lingskommittén.Som ett led i översynsarbetet har kommittén lagt fram etl par förslag ibetänkandet (Ds Fi 1983:16) Vissa ändringar i taxeringsförfa- i randet. Kommitténs förslag gäller dels bestämmelserna omtaxeringsnämndens beslutsförhet med ordföranden ensam, dels bestämmelserna omtaxeringsnämndens underrättelseskyldighet. Förslaget angående ordförandens beslutanderättgäller den beloppsgräns på . över vilken en avvikelse inte får gå för attordföranden skall kunna meddela beslutet ensam. Förslaget angående nämndensunderrättelseskyldighet syftar till ett förenklat förfarande i vissa fall.Kommitténs betänkande har remissbehandlats. En förteckning överremissinstanserna samt kommitténs förslag till lagändringar bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 1 resp. bilaga 2. För remissinstansernasställningstaganden kommer jag att redogöra i anslutning till min behandling avde olika frågorna. Jag föreslår vidare ett förtydligande av taxeringslagensbestämmelser om besvär till mellankommunala skatterätten av vissa koncernbolag. Jag tar också upp ett par frågor på uppbördsomrädet. Detgäller för det första frågan vilka räntesatser som bör gälla när statenåterbetalar skatt till ' Generaldirektören , ordförande, länsrådetSven , f, d. riksdagsledamoten ,riksdagsledamöterna ,lagmannen samt riksdagsledamoten , 2 1983/84. 1983/84:58 18 den enskilde resp, när den enskilde betalar skatt efterden ordinarie betalningstidpunkten. För det andra behandlar jag frågan omöverföring av skatt till främmande stat i enlighet med internationellaöverenskommelser i ämnet. 2 Vissa frågor angående taxeringsförfarandet 2.1 Enmansbeslut i taxeringsnämnd Som huvudregel för taxeringsnämndens beslutförhet gällerenligt 63 § taxeringslagen (1956:623), TL, att beslut får fattas om ordförandenoch minst två andra ledamöter är närvarande. Om taxeringsnämndens distrikt omfattarmer än en kommun fordras dock att minst tre andra ledamöter är närvarande. Fråndetta krav på fullsutten nämnd görs vissa undantag. Beslut får nämligen under vissa förutsättningar meddelasav ordföranden ensam. Så får först och främst ske när beslutet inte innefattaren prövning av ärendet i sak. För att ordföranden ensam skall få meddela ettbeslut som innebär sakprövning förutsätts att det är fråga om något av särskiltangivna fall. Ordförandenär sålunda ensam beslutför i sak om beslutet om taxering inte innebär avvikelsefrän självdeklarationen eller annan uppgift som den skattskyldige lämnat tillledning för sin taxering, om beslutet medför avvikelse som uppgår till högst500 kr. taxerad inkomst, om beslutet innebår rättelse av ett tidigare beslutsom till följd av skrivfel, räknefel eller annat sådant förbiseende innehålleruppenbar oriktighet eller om beslutet avser ärende i vilket saken är uppenbar.Ordförandens behörighet att ensam meddela beslut i dessa fall är dock inteoinskränkt. Som allinän förutsättning gäller nämligen att beslut avordföranden ensam får meddelas bara om det inle av särskild anledning ärpåkallat att ärendet prövas av fullsutten nämnd. Skäl för sådan prövning kanexempelvis vara atl frågan är komplicerad eller av principiell natur. Nuvarande bestämmelser om taxeringsnämndens beslutförhetmed ordföranden ensam infördes genom den s. k. RS-reformen. Den ifrågavarandebeloppsgränsen på . valdes efler förebild av molsvarande föreskriftbeträffande dåvarande skatterätterna. Bestämmelser om ensamdomares behörigheti länsrätt, som ersatte de tidigare skailerälterna, finns i 18 S lagen (1971:289)om allmänna förvaltningsdomstolar. Beloppsgränsen i denna lag höjdes till 2500kr, den , Det är enligl kumminens mening vikligl att deförtroendevalda ledamöternas arbete inriktas på de beslul i Ifämslbedömningsfrågor där lekman- 1983/84:58 19 nainflytandet kan ha väsentlig betydelse. Kommittén anserdet därför värdefullt om taxeringsnämnden inte behöver belastas med beslul iärenden av rutinmässig karaktär. Ärenden som bara leder till avvikelser påförhållandevis låga belopp är till mycket stor del av sådan karaktär och börkunna avgöras av ordföranden ensam. Som bakgrund för sina överväganden lämnar kommittén vissastatistikuppgifter. Enligt dessa, som avser taxering, ändrades denstatliga taxeringen för fysiska personer med belopp . Avvikelserna på belopp . gällde 443000 fall. Enligt kommitténsbedömning var en stor del av avvikelserna rättelse av sådana tekniska ochformella fel att saken varit uppenbar och beslut kunnat meddelas av ordförandenensam. Kommittén föreslår mot denna bakgrund att nuvarandebeloppsgräns på . i överensstämmelse med denuppjustering som redan tidigare gjorts i fråga om ensamdomares behörighet ilänsrätt. Kommittén tillägger att ärenden i taxeringsnämnden som gäller mindreän . sannolikt oftare är mer rutinmässiga och okomplicerade än målrörande motsvarande belopp i länsrätten. Kommittén framhåller också att ettärende även i fortsättningen skall prövas av fullsutten nämnd om avvikelsenrör en komplicerad eller principiell fråga eller om det är påkallat av annansärskild anledning. Kommitténs förslag om en höjning av beloppsgränsentillstyrks av remissinslanserna. Tre instanser förordar att beloppsgränsenbestäms till . När nuvarande regler om taxeringsnämndsordförandensbeslutanderätt infördes innebar de något helt nytt i taxeringsförfarandet iförsta instans. Del föll sig därför naturligt att välja en beloppsgräns iöverensstämmelse med vad som då gällde i fråga om enmansmäl i högre instans.Reglerna har enligt vad jag erfarit fungerat på ett tillfredsställande sätt ochdet är enligt min mening lämpligt att också nu följa beloppsgränsen för enmansmåleni länsrätt. Jag föreslår att 63 § andra stycket 3 TL ändras i överensstämmelsemed detta. De nya bestämmelserna bör tillämpas första gången vid 1984 årstaxering. Om taxeringsnämnden beslutar att frångå den skattskyldigessjälvdeklaration eller annan uppgift eller upplysning som den skatlskyldigelämnat till ledning för sin taxering, skall deklarationen enligt 69 § 1 mom. TL 1983/84:58 20 förses med uppgift om avvikelsen och skälen för denna, Isådant fall skall också en underrättelse sändas lill den skatlskyldige. Dennaskall innehålla uppgift om i vilka hänseenden deklarationen har frångåtts ochskälen för taxeringsnämndens beslut, 1 underrättelsen skall också finnas en upplysningoin möjligheten att fä beslutet omprövat av taxeringsnämnden. Skyldighet attskicka underrättelse om nämndens beslul föreligger också då taxering förinkomst eller förmögenhet åsatts en skaltskyldig som inle lämnat någondeklaration. Enunderrättelse till den skatlskyldige skall enligt 69 ;j 4 mom, TL sändas ivanligt brev, I särskilda fall får dock försändelsen rekommenderas eller delgesden skattskyldige. Vidare gäller enligl 31 S taxeringskungörelsen (1957:513)att underrättelsen skall vara underskriven av laxerings-nämndens ordförandeeller föredragande i nämnden och all den skall expedieras efter det atlnämnden fattat sitt beslul om laxeringen och senast i samband med atldeklarationen eller annan uppgift överlämnas för registrering. Kommitténs förslag i förevarande del grundas på en önskanalt så långt möjligt avlasta taxeringsfunktionärerna arbetsuppgifter, sombedöms vara mer betungande än som är motiverat med hänsyn lill den betydelse sornarbetsinsatserna kan beräknas ha för de skattskyldiga. Tanken är atl laxe-ringsfunktionärernaskall få ökade möjligheter lill fördjupad konlroll i olika former. nu lar upp är möjligheten all i vissa fall informeia om en gjordavvikelse ulan alt som f.n, tillställa den skallskyldige en särskildunderrättelse, mening bör underrättelse om formella fel och vissa materiellaavvikelser kunna lämnas på annat säll än genom ett särskilt skriftligtmeddelande. Närmast till hands ligger enligl komniiiléns bedömning alt på etteller annal sätt underrätta den skallskyldige om avvikelsen i samband med allhan tillställs skallsedeln pä slutlig skatt. En reformav delta slag bör enligl kommitténs mening avvägas med särskild hänsyn dels lillden skatlskyldiges intresse av atl kunna få ell taxeringsbeslut omprövat avtaxeringsnämnden, dels lill möjligheterna all rätta misslag vid taxeringen iadministrativ ordning enligl 72 a S IL. Med detta följer, anser kommittén, atlen refortn bara bör ornfalla frågor som den skatlskyldige inte alls eller endasli undantagsfall har anledning all begära omprövning av. Detta leder i sin tur enliglkommitténs mening lill atl reformen bör avse baia rent formella fel såsomfelräkning, fclövcrföring och skrivfel samt i övrigt rättelse till den skatlskyldigesfördel av inläkl. förmån eller avdrag som lill beloppet eller beloppsintervallår fastlagt i skallelagsliftningen. Med hänsyn till all en felaktigt vidlagenändring bör kunna rättas lill ulan all den skallskyldige behöver anfc)ia besvärlinnet" konitnillén att reformen också hör hållas inom ramen lör sådanaföreteelser som går all rätta enligt bcslämnielscrna i 72 a S 'IL. Prop.1983/84:58 21 Den lösning som kommillén med hänsyn lill här angivnasynpunkter anser sig böra föreslå innebår att det nuvarande underrältelseförfarandetinte skall behöva lillåmpas när del äi" fråga om rättelser avfelaktigheter av del slag som anges i punkterna 1-5 och 7 i 72 a § TL. Somframgår av det följande skall den skatlskyldige i stället informeras omavvikelsen via skattsedeln på slutlig skall. Såvitt gäller punkt I - dvs.rättelse av uppenbar felräkning eller uppenbart felaktig överföring av beloppi deklaration sätts dock den gränsen, att underrättelse i nuvarande ordningfår underlåtas bara om avvikelse görs med högsl . taxerad inkomst.Avser avvikelsen felaktighet enligt någon av punkterna 2-5 eller 7 får underrättelseunderlåtas endasl om rättelsen leder lill lägre taxering eller till lägre skallför den skallskyldige. De avvikelser det i dessa fall enligl kommitténsredovisning i praktiken är fråga om iir felaktighet beiräffande underlag för skogsvårdsavgifieller angående faslighels taxeringsvärde, felaktighet i fråga om beräkning av inläklav villafasiighet. procentavdrag eller garantibelopp, felaktighet i fråga omavdrag som medges utan särskild utredning (sparavdrag. exlra avdrag under annanfastighet och 100/1 000-kronors-avdragen under tjänst) och felaktighet i frågaom förutsättningarna för skattereduktion. För alt underrättelse i nuvarandeordning skall få underlåtas krävs i samtliga fall dessutom att det inte avsärskilda skäl är påkallat all den skatlskyldige underrättas. Kommittén påpekaratl elt särskill skäl alt lämna underrättelse bl.a. föreligger då formellaavvikelser görs i både höjande och sänkande riktning och det kan befaras attnettoändringen kan fratristå som svårbegriplig för den skatlskyldige. Som redan nämnts skall den skatlskyldige i de redovisadefallen ges information om avvikelserna via skattsedeln. Detta skall tillgå påsä sätt att skattsedeln förses med en kryssmarkering som anger att avvikelsegjorts och att den skattskyldige med ledning av upplysningstexlen i broschyren "Kontrolleradin skatt" kan utläsa vilka typer av avvikelser som anges med kryssmarkeringen.Denna broschyr utsänds tillsammans med skattsedeln. Information om den nyaordningen skall vidare ges i "Dags att deklarera" och RSV;s deklaralionsupplysningar. Kommittén har slutligen sökt bedöma effeklen av sittförslag. Undersökningar beträffande 1979 och taxeringar har enligtkommittén visat atl avvikelser görs i ca 1.8 miljoner deklarationer och altavvikelserna berör mer ån 3.25 miljoner avvikelsepunkter. Vid taxeringen år1981 avsåg 741000 av dessa formella brister såsom felräkning, felöverföring ochliknande. I många fall utgjorde vidare tillrättaläggandet av sådana bristerden enda rältelseåtgärden. Enligt kommitténs bedömning skulle den föreslagnaordningen medföra alt antalet underrättelser om avvikelser reducerades med tnellan300000 och 400000. Delta skulle medföra en tidsvinst i granskningsorganisationenmotsvarande ca 35 årsarbetskrafter. Prop.1983/84:58 22 Kommitténs förslag har blivit föremål för starkt delademeningar hos remissinstanserna. Alla vitsordar dock att det är angeläget attsöka åstadkomma förenklingar i taxeringsnämndens arbete genom olika slags reformer.Flera instanser befarar emellertid att kommittén underskattat det merarbete somde lokala skattemyndigheterna kan få genom de skattskyldigas förfrågningar omkryssmarkeringarnas innebörd. Vinsterna genom reformen befaras därför blimarginella. Mänga remissinstanser tillstyrker dock att den föreslagna ordningeninförs. I flera fall kompletteras denna tillstyrkan med ett önskemål om attreformen följs upp så att de verkliga effekterna blir klarlagda. För att så långt möjligt minska riskerna för att reformenfår till följd att underrättelseskyldigheten i praktiken flyttas fråntaxeringsnämnderna till de lokala skattemyndigheterna föreslår fleraremissinstanser modifieringar av olika slag. RSV föreslår sålunda att skattsedeln skall förses med enkodsiffra för det slags felaktighet som avvikelsen avser. Genom attkodsiffrornas innebörd förklaras på skattsedeln eller i broschyren"Kontrollera din skatt" kan den skattskyldige själv ta reda på vilkentyp eller vilka typer av felaktigheter som taxeringsnämnden rättat. Ettliknande förslag redovisar också TCO. i föresläratt den av kommittén föreslagna metoden skall fä användas endast när det ärfråga om en avvikelsetyp. Länsrätten i , som också ställer sigtveksam till kommitténs förslag, förordar att nuvarande underrättelseförfaranderationaliseras genom förenklade blanketter. Åtskilliga remissinstanser överväger särskilt kommitténsförslag i den del som det gäller avvikelse till den skattskyldiges nackdel. RSVanser sålunda att den föreslagna beloppsgränsen på . taxerad inkomst ärför hög. Den bör enligt RSV:s mening sättas ned till . Kammarrätten iGöteborg och länsrätten i framhåller att regeln om att denskattskyldige på ett klart sätt skall underrättas om innehållet i ett beslutvilar på en viktig förvaltningsrättslig princip. Båda myndigheterna finner detmot denna bakgrund särskilt betänksamt att slopa underrättelser vid rättelserav felräkningar och felöverföringar till den skattskyldiges nackdel. Denna delav kommitténs förslag avstyrker de därför. Jag ser det i likhet med remissinstanserna som angelägetatt man så långt möjligt begränsar och underlättar taxeringsfunktionärernas mermtinmäs-siga arbetsuppgifter. De får pä så sätt mer tid för det egentligagranskningsarbetet. Detta är viktigt särskilt med tanke på de insatser sombehövs i fråga om de svårkontrollerade deklarationerna. En förutsättning för en förenkling avunderrättelseförfarandet måste vara, att den skattskyldige får en med hänsyntill avvikelsebeslutets karak- 1983/84:58 23 tär lillfredssläilande information. Det bör naturiiglvisockså vara klart att reformen verkligen kommer atl medföra en rationaliseringför skatteadministrationen. Man kan enligt min mening hysa viss tveksamhetinför den lösning som kommittén förordar. Det finns enligt min mening anledningatt räkna med att de skattskyldiga ofta kommer all finna meddelandet svårbegripligt.Som bl, a, RSV framhållit övervältras därmed etl arbete på de lokalaskattemyndigheterna med att ta fram deklarationerna och besvara frågor. Jaganser alt en reform måste sökas inom snävare linjer. Jag ser för egen del valetstå mellan två huvudalternativ. Enligt detena bygger man på kommitténs förslag om en kryssmarkering på skattsedeln menlåter denna markering avse bara en eller högst två av de olikaavvikelsetyperna. Det är naturligt alt i så fall välja de avvikelse-typer somär mest frekventa och att beskriva dessa direkt pä skattsedeln. Del andrahuvudalternativet innebår att varje avvikelsetyp förses med en kodsiffravilkens innebörd beskrivs pä skattsedeln eller i broschyren "Kontrolleradin skatt". Enligt detta alternativ förutsätts vidare att det förenkladeunderrättelseförfarandet får användas bara om avvikelsen avser en eller högsttvå avvikelsetyper och alltså kan beskrivas genom att högsl två kodsiffroranges på skattsedeln. Det förstaalternativet har den fördelen att det är mycket lättillämpat förtaxeringsfunktionärerna. Det är dock sä snävt att det kan ifrågasättas om detger de förenklingseffekter som bör uppkomma för att reformen skall varaverkligt meningsfull. Det andra alteinativet ger ett vidare användningsfält. Detsynes också vara lillräckligt lättillämpat för att taxeringsfunktionärerna utanstörre svårighet skall kunna välja och ange rätt kodsiffra på deklarationen förvidare markering på skattsedeln. Jag föreslår därför att detta andra alternativväljs. Den av migföreslagna ordningen bör i enlighet med kommitténs förslag bara få tillämpasnär avvikelsen gäller uppenbara felaktigheter av det slag som avses i 72a§ 1-5eller 7 TL. Den gruppering av felaktigheterna som TL har är emellertid i vissadelar inte lämplig att användas när innebörden av en avvikelse skall beskrivasför den skatlskyldige. 1 några av TL:s grupper ingår vidare felaktigheter avsådant slag att det knappast är aktuellt eller lämpligt alt ha med dem i ettförenklat underrättelseförfarande. För att föifarandet skall bli enkelt ochrationellt krävs att de felaktigheter som skall få omfattas av förfarandetbegränsas och grupperas med särskild hänsyn till den skattskyldiges möjligheteratt förstå vari avvikelsen ligger. En från dessa synpunkter tillfredsställandelösning får man enligt min mening genom att behålla de två grupperna i 72 a § 1och 3 och dela upp de övriga felaktigheter som bör omfattas av förfarandet påtre särskilda punkter. Den ena av dessa bör avse felaktighet i fråga om detextra avdraget under inkomst av annan fastighet (25 § 3 mom. andra stycketkommunalskattelagen (1928: 370), KL), den andra felaktighet i fråga om schablonav- Prop.1983/84:58 24 dragen under inkomst av tjänst (33 § 2 mom. KL) och dentredje felaktighet i fråga om det s. k. sparavdraget (39 § 3 mom. KL). Jag föreslär i enlighet med vad jag nu sagt att det förenkladeunderrättelseförfarandet skall få tillämpas när en avvikelse gäller uppenbarfelaktighet som kan hänföras till högst två av de här redovisade grupperna. Detåterstår emellertid att ta ställning till ytterligare ett par frågor. Någraremissinstanser som i princip ställer sig positiva till kommitténs förslaganser att ett förenklat underrättelseförfarande inte bör användas näravvikelsen är till den skattskyldiges nackdel och alltså regelmässigt innebären höjning av skatten. Jag anser också för egen del att det finns skäl att ivarje fall t. v. behålla nuvarande underrättelseförfarande när en avvikelsemedför att den skattskyldiges taxering höjs. Ett förenklat underrättelseförfarandebör sålunda bara få användas om avvikelsen leder till lägre taxering.