prop · G703128 · 1983-12-31 00:00:00 — : tklstyrker utredningens förslag att allanäringsidkare (med undantag för konkursbo som driver näring) skall varaberättigade att få företagsinteckning meddelad i verksamheten. Det får sedanankomma på kreditgivama att bedöma om näringsverksamheten är sådan att den kanmotivera kredit mot säkerhet av hypoteksbrev. Detta är en ändamålsenligordning. Härigenom vinner man fördelen att faktiska - och inte som f. n.stundom är fallet formella - förhållanden avgör näringsverksamhetens lämplighetsåsom kreditsäkerhet. Ioch med att inteckning skall kunna beviljas alla näringsidkare slipper manifrån den konstlade gränsdragningen som hänvisningen till 1929 årsbokföringslag i nuvarande lag om företagsinteckning innebär. förbättringligger också i att näringsidkaren inte skak behöva visa att han driver näringnär han söker inteckning. Det medför att inteckningar kan tas ut i ett såtidigt skede i en nystartad verksamhet att kredit mot säkerhet av hypoteksbrevkan beviljas redan när rörelsen startar. En konsekvens av den föreslagnaordningen är också att inteckningama gäller sedan företaget lagt ned sinverksamhet. Detta kan dock inte anföras som någon avgörande invändning motförslaget. Den rättsliga regleringen av olika kreditsäkerheter har till syfteatt underlätta just kreditgivningen. Det är därför angeläget att understrykaden förtjänstfulla ambitionen bakom utredningens förslag att det ärkreditlivet självt som får avgöra om ett förelag är kreditvärdigt eller inte. Enannan fördel med den föreslagna ordningen är att kravet på s.k. driftsbevis kanslopas. Detta är en väsentlig förbättring inte minst av den anledningen att detinte sällan tagit mycket innan kronofogdemyn-dighetema effektueratbeställda driftsbevis. Detta har uppenbarligen - i och för sig omotiverat -haft samband med kronofogdemyndighetemas egenskap av företrädare för statensborgenärsintressen i avseende främst på skattefordringar. kansåledes instämma i de tvivelsmål om den nuvarande ordningen som utredningenuttalat (s. 137). Också för att undanröja dessa bör förslaget genomföras. : Enligt SSRs uppfattning kvarstår med oförminskad styrkade reformlcrav beträffande samebyns konstruktion m. m. som tidigare påtalats.Även om vissa av angivna reformkrav inte äger omedelbar anknytning tillföreliggande betänkande finns dock beröringspunkter, bl. a. det i betänkandetgjorda påpekandet om det enligt rennäringslagen införda legala förbudet motviss bolagsbildning. SSRkan i allt väsenligt instämma i den redovisning som lämnas beträffandeförhållandet mekan bestämmelsema för företagshypotek och rennäringslagstiftningenvad gäller konstmktionen av samebyn, m. m. DåSSR däremot inte kan dela utredningens framförda ståndpunkt, att behovet av kreditsäkerhetsinstramentinte skulle vara lika stort som års rennäringslagstiftning, får SSRredovisa följande. Utredningenskonstaterande att förhållandet mellan de enskilda medlemmarna/renägarna ochsamebyn är sådant att det endast är den samlade verksamheten som skulle kunna intecknassom en enhet för sig torde i och för sig ha stöd i den nuvarande konstmktionenav samebyn. Utredningens slutsats att det i stället skulle vara fråga om attändra på rennäringslagstiftningen måste dock sägas bygga på utredningens valatt inte vUja föreslå något undantag från förslagets huvudregel attrörelsegemenskap konstituerar inteckningsgemenskap. Även om SSR inser attstarka hinder möter mot att genomföra en undantagsbestämmelse för atttillgodose renskötselns - och fiskets - möjligheter tik kreditförsörjning vikdock SSR hemställa att denna fråga övervägs ytterligare i kommandepropositionsarbete. 1983/84:128 75 Dennaståndpunkt förändras inte av det av utredningen i och för sig helt riktigtgjorda påpekandet att en särskkd utredning arbetar med att se över rennäringensekonomiska förhållanden. Detta mot bakgmnd av dels förhållandet att dennautredning inte torde ha slutfört sitt arbete på ytterligare någon tid, dels deproblem som torde möta om denna utredning sedermera skulle komma med ettförslag innebärande ändringar i föreslagen lagstiftning om företagshypotek. : På grundval av uppfattningen att lagstiftningen börerkänna "såväl varje näringsidkares rätt att själv och på eget ansvaravgöra om hans näringsverksamhet skall stakas som kreditsäkerhet eller ej som kredifiivetsfrihet att självt pröva i vad mån dylik säkerhet skak godtas" (betänkandetsid. 71) föreslår utredningen att alla näringsidkare -utom konkursbo skakvara berättigade att inteckna sin verksamhet. Föreningen instämmer i denredovisade uppfattningen och tikstyrker således förslaget i denna del samtkonstaterar att de gränsdragningsproblem som kan uppstå genom kravet på attverksamheten skall vara förenlig med bokföringslag bortfaker. En ickeobetydlig praktisk fördel medför förslaget också såtillvida att det underlättarkreditgivningen tik nystartade verksamheter genom slopande av kravet på s. k.driftsbevis. Sverigesadvokatsamfund: Samfundet har i tidigare yttrande ställt sig tveksamt tikförslaget om utvidgning av företagsinteckningsrätten att omfatta andrabokföringspliktiga än sådana som skuke ha varit bokföringsskyldiga enligt 1929års lag. Utredningen anser att bokföringsplikten genom den utvidgning däravsom skett kommit att spela ut sin rok såsom lämplig gräns för kretsen inteckningsberättigadeoch föreslår nu att alla näringsidkare, oavsett om de är bokföringspliktigaeller ej, skall ha rätt att få inteckning i sin näringsverksamhet. Fråganuppkommer då om begreppet "näringsidkare" är en lämplig bestämningav kretsen av inteckningsberättigade. Begreppetnäringsidkare torde vara att fatta i vidsträckt mening. Det omfattar varjefysisk eker juridisk person som yrkesmässigt driver verksamhet av ekonomiskart, en definition som också utredningen har anslutit sig tkl (betänkandet sid.137). Vid bedömningen av frågan om bokföringsplikt föreligger för vissverksamhet fästes enligt motiven tkl bokföringslagen avgörande vikt vid omdenna drivs yrkesmässigt. Om exempelvis enskilda vid sidan av sin egentligasysselsättning åtar sig konsultuppdrag, hantverkssysslor och dylikt, kan deoftast inte anses som näringsidkare på grand härav. Å andra sidan är allaaktiebolag, handelsbolag och ekonomiska föreningar enhgt lagbokföringsskyldiga men bedriver inte alltid yrkesmässig verksamhet; dettatorde i synnerhet gälla många ekonomiska föreningar. Avförslaget framgår att var och en som kan presentera ett person- ekerorganisationsnummer (identitetsbeteckning) kan verkställa inskrivning ochdärmed få tillgång tik hypoteksbrev. I praktiken torde inskrivningsmyn- 1983/84:128 76 digheteninle komma att pröva humvida den som presenterar en identitets-beteckningverkligen bedriver yrkesmässig verksamhet. Å andra sidan kan man fråga sig omden som saknar identitetsbeteckning på annat sätt skak kunna styrka sin statusav näringsidkare. Man måste således försöka bedöma för det första om kretsen avinteckningsberättigade genom anknytningen till identitetsbeteckning kan bliför vid och för det andra om det kan förefinnas associationer, vilka skullekunna ha ett berättigat intresse av att kunna inteckna rörelseegendom men vilkautestängs från denna möjlighet genom kravet att de skall bedriva yrkesmässigverksamhet. Denförsta frågeställningen, huravida kretsen av inteckningsberättigade kan bli förvid, vållar måhända inga problem om man accepterar utredningens grandtanke attkredithvet självt skall pröva kreditsäkerheten bakom pantsatta hypoteksbrev.Man måste då vara införstådd med att som presentatör av hypoteksbrevkan förekomma enskilda och associationer, vilka realiter inte bedriveryrkesmässig verksamhet. Inte heller kan man bortse från risken att det utbildasen slentrian att kräva pantsättning av hypoteksbrev och attinskrivningsväsendet härigenom belastas med samhällsekonomiskt omotiverat merarbete. Denandra frågeställningen, humvida kretsen av inteckningsberättigade kan bli försnäv, är av större principiellt intresse. Det torde sålunda finnas ett antalassociationer - t. ex. vissa stiftelser, ideeUa föreningar, idrotts-klubbar,fackföreningar - vkka bedriver icke-yrkesmässig affärsverksamhet och ägerbetydande rörelsetUlgångar samt därför skuke kunna ha ett berättigat intresseatt kunna ställa företagshypotek tkl sina borgenärers förfogande. Även dessaassociationer kan emellertid efter ansökan erhålla organisationsnummer ochkommer då troligen att utan prövning godkännas vid ett inskrivningsförfarande.Humvida det finns ett behov från ickeregistrerade associationers sida att somsäkerhet kunna erbjuda företagshypotek undandrar sig samfundets bedömande mensamfundet noterar att sådana intresseorganisationer inte har varit tillfrågadei genomförda enkäter och inte heUer beretts tillfälle att avge yttrande överutredningen. Ytterligareen omständighet kan anföras som beleg för att begreppet näringsidkare ej ärentydigt. Utredningen har i sina överväganden kommit fram tik att näringsidkareskall vara inteckningsberättigad även i avsaknad av bokföring. Samtidigtföreskriver gäUande bokföringslag att näringsidkare är bokföringsskyldig (medvissa undantag). Utredningen har således, måhända under inverkan av sittförslag att inteckning skall kunna meddelas även om verksamhet ännu icke påböijats,åstadkommit något av en uppluckring av bokföringslagens absoluta krav. Avdet anförda framgår att begreppet näringsidkare kanske inte är den rättadefinitionen på gmppen inteckningsberättigade. Det bör då övervägas om gmppenantingen skall begränsas, t. ex. genom en katalogisering såsom enligt 1929 årsbokföringslag, eker om man bör gå ett steg längre och medge envar som harordnad bokföring rätt att uttaga företagsinteckningar 1983/84:128 77 Samfundet anser aktså att kravet på yrkesmässig verksamhet börslopas, eftersom det är såväl okontrollerbart som alltför begränsande, samtatt ordnad bokföring bör vara den grand efter vilken en hypoleksbrevsinnehavareskak kunna bedöma hypoteksbrevs kreditvärde. slutfört sitt utredningsarbete har genom tklägg i konkurslageninförts möjlighet att meddela näringsförbud. Hos riksskalteverket försregister över meddelade näringsförbud och tklfäkiga sådana. Såvittsamfundet har förstått kommer enligt lagförslaget en person som meddelatsnäringsförbud att vara inteckningsberättigad och kunna erhåka hypoteksbrev.Visserligen är vederbörande förbjuden att bedriva näringsverksamhet men somanförts torde inskrivningsmyndigheten sakna praktiska möjligheter att i detenskilda faket kunna kontrollera, huravida en sökande som kan presentera enidentitetsbeteckning realiter är näringsidkare, särskilt som inteckning skallkunna meddelas även om verksamhet ännu inte har påbörjats. HärtUI kannaturligtvis anföras att ett hypoteksbrev utan kreditunderlag är värdelöst iborgenärens hand, men blotta möjligheten att det i kreditväsendet kan förekommahypoteksbrev som stäUts som säkerhet av personer under näringsförbud ingerbetänkligheter. Lagstiftaren bör därför överväga om inte lagtexten bordekompletteras med en bestämmelse att rätt tik inskrivning icke skall föreliggaför enskilda under näringsförbud. bör övervägas om intenäringsförbudsregistret borde överföras från riksskatteverkel till centralainskrivningsmyndigheten eller om inte inskrivningsmyndigheten i vart fak genomriksskatleverkets försorg skulle hållas fortlöpande underrättad om meddeladenäringsförbud. : Enligt gäUande lag kan, med två speciella undantag,näringsverksamhet intecknas endast under föralsättning att näringsidkaren ärbokföringsskyldig enligt nu upphävda bokföringslag. Utredningenföreslår att denna restriktion upphäves. Enligt utredningen bör det ankomma påkreditgivaren att avgöra om erbjuden säkerhet är godtagbar, varför någonmyndighetskontroll av näringsidkarens verksamhet inte erfordras.Domareförbundet har inte något att erinra mot detta förslag, vilket ocksåmedför den fördelen att förfarandet hos inslcrivnings-myndigheten inteobetydligt förenklas. : Förslaget är bra i så måtto att det underlättar för enensamfiskare att inteckna sin verksamhet och därvid få större möjligheter atterhålla lån. Vadbeträffar fiskare som fiskar i lag kvarstår dock tidigare problem. Som enkonsekvens av 2 kap. 2 § FHL måste dessa fiskare bedriva verksamheten somhandelsbolag eller aktiebolag för att kunna inteckna verksamheten. Dettainnebär att en för fisket vanlig företagsform, partrederi, ej accepteras i FHL.Vi anser att i den mån man i ett partrederi kan härieda vissa inventarier tklviss person, så bör det även finnas möjligheter för denne att som rörelseidkareinteckna dessa. 1983/84:128 78 Altemativetär annars att övergå till annan företagsform eUer att förlita sig tklstatsborgen. : Förslaget att aka näringsidkare (med undantag förkonkursbo som driver näring) skall vara berättigade att få företagsinteckning iverksamheten tillstyrks av SFF. Den nya ordningen innebär att kreditgivarna fårbedöma om näringsverksamheten är sådan att den kan motivera kredit mot säkerhetav "hypoteksbrev" eker med den av SFF förordade terminologin - "företagsinteckningsbrev".SFF finner att detta är praktiskt. En konsekvens av förslaget är att kravet på s.k. driftsbevis kan slopas, vilket SFF noterar med tillfredsställelse. Utvecklingsfondeni : Utredningen föreslår att bokföring eller bokföringsplikt inteskall vara laga fömtsättning för uttagande av inteckning. Utvecklingsfondeninstämmer i detta. Utredningen synes dock ha missat möjUgheten att låtabokföringsplikt uppstå vid uttagande av inteckning i verksamhet som hittillsinte värk bokföringspkktig. Ur fondens synpunkt som kreditgivare torde detvara en fömtsättning för att sådan näringsidkare överhuvudtaget skall ha någonmöjlighet att få en kreditansökan prövad. Förslagetatt nuvarande ordning med driftsbevis bör slopas delas av U t vecklingsfonden. 6 Den inteckningsbara egendomen Hovrättenöver och : Då det gäller att begränsa den egendom som skall kunnaomfattas av företagsinteckning är, som utredningen själv framhåller (s. 73), f.n. en väsentlig utgångspunkt att i inteckningsunderlaget skall ingå enbartegendom som inte alls eller endast med olägenhet eljest kan utnyttjas för kreditsäkerhetsändamål.Med andra ord är nuvarande lagstiftnings ståndpunkt den att företagsinteckningskall meddelas endast i den omfattning som från kreditsynpunkt kan ansesnödvändigt. Hovrätten konstaterar härvid att det förslag som utredningenredovisat på berörda område i viss utsträckning bryter mot den angivnaprincipen. Sålunda föreslås att t. ex. kontanter och bankmedel i fortsättningenskall kunna bilda underlag för företagshypotek. Även andra lätt omsättningsbaratillgångar såsom lånefordringar och alla slags rörelsefordringar skall enhgtförslaget ingå i inteckningsunderlaget. Som utredningen själv konstaterar kanen utvidgning av detta slag komma att gå ut över oprioriterade borgenärer. Ivilken utsträckning så kan befaras bli fallet redovisas inte närmare ibetänkandet. Sålunda nöjer sig utredningen med ett antagande om att detutvidgade inteckningsunderlaget inte så mycket kommer att beröra denoprioriterade borgenärema som andra borgenärer med sämre rätt än den företagsinteckningenger. Mot bakgmnd av att just hänsynen till de oprioriterade borgenärema är ettav skälen bakom den Prop.1983/84:128 79 nuvarandebegränsningen av inteckningsbar egendom anser hovrätten att frågan härom bordeha analyserats mer ingående. I sammanhanget vkl hovrätten också hänvisa tkl deninstäkning som (LU 1981/82:19) gjort sig tik tolk för då det gäkeropriorilerade borgenärers möjligheter att göra sin rätt gällande vid konkurs.De uttalanden som därvid gjort bl. a. om behovet av att åtgärderövervägs som syftar tkl att förbättra underleverantörers ochunderentreprenörers stäkning gör det än mer angeläget att frågan om förslagetsföljder för de oprioriterade fordringsägarna blu- ytterligare belyst i detfortsatta lagstiftningsarbetet. Enannan effekt som kan komma att följa av att inteckningsunderlaget utvidgas ienlighet med förslaget är att samma egendom - i än större utsträckning än vadsom är fallet - kan bli föremål för såväl företags-inteckning sompantsättning i annan form. Samma tklgångar kan således komma att lämnas somsäkerhet för upptagande av lån från skilda kreditgivare. Vilka konsekvenserdetta kan komma att få med avseende på konkurrerande borgenärer har intenärmare utvecklats i betänkandet. Att sådan konkurrens kan uppkomma , enligt vad som anförs av utredningen (s. 74) t. ex. vad avser det fak attbyggnad på ofri gmnd ställs som säkerhet, bör kanske inte tas till intäkt föratt problemet är av enbart underordnad betydelse. Även från denna utgångspunktkan frågan enligt hovrättens mening behöva ytterligare belysas. Med det nu anförda vklhovrätten på detta stadium inte kategoriskt avvisa utredningens förslag om enutvidgning av inteckningsunderlaget. Däremot vkl hovrätten framhåka att konsekvensemaav förslaget i nu berörda hänseenden inte synes vara fullständigt redovisadeoch att detta därför inte utan ytterligare utredning bör läggas till gmnd förlagstiftning. tingsrätt:Utredningen vill även väsentligt utvidga inteckningsunderlaget till bl. a.kassamedel och alla slag av fordringar. Tingsrätten har intet emot förslagen. Idelta sammanhang vkl tingsrätten dock peka på att utvidgningen av såväl kretseninteckningsberättigade näringsidkare som inteckningsunderlaget kommer attförsämra statens möjlighet att vid konkurs få utdelning för obetalda skatteroch allmänna avgifter, vkka fordringar ju har sämre förmånsrätt än sådana med företagsintecknadsäkerhet. Domstolsverket:Från de synpunkter DV har att beakta finns inte anledning tkl invändning motutredningens förslag. CFD:Från de synpunkter CFD har att företräda finns knappast anledning att närmarediskutera innebörd och omfattning av den säkerhet som företagshypotek skallutgöra. skall emellertid framhåkas att gränsdragningen mellanfastighet och rörelseegendom är utomordentligt betydelsefuk. Några svårigheteri detta hänseende synes dock den föreslagna ordningen inte innebära. Bankinspektionen:Genom att fordringar i allmänhet kommer att kunna utgöra underlag förföretagsinteckning tillgodoses ett gammak önskemål. kommer enligt förslaget att kun- 1983/84:128 80 naomfatta såväl köpta som belånade fakturafordringar. Vidare kommer enligtutredningen fondkommissionsbolags refinansiering av krediter att kunnaunderlättas med hjälp av företagsinteckning innefattande även dessa bolagslånefordringar. Rebelåning av fondpapper innebär praktiska kom-pUktioner medden ordning som måste praktiseras. Att märka är dock att rebelåningenav aktier inte underlättas genom utredningens förslag även om utredningen isin akmänna motivering åberopar fond-kommissionsfirmomas problem (s. 77).Utredningen har lämnat aktier utanför vad företagsinteckning kan omfatta (s.144). Utredningen torde vad gäller fondkommissionsbolagen avse att fordringamaexklusive för dem ställda panter skall kunna omfattas av företagsinteckning.Vad sålunda av allt att döma avses skulle strida mot 4 § lagen (1979; 750) omrätt att förfoga över annan tillhöriga fondpapper, där det föreskrivs att vid rebelåningav fordran denna inte får utan skriftlig överenskommelse härom skkjas frånsäkerhet som är stäkd för fordringen. Ett klarläggande synes under alla förhåkandenhär erforderligt. Detintresse av förstärkning av företagsintecknings kreditsäkerhetsvärde som iövrigt bär upp utredningens förslag kan enligt inspekfionens uppfattningmotivera att även aktier får medräknas i underlaget för företagsinteckning.Det är relativt vanligt att företag i börsnoterade aktier placerar sådana medelsom inte konlinueriigt erfordras i rörelsen. Skäl att hålla aktier utanförskulle kunna vara att en näringsidkare kan ha anledning använda sig av sinaaktier för erhåkande av aktiekredit hos särskild kreditgivare. Å andra sidanutgör i princip utredningsförslaget ej hinder mot att egendom - t. ex.fakturafordringar, reverser, obligationer och i förekommande fall även aktier belånas särskilt och därmed hålls utanför underlaget för företagsinteckningi verksamheten. Inspektionen förordar att även aktier tas med i underlaget förföretagsinteckning. Denbeskrivna problematiken aktualiserar såvitt gäller bankema ett annat spörsmål,vilket kan vara anledning att notera i sammanhanget. Kredit motföretagsinteckning hänförs i banklagstktningen till riskgmpp D och kräver 8%kapitaltäckning. För kredit mot säkerhet av obligationer samt börsnoteradeförlagsbevis och aktier erfordras kapitaltäckning. Det är alltså fråndenna utgångspunkt gynnsammare för både bankema och kredittagama attsäkerheter som kräver mindre kapitaltäckning än företagsinteckning belånasseparat. Betydelsen härav reduceras emellertid av att företagsinteckning ibankerna i många fall kompletterar säkerhet i fast egendom. Beskaffenheten avden senare blir då avgörande för Såvittgäller den egendom som skulle komma att omfattas av företagsinteckning - ävenkassamedel enligt förslaget - vill inspektionen ta upp ett särskilt spörsmål.Vid belåning av fast egendom kan säkerheten inte anses betryggande om inteegendomen är nöjaktigt brandförsäkrad. Det ligger alltså i sakens natur attutfallande försäkringsersättning i förekommande Prop.1983/84:128 81 fakskaU kunna tas i anspråk av fastighetspanthavåren. En företagsinteckning böralltså inte genom att omfatta även kassamedel kunna till nackdel för fastighetspanthavareta över belopp som hänför sig till utfaUen brandförsäkring. För att eventueUtveksamhet i nämnda avseende skall undaiu"ö-jas vUl inspektionen föreslåatt det i lagförslaget på ett eller annat sätt klarläggs att den som harsäkerhet i fastigheten skaU ha rätt tiU sådan utfallen brandförsäkring somavser fastigheten. Detkan inte undvikas att oprioriterade borgenärers rätt i viss mån försämras genomatt undertaget för företagsinteckning vidgas. Betydelsen härav bör dock inteöverskattas. Kreditrisker är ett naturligt inslag i förbindelsenleverantör-avnämare och får ett uttryck i prissättningen. Dessa kredker ärockså regelmässigt mycket korta och köpares solvens kan kontrolleras genomkreditupplysning. Inget hindrar för övrigt att större leverantör tkl ettföretag tillförsäkrar sig företagsinteckning. Allmänt sett gagnar det näringslivetom kreditfackiteterna ökar genom förstärkning av företagsinteckningsinstitutet.Av samma skäl och på gmnd av det allmännas intresse av ett väl fungerandekreditväsen bör enligt inspektionens uppfattning ändring inte ifrågasättasbeträffande den stäkning i fråga om förmånsrätt som företagsinteckningen fickfr. 1976 efter framstäk-ning av bankinspektionen. Riksskatteverket:Staten är som skatteborgenär vid utmätning och konkurs sämre prioriterad äninnehavare av företagsinteckning. En utvidgning av inteckningsunderlaget tklatt omfatta praktiskt taget ak lös egendom i verksamheten kommer givetvis attminska möjligheterna för sämre prioriterade borgenärer än inteckningshavarensamt för oprioriterade borgenärer att få betalt ur den egendom som omfattas avutvidgningen. RSVbehandlar här endast utvidgningen av inteckningsunderlaget i den del det avserkassamedel och banktklgodohavanden, fordringar på skatterestitution samt nyttjanderätteroch immaterieka rättigheter. Vadförst gäker kassamedel och banktklgodohavanden motiverar utredningenutvidgningen härtkl bl. a. med att sämre prioriterade borgenärer inte så oftakommer att drabbas av utvidgningen eftersom kassamedel och banktklgodohavandenofta är förbmkade när utmätning eller konkurs förestår. RSV delar dennauppfattning. Därav följer emellertid också att utvidgningen inte kan vara avnågon större betydelse för hypoteksbrevsinne-havaren. Urhypoteksbrevsinnehavarens synvinkel är det givetvis angeläget att erhålla en sågod säkerhet som möjligt för sin kredit. Vad gäller kassamedel ochbanktillgodohavanden har utredningen inte påstått att en utvidgning avinteckningsunderlaget till denna egendom skulle innebära någon betydelsefullförstärkning av hypoteksbrevsinnehavarens säkerhet. Det är här fråga omtillgångar som kan variera kraftigt från tid tik annan.