prop · G703179 · 1983-12-31 00:00:00 — Erfarenheten har visat alt särskilt lakar- och landläkarli-teln utövaren viss lockelse på dem som utan vedertagen och nödvändig utbildning ägnar sig åtverksamhet på hälso- och sjukvårdens och tandvårdens områden. Det har därförbedömts nödvändigt alt ge dessa tifiar elt straffrältsUgt skydd. Skyddetomfattar förutom de egentliga lakar- och tandläkarlillarna också titlar som gersken av sådan kompelens i.ex. fileln doktor, obehöriga är naturligtvis alla sominte har behörighet i som 1983/84:179 42 Ettskydd som motsvarar det nu föreslagna är för läkartiteln f.n. intaget i 6 § kvacksalverilagen.Något motsvarande skydd finns däremot inle för tandläkartileln ellerbarnmorsketiteln. Bestämmelsen i den nu föreslagna paragrafen är avsedd alt fillsill sakliga innehåll ge samma skydd som den tidigare bestämmelsen i kvacksalverilagen,men omfattar nu även dessa fifiar. Bestämmelsen har getts en mer detaljeradutformning, än vad kommittén har föreslagit. ' Isamband med all straffbestämmelsen om obehörig användning av läkartitelninfördes i kvacksalverilagen frarhfördes farhågor för att den praktiskatillämpningen skulle kunna medföra svårigheter. Såvitt nu kan bedömas har såinte blivit fallet. I de allra flesta fall torde del inle vara svårt alt avgöranär ett olillätel användande av titeln föreligger. En fömtsältning för slraffbarhelmåste vara alt fileln obehörigen används när någon mot ersättning undersökereller behandlar annan, dvs. i detta fall utövar verksamhet inom hälso- ochsjukvården eller landvården. Den som i andra sammanhang, I.ex. i umgängeslivet,kallar sig för i.ex. barnmorska, läkare, landläkare eller doktor bör däremot inlestraffas. Densom har förvärvat lakar-, tandläkar- eller doktorstitel utan att vara behörigatt utöva yrket här i landet skall tydligt utmärka filelns ursprung ochbeskaffenhet vid utövandet av verksamhet inom hälso- och sjukvården eller landvården.Underlåtenhet atl göra delta måste betraktas som obehörig användning av sådantitel. Genom bestämmelsen i denna punkt ges ett siraffrältsligt skydd förordet legitimerad fillsammans med de yrken som räknas upp. För yrkesgruppernabarnmorskor, läkare och tandläkare gäller delta skydd enligt första punkten. Samfiigayrkesgrupper som kan få bevis om legitimafion får sålunda genom den föreslagnabestämmelsen ett enhetligt skydd för sina yrkesbeleckningar. 11 §Socialstyrelsens beslut enligt denna lag får överklagas hos kammarrätten genombesvär. Beslutsom eller kammarrätten meddelar enligt denna lag skall gällaomedelbart, om inte annat förordnas. Paragrafenöverensstämmer med 16 § kommilléförslagel. Enligtgällande bestämmelser överklagas beslut i vissa fall hoskammarrätten och i andra fall hos regeringen. Del har inte ansetts befogat atlbehålla två skilda besvärsvägar. 1983/84:179 43 12 §Regeringen bemyndigas all meddela ytterligare föreskrifter i de frågor somavses i denna lag. Regeringen får överlåta ål all meddela sådanaföreskrifter. Paragrafenöverensstämmer i huvudsak med 17 § kommittéförslaget. Iparagrafen bemyndigas regeringen atl meddela ytterligare föreskrifter eller attöverlåta detta till . F.n. finns ett stort antal bestämmelser,främst för läkare och sjuksköterskor, som är utfärdade av regeringen ellersocialstyrelsen. Dessa bestämmelser behöver ses över i samband med att behovetav kompletterande föreskrifter till lagen övervägs. Del är viktigt atl regelkomplexelinte blir alltför omfattande eller svåröverskådligt. Jag har därför för avsiktall föreslå regeringen att hålla nere antalet nivåer i regelgivningen. Strävanbör vara atl så långt möjligt samla bestämmelserna i en författning. Regeringenbör således vara återhållsam när det gäUer atl utnyttja möjligheten till vidaredelegationtill . Genomden nu föreslagna lagen kan läkarbehörighetslagen, tandläkarbehörighetslagenoch lagen (1982:175) med bemyndigande för regeringen atl meddela föreskrifterom legitimation eller annan behörighet för hälso- och sjukvårdspersonal medutländsk ulbUdning upphävas. Även föreskrifter i några andra författningar harersatts genom lagförslaget. Dessutom har flera bestämmelser förlorat sinfunktion genom den nya lagens föreskrifter. Vissa ytterligare författningar ochbestämmelser kan därför upphävas. Det ankommer på regeringen att besluta härom. Vidarebehöver en ändring göras i 6 § lagen (1960:409) om förbud i vissa fall motverksamhet på hälso- och sjukvårdens område (kvacksalverilagen). Avpunkten 2 framgår alt äldre kompelensbevis, dvs. bevis om legifimation, omspecialistkompetens och om behörighet bl.a. för personal med utländskutbildning, alltjämt gäller. I andra meningen har tagits in en bestämmelse sominnebär, att den som uppfyller kraven för kompetensbevis enUgt äldrebestämmelser men av någon anledning ännu inle erhållit bevis om sin kompetenshar rätt atl på ansökan få motsvarande kompelensbevis enUgt de nyabestämmelserna. Ipunkten 3 finns en s.k. Irolleribestämmelse enligt vilken en hänvisning till enäldre bestämmelse skall avse motsvarande bestämmelse i den nya lagen om en sådanfinns. 4.2 Förslagettill lag om ändring i lagen (1960:409) om förbud i vissa fall mot verksamhet på hälso- och sjukvårdens område Bestämmelsernai 6 § lagen (1960:409) om förbud i vissa fall mot verksamhet på hälso- ochsjukvärdens område (kvacksalverilagen) har fått en motsvarighet i 10 §förslaget fill lagen om behörighet atl utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m.Dessa bestämmelser i kvacksalverilagen kan därför upphävas. En bestämmelse somhänvisar till den nya lagen har dock lagils in i 6 § kvacksalverilagen. 4.3 Förslagettill lag om ändring i lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. EnUglgällande bestämmelser i tillsynslagen får disciplinpåföljd ej åläggas om hälso-och sjukvårdens ansvarsnämnd inte efter förseelsen överlämnatanmälan eller ansökan och det som hör till handlingen fill den mot vilkendisciplinpåföljd ifrågasätts. Sådan underrättelse får dock inle göras om åtgärdvidtagits för atl anställa åtal. Om brottmålsprövningen ej hinner slutförasinom den nämnda tvåärsperioden, inträder således preskripfion vad gäller fräganom disciplinansvar. Genom den föreslagna ändringen i tillsynslagen öppnas enmöjlighet för hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd all i dessa fall förhindraalt preskription inträder. Ändringen innebär att underrättelse får ske även ide fall förseelsen är föremål för ålalspröv-ning. Jaghemställer atl lagrådels yttrande inhämtas över förslagen till 1. lag om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m., 2. lag om ändring i lagen (1960:409) om förbud i vissa fall motverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, 3. lag om ändring i lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalenm.fl. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 1983/84:179 45 Närvarande:f.d. juslitierådet , juslitierådet , regeringsrådet . tillhandakommel utdrag av protokoll vid regeringssammanträdeden har regeringen på hemställan av statsrådet beslutatinhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om behörighet atl utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m., 2. lag om ändring i lagen (1960:409) om förbund i vissa fall motverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, 3. lag om ändring i lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalenm. Förslagenhar inför lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn föranleder följande yttrande av lagrådet: Förslagettill lag om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården I1 § i förslaget anges atl lagen innehåller bestämmelser för hälso- och sjukvården,landvården och detaljhandeln med läkemedel vad gäller kompetensbevis,behörighet alt utöva yrke samt skyddet för yrkestitel och yrkesbeleckning.Därefter följer under särskilda rubriker dels ett avsnitt om kompelensbevis(2-5 §§), dels ett avsnitt ombehörighet att utöva yrke (6-8 §§). Mot vad manhade kunnat vänta återfinns däremot inte något liknande avsnitt i fråga omskyddet för yrkestitel och yrkesbeteckning. Delta skydd regleras uteslutandegenom ansvarsbestämmelserna i den föreslagna 10 §.Där stadgas sålunda bölespåföljd för den som i verksamhet på hälso- och sjukvårdens eller tandvårdens område beter sig på säll som sägs i paragrafen. mening skulle del innebära en mera följdriktig och överskådligordning, om skyddet för yrkestitel och yrkesbeleckning reglerades i ettsärskilt avsnitt på motsvarande sätt som skett när del gäller kompelensbevisoch behörighet atl utöva yrke. Bland ansvarsbestämmelserna skulle då kunnaupptas ett stadgande enbart om straff för den som bryter mot reglerna i fråga. Ienlighet med det anförda får lagrådet föreslå att närmast efter 8 § i det 1983/84:179 46 remitteradelagförslaget införs rubriken och all därunder upptas en bestämmelse, betecknad 9 §, av följandelydelse: "Iverksamhet på hälso- och sjukvårdens eller tandvårdens område får inle någon 1. obehörigen ge sig ut för att vara barnmorska,läkare eller tandläkare eller på annat sätt ge sken av atl ha sådan kompelens,eller 2. ge sig ut för att vara legitimerad glasögonoptiker,logoped, psykolog, psykoterapeut, sjukgymnast eller sjuksköterska ulan alt halegitimation för yrket." 19§ i det remitterade förslaget stadgas straff för den som obehörigen och motersättning utövar yrke som barnmorska, läkare eller tandläkare. Beträffandetandläkare finns motsvarande straffbestämmelser i 12 § lagen (1963:251) ombehörighet att utöva tandläkaryrket (tandläkarlagen), vilken lag nu föreslåsupphävd. I 11 § lagen (1960:408) om behörighet all utöva läkaryrket(läkarlagen), vilken också föreslås upphävd, stadgas straff för läkare, varslegitimation är återkallad eller vars behörighet att utöva läkaryrket eljestupphört, men som likväl utövar läkaryrket mot ersättning. Motsvarande gällerläkare som åsidosätter föreskrifter som avser hans behörighet. För annan som obehörigenutövar läkaryrket finns inga straffbestämmelser i läkarlagen. En sådan personkan dock, om verksamheten är alt döma som hälsofarUgl kvacksalveri, fällastill ansvar enligt 7 § lagen (1960:409) om förbud i vissa fall mot verksamhetenpå hälso- och sjukvårdens område (kvacksalverilagen) och i andra fall enligt 8§ samma lag. I fråga om barnmorskeyrket gäller enligt 3 § Kungl. Maj:lsreglemente (nr 592) för barnmorskor atl annan än läkareeller legitimerad barnmorska endast i nödfall får låta begagna sig tillförrättande av förlossning. Den som obehörigen utövar barnmorskeyrkel tordekunna ådraga sig straff härför endast enligt kvacksalverilagen. Någonlegal definition av läkaryrket och tandläkaryrket finns inte. Vid tillkomstenav läkarlagen uttalades atl någon definition av begreppet läkaryrket inlebehövdes. Lagen utgick ifrån att annan än den i erkända former utbildadeläkaren faktiskt inte kunde utöva läkaryrket och därför ej berördes av lagen.Något förbud för andra än läkare all utöva läkaryrket avsågs inle. Endefinition ansågs helt omöjlig att utforma enligt med hänsyn till de oerhörtskiftande uppgifter som förekommer inom läkarens olika, mer eller mindre specialiseradeverksamhetsområden (prop. 1960:141 s. 34-35). Den som varken är eller varitbehörig att utöva läkaryrket men likväl utövar det drabbas således inte avstraff för sin yrkesutövning i och för sig. Han blir dock underkastad debegränsningar och slraffbud som gäller enligt kvacksalverilagen (jfr prop.1960:141 s. 96). Inle heller i fråga om tandläkaryrket ansågs någon definitionnödvändig vid tillkomsten av tandläkarlagen. Härvid hänvisades bl. a. till enfast praxis innebärande atl arbete i patientens mun eller på patienten ärförbjudet för lekmän (prop. 1963:127 s. 16 och 33). 1983/84:179 47 gällerbarnmorskeyrkel finns i 6 § barnmorskereglemenlel angivet den huvudsakligaomfattningen av verksamheten. Det remitterade förslagetsyftar till att alla bestämmelser om behörighet för hälso- Ochsjukvårdspersonalen som bör meddelas i lag samlas i den nya lagen. Det är dänaturligt all straffbestämmelserna i läkarlagen och tandläkarlagen överförs tiUdenna nya lag. Utformningen av 9 § i det remitterade förslaget syns emellertidkunna medföra att del straffbara området utvidgas såvitt avser läkaryrket och barnmorskeyrkel.Som framgår av del förut sagda finns inle nu något generellt förbud för lekmänall utöva dessa yrken. Frågan huruvida ett sådant förbud kan vara befogal tordekräva en mer ingående utredning än vad som kunnat ske inom ramen för del på behörighelskommillénsbelänkande (SOU 1983:33) grundade remissförslaget. Framför allt kan det inleanses förenligt med rättssäkerhetens krav atl straffbelägga en yrkesutövningulan alt del anges vilken verksamhet detta yrke omfattar. Motbakgrund av del sagda anser lagrådet atl del inle i detta sammanhang bör kommai fråga atl utvidga del straffbara området för obehörigt utövande av läkaryrketutöver vad som gäller enligt läkarlagen och kvacksalverilagen. Eftersominnebörden av barnmorskeyrket finns angiven i barnmorskereglemenlel bör del ioch för sig kunna anses godtagbart all obehörigt utövande mot ersättning av delyrket straffbeläggs. Det synes dock inle föreligga tillräckliga skäl all idelta lagstiftningsärende införa elt generellt straffbelagt förbud för lekmänatt utöva just det yrket. Lagrådetanser således atl straffbestämmelsen fill sitt innehåll bör begränsas till atlmotsvara 11 § läkarlagen och 12 § landläkarlagen. För fullsländighelens skullbör också göras en hänvisning till straffbestämmelserna i kvacksalverilagen. Idet remitterade förslaget till 9 § har slrafflafilu-den en annan utformning äni motsvarande paragrafer i läkarlagen och landläkarlagen. Lagrådet har ingenerinran mot förslaget i del avseendet. Fågrund av det anförda föreslår lagrådet atl lagens ansvarsbestämmelser underrubriken sammanförs i en paragraf, betecknad10 §, av följande lydelse: "Utövarläkare, vars legitimafion har återkallats eller eljest har upphört, ellerläkare, som har begränsad behörighet, obehörigen och mot ersättning läkaryrket,döms han till böter eller fängelse . Till samma straff dömsden som obehörigen och mot ersättning utövar tandläkaryrket. Ilagen (1960:409) om förbud i vissa fall mot verksamhet på hälso- och sjukvårdensområde finns bestämmelser om straff för brott mot den lagen. Densom bryter mot bestämmelserna i 9 § döms till böter." 1983/84:179 48 Förslagettill lag om ändring i lagen (1960:409) med förbud i vissa fall mot verksamhetpå hälso- och sjukvårdens område Densom begår en gärning som avses i 7 § förevarande lag döms enligt samma paragrafför hälsofarligt kvacksalveri, om gärningen inle är belagd med straff såsomobehörig utövning av läkaryrket. Denna brottsrubricering hänför sig till sådangärning som avses i 11 § lagen (1960:408) om behörighet atl utöva läkaryrket.Om vad lagrådet har föreslagit under 9 och 10 §§ i den föreslagna lagen ombehörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvärden m.m. godtas, bör orden"såsom obehörig utövning av läkaryrket" i förenämnda 7 § ersättas medorden "enligt 10 § lagen (1984:000) om behörighet alt utöva yrke inom hälso-och sjukvården m.m." Bifalltill vad nu föreslagils föranleder jämkning av förevarande lagförslags ingress. Föreslagettill lag om ändring i lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalenm. Lagrådetlämnar förslaget utan erinran. Prop.1983/84:179 49 Närvarande:Statsministern , ordförande, och statsråden I. , , ,, , , , , , ,, , R. , , , , Propositionom lag om behörighet att utöva yrke inom hälso-och sjukvården m.m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande* över förslag till 1. lag om behörighet att utöva yrke inom hälso- ochsjukvården m.m., 2. lag om ändring i lagen (1960:409) om förbud i vissafall mot verksamhet på hälso- och sjukvårdens område, 3. lag om ändring i lagen (1980:11) om tillsyn över hälso-och sjukvårdspersonalen m. fl. Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. Förslagettill lag om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m. Närdet gäller skyddet mot obehörig användning av yrkestitel och yrkesbeteckningföreslår lagrådet atl regleringen delas upp på två bestämmelser. Den ena medföreskrifter om vem som är behörig att använda berörda yrkestitlar ochyrkesbeteckningar. Den andra med en föreskrift om påföljd för den som brytermot denna bestämmelse. Förslaget innebär endast en redaktionell ändring. Jagbiträder lagrådets förslag. I 9§ det remitterade lagförslaget föreskrivs påföljd för den som obehörigen ochmot ersättning utövar yrke som barnmorska, läkare eller tandläkare. Lagrådethar påpekat, alt den föreslagna föreskriften synes Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . 4Riksdagen 1983/84. 1983/84:179 50 kunnamedföra atl det straffbara området utvidgas vad gäUer barnmorske-och läkaryrkena.Eftersom del inte finns något generellt förbud för lekmän all utöva dessayrken torde införandel av ett sådant förbud kräva en mer ingående utredning änden som ligger till grund för lagrådsremissen. Lagrådet har vidare inle ansettdet förenligt med rättssäkerhetens krav all straffbelägga en yrkesutövning ulanatl det anges vilken verksamhet yrket omfattar. Jag har förståelse förlagrådets uppfattning att ytterligare utredning behövs för all vidga delstraffbara området i dessa fall. Syftet med det remitterade förslaget har inteheller främst varit all utvidga det straffbara området ulan all åstadkomma såenhetliga bestämmelser som möjUgl. Jag biträder lagrådels förslag även pä dennapunkt. I lagrådets förslag till 10 § första stycket bör dock ett tillägg görasi förtydligande syfte. Enligt vad jag har inhämtat överväger atlföreslå regeringen all göra en översyn av den s.k. kvacksalverilagen. Del kanalltså bli aktuellt atl se övei bestämmelserna om obehörigutövning av bl. a. lakar- och barnmorskeyrkena. Förslagettill lag om ändring i lagen (1960:409) med förbud i vissa fall mot verksamhetpå hälso- och sjukvårdens område Denföreslagna ändringen i 9 § del remitterade förslaget fill lag om behörighet altutöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m. föranleder en ändring i 7 § kvacksalverilagen.Jag biträder lagrådets förslag till ändring. Förslagettill lag om ändring i lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalenm. Lagrådethar lämnat förslaget ulan erinran. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att anta de av lagrådet granskade förslagen med vidtagna ändringar. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden öch beslutar alt genomproposition förslå alt anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Prop.1983/84:179 51 Sammanfattningav behörighetskommittés betänkande (SOU 1983:33) Kompetens inom hälso-och sjukvården 1981års behörighelskommitlé tillsattes för all göra en allmän översyn av denrättsliga regleringen av kompetens och behörighet inom hälso- och sjukvården,tandvården m.m. I detta huvudbetänkande redovisar kommittén sina övervägandenoch förslag om behovet av legitimafion och andra av utfärdade kompelensbevis;kommittén använder här termen särskilt utfärdade kompelensbevis som ettsamlingsbegrepp. I uppdraget har också ingått all pröva om del behövs enstatlig reglering för yrkesutövning, för användning av yrkesbeteckning m.m. ochför kompetensen hos personal inom den landsfingskommunala hälso- ochsjukvården. Enligt direktiven skulle kommittén dessutom se över formerna förhandläggningen av legitimalionsärenden m.fl. ärenden om särskilt utfärdadekompetensbevis. Även dessa frågor analyseras och presenteras i betänkandet. Kommitténavser atl senare i elt särskilt betänkande behandla behovet av statligaföreskrifter om tillsältningsförfarandel och meritvärderingen för läkare m.fl.grupper. Föratt biträda i kommitténs arbete har en grupp sakkunniga utsetts efter förslagfrån bl.a. landstingsförbundet, personalorganisationerna, samluniversitets- och högskoleämbetet. Arbetet i kommittén har bedrivits i mycketnära samarbete med dessa sakkunniga. Kommittén har haft diskussioner med eltstort antal företrädare för olika yrkesgrupper och har mottagit en mängdframställningar med önskemål om alt en rättslig reglering behålls eller införs.Under utredningen har kommittén prövat behovet av en sådan reglering för elt 30-lalyrkesgrupper. Patienternasberättigade krav på en säker vård av god kvalitet har varit vägledande förkommitténs bedömningar. Denna utgångspunkt har också den nya hälso- ochsjukvårdslagen, där landstingskommunernas övergripande ansvar förvården betonats. Närdel gällt alt göra den nödvändiga avvägningen mellan säkerhetskraven och andrafaktorer, har kommittén haft all la hänsyn fill pafienlernas situafion, såvälinom den enskilt bedrivna vården som inom den som landsfingskommunerna och de s.k.landsfingsfria kommunerna svarar för. En förutsättning för kommitténs arbetehar därtill varit, att de gällande principerna för införande av bl.a.bestämmelser om legifimation och behörighet i huvudsak bör gälla även iframtiden Kommitténföreslår atl bestämmelser om legitimation skall gälla för de grupper avyrkesutövare, som har en självständig yrkesfunktion med kvalificeradearbetsuppgifter och ett stort ansvar för palienlernas säkerhet i vården.Särskild vikt bör då läggas vid alt en yrkesgrupp i inte oväsentlig 1983/84:179 52 utsträckningvänder sig direkt till allmänheten, som i.ex. De gällandebestämmelserna bör därför behållas för grupperna barnmorskor, glasögonoptiker,läkare, psykologer, sjukgymnaster, sjuksköterskor och tandläkare. förslag bör dessutom bestämmelser om legitimation införas förgruppen logopeder. Föratt öka säkerheten för de patienter som söker psykoterapeutisk behandling harkommittén föreslagit alt yrkesutövare som har psykoterapeutexamen ellermotsvarande utbildning skall kunna föras in en särskild förteckning. Denna börföras av . Den som blir införd i förteckningen ställs undersocialstyrelsens tillsyn och har rätt all annonsera sig som av styrelsenregistrerad psykoterapeut. Avsikten är atl allmänheten på detta säll lättareskall få vetskap om var kvaUficerad psykolerapeufisk hjälp finns alt tillgå,och öka samhällets insyn i verksamheten. Kommitténanser atl bestämmelserna om rätt. all utöva yrke som barnmorska, läkare ochtandläkare bör behåUas. Inom detaljhandeln med läkemedel behövs med hänsyn filldel allmännas inflytande över verksamheten och personalens kompelens inlenågon reglering av yrkesverksamheten. Kommittén föreslär all en deslegitimeradyrkesutövare inte längre skall fä utöva sitt yrke. Yrkestitelnläkare och andra titlar som kan ge sken av att en yrkesutövare har kompetenssom läkare är f.n. rätlsligen skyddade. Kommittén föreslår alt skyddet behällsoch utvidgas till atl omfatta även tandläkarfiteln. Därutöver behövs enligt kommmitlénsmening ett skydd för beteckningen legifimerad i förening med yrkestitel, . legifimeradbarnmorska, beteckningen speciaUslkompelens m.m. och för dem som registreratsmed viss utbildning i psykoterapi. Inomden landsfingskommunala hälso- och sjukvården måste behovet av statligaföreskrifter om personalens kompetens tUl förmån för palientsäkerr heten, vägasfrämst mot de krav som den kommunala självstyrelsen ställer och risken föradministrativa låsningar. Kommittén föreslår föreskrifter för elt mindre antalyrkesgrupper. I sin bedömning har kommittén utgått från att gruppernabarnmorskor, läkare, sjuksköterskor och tandläkare intar en särställning iförhällande till palientsäkerheten. I princip kan därför en reglering begränsastill dessa grupper, som för övrigt omfattas av behörighetsbestämmelserför tjänst. Frän denna huvudregel bör det enligt kommitténs mening göras tvåundantag; 1 Barnmorskornas verksamhet har redan genom bestämmelsernaom behörighet alt utöva yrke en reglering som gör ytterligare bestämmelser överflödiga. 2 Det finns ett fåtal grupper, som med hänsyn tillarbetsuppgifternas betydelse för patientsäkerhet, kan jämställas med de fyranämnda grupperna. Förutomför läkare, sjuksköterskor och landläkare föreslår kommittén att föreskriftermed behörighetskrav skall finnas för viss ambulanspersonal. Prop.1983/84:179 53 vissalaboratorieassistenter, sjukgymnaster och sjukhusfysiker.