prop · G703100 · 1983-12-31 00:00:00 — Möjligheterna att ta initiativ tillu-kreditfinansiering av ett projekt är härvid av betydelse. tasinitiativet av det svenska företag som är intresserat av leveransen. Ienstaka fall har enskilda initieraten u-kredit. Förfrågningar och förslag från samarbetsländerna om u-kreditkan förutses öka i takt med att länderna vinner erfarenhet av systemet och också som en följd av det växandetekniska samarbetet, som med stöd lillförinvesteringsstudier syftar tillatt lägga grunden för u-lan-detsöverväganden om projektgenomförande och projektfinansiering. Jaganser, i likhet med utredningen och många remissinstanser, att initiativ till u-kreditfinansiering i ökad utsträckning bör kunna komma från samarbetsländerna. Sådana initiativ ter sigsärskilt önskvärda då de föregåttsav tekniskt samarbete som tillfört det kreditberedande organet kunskaper om projekten. Det ligger ettvärde i att leverantörsföretag ävenfortsättningsvis bereds tillfälle att ansöka om u-kredit, dels för att möjligheten till u-kreditfinansiering ännu inte ärtillräckligt känd bland samarbetsländernaoch dels för att möjliggöra en spridning av kreditgivningen till sektorer och produkter där efterfrågan begränsas avotillräcklig kunskap om tillgängliga svenska resurser. Det kan i sammanhanget noteras att nästan alla u-krediter sominitieras av företagen avser projektsom samarbetsländerna själva infordrat anbud på och som de följaktligenprioriterat för genomförande. Ett ytterligare steg i riktning mot att ökasamarbetsländernas engagemang i den process som föregår det enskildakreditbeslutet vore alt träffa särskilda överenskommelser med enskilda länder omu-kredilgivningen och möjligen också om det tekniska samarbetet. Fördelarna med sådana överenskommelsermåste emellertid vägas mot nackdelarna. De senare avser främst riskenför att flexibiliteten i systemet går föriorad och att förutsättningarna förupphandling i internationell konkurrens undergrävs. Det kan även uppståförväntningar i mottagarlandet om en u-kreditgivning som man på svensk sidasaknar möjlighet att infria varvid syftet med ett intensifierat samarbete kan spolieras. Jag anser mot den bakgrunden alt överenskommelser omu-kreditgivning bör övervägas endast om särskilda omständigheter talar för enregleringav samarbetet. Sådana omständigheter kan föreligga dä krediterna är avsedda attutgöra en del av ett bredare ekonomiskt och politiskt samarbetsprogram.Överenskommelserna bör reglera principer och former för u-kreditgivningen medanreglering av den beloppsmässiga volymen bör anstå till dess att projekt haridentifierats och prövats på svensk sida. Jag räknar med att överenskommelse om u-kreditgivning skall kunna prövas mednägot eller några enstaka . Erfarenheterna av sådana evenlu- Prop.1983/84:100 Bilaga 5 88 ella arrangemang bör läggas lill grund förfortsatta överväganden i denna fråga. Det nuvarandeu-kreditsystemet innebär att biständsmedel, i form av ett gåvoelemenl, tillförsstatsstödda svenska exportkrediter, som beviljas av AB (). Gåvoelementet är ett uttryck för kreditens förmånlighet. Det beräknasenligt en särskild formel och uppgår numera till . hargåvoelementet främst använts för all sänka räntan även om möjlighet funnits altanvända det för föriängning av amorteringstiden eller för att åstadkomma enamorteringsfri period. Delta har varit en följd av att u-kreditgivningenbaserats pä de regler som gäller för exportkrediterna. Dessa innebär vidare attkredittiden räknas från prestationens fullgörande (leverans, överlämnandeeller idriftlagande). Det innebär att u-krediterna haft en inbyggdoch icke redovisad amorterings-fri period med åtföljande längre tolal kredittidom jämförelse görs med de av /DAC antagna rekommendationerna att räknakredittiden frän datum för kredilavlalets ikraftträdande. Till följd av attu-kreditsystemet utgjort enpåbyggnad på export-kreditgivningen har vidare kostnaderna fördelats mellanbiståndsanslaget och industridepartemenlels anslag för del statliga stödet förexportkrediterna. De kostnader som har belastat biståndsanslaget har beräknatsenligt en särskild formel och avförts från anslaget för u-krediter medan defaktiska kostnaderna för del enskilda budgelåret har redovisats under industridepartemenlelshuvudtitel (B 18. Ersättning för extra kostnaderför förmånlig kreditgivningtill ). har närmare belyst del kompliceradeförfaringssättet och de otillfredställande resultat som erhållits av demetoder för beräkning av gävoelementel och för kostnadsfördelningen somhittills har tillämpats. 1982/83: 100,bil. 5, konstateras att det finns anledning överväga en ändring avu-kreditsystemets finansiering. Syftet med ändringen skulle vara all åstadkommaett sammanhållet system för u-kreditgivning och för risktäckning avu-krediterna utan att de positiva erfarenheterna av tidigare verksamhet gårföriorade. Jag förordar i enlighethärmed en omläggning av finansieringen av u-krediterna som innebär alt de frikopplasfrån det statsstödda exportkredit-systemet. Kreditgivningen bör ävenfortsättningsvis baseras pä upplånade medel för kapitalbehovet och i principavse upphandling av svenska varor och tjänster. Medel från biståndsanslagetskall användas för att skall kunna utnyttja de upplänade medlen päförmänliga villkor. U-krediler som förutsätter statlig kreditgaranti börförsäkras mot den befintliga säkerhetsreserven och ytterst biständsanslagen. Upplåningen averforderligt kapital skall ombesörjas av AB () inomramen för delta organs reguljära verksamhet. Prop.1983/84:100 Bilaga 5 89 Beredningen för internationellt tekniskt samarbete (BITS)skall stå som huvudman för kreditgivningen. BITS skall vidare motta ansökningar omu-kredit samt fatta beslut om krediterna och deras villkor samt om kreditgarantier. Ettsärskilt avtal bör träffas mellan BITS och SEK om att SEK. - på uppdrag avberedningen och för dess räkning - skall verkställa och administrerautlåningen. Garantigivningen skall administreras av exportkreditnämnden(EKN), som också fortsätter all förvalla den säkerhetsreserv som står som säkerhet förgarantigivningen. Med dennauppläggning av u-kreditsystemet kommer samtliga kostnader för kreditgivningenatt belasta biståndsanslagen. Det blir därmed naturligt alt krediternasutvecklingsorientering betonas ytterligare. Omläggningenmöjliggör vidare en renodling av de uppgifter som åvilar de berördamyndigheterna och organen. som beredning och beslutsfattanderörande krediterna samlas hos en myndighet, BITS, kan verkställighetenoch den tekniska hanteringen skötas av SEK och EKN som har erfarenhetoch goda resurser för dessa uppgifter. Därmed uppnäs den tidigare uttaladeavsikten att åstadkomma ett sammanhållet syslem för främjande avsamarbetsländernas utveckling. Av det stora antal remissinstanser som haruttryckt en uppfattning i denna fråga, delar de flesta de ovan anfördasynpunkterna på modell för finansiering och administration av u-kreditsystemet. Som en följd av attsamtliga kostnader för u-kreditgivningen skall belasta biståndsanslaget,kan beräkningen av kostnaderna och reglerna för belastningen av dessakostnader pä biståndsanslaget, förenklas jämfört med nu gällande ordning.Jag förordar att budgetmedel, motsvarande kostnaderna för gävoelementel,avsätts i anslutning till att en kredit lämnas. Eftersom dessa medel kommeratt tas i anspråk under kreditens hela löptid bör kostnaden nuvärdeberäknas, dvs. äsätlasdet värde som medlen har vid den tidpunktavsättningen görs. De medel som avsätts skall tillföras ett särskilträntebärande konto som, i BITS namn, förvaltas av riksgäldskon-torel ochdisponeras av SEK i avvaktan pä att medlen tas i anspråk för mottagarlandets räkning. Det ankommer påfullmäktige i riksgäldskonloret altbesluta om vilka räntevillkor som skall gälla för de till kontot avsalta medlen. Den här förordade utformningen anslutersig till det av utredningens förslag som tillstyrkts av den övervägandedelen av remissinstanserna. Den.här föreskrivnaordningen för beräkning av u-kreditsystemets kostnader och för dess belastningpå biständsanslagen innebär all avsättningarnas storlek blir beroende bl. a.av uppläningskostnaderna, de diskonterade utlåningskostnaderna, budgetmedlens förräntning ochstorleken på det gåvoelement som åsätts de enskilda krediterna. Jag kommer senare att föreslå attregeringen ger BITS i uppdrag att utarbeta regler för hur avsättningarna skall beräknasmed hänsyn tagen till de olika faktorer som påverkarkostnaderna för kreditgivningen. 1983/84:100 Bilaga 5 90 U-krediterna lämnasnumera med en förmånlighetsgrad på . Jag förordar att u-krediterna ävenframgent skall lämnas med en förmånlighetsgrad på, i normalfallet, . Omsärskilda skäl talar för ett högre gåvoelemenl anser jag dock att en förmånlighet pä högst30% i enstaka fall skallkunna accepteras. Beräkningen avgävoelementel bör baseras pä /DAC:s normer. Det innebär att kredittiden skallräknas frän tiden för kreditavtalets ikraftträdande. Jag konstaterar att dettainnebär att gävoelementel i u-krediterna i högre grad än kan användas för att medgelängre kredittid och amorteringsfrister. Kredittiden bör i enstaka fall kunnauppgå till . Amorteringstiden bör i princip bestämmasmed hänsyn till projektets upp-arbetningslid. DAC:s normer förberäkning av kredittiden innebär en viss skärpning av kreditvillkoren vid ettbibehållet gåvoelemenl på . Jag bedömer att en sådan skärpning kanaccepteras. De projekt som kan komma ifråga för u-kreditfinansiering börnormalt ge en sådan avkastning att de därmed förenade finansieringsvillkoren kanbäras av projektet. Det är vidare angeläget att undvika del större ansvarstagande förprojektens genomförande som skulle följa med att en betydande del av en insatsfinansieras med biståndsmedel; u-krediterna bör i huvudsak utnyttjas för projekt inomområden där mottagarlandet har kompetens och kapachet att ansvara för projektensgenomförande. Ett högre gåvoelemenl skulle dessutom kunna reducera omfattningen av konkurrens vidprojektupphandlingen vilket skulle försväramöjligheterna alt säkerställa att biståndsmedlen kommer u-landet snarare än företaget tillgodo. Slutligenanser jag att ölägenheterna av ökandekreditsubventioner i världshandeln talar för ett bibehållande av ettgåvoelemenl på . U-kredilernagaranteras f. n. av EKN, med undantag för u-krediier till programländernaför svenskt bilateralt bistånd, vilka garanteras över den särskilda säkerhetsreserven mot biståndsanslagen.Om särskilda skäl föreligger kan sådan s.k. biståndsgaranti medges även isamband med u-kredit till annat land. För att täckaeventuella förluster på krediter som omfattas av biständs-garantier har en särskild säkerhetsreservupprättats, vilken förvaltas av EKN på uppdrag av regeringen. Säkerhetsreservenhar förutsatts uppgå till av detsamlade garantibelopp den ligger som säkerhet för. Vid utgången av 1982/83 uppgick säkerhetsreserven till 57 milj. kr. som säkerhet förgarantiförbindelser på 444 milj. kr. U-krediterna böräven fortsättningsvis i normalfallet kunna erhålla statlig kreditgaranti. U-kredit skall ocksåkunna lämnas i de fall företagel ifrågasjälvt står risken eller skaffar annan godtagbar garanti. Prop.1983/84:100 Bilaga 5 91 garantigivningen bör i princip ske på försäkringsmässiggrund innebärande att intäkterna pä sikt skall täcka kostnaderna. Härav följer attgarantigivningen skall vara förenad med premiebetalning av garantitagaren. Premiesättningenbör utformas med utgångspunkt i EKN;s premietariffer. Hänsyn bör emellertidockså las lill att u-krediterna förutses kunnalämnas med relativt lång amorteringslid, varvid premierna naturli-genblir högre. De bör dock inte sättas sä högt att de omöjliggör sådan längreamorteringstid. U-krediler som förutsätter statlig kreditgaranti skallfrån och med /85 garanteras över den särskildasäkerhetsreserven mot biståndsanslagen. U-kreditgivningen bör inriktas pä ländersom bedöms vara kreditvärdiga eller på viss sikt fä tillfredsställandebetalningsförmåga. Säkerhetsreserven består i första hand av medel frånpremieinbetalningar. Dessutom kan säkerhetsreserven vid behov tillföras medelfrän u-kreditanslaget. Därmed möjliggörs ett något högre risktagande än vad som vore försvariigt omendast premiemedel tjänade som säkerhet för garantigivningen. U-kreditanslagetskall även belastas om utbetalningarna för eventuella skadefall skulle kommaatt överstiga medlen i säkerhetsreserven. Beslutrörande u-kreditgaranli skall fattas av BITS, som skall grunda sina ställningstaganden pä yttrande frän EKN.EKN:s yttrande bör tillmätas avgörande vikt för det slutliga garantibeslulel.Det bör avse förslag till ställningstaganderörande relevanta försäkringslekniska frågor samt innefatta en bedömning av kreditrisken avseende delenskilda samarbetslandet och en rekommendation lill beslut igarantifrågan. EKN skall även fortsättningsvis förvaltasäkerhetsreserven på regeringens uppdrag saml administrera garantierna. EKN skalltillställa regeringen en redovisning av omfattningen av säkerhetsreserven ochutfallet av garantiverksamheten en gång åriigen och i övrigt i mån av behov. Medanledning av här föreslagna ändringar av garantiordningen bör BITS, i samråd med EKN, utforma ett premiesystemför u-kredilgarantier saml i övrigt överväga behovet av särskilda regler förkrediter med längre amorteringslid än dem som EKN normall medger. Jag avservidare lämna regeringen förslag päden ordning som skall gälla för utnyttjande av medel fränu-kreditanslaget för täckande av skadefall. Den föreslagnagaranliordningen kan medföra att u-kreditanslaget in-tecknas på ett sättsom leder till alt utläningsvolymen varierar frän budgetår lill budgetär, även om medelsanvisningen förverksamheten skulle vara oförändrad.Inriktningen på länder som är kreditvärdiga eller på viss sikt bedöms bli det bör dock minska den risken.Dessutom har variationer i utlåningenmindre betydelse för u-kreditverksamheten som till skillnad frän det landprogrammerade biståndet inte grundar sig pä beloppsmässigaramätaganden gentemot enskilda mottagarländer. Prop.1983/84:100 Bilaga 5 92 U-kreditgivning kan kommaifråga för vilkas utvecklingspolitik ligger i linje med de svenskabiståndspolitiska målsättningarna. Hittillshar merparten av kreditgivningen inriktats pä länder med vilka bedrivertekniskt samarbete och på programländerna för svenskt bilateralt bistånd.Antalsmässigt har krediterna fördelals jämnt mellan de tvä länder-grupperna.Programländerna har dock erhållit en större andel, eller , av dettotala kreditbeloppet. Beträffande ländervaletvid u-kreditgivningen ser jag inga skäl att frångå den principiella inriktningsom fastlades i samband med alt u-kreditsystemet infördes. De länder som kanbli aktuella bör emellertid, såsom u-kreditutredningen förordat, varakreditvärdiga, eller på viss sikt bedömas fä en tillfredsställandeälerbetalningsförmåga. Kravet på kreditvärdighet har understrukits av flertaletremissinstanser som svårigheten alt bedöma den på harframhållits. Del innebär attu-kreditgivning kan aktualiseras för kreditvärdiga länder med vilka teknisktsamarbete bedrivs och med vilka ett långsiktigt bilateraltutvecklingssamarbete äger rum. Jag räknar med alt den hittillsvarande kretsenav mottagare av u-krediler kan komma alt vidgas till fler låg- ochmedelinkomstländer. Jag anser alt enstaka u-krediter till all börja med börkunna aktualiseras för vissa av dessa länder, särskilt vid kreditgivning isamverkan med andra finansiärer, t. ex. internationella finansieringsorgan somVärldsbanken, regionalbankerna eller Nordiska Invesleringsbanken. om projektensom sädana förutses ha en hög utvecklingseffekt. Jag förordar att beslutom enstaka u-krediter lill nya länder skall fattas av BITS, som bör grunda sinaställningstaganden pä här redovisade rikt,-linjer och sådana som regering ochriksdag från tid till annan beslutar om. I de fall nya länder förutses kommaifråga för en mera fortlöpande u-kreditgivning, t. ex. inom ramen förövergripande samarbetsöverenskommelser, förordar jag att beslut härom skallfattas av regeringen. 1980/81:41 (UU16, rskr 122) angavs att u-kredil bör utnyttjas endast för finansiering avsädana projekt som ökar mottagande u-lands betalningsförmåga eller har annanutvecklingsfrämjande effekt. BITS har på denna grundval utarbetat vissariktlinjer för val av insatser som skall beviljas u-kredil. Under förutsättningatt ett projekt är prioriterat av samarbetslandet och att det är förberett ochutformat på ett tillfredsställande sätt förordar jag att följande riktlinjeravseende projektval bör vara vägledande för u-kreditgivningen: identifierbaraprojekt till skillnad från löpande leveranser, projektsom ger direkt avkastning eller skapar förutsättning för sådan direktavkastandeverksamhet, projektsom genererar väsentliga intäkter eller besparingar i utländsk valuta. Prop.1983/84:100 Bilaga 5 93 -projekt som avser produktion för den inhemska marknaden bör vara inriktadepå basnyttigheter för relativt stora delar av befolkningen i landet eller i en region. Projekten börupphandlas i internationell konkuirens för att en rimlig prisnivå skall kunnafastställas. Förhandlingsupphandling bör kunna accepteras endast om u-landetav särskilda skäl så önskar och konkurrenskraftiga priser erbjuds. I remissbehandlingen av u-kreditutredningen harframhållits all många , och i synnerhet de fattigaste, behöverförbättra utnyttjandet av den befintliga produktionsapparaten, inte minst inomindustrisektorn, snarare än all nyinveslera. U-krediterna skulle därvid varanyttiga främst för länder som i mindre utsträckning än exempelvisprogramländerna behöver stöd för rehabilitering, underhåll och drift. Jag delardenna uppfattning. Den hittillsvarande u-kreditgivningen har främstinriktats pä energiprojekt och investeringar i fysisk infrastruktur.Industriprojekt som stötts med u-krediter har också avsett modernisering ellerutbyggnad av befintliga anläggningar. U-krediterna bör även framgent i huvudsakinriktas på investeringar som syftar till utveckling av energisektorn, infrastrukturoch industri.Inom industrin bör rehabiliteringsprojekt även kunna komma ifråga, omprojekten överensstämmer med de riktlinjer som jag i det harredovisat. Jag vill i detta sammanhang också nämna all möjlighet bör finnas attutnyttja u-kredilanslagel för finansiering av samnordiska projekt. U-kreditutredningenbetonar alt en huvudregel bör vara alt u-kredilerna inriktas pä projektdär andra anbud i den internationella konkurrensen är subventionerade medsärskilt förmänliga krediter (s.k. defensive match-ing). Fleraremissinstanser har invänt mot delta förslag och hävdat att en sådan huvudregelskulle bidra till att göra u-krediterna lill ett renodlat instrument för exportfrämjande. 1 denhittillsvarande u-kreditgivningen har av utfästelserna avsett projekt därupphandlingen skett i någon form av internationell konkurrens. Det harbidragit till att en rimlig prisnivå erbjudits och givit ett visst mätt av garanti för att gåvoelemenlettillförs samarbetslandet. Med en huvudinriktning på projekt upphandlade iinternationell konkurrens erhålls ocksåen smidig förening av bindning till upphandling i och internationellanbudsbedömning. Jag ser däremot inga skäl för en huvudregel om attinrikta u-krediterna pä projekt som är föremål för subventionerad konkurrens.Liksom hittillsböru-krediter kunna erbjudas, där en sådan konkurrenssituation föreligger. Självfalletgäller även här kravet på att projekten har tillfredsställande utvecklingseffekt. Beredning ochadministration av u-kreditsystemet är föriagda lill BITS, EKN och SEK. Vid kreditgivning tillprogramländer medverkar även 1983/84:100 Bilaga 5 94 SIDA i beredningsprocessen saml regeringen vad avserbeslut om kreditgaranti mot biständsanslagen. U-kreditsystemet har hittillsvarit uppbyggt pä och fungerat i enlighet med det befintliga statsstöddaexportkredilsyste-met kompletterat med en biständsmässig prövning av BITS och,i förekommande fall, avSIDA. U-kredilutredningenframhåller att den nuvarande beslutsordningen är komplicerad. framhållerutredningen att den kritik som framförts har gällt ordningen som sådan snarare än det sätt påvilken den tillämpats. U-kreditverksamheten har enligt utredningen i praktikenskett betydligt effektivare än det komplicerade systemet och de knappapersonalresurserna kan ge anledning förmoda. Jag delar utredningensuppfattning härvidlag. Som jag nämnde skallBITS ges det administrativa huvudansvaret för u-kreditgivningen. Del innebär altansökan om u-kredit skall ställas tillBITS som också skall fatta beslut omkreditvillkor och om u-kredilgaranli. Nären u-kredit avser ett programland skall SlDA:s yttrande inhämtas om projektethar anknytning till den reguljära biståndsverksamheten. SIDA bör även beredas tillfälle alt uttala sig omandra projekt i programländerna som är aktuella föru-kreditfinansiering. SEK:s ansvar för u-krediterna skall innefatta upplåning av erforderligt kapital samt verkställighetoch administration av kreditgivningen. EKN skall förvalta garantierna och säkerhetsreserven samt avge yttrande ommottagarländernas kredilvär-dighet och om relevanta garantitekniskafrågor. Beredningens uppgiftbör även fortsättningsvis koncentreras till granskning av föreslagnaprojekt. Liksom bör utomstående expertis anlitas vid behov. Med den personalförstärkning som jag kommeratt föreslå möjliggörs en fördjupad granskning i syfte att bättre säkerställa allu-krediternaanvänds för projekt med hög utvecklingseffekl. Personalförstärkningen kommeräven att behöva utnyttjas för beredningen av projektförslag som initierats av de enskildasamarbetsländerna eller som kommer upp ianslutning till kontakter medinternationella finansieringsorgan. Hittillsvarande erfarenheter av sådana projektförslag är att de kräverstörre beredningsinsatser. Ickedesto mindre anser jag en sådan utveckling önskvärd som ett led i strävandena att framhäva u-kredilgivningens utvecklingsorientering. I takt med attu-kreditfinansierade projekt börjar genomföras ökar behovet avprojektuppföljning och utvärdering. Jag förutsätter att BITS utarbetar rutiner härför. Det ingår ibiståndsorganisationsutredningens direktiv all granska de principer som gällerför sammansättningen av biståndsorganens styrelser. Den framtidasammansättningen av får bedömas i ljuset av- utredningens överväganden. Prop.1983/84:100 Bilaga 5 95 Anslag för /85 För budgetåret1983/84 finns 500 milj. kr. anvisal för u-kreditgivningen under anslaget C 9. Dessa medel beräknasmedge en kreditvolym pä ca 1 500 milj. kr.Kostnaderna för u-krediter som beviljats t. o. m. innevarande budgetär belastar såsom anslaget B 18under tolfte huvudtiteln. Som en följd av att u-kreditanslagen ökatsnabbt och utbetalningarna med nödvändighetsläpat efter föreligger betydande outnyttjade anslag för u-kreditgivning. Anslaget /85 kan därförberäknas till 375 milj. kr. Innevarande budgetärfår utfästelser om gåvoelement lämnas som uppgår till 750 milj. kr. Föratt en fortsatt gradvis expansion av kreditgivningen skall kunna ske bör BITS bemyndigas att för1984/85 göra utfästelser omgåvoelemenl som uppgår till 900milj. En sådan utfäslelseram skulle medge utfästelser om en total kreditvolym i storleksordningen 2,5-3 miljarderkr. Det bör därvid beaktas alt ungefär hälften av gjorda utfästelser erfarenhetsmässigtej leder till affär. Det tekniskasamarbetet har visat sig vara ett ändamålsenligt instrument för fördjupade relationer med vissau-länder. Jag har medtillfredsställelse noterat att beredningen ägnar ökad uppmärksamhet ät möjligheterna all utnyttjaolika samarbelsformer under olika skeden avprojeklidentifiering och -genomförande. Därmed avses t.ex. u-kreditfinansiering av projekt som identifieratsgenom del tekniska samarbetet. Jagser det därför som en fördel att konsultinsatser för att genomföra förinvesteringsstudier i första handinriktas pä länder och projekt lill vilka antingen u-kredit eller obundeninternationell finansiering kan bedömas möjlig. Med länder som har svårighetererhålla sådan finansiering börsamarbetet, i enlighet med beredningens förslag, inriktas pä exempelvisutbildning och institutionssamarbete.