prop · G703200 · 1983-12-31 00:00:00 — För atl sådan dispens skall ges krävs synnerligaskäl. Härav följer att dispensgivningen skall vara mycket restriktiv. Som exempelpåtänkbara dispensfall kan nämnas följande. Dispens bör kunna komma i fråga omarbetsgivarens ekonomiska ställning är sä svag att en inbetalning på likviditetskontoskulle leda till obestånd eller andra allvarliga ekonomiska svårigheter förhonom. Vidare bör dispens kunna ges om en inbetalning skulle äventyrainvesteringar av stor betydelse för ett företags utveckling och försysselsättningen där. Även företag som erhåller stöd av samhället i någon form,t.ex. vissa tidningsföretag, bör kunna befrias från skyldighet att betala inmedel pä likviditetskonto. Dispens bör också, helt eller delvis, kunna medgesom arbetsgivaren väsenfiigl inskränkt sin verksamhel. 1983/84:200 14 1 2§anges hur man beräknar det belopp som andra arbetsgivare än landstingskommuner,kommuner och kyrkliga kommuner är skyldiga alt betala in på likviditetskonto.Betalningsskyldigheten är begränsad till sådana arbetsgivare som under år 1983hade en högre lönesumma än 20 milj. kr. enligt underlaget för är 1983 förarbetsgivaravgift för folkpensioneringen enligt lagen om socialavgifter. Häravföljer att endast sådana arbetsgivare som genomsnittligt hade åtminstone cirka200 anställda blir skyldiga att betala in medel på likviditetskonto. Detbelopp som skall betalas in pä likvidiletskonlo skall motsvara av den del avlönesumman som överstiger 20 milj. kr. I enlighet med vad lagrådet anfört harfrån 5 § till 2 § överförts bestämmelsen om att arbetsgivaren inte är skyldigatt göra inbetalning på likvidiletskonlo, såvida beloppet inte uppgår tillminst lOOOO kr. Av andra stycket framgåratt inbetalning sker i två omgångar, och . har föreslagit bör det uttryckligen anges dels att den förstainbetalningen är en preliminär inbetalning i avräkning på det slutligabeloppet, dels att någon preliminär inbetalning inte skall göras om beloppetinte uppgår lill . Eftersom den slutligaarbetsgivaravgiften för inte fastställs förrän kring årsskiftet1984/85 får inbetalningen grundas på avgiftsunderlaget förpreliminär arbetsgivaravgift för till folkpensioneringen. Ett beloppmotsvarande av den del av underlaget som överstiger 20 milj. kr. skall, iavräkning på det slutliga beloppet, betalas in pålikviditetskonto (preliminär inbetalning). Återstoden av det belopp somarbetsgivaren skall betala in enligt första stycket, dvs. skillnaden mellan 6%av den del av lönesumman som överstiger 20 milj. kr. och den inbetalning somarbetsgivaren skall ha gjort , skall betalas in senast den 31januari 1985 (slutlig inbetalning). Om det belopp som beräknas påavgiftsunderlaget för den preliminära arbetsgivaravgiften inte uppgår lillminst . skall någon preliminär inbetalning inte ske. Om i ett sådantfall beloppet enligt I § likväl uppgår till minsl . fär arbetsgivarenbetala hela beloppet vid den slutliga inbetalningen. Iöverensstämmelse med vad lagrådet föreslagit tas i ett tredje stycke inbestämmelser om det fall att en arbetsgivares preliminära inbetalning överstigervad han enligt I § är skyldig alt betala in på likviditetskonto. Riksbankenskall då betala tillbaka överskjutande belopp med ränta därå frän inbetalningsdagen.Räntesatsen bör vara densamma som på de medel som står inne pålikviditetskonto, aUtså . Närunderlaget för arbetsgivaravgift för är 1983 fastställs kan det visa sig att enarbetsgivare som gjort en preliminär inbetalning inte är skyldig att betala inmedel på likvidiletskonlo. Hela beloppet skall dä betalas tillbaka medtillämpning av bestämmelserna i tredje stycket. Prop.1983/84:200 15 Om det avgiftsunderiag som harfastställt skulle reduceras genom ett senare beslut bör arbetsgivaren ha möjlighelatt enligt 8 § återfå motsvarande del av det belopp som han betalt in på likvidiletskonlojämte ränta. Att avgiftsunderlaget höjs genom ett senare beslut bör däremotinte föranleda krav pä ytteriigare inbetalning. Att lönesumma valts som bas medför att enarbetsgivare som inlett sin verksamhel inte blir skyldig att görainbetalningar pä likviditetskonto. Som regel kommer en sädan arbetsgivare inteheller för upp i en lönesumma på 20 milj. kr. Enligt 3 § skall landstingskommuner, kommuner och kyrkligakommuner på likvidiletskonlo betala in ett beloppmotsvarande av den del av lönesumman som överstiger 20 milj. kr. Lönesummanär definierad på samma sätt som enligt 2 §. 1 enlighet med vad lagrådet förordat har också i 3 §införts en bestämmelse om att arbetsgivaren inte är skyldig att görainbetalning på likvidiletskonlo om beloppet inle uppgår lill minst lOOOO kr. Paragrafen innehåller beslämmelser om underrättelse tillarbetsgivaren om hans skyldighet att göra inbetalning pä likviditetskonto. 1enlighet med vad lagrådet föreslagit har uppgifternärmare preciserats och en avrundningsregel införts. svarar för del underlag som användssom bas för beräkning av vilka belopp som skall sättas in på likvidiletskonlo.Därför bör ocksä räkna ut hur mycket varje arbetsgivareskall betala in på likviditetskonto och underrätta honom om detta. Sådanaunderrättelser bör översända till arbetsgivarna i god tidföre sista betalningsdagen. För att skall kunna kontrollerainbetalningarna bör dessa uppgifter också tillställas . Belopp som skall betalas in på likvidiletskonlo avrundas enliglandra stycket till närmast lägre hundratal kronor. Bestämmelsen gäller bådepreliminär och slutlig inbetalning. På medel som betalats in pä likvidiletskonlo utgår en fastårlig ränta på . Denna ränta motsvarar det nuvarande skattkammarväxeldiskontot. I enlighet med vad lagrådet anfört bör i paragrafen angesatt upplupen ränta skall läggas till kapitalel vid utgången av kalenderår. Inbetalningtill likviditetskonto och återbetalning från kontot påverkar intearbetsgivarens skattemässiga situation. Räntan på kontot skall där- . emolbeskattas på vanligt sätt. 1983/84:200 16 1 6§anges den påföljd som inträder om en arbetsgivare inte gör inbetalningar på likvidiletskonloinom föreskriven tid. För varje påbörjad kalendermånad som dröjsmålet vararskall arbetsgivaren erlägga av det belopp han är skyldig atl betala in.Dröjsmålsränta skall dock inle ulgå längre än lill och med . Räntaenligt 6§ fastställs av , som också bestämmer när den skall betalasin till . Ränta som avses här får drivas in i den ordningsom gäller för indrivning av skatt enligt uppbördslagen (1953:272). Restavgiftenutgår dock inle. Om en arbetsgivare inte efter anmaning av betalar ränlafår överlämna beslutet om dröjsmålsränta till kronofogdemyndighetenför verkställighet. Enligt7§ skall det belopp som en arbetsgivare har betalat in på likviditetskontoåterbetalas . Medlen är alltså bundna i under entid av cirka två är. Regeringen har dock möjlighel alt föreskriva eller isärskilt fäll besluta all medlen skall betalas tillbaka tidigare. En sådanåterbetalning kan alltså vara av generell karaktär eller gälla en särskildarbetsgivare. I del senare fallet bör för återbetalning gälla sammaförutsättningar som vid dispens enligt 1 § tredje stycket från skyldighet attbetala in medel på likvidiletskonlo. Beslut om förtida återbetalning kanförenas med villkor angående medlens användning. Debeslut som kan fatta enligl denna lag har samband med dröjsmål medinbetalning på likvidiletskonlo. Det kan gälla beslut om ränta enligt 7 §första stycket och lid för betalning av sådan ränta. Det har inte ansettserforderligt att öppna möjlighet för besvär över de beslut som här kan komma ifråga. 4.2Lag om exportdepositioner för skogsprodukter Deltill lagrådet remitterade förslaget innebär i huvudsak följande. För skogsproduktersom exporteras under lidsprioden 30 juni 1985 skall ställasen deposition hos staten. Depositionsskyldigheten åvilar i princip den för varsräkning varan förs ut ur landet. När en skogsprodukt överlåuts till en utländskexportör skall dock depositionsskyldigheten fullgöras av den senaste svenske överlälaren.Depositionen utgör av .det s. k. depositionsunderiaget, vilketnormall är varans försäljningspris med fillägg av fraktkostnader,försäkringspremier och andra .omkostnader för varan före avgång från gränsorti . Deposi-tionsskyldighelens omfattning skäll fastställas avtullmyndighet med led- Prop.1983/84:200 17 ningav deklarationer, som de deposilionsskyldiga självmant skall avlämna.Deklarationerna skall avlämnas för kalendermånad och innehålla en redovisningför den export som ägt rum under kalendermånaden. Om depositionsunderiaget förkalendermånaden inte överstiger . föreligger ingen deposilionsskyldighet.Deponerat belopp skall av tullmyndigheten sättas in på konto i . Detlöper med ärlig ränla enligt diskonto. Beloppet betalas tillbakaden eller den tidigare dag som regeringen föreskriver ellerbeslutar i särskilda fall. Räntan skall vara läst på kontot till dess detdeponerade beloppet återbetalas. Förslaget innehåller vidare bestämmelser om skönsmässigtuttag av depositionsbelopp, om dispens från depositionsskyldighet, om särskilddröjsmålsränia på deposilionsbelopp som inte betalas inom föreskriven lid, om sanktionsavgift,om exigibilitet av beslut om dröjsmålsränia och sanktions-avgift, om besvärsamt om inskränkning i rätten till avdrag vid inkomsttaxeringen beträffandesanktionsavgiften. Lagrådethar förordat en i jämförelse med förslaget i lagrådsremissen delvis annanordning i fråga om dels redovisningen av det underlag som deposilionsbeslutenskall grundas på, dels fastställandet av depositioner i sådana fall närexporten sker för en utländsk intressents räkning. Den av lagrådet förordadeordningen kan i viss mening sägas vara något mera genomreglerad än motsvarandereglering i lagrädsremissens förslag. Den skulle emellertid innebära mer arbeteför både exportörer och tullmyndigheter och det kan även ifrågasättas omexportörer bosatta utomlands verkligen skulle kunna förmås att lämnatullmyndigheten erforderliga uppgifter, när exporten redan skett. För åtgärderav det slag som skogsdepositionerna utgör anser jag ett i förhållande tilllagrådsremissen något omarbetat system för redovisning m. m. vara till fyllest.Jag återkommer till detta i anslutning till att jag behandlar respektiveparagrafer. 1 det sammanhanget kommer jag även att ta upp lagrådels övrigaändringsförslag. Lagrådetsyttrande föranleder vissa sakliga ändringar i lagförslaget liksom också ettflertal redaktionella ändringar, däribland en delvis ändrad paragrafindelning.För att skapa överskådlighet behandlar jag i det följande samtliga paragrafer ilagförslaget. 1 fråga om paragrafer som inte har ändrats i sak och som inte harsärskilt behandlats av lagrådet överensstämmer specialmotiveringen med den ilagrådsremissen. Lagrådethar föreslagit som rubrik "lag om deposition vid utförsel av skogsprodukter"eftersom det i remissen använda ordet exportdeposition inte återfinns ilagtexten. Lagrådets anmärkning är i och för sig riklig men jag anser att detär värdefullt med en kort och enkel beteckning pä lagen och förordar därför attdet remitterade förslagets mbrik behålls. t2 1983/84. 1983/84:200 18 1paragrafen, som överensstämmer med förslaget i lagrådsremissen, anges attdepositionsskyldigheten gäller för export som sker under elt år, räknat frånoch med . Skyldigheten bör avse flertalet trävaror,pappersmassa, papper och papp, närmare bestämt varor hänförliga tUltulltaxenummer 44.05-44.15, 47.01 och 48.01-48.08. Iparagrafen, som i sak utformats i enlighet med lagrådets yttrande, föreskrivs iförsta stycket första meningen att den för vars räkning exporten sker ärdepositionsskyldig. När en säljare själv exporterat en vara är det han som äransvarig för att depositionen ställs. Detsamma gäller om säljaren anlitat ettombud, såsom en speditör eller liknande, eller en handelsagent för attombesörja exporten eller affären. Om det däremot är en kommissionär som svaratför exporten bör depositionsskyldigheten ankomma på honom (jfr 56§ förstastycket lagen (1914:45) om kommission, handelsagentur och handelsresande). Omen vara överlåts till någon som inte är bosatt i och denne exporterarvaran skall depositionen, enligt vad som föreskrivs i första stycket andrameningen, ställas av överlåtaren eller om inte heller denne är bosatt här ilandet av den senaste överlåtaren i överlåtelsekedjan som är bosatt iSverige. Vid bestämning av om en exportör resp. överiålare är bosatt i ledning hämtas ur punkt I av anvisningarna till 53 § kommunalskattelagen(1928:370) såvitt avser fysisk person och ur 1§ valutaförordningen (1959:264)när det gäller juridisk person. Föratl depositionsskyldigheten inte skall omfatta även obetydlig export har iandra stycket föreskrivits en minimigräns, enligt vilken deposition skallställas endast under förutsättning att exporten representerar ett värde somöverstiger . Om således etl sågverk exporterar underen månad för . och under för . skall depositionställas för exporten under men inte för det som exporteratsunder den andra. Paragrafenöverensstämmer med förslaget i lagrådsremissen. 1 första stycket föreskrivs attdepositionsbeloppet i huvudfallet skall beräknas på grundval av varans försäljningsvärde.Med försäljningsvärdet avser jag -förutom själva försäljningspriset -fraktkostnader, försäkringspremier och andra omkostnader för varan före avgångfrån gränsort i . Denna bestämning överensstämmer med den som tullverketi övrigt använder i exportsammanhang (vid angivande av det statistiska värdet iexportanmälan). Depositionsbeloppel skall vara av varans försäljningsvärde. Iparagrafen finns också en regel för omräkning till svenskt mynt om försäljningsprisetbestämts i utländskt-myntslag. Även om en vara som 1983/84:200 19 skallexporteras inte överlåtits bör deposition ställas. En överlåtelse kan i dessafall antas komma fill stånd utomlands. För en vara som inle överlåtits i anslutningtill exporten bör depositionsbeloppet i regel beräknas med ledning av varansmarknadspris på avsändningsorten jämte tillägg av det slag jag nämnt. Under vissa omständigheterkan det vara befogat att tillämpa en annan grund för beräkningen avdepositionsbeloppet. Detta kan vara fallet t. ex. när försäljningsvärdet avaffärsmässiga skäl inte bör anges. 1 sä fall bör, i enlighet med vad somföreskrivs i andra stycket, beräkningen kunna ske med ledning av tillverkarensförsäljningspris jämte motsvarande tillägg. Det fär ankomma på dendepositionsskyldige att visa att den normala beräkningsgmnden bör frångås. Iförhällande till det remitterade förslaget har vissa redaktionella ändringargjorts. Medbegreppet tullmyndighet avser jag samma myndighetsbestämning som begreppet hari 1 § tullstadgan (1973:671). I fråga om omfattningen av tullmyndighetenskontrollbefogenheter hänvisar jag tUl motsvarande bestämmelser i tullagen. yttrande har i 5 § förordats en ordning som innebär skyldighet förvarje exportör av skogsprodukter all, oavsett varornas värde, efter varjekalendermånads utgång lämna uppgifter till tullmyndigheten om exporten undermånaden med angivnade av bl. a. varornas slag, tulltaxenummer, kvantitet,värde och, om exportören inte är bosatt i , vem som överlåtit varorna tillexportören. Uppgifterna skall sedan användas för att bestämmadepositionsskyldigheten för exportörer som avses i 2§ första stycket förstameningen och för atl fä upplysning om fall som avses i 2 § första stycket andrameningen. Eftersomuppgiftsskyldighel skulle föreligga oberoende av depositions-skyldigheteninnebär detta system enligt min mening i vissa fall onödigt arbete både förexportörer och tullmyndighet. Vidare kan del antas uppkomma svårigheter medatt få in uppgifter i efterhand från exportörer med hemvist utomlands, särskiltsom något sanktionsmedel mot dessa inte föresläs. Lagrådetsyttrande visar atl de i remissen föreslagna bestämmelserna bör ändras ochkompletteras. Enligt min mening bör detta ske på det sättet att en exportöråläggs att uppge huruvida han är bosatt i och, om han inte är bosatthär i landet, att också ange från vem han har förvärvat varorna.Tullmyndigheten bör åläggas atl underrätta den som kan antas varadepositionsskyldig dvs. normalt den uppgivne överlåtaren - om utförseln.Genom ett sådant förfarande uppnås att exportören lämnar 1983/84:200 20 uppgifteri angivna hänseenden eftersom detta blir en förutsättning för utförseln, attexportören, om han inte är bosatt i , slipper lämna deklarationermånadsvis samt att någon deklaration inle behöver lämnas av överlåtaren intenår upp till den föreslagna gränsen . Bestämmelser av nu angiveninnebörd bör tas in i två nya paragrafer, 5 och 6§§. I 5§ första stycketföreskrivs skyldighet för den som exporterar skogsprodukter atl lämna uppgifteri angivet hänseende i exportanmälan. Lagrådethar föreslagit att en bestämmelse bör tas in i 6 § andra slyckei om atltullmyndigheten fär anmoda överiålare av vara som avses i 1 § atl lämna uppgiftom från vem han förvärvat varorna även om överlåtaren inte är bosalt i Sverige.Jag godtar förslaget i sak och föreslår all det tas in i ett andra stycke i 5§. Ilagförslagets 6§ åläggs tullmyndigheten atl, i fall som avses i 2 § första stycketandra meningen,.skyndsamt underrätta den som kan vara depositionsskyldig omexporten. Inte heller denna bestämmelse har som nämnts någon motsvarighet i detremitterade förslaget. 1lagförslagets 7 § föreskrivs att depositionsbelopp skall fastställas av tullmyndigheten.Vidare innehåller paragrafen bestämmelser om vad en deklaration skall innehållaoch när den skall ha inkommit till tullmyndigheten. Bestämmelserna motsvarardelvis 4 § första stycket och 5 § i förslaget i lagrådsremissen. Som jag nyssnämnt innebär den av lagrådet förordade regleringen en delvis annan ordningjämfört med den, som ingick i det remitterade förslaget. Jag har bl.a. undermotiveringen till 5§ redovisat, varför jag anser elt förfarande som meraöverensstämmer med del som angivils i remissen vara lämpligare. Utöver en ändring som jagåterkommer till i del följande innehåller 7 § i lagförslaget den sakligaändringen i förhållande lill det remitterade förslagel alt, i fall som avses i2§ första stycket andra meningen, tiden för när deklaration skall vara inkommenskall räknas med utgångspunkt frän när den depositionsskyldige avtullmyndigheten fick kännedom om exporten, och inte från den tidpunkt dåexporten skedde. Detta kan exempelvis innebära atl den som ärdepositionsskyldig enligt 2 § första stycket andra meningen fårkännedom om all export skett ijuli månad, och att han för de varor som hansjälv låtit exportera avgelt deklaration och ställt deposition den10 augusti. När han får kännedom om att han är depositionsskyldig förytterligare varor skall han avge en ny deklaration ocherlägga det ytterligare Prop.1983/84:200 21 depositionsbelopp som föranleds av den utförsel han fåttkännedom om . Om den export han själv haft ijuli inte avsett ett sästort värde alt han på grund därav blivit depositionsskyldig men sådanskyldighet föreligger mot bakgmnd av hans egen export och den exporthan fått kännedom om , skall han på motsvarande sätt senast den 10november deklarera den sammanlagda utförsel som han är depositionsskyldig för. 1 vissa fall kan förhållandena vara sådana atl den som enligl6§ fält upplysning om att export skett, för vilken han kan varadepositionsskyldig, inte skäligen kan åläggas känna lill huruvida det somexporterats tidigare överlåtits av honom. Om en angiven överiålare inte kansammanbindas med den vara som avses skall depositionsbeslut inte meddelas mothonom. I andra fall kan förhållandena vara sådana att det kanfinnas skäl alt underlåta att ta ut ränta enligt 14 § för liden före depositionsbeslutel och avgift enligt 15 §. I förhållande till det remitterade förslaget harparagrafen ändrats också på så sätt att bestämmelsen om när depositionsbeloppelskall eriäggas flyttals lill en särskild paragraf, 8§. 1 paragrafen, som motsvarar 5§ tredje stycket i detremitterade förslaget, föreskrivs om tidpunkten för när ett depositionsbeloppskall vara erlagt. Bestämmelsen, som i sak motsvarar 6 § i det remitterade förslagetoch 7 § andra meningen i lagrådets förslag, ger tullmyndigheten möjlighet att skönsmässigtbestämma depositionsbeloppet, när den depositionsskyldige inte lämnat uppgiftersom kan läggas till grund för en tillförlitlig beräkning. Detta kan vara falletbåde när en bristfällig eller oriktig deklaration lämnats och när deklarationinte alls lämnats. Förslaget i lagrådsremissen innehåller inte någonbestämmelse som motsvarar eftertaxeringsbestämmelserna på skatteområdet. påpekat är det påkallat att ha en sådan bestämmelse även i fråga omskogsdepositionerna för de fall, där det efter elt deposilionsbeslut framkommeromständigheter som medför att beslutet borde ha ett annat innehåll. Ilagförslaget har under denna paragraf tagits in en sådan bestämmelse. Det börpåpekas att bestämmelsen ger utrymme även för ändringar till dendepositionsskyldiges förmån. I bestämmelsen, som i sak motsvarar 7 § i det remitteradeförslaget. 1983/84:200 22 angesatt tullmyndigheten skall sätta in erlagda depositionsbelopp på konto iriksbanken. Paragrafenmotsvarar i sak 8 § i det remitterade förslaget och 10 § i lagrådets yttrande. Iförsta stycket föreskrivs om depositionstidens längd. En deposition skall kunnabestå i högst . skall de deponerade medlen betalastillbaka. Regeringen kan besluta om tidigare återbetalning, .både generellt ochi enskilda fall. I fråga om fömtsättningarna för en tidigare återbetalning ienskilda fall hänvisar jag till kommentaren tiU motsvarande bestämmelse i lagenom inbetalning på likviditetskonto. Andrastycket innehåller bestämmelser om att de deponerade medlen skall löpa medränta. Räntesatsen skall motsvara diskontot, f.n. 8,. Räntan bör läggas tillkapitalet vid utgången av kalenderår och, i likhet med vad som har föreslagitsi fråga om medel insatta på likviditetskonto, betalas ut när de deponeradebeloppen återbetalas. Paragrafenhar ändrats något i redaktionellt hänseende i enlighet med vad lagrådetförordat. Paragrafenöverensstämmer med 9 § i det remitterade förslaget, I speciella fall kan detvara orimligt att kräva att en deposition ställs. Jag tänker bl. a. på transiteringsfalloch sådana fall där tuUrestitufion förekommer. Detsamma kan förhållandet varanär utförseln sker för annat ändamål än sådant som avses resultera i ettekonomiskt vederlag i någon form, såsom exempelvis vid humanitärhjälpverksamhet till andra länder. Även den depositionsskyldiges ekonomiska förhåUandenkan, på det sätt som framhållits i mofiveringen till I § lagen om inbetalningpå likviditetskonto, tänkas utgöra skäl för att avstå frän deposition. Försädana fall bör finnas möjlighet tiU dispens från depositionsskyldigheten. Iparagrafen har för dessa och andra liknande fall tagils in en bestämmelse omatt befrielse kan medges, helt eller delvis, när synnerliga skäl föreligger. Paragrafenmotsvarar 10 § i det remitterade förslaget. I förhällande till detta har ilagförslaget gjorts några justeringar av redaktionell art. Iparagrafen föreskrivs skyldighet för den depositionsskyldige att erlägga räntaom depositionsbelopp inte eriäggs inom föreskriven fid. Räntan, som skallbetalas liU staten, är av felande belopp för varje påbörjad kalendermånadräknat från och med den månad, då beloppet rätteligen skulle ha betalts tillsinbetalning sker, dock längst till dess depositionen skulle ha betalatstillbaka. Iandra stycket har tagits in en bestämmelse om befrielse från ränta, när särskildaskäl föreligger. Prop.1983/84:200 23 Paragrafen motsvarar 11-13 §§ i det remitterade förslagetoch 13 § i lagrådets yttrande. Lagrådet har i fråga om paragrafens tvåinledande stycken - delvis till följd av lagrådets föreslagna uppläggning avregelsystemet i övrigt förordat en lydelse som skiljer sig något från densom intagits i det remitterade förslagets 11 §. I sak synes ingen skillnadföreligga. På grund härav och med hänsyn till att förslaget i lagrådsremisseni dessa delar i allt väsenUigt utformats i överensstämmelse med förslag till enmotsvarande bestämmelse i annan lagstiftning (se förslag till lag om uppbörd avsocialavgifter från arbetsgivare i prop.