prop · G70360 · 1983-12-31 00:00:00 — Vidare föreslår Folkkampanjen och atl,om tillstånd till laddning ges, lidsbegränsning av tillståndet skall varaobligatoriskt och tillståndet gälla i högst tre är, varefter en ny prövningskall göras där den aktuella situationen belyses innan eventuellt fortsattdriftstillstånd ges. Liksom i utredningsförslaget skall emellertid Ullståndetkunna återkallas tidigare. , pekar isitt yttrande på alt den av ratificerade Öslersjökonventionen (Helsingforskonven-tionentill skydd för den miljön i ) för landbaserad föroreningkräver etl tillständssystem med omprövning. Eftersom radioaktivaämnen är listade som skadliga i konventionens annex, torde följa 1983/84:60 139 atl den föreslagna lagen måste innehålla bestämmelser omregelbunden omprövning av tillstånden. Tillvaratagande av säkerhet och strålskydd Kommitténs förslag i denna fråga har i allt väsentligt lämnatsutan erinran. anser att lagförslagets text beträffandesäkerhetsaspekter pä kärnteknisk verksamhet står i väl överensstämmelse med nukända tekniska förutsättningar. Enligt kommitténs förslag regleras säkerhetsrelateradefrågor enligt den föreslagna lagen om kärnteknisk verksamhet och strålskyddetenligt slrålskyddslagen. 55/ pekar på att en formell definition avsäkerhetsbegreppet i den föreslagna lagtexten saknas. Enligt SSLs uppfattningär det viktigt att betona att begreppel säkerhet i första hand avser sådanatekniska säkerhetsåtgärder som behöver vidtas för atl förhindra olika formerav dramatiska förlopp där konsekvenserna är eller kan ge upphov till storautsläpp av radioaktiva ämnen. Händelser som endast kan resultera i en stråldostill människor och omgivning som är väl inom de gränser som från strålskyddssynpunktkan anses vara accepterbara berör enligt SSLs bedömning inte säkerheten utanenbart strålskyddet. Normaldriftens utsläpps-och arbetarskyddsfrägor skallliksom nu regleras enligt slrålskyddslagen. anser alt kommittén skulle ha nåttännu längre i fråga om samordning och förenkling av regelsystemet omstrålskyddsfrågorna beaktats i den nya lagen. delar kommitténsuppfattning att frågor om säkerhet och strålskydd vid kärnteknisk verksamhetmåste omfattas av ett samlat säkerhetstänkande. Folkkampanjen mot kärnkraft begär alt, om kravet på"helt säker" avfallshantering tas bort, i stället i lagen inskrivskonkreta krav pä vad som krävs för en "säker" avfallshantering. Arbelarskyddsstyrelsen anför: Verksamheten pä kämenergiområdetär i väsentligt högre grad än annan industriell verksamhet omgärdad med särskildaregler som tar sikle pä såväl säkerheten i sådan verksamhet som skyddet mot denjoniserande strålningens skadliga verkningar. Genom vissa övergripandebestämmelser, som ges i förslaget (3 § och 12 §) till lag om kärntekniskverksamhet, blir också vissa ytterligare krav på åtgärder för att förebygga enradiologisk olycka, som i praktiken tillämpats, reglerade i lag. Meddessa krav uppfyllda ernås för berörda delar av den kärntekniska verksamheten,nämligen säkerhet mot en radiologisk olycka, en skyddsnivå som förarbetstagarna tillgodoser arbelsmiljölagens målsättning. Redan inledningsvis i lagförslaget föreskrivs, sägertekniska högskolan i , fakidtetesnämnden, att de säkerhetsåtgärderskall vidtas som krävs för att förebygga fel i utrustning och felaktigthandlande av personal som kan leda till en radiologisk olycka. I dennaformulering ligger implicit Prop.1983/84:60 140 kravet att kunnig och kompetent personal alltid skall varatill hands i alla faser av verksamheten såväl vid reaktordrifl som vidkontrollverksamhet och i slutförvaringssammanhang. Man kan starkt ifrågasättaom man med de allmänt negativa lagförslagen baserade pä det strikta avvecklingsbeslu-telmed sikte på visst årtal såsom ändpunkt kommer alt kunna förvärva kompetentpersonal till området. vill varna för dessa svårigheter.Staten bör här ha ett övergripande ansvar. Det är väsentligt alt kompetensnivånbibehålles på såväl civilingenjörer som tekn. licentiater och doktorerutbildade inom området. Hur detta krav skall kunna förenas med det striktaavvecklingsbeslutet är oklart. Det synes dock väsentligt att utbildning inomområdet kan bibehållas på hög nivå sä länge verksamhet bedrivs inom fissions-eller fusionsreaklorområdena. Ansvaret för säkerhet och strålskydd föreslagit i fråga om ansvaret för säkerhetoch strålskydd har av remissinstanserna lämnats utan erinran. Vissa uttalandenhar gjorts. SKI anför: Kommittén diskuterar ingående existerande ansvarsförhållandenför säkerheten på kämenergiområdet. En utgångspunkt för arbetet med denföreslagna lagen har varit nuvarande ordning som innebär att staten har en formav övergripande ansvar inom området medan det direkta ansvaret ligger hostillståndsinnehavaren. Denna ansvarsfördelning kommer också framgent att gällamed kommitténs lagförslag. SKI anser denna fördelning både nödvändig ochlämplig mot bakgrund av hittillsvarande svenska och internationellaerfarenheter. Med rättigheten att inneha och driva reaktoranläggningar följersåledes ett antal skyldigheter både när det gäller att bidra tillelenergiförsörjningen och när det gäller säkerheten. Inspektionens roll somtillsynsmyndighet är inte att ta över ansvar för säkerheten frånanläggningsinnehavaren utan att tillse att innehavaren utövar sitt ansvar ochsina skyldigheter när det gäller säkerheten på ell tillfredsställande sätt. Den av kommittén gjorda uppdelningen av ansvaret för denkärntekniska verksamheten är enligt vattenfallsverkets mening ändamålsenlig.Lagförslaget ger emellertid endasl indirekt besked om att staten förbe-hållesdet övergripande och tillständshavaren det direkta ansvaret. anser atlansvarsfördelningen bör framgå direkt av lagtexten. Liknande synpunkter framförOKG som anmäler att principema angående de grundläggande ansvarsförhållandenaknappast kan föras tillbaka pä den nu föreslagna lagtexten utan endast tillförarbetena. Möjligen kan skäl därför, säger , andragas för att sagdaprincip borde kunna framgå direkt av lagen om kärnteknisk verksamhet. 1983/84:60 141 Folkkampanjen mol kärnkraft anför: Om skall vinnagehör för att vi är etl land som arbetar för fred, mot kärnvapen och förnedrustning, så måste vi ställa kravet att la hem det utbrända kärnbränslet frånWind-scale och La Hague omgående. Slutförvaring av använt kärnbränsle måstebygga på en metod som gör oss helt oberoende av främmande kärnvapen-makt ellerannat land. Folkkampanjen anser vidare att slutförvar av använt kärnbränsle ochreaktoravfall bör ske på sådant sätt att människan inte avhänder sigmöjligheten att vidta ålgärder om - trots säkerhetskraven -sådana blirpåkallade exempelvis genom läckage av radioaktivitet. Avfallslager bör därförinte byggas pä sådant sätt, l.ex. under vatten, eller förslutas så att sädanaskyddsåtgärder försvåras eller omöjliggörs. En bestämmelse om detta bör intagasi lagen eller motivtexten. Kommitténs förslag om skyldighet för en tillståndshavareatt svara för allt kärnavfall, inkl. använt kärnbränsle som inte återanvänds,har föranlett kommentarer från endast ett fåtal remissinstanser. SKI noterar med tillfredsställelse att anläggningshavarnasansvar för avfallshanteringen slås fast och anför: Den föreslagna lagtextensynes förutsätta alt varje innehavare av kärnreaktor har ett individuelltansvar för det använda kärnbränsle och det kämavfall som härrör från just denreaktorn. Enligt gällande planer inom kraftföretagen skall använt kärnbränsleemellertid förvaras i ett centralt bränslelager (CLAB) för vilketett av kraftföretagen gemensamt ägt bolag, , har fått koncession. Sammabolag avser också uppföra ett centralt lager för s. k. reaktoravfall (SFR).Det synes överhuvud taget vara meningen att detta bolag på kraftföretagenssamfällda uppdrag skall sköta en stor del av den hantering för vilkenkraftföretagen enligt den föreslagna lagens 12 § p, 2 och 13 § skall bära etträttsligt individuellt ansvar vid äventyr att drifttillstånd för kärnreaktoråterkallas. Så som hanteringen är avsedd att fungera i praktiken synesemellertid endast ett övergripande solidariskt ansvar hos kraftföretagen kunnaurskiljas. Problemet kan ställas på sin spets med en drastisk fråga: Vilkenreaktor skall stängas i händelse av SKBF:s bristande uppfyllelse av åliggandenaenligt 12 § p. 2 och 13 §? - Kommittén har inte gjort någon analys som skulletjäna till vägledning för hur de föreslagna reglerna skulle tillämpas i angivnafall. Problemet är snarare av rättslig än av teknisk natur. Inspektionenbeklagar atl det inte berörts i betänkandet. kommun tillstyrker föreslagen utvidgning avansvaret till berörda tillståndshavare och för alla avfallstyper. Vad gäller radioaktivt avfall vid avveckling och rivningav kärnkraftverk, som i kommitténs förslag omfattas av punkten 3 i 5 §,instämmer 55/ Prop.1983/84:60 142 till fullo i behovet av att i kärnenergilagen ålägga tillslåndsinnehavareatt svara för att "den anläggning, i vilken verksamheten bedrivs avvecklasoch rivs pä ett säkert sätt" (12 § punkten 3) och alt svara för attavfallet från rivningen hanteras och slutförvaras på ett säkert sätt (12 §punkten 2), Detta ger tillständshavaren skyldighet att avsätta medel för dettaoch att tillse att nödvändigt kunnande finns, OKG anser att ansvarsfördelningen mellan stat ochanläggningsinnehavare såvitt avser avfallshanteringen bör framgå direkt avlagen om kämteknisk verksamhet. Forskning och utveckling på avfallsområdet anfört om forskning och utveckling påavfallsområdet har under remissbehandlingen lämnats utan gensaga. Nämnden förhantering av använt kärnbränsle pekar på att i lagförslaget läggs stor viktvid den fortsatta forsknings- och utvecklingsverksamheten som skall utgöragrund för det slutliga ställningstagandet till hur det använda kärnbränsletskall förvaras. Nämnden ser detta som helt riktigt. Nämnden vill i dettasammanhang framhålla vikten av att de grundläggande strategiska frågorna om hurvi skall ta hand om det använda kärnbränslet i ökad utsträckning tas upp tillbehandling inom olika organ som arbetar med frågorna. har dessa frågormest behandlats inom () som framgår av l.ex.Plan 82 (del 1 avsnitt 2.3 s. 15-19). Som exempel på sädana frågor kan nämnasmöjligheterna atl övervaka och ingripa beträffande del använda kärnbränslet ochslutförvaret och med vilken grad av nationellt oberoende slutförvaringen skallgenomföras. Val av strategi i olika frågor kan naturligtvis på ett avgörandesätt påverka inriktningen av forskningen och vilka områden som särskilt kommeratt studeras. Nämnden avser för sin del att i sitt fortsatta arbete la upp ochbehandla denna typ av frågor. Viktigt för det fortsatta FoU-arbetet är att enöppen attityd behålls även i dessa frågor så att olika alternativ kan studerasföre det slutliga ställningstagandet. Mot denna bakgrund delar nämndenkommitténs uppfattning att lagstiftningen bör utformas så att olika tänkbaralösningar kan studeras och alt förbud mot vissa metoder inte skall tas in ilagstiftningen. I detta sammanhang bör, säger nämnden, framhållas också delomfattande arbete beträffande hanteringen av det använda kärnavfallet som görsinternationellt. Även om det svenska arbetet på detta område kommit långt, harman all anledning att räkna med att väsentliga bidrag till den slutligalösningen kommer fram i internationell samverkan. Man bör allsä enligt nämndenliksom i den svenska FoU-planeringen räkna med en hög grad av öppenhetoch internationellt samarbete. Också valtenfallsverket framhåller attavfallshanteringen berör ett flertal olika kunskapsområden och ärtvärvetenskaplig samt att en rationell forskningsplan förutsätter samtidigtinternationellt samarbete. 1983/84:60 143 EnligtSKBF:s uppfattning har det genom rapporten visats att en säker hanteringoch slutförvaring av det använda kärnbränslet och avfall, som härör från detta,är möjlig att genomföra i , Inriktningen för det fortsatta forsknings-och utvecklingsarbetet blir enligt SKBF då främst - att i internationellt samarbeteta fram det tekniskt-vetenskapliga underlag som behövs för atl myndigheternaskall ange dels erforderlig säkerhetsnivå och dels riktlinjer och kriterierför vad som krävs för att påvisa att den kan uppnäs, - atl med successivtvidareutvecklade undersökningsmetoder fullfölja de platsundersökningar, somskall ge underlag för beslut om lokalisering av elt svenskl slutförvar föranvänt kärnbränsle, - att undersöka och utvärderaolika alternativa lösningar och atl med successivt ökande dellajeringsgrad,fullfölja arbetet med att utveckla etl hanterings- och förvarssystem, somfyller ställda säkerhetskrav och är optimalt med hänsyn till ekonomioch resursanvändning. OcksåOKG understryker viklen av att forsknings- och utvecklingsarbetet i förstahand inriktas pä att få fram avfallsförvaringssystem som med bibehållensäkerhet är optimerade med avseende på ekonomi och resursanvändning. 55/ konstaterar att,förutom den forskning som bedrivs av kärnkraftverken via SKBF,kärnbränslenämnden, SKI och SSI har ansvar för att forsknings- ochutvecklingsverksamhet bedrivs inom avfallsområdet. De resurser som de tremyndigheterna har till förfogande för forskning inom avfallsområdet ärbetydande och det finns anledning att försöka samordna insatserna för att fäett bättre samhällsutnyttjande av insatta resurser. Nämndens forskning gällertill stora delar problem av strälskyddsmässig karaktär men ocksåsäkerhetsfrågor berörs. Regeringen bör därför ta initiativ till en starksamordning med och kanske ett inlemmande av nämndens forskning i institutetsoch SKLs verksamhet. SSI anser inte atl det finns anledning att ändra i denföreslagna lagtexten, men frågan bör beaktas i den kommande förordningen omkärnteknisk verksamhet. Enligt den föreslagnamodellen skall, konstaterar 5A'/, driftiillständen för kärnkraftreaklorerna bliföremål för en återkommande omprövning mot bakgrund av en utvärdering avinnehavarnas forsknings- och utvecklingsprogram (FoU-program) päavfallsområdet. Detta är en juridiskt sett ovanlig konslruktion vid tillståndsgivningoch tillståndsprövning. Inspektionen finner dock modellen rimlig med hänsyntill det angelägna i att driva på en fortsatt utveckling av ytterligareförbättrade metoder och tekniker inom avfallsområdet. Flera remissinstanserpekar på att forskning och utveckling på avfallsområdet är av långsiktigkaraktär och atl det behövs en viss tidrymd för att tillkommande resultat skallmotivera en förnyad totalbedömning av forskningsinriktningen. SKBF anförhärom; Avfallshanteringen och slutförvaringen berör ett flertal olikakunskapsområden och de olika delstudier, som 1983/84:60 144 måste utföras, är omfattande och tidskrävande. Därför börplaneringen göras förhållandevis långsiktig och man kan inle räkna med attkunskapsläget totalt sett ändras väsentligt frän ett är till ett annat. Deerfarenheter, som föreligger från KBS-arbetet och andra jämförbara tekniskt-vetenskapligautredningar visar att det behövs av för all fä framunderlag för en förnyad och meningsfylld totalbedömning av systemet i desshelhet. De forskare, vid universitet och högskolor m.m., som medverkat i KBS-arbetet,delar denna uppfattning. För forsknings- och utvecklingsarbetets planering bören tidsinriktning anges. I sina hittillsvarande planer har kraftindustrinangivit är 2020 som en lämplig tidpunki för att påbörja slutdeponeringen avanvänt kärnbränsle. Valet av denna tidpunkt har bestämts av önskemålet attbegränsa radioaktiviteten vid slulhante-ringen och värmeutvecklingen islutförvaret. Någon erinran häremot har ej anförts av kämbränslenämnden ellerregeringen i samband med granskningen av bl.a. SKBF:s Plan 82. Påbörjande av slutdeponeringenår föresläs därför utgöra en utgångspunkt för lidsinriktningen. Om så befinneslämpligt ur optimeringssynpunkt bör inriktningen senare kunna justeras. För attden återkommande prövningen av reaktorinnehavarnas program för forsknings- ochutvecklingsarbete skall bli meningsfylld bör den enligt SKBF:s uppfattning skemed en periodicitet av , såvida inte särskilda omständigheter föranlederannat. Prövningen bör ske mot bakgrund av dels en redovisning av deforskningsresultat som uppnåtts, dels en plan för de fortsatta insatser, sombedöms erforderliga. Mellanliggande år bör årsrapporter avges till berördmyndighet så att en kontinuerlig insyn och kontroll möjliggöres. FoU-arbetets långsiktighet framhålls och åsikten att denåterkommande prövningen av reaktorinnehavarnas program bör ske med en periodicitetav fem är delas av vatlenfallsverkel, OKG, och SydkrafiAB. SKI föreslår vad gäller intervall för översyn av FoU-programmetalt en grundlig översyn och utvärdering företas vart femte eller sjätte år.Mellanliggande år sker en uppföljning av att programmet i huvudsak följer deriktlinjer som dragits upp vid föregående grundliga översyn samt att ingetinträffat, t; ex. erhållna forskningsresultat, som föranleder ändringar i delarav programmet. Med intervall för stor översyn ca kan den ärligauppföljningen göras något mer djupgående . Denna modell föröversyn, värdering och uppföljning av stora FoU-program av strategisk betydelsehar erfarenhetsmässigt visat sig fungera väl inom andra områden, t. ex.försvaret. använt kärnbränsle anför att ikommitténs förslag stor vikt läggs vid en årlig granskning av FoU-verksamheten.Först bör framhållas att FoU-verksamhet inte bedrivs sä att den börgranskas i sin helhet. Program läggs upp för olika områden och bedrivs under enviss tidsperiod varefter resultaten av arbetet kan värderas. Prop.1983/84:60 145 som bör ganskas är all verksamheten uppfyllerkraven på fullständighet och alt verksamheten fortskrider enligt de uppdragnaplanerna. Med olika tidsintervaller kan sedan skilda delar av verksamhetennärmare granskas. Nämnden vill härvid framhålla betydelsen av stor flexibiliteti verksamheten mot bakgrund av den snabba utvecklingen inom områden som berörsav denna forskning och av att resultat som kommer fram genom forskningsarbetetkan leda till att tidigare ställningstaganden omprövas. Enligt kommitténsförslag skall också en utvärdering göras av den forskning som redan utförts.Även om det ligger i sakens natur att viss sådan utvärdering görs när behovetav framlida forskning bedöms, så vill nämnden framhålla alt underlag för ensådan utvärdering inte lämnas i de nuvarande årliga planerna ulan snarare i deseparata forskningsrapporter som löpande redovisas av SKBF. Nämnden ser ingasvårigheter i en sådan utvärdering, utom möjligen all fä tillgäng tillkvalificerade oberoende specialister. Del kan visa sig nödvändigt alt anlitautländska specialister. Även här gäller att en ettårig prövningsperiod inletorde vara den lämpligaste. 1 detta sammanhang vill nämnden också ta uppfrågan om kriteriema för prövning av FoU-verksamheten. Kommillén säger (s. 25) atlden skall ske efter lika stränga kriterier som prövningen förladdningstillstånd. Nämnden uppfattar detta uttalande som att säkerhetskravetprincipiellt skall vara detsamma men del ligger i sakens natur altprövningens karaktär blir annorlunda vid den löpande granskningen mot bakgrundav bl. a. teknikens utveckling. framhåller alt det är viktigt att reglerna omprövning av forsknings- och utvecklingsprogrammet utformas så att de uppfyllernormala kriterier för bedömning av vetenskapligt arbete samt utesluter varjerisk för godtycke. Rättssäkerhetsaspekterna understrykes starkt av OKG somanför: Därest myndigheten i fråga skulle anse att föreskrivna villkor icke kananses uppfyllda följer enligt 15 § kommittéförslaget att tillståndet att bedrivakärnteknisk verksamhet kan återkallas. Enär en återkallelse på sådan grund icketorde kunna anses skapa rätt till ersättning för tillständsinnehavaren är detsjälvfallet utomordentligt angeläget att underlaget för sådant återkallelsebeslulär rättsligt oantastligt och vetenskapligt tillförlitligt. Kommitténs förslag till regler för laddningstillstånd remissbehandlingen kritiserats endasl av Folkkampanjen mot kärnkraft.Enligt denna remissinstans' uppfattning bör laddning av nya reaktorer överhuvudtagetinte ske. Molsvarande synpunkt har framförts av . De nya formuleringarna i förhållande till nu gällande lag(villkorslagen) får enligt Folkkampanjens mening inte betyda sänkta krav påsäkerheten, 10 1983/84. 1983/84:60 146 Sammamateriella krav pä säkerhet dvs, "hell säker slutförvaring" måstegälla enligt den nya lagen liksom enligt villkorslagen. Dä detta är enbedömning som skall göras av regeringen efter ansökan frän reaktorinnehavarenoch efter remissbehandling av KBS 3-förslagel av svenska och internafionellamyndigheter och organisationer är del viktigt att alla synpunkter påladdningsfrågan blir ingående belysta. Kommitténs förslag i frågaom metod för omhändertagande av använt kärnbränsle m. m. har med något undantaglämnats utan erinran vid remissbehandlingen. , somdelar kommitténs uppfattning i frågan, anser det olämpligt atl i lag förbjuda upparbetningeftersom man då avhänder sig en metod att omhänderta kämbränsle. Mångårigaerfarenheter och utförda säkerhetsanalyser visar alt denna metod kan tillämpasmed fulU tillfredsställande säkerhet för personal och omgivning. Folkkampanjenyrkar pä förbud mot upparbetning. Motsvarande ståndpunkt intas av . kärnbränsle anför: En betydande del av diskussionen rörande kärnkraftenhar kommit att kretsa kring reglerna för laddningstillständ säsom de uttrycktsi villkorslagen. Nämnden finner för sin del att det grundläggande syftet bakomvillkorslagen tillgodoses av den föreskrift som ges i 7 § I kommiltéförslaget,nämligen att man före laddning av en reaktor mycket noggrant skall ha prövatalt det använda kärnbränslet kan tas om hand på ett säkert sätt. Prövningenmåste givetvis alltid utgå från de kunskaper man äger vid prövningstillfället.Nämnden finner mot denna bakgrund utformningen av 7 § adekvat samt klargörandevad gäller atl den metod som prövas inför laddningen av en reaktor inte ärbindande för den slutgiltiga förvaringen. Nämnden ser det också som värdefulltatt föreskriften har givits en formulering där hänsyn kan tas till teknikensutveckling, som strålskyddets betydelse framhävs. Mot den bakgmnd somkommittén angivit har nämnden också förståelse för atl lill självaredovisningen knyts ett program för forsknings- och utvecklingsverksamhet somskall visa hur man avser att fortsätta arbetet med slutförvaringen. Utförselav ämnen och utrustning m. m. på kärnenergiområdet Kommitténsförslag om utförsel av utrustning och material på kärnenergiområdet har vidremissbehandlingen inte mött någon kritik förutom från Folkkampanjen motkärnkraft som yrkar att förbud mol export av reaktorer och reaktorteknologiskrivs in i lagen och att regeringen uttalar att den ej avser att lämna någradispenser från det förbudet. Några remissinstanser harkommenterat kommitténs förslag. AB ASEA-ATOM anför: För ASEA-ATOM och andraberörda svenska företag är det angeläget att villkoren kring kärnenergiexportenär så klara som möjligt. Största möjliga förutsägbarhet om villkor ochhandläggning är önskvärd. 1983/84:60 147 Dellaskulle väsentligt underlälla planering och exportansträngningar. Också gentemotpotentiella kundföretag, deras regeringar och utlandet i övrigt skulle dettavara av värde. Det konstateras i betänkandet atl genom det s. k. icke-spridningsfördragethar åtagit sig alt varken självt utveckla kärnvapen eller andra kärnladdningareller genom export bidra till att andra länder gör det. Det förtjänar atl isammanhanget nämnas att icke-spridningsfördraget (NPT) också talar om attunderlätta samarbete och handel (utbyte) på kärnkraftens områden (art IV). Förutsatt tillräcklig trovärdighet när del gäller icke-spridning ochförutsatt lAEA-kontroll enligt ovan, är del angelägel att också denna artikeli NPT verkligen beaktas. ASEA-ATOM inser all NPT:s artikel IV knappast,såsom exportkontrollen i NPT art III.2.B, kan tolkas som en bindandeförpliktelse. Gällande svenska exportreglering ger utrymme för myndigheternaatt innan tillstånd ges bekräfta att alla formella (internationella)förpliktelser är uppfyllda. Detta sker också.