prop · G70350 · 1983-12-31 00:00:00 — Maktkoncentrationen minskar.Det är ett sparande om vars värde det råder stor enighet i motsats till dennationella splittring som lönlagarfonderna skapar. Och det är ett sparande somgör bättre nytta i hushållens plånböcker och i samhällsekonomin än år efter årav reallönesänkningar. Förslagettill löntagarfonder bör icke genomföras. Prop.1983/84:50 227 Löntagarfondsfrågan harsedan många år tillbaka dominerat den politiska debatten i landet. Det är enfråga som i hög grad har engagerat de politiska partierna och organisationernai samhället och motsättningarna har skärpts. KF vill å sin sidasom sin allmänna inställning deklarera att KF inte ställer sig avvisande tilltanken på löntagarfonder som uttryck för ambitionen att bredda ägande ochinflytande i det ekonomiska livet. I konsumentkooperationen finns ettbetydande kollektivt kapital uppbyggt, som förvaltas i demokratiska former. KFär dock inle berett att, på grundval av det framlagda materialet taställning till om ett löntagarfondsystem, med den tekniska utformning somföreslås i de aktuella utredningarna, bör införas eller ej. Därtill är denanalys som görs av konsekvenserna av de framlagda förslagen till vinstdelning,fondernas organisation och arbetssätt m. m. alltför knapphändig. KFär således av den uppfattningen att en fortsatt demokratisering av ägandet inomsvenskt näringsliv är av värde. Principiellt menar KF att kooperativa lösningarbör eftersträvas då sådana är möjliga. Kooperationen är nämligen, enligt KFsuppfattning, den enda i verklig mening demokratiska företagsformen som genomåren visat sin förmåga att driva och utveckla företag inom skilda branscher. KFvill därtill, i konsekvens med det sistnämnda, bestämt hävda att kooperationenskall lämnas utanför varje löntagarfondsystem, som har till huvudmålsättningatt motverka den privata makt- och förmögenhetskoncentrationen. Som skäl fördetta kan bl.a. följande anföras. Inom kooperationen äger inte någon förmögenhets-ochägandekoncentration till ett fåtal rum. Ingen enskild kan tillgodogöra sig denvärdetillväxt som sker inom en kooperativ verksamhet. En utträdande medlem harendast rätt att få tillbaka del nominella belopp han eller hon en gång satt ini verksamheten. Kapitalbildningen inom kooperationen är således till sinkaraktär av kollektiv art. Det finns inte något samband mellanägande/kapitalinsats och inflytande. Detta finns bl.a. uttryckt i en avkonsumentkooperationens grundsatser på så sätt att makten inom kooperationeninte bygger på ägandet ulan på principen "en medlem - en röst". I fråga om inflytandetfrån de anställda/löntagarna menar KF vidare, att den kooperativaföretagsformens uppbyggnad och ändamål medför vikliga principiellabegränsningar. Inom kooperationen måste således medlems-kollektivet ha detavgörande inflytandet i alla beslut som gäller verksamhetens mål ochinriktning, om företagsformen skall kunna betecknas som kooperativ. Det faktumalt vissa verksamheter inom kooperationen av juridiska och praktiska skälbedrivs i bolagsform ändrar inle på della. Enligt KFs uppfattning bör därför deanställdas berättigade krav på inflytande, med hänsyn till den kooperativaföretagsformens särart, tillgodoses genom arbetsrättslagstiftningen som skaparrättigheter grundade på arbetet. Eltannat skäl till att kooperationen inte bör omfattas av etl löntagarfondsystemär att man inom kooperativ verksamhel inle tillämpar det övriga näringslivetsvinstbegrepp. I sitt remissvar på förslaget till vinstdelning, som förutsattesomfatta även ekonomiska föreningar, framhöll KF, att "vinstbegreppet iutredningens mening inte är applicerbart på kooperativa föreningar, vilka hartill uppgift alt slödja sina medlemmars ekonomi som konsumenter ellerproducenter och således inte söker avkastning på kapitalet, dvs. vinst".I stället för att ha vinsimaximering för ägarna som mål arbetar kooperationenför alt löpande tillförsäkra sina 1983/84:50 228 medlemmarstörsta möjliga ekonomiska utbyte av medlemskapet. Det överskott som eltkooperativt företag skapar kvarstannar antingen i företaget som kollektivt ägtkapital för att trygga verksamhetens fortbestånd eller återbäres tillmedlemmarna i förhållande lill deras dellagande i verksamheten. Någonvärdetillväxt på insatt kapital kommer, som bl.a. påpekats ovan, inte enskildatill del. KF förutsatte också i sill svar att, om utredningens förslag ladestill grund för lagstiftning, "den kooperativa företagsformens särart ocharbetsformer beaktas och respekteras". KF vill i detta sammanhangockså erinra om att kooperationen i diskussionerna om löntagarfonder - ändafram till det nu föreliggande förslaget - förutsatts helt stå utanför löniagarfondsyslemet,detta just med hänsyn till företagsformens speciella karaktär. Sålunda talas t.ex. så sent som i del särskilda uttalande om lönlagarfonder, som densocialdemokratiska partikongressen gjorde , endast om aktiebolagen somföremål för vinstdelning och löntagarfonder. LRFhar i sill remissvar till "En modell för vinstdelning, DsFi 1983: 13"tagit klart avstånd från ett system med löntagarfonder. LRF vill särskilt hänvisa lillde invändningar som framförts rörande vinstdelning för kooperativa företag.Kooperationen saknar vinstsyfte i traditionell mening och arbetar efter denstrikt demokratiska principen en medlem - en röst, vilkel inte ger ägarkapilalinflylande.Inom lantbruksko-operalionen går hela nettoresultatet till konsolidering,vilken skulle försämras vid en vinstdelning. I departementsutredningenanges att huvudinriktningen för löntagartbn-derna är aktieplaceringar. Dessaskall normall ge en bättre avkaslning än de tre första fondstyrelsernasplaceringar, vilka huvudsakligen avser obligationer. Fonderna bör enliglutredningen dock ges möjligheter lill placering i B-insatser, ellerförlagsandelar, för atl därmed bidra till en förbättrad riskkapitalförsörjningäven av kooperativa förelag. En förutsättning härför ärall väntad proposition på Kooperationsulred-ningens huvudbetänkande kommer attföreslå införandel av förlagsandelar, som emellertid inte är förbundna mednågon rösträtt, då del strider mol kooperativa principer. LRF bedömer atl omkooperativa företag tas med i vinstdelningssystem, inom löntagarfondernas ram,så kommer intresset från fonderna att skaffa föriagsandelar att vara starktbegränsat, då de inte är förbundna med något egentligt inflylande. Fondernas intresse för föriagsandelarkan emellertid skapas genom-en hög räntenivå på dessa andelar. Det blir då ettdyrt sätt för föreningarna atl skaffa riskkapital jämfört med den föraktiebolag normala formen av riskkapitalökning - nyemission. En första utgångspunkt iarbetet med att konstruera löntagarfondssy-sterh har varit de motiv som anges irapporten saml de uttalandenbeträffande löntagarfonder som antogs av den socialdemokratiskapartikongressen 1981. De i dessa dokument uppställda målsättningarna ominflytande för löntagarna långtgående och är ej uppfyllda vidden av deparlementsutredningen valda tidpunkten - 1990 - som slut för enförsöksperiod. Några ställningstaganden om vad som efter föreslagen periodsslut kan ske ges överhuvud taget inte. Enligl utredningensförslag skall lönlagarfonderna delvis finansieras av en ATP-avgifl påinledningsvis 0,som kan höjas till 0,. Prop.1983/84:50 229 ATP-avgiftensom skall falla på löntagarfonderna uppges fastställas i samband medbestämmandet av det lolala utgiflsutlagel. Det blir då den samladefondbildningen inom ATP, som bestämmer avgiftsuttagen och deras fördelning. En höjd ATP-avgifl berör inleendast samtliga löntagare utan även egna företagare inklusive samtligalantbrukare. Ändring av ATP-avgifter för lantbrukare och anställda i lantbruketoch lantbrukskooperationen kommer att innebära höjda kostnader i etl redan lönsamhetsmässigtpressat svenskt lantbruk. En sådan kostnadsökning kommer att leda till höjdalivsmedelspriser för konsumenter. 3 Löntagarfonder i ATP-systemet ATP-systemet administrerasav och försäkringskassorna medan fonderade medelförvaltas av AP-fonden. Någon sammanhållen ekonomisk analys av ATP-systemetsutveckling sker ej . Dock redovisar såvälverket som AP-fonden periodiskt ett omfattande statistiskt material. Behovet avfortlöpande analyser har ej varit påtagligt under uppbyggnadsliden då fondensstorlek i förhållande till pensionsutbetalningarna varit mycket betydande. Närnu ATP-systemet successivt närmar sig ett fullfunktionsstadium ökar behovet avfortlöpande ekonomiska analyser. Det nu lämnade förslagetom lönlagarfonder inom ATP-systemet innebär en överföring av vissa medel frånarbetsgivare lill särskilda fonder -löntagarfonder - med en överföring avavkastningsmedel från löntagarfonderna till pensionssystemet. Intentionernamed fonderna som långsiktiga placerare talar för att dessa fondmedel ej äravsedda att utgöra buffertkapital, vilket också framgår av 11 § i förslageltill reglemente. En beskrivning av löntagarfonderna som en del i ATP-systemettar alltså sikte enbart på dispositionen av löntagarfondernas avkastning. Eftersomsocialavgifterna och delar av medel till löntagarfonderna tas från samma källakan denna bristande integrering skapa problem vid avvägningen av erforderligtavgiftsuttag. 1 en situation då medel måste tas från AP-fonden för att klarapensionsutbetalningarna har det betydelse att lönlagarfondernas och 4:efondstyrelsens medel (utöver den fastställda avkastningen) inte kan disponerasför detta ändamål. Detta faktum måste beaktas vid fördelning av erforderligtavgiftsuttag mellan å ena sidan I :a-3;e fondstyrelserna och å andra sidan 4:efondstyrelsen och löntagarfondstyrelserna. Ipromemorian anförs (sid 52) att "alla medel som inflyter till löntagarfondernai sin slutliga användning helt kommer att användas för pensionsutbetalningar"och att de medel som förvaltas av löntagarfonderna får "samma funktion i ATP-systemet"som de medel som förvaltas av l;a-3:e fondstyrelserna. Utifrån dessa uttalandenbör närmare övervägas vilket av de refererade och i promemorian framfördasynsätten som skall gälla. Det kan nu hävdas att löntagarfonderna i likhet med 4:efondstyrelsen enligt förslagets förutsättningar kommer att disponera kapitalav blygsam storlek i förhållande till ;e fondstyrelsernas kapital och attden påtalade distinktionen därför inte har någon prakfisk betydelse. Ett sådantresonemang måste emellertid då ta sin utgångspunkt i att löntagarfondernasbetydelse för ATP-systemet allmänt sett är av blygsam omfattning. 1983/84:50 230 I promemorian framhålls att avkastningen avlöntagarfondskapitalet skall användas för framtida ATP-pensionsutbetalningar. Pensionsutbetalningarna inom ATP beräknas under perioden1984-1990 sammanlagt öka med jämfört med (priser)under förutsättning att de utbetalade beloppen helt följer prisutvecklingen.Löntagarfondernas överföring till l:a3;e fondstyrelserna kan under dennaperiod beräknas uppgå till ca enligt givna förutsättningar'. Detövriga behovet på 66 miljarder () måste sålunda - i enlighet med verketsförslag till avgiftsuttag - i stort sett tillgodoses genom höjningar av de ÅTP-avgiftervilka tillfaller l:a-3:e fondstyrelserna. Om förslaget om löntagarfonder är avsett att vara i fullfunktion är 1990 kommer det 3%-iga avkastningskravet att ge ATP-systemetett tillskott på knappt 0,5 mdr kr (under förutsättning bl.a. att fondernasfaktiska avkastning kommer att uppgå till exakt ) priser. Tabell ATP-pensioner priser samt löntagarfondernastillskott, i procent av pensionsbeloppen Mdr kr tillskott. Källa: RFV:s regeringsskrivelse om ATP, ,huvudalternativet (oförändrad reallön). Som synes är lönlagarfondernas tillskott tillförsäkringens finansiering från början marginell och blir dessutom relativtsett allt mindre på , RFV anför i frågan om kommande förslag om utgiftsutlagtill ATP Verket vill erinra om att vid utgången av skall etlförslag avges om avgiftsuttag lill ATP för perioden fram i enlighetmed föreskrifterna i lagen om allmän försäkring (19 kap 4 §). Verket har anmältsin avsikt att "utveckla sin analysmodell för att erhålla en koppling tillsamhällsekonomiska modeller och för att på ett mer ingående säll kunna innefattafonden i sina överväganden" (verkets regeringsskrivelse sid 2).Verket vill i detta sammanhang referera lill specialmoliveringen till 32 § ilagförslaget om försäkring för allmän tilläggspension framlagd i Kungl. Maj:tsproposition nr 1959: "Bestämmandet av procentsatsen för avgiftsuttagetblir givetvis beroende på överväganden rörande väntade pensionsutbetalningaroch andra utgifter, erforderlig föndering, avgiftsunderlag m.m. Det synes böraankomma på pensionsmyndigheten - givetvis med anlitande av den expertis frånannat håll som må finnas behövlig - att innan procentsatsen fastställesuppgöra en prognos rörande dessa omständigheter för den period, för vilkenbeslut om avgiftsprocenten skall fattas, och att på grundval därav avgivaförslag beträffande ullagets storlek". Verket måste i samband med förslag om ATP-uttaget ifortsättningen göra en avvägning som också tar hänsyn till sambandet mellanlöntagarfondstyrelserna och l;a-3;e fondstyrelserna. 1983/84:50 231 Hovrättenöver och anför; Löntagarfondstyrelsernasuppgift, sådan den angetts i lagtexten, är densamma som för övrigafondstyrelser inom AP-fonden, nämligen att "förvalta allmännapensionsfonden på sådant sätt att den blir till största möjliga gagn förförsäkringen för tilläggspension". Att förslaget om attinföra löntagarfonder även har andra syften än det i lagtext redovisade framgårav promemorian. Enligt denna skall lönlagarfondstyrelserna göra sinaplaceringar i svenska företag (s. 62). Inom ramen för de givna riktlinjerna förförvaltningen skall styrelserna vidare (s. 66) "ses som ett organ för attbevaka löntagarnas intressen av en sund ekonomisk utveckling, full sysselsättningoch ett ökat inflytande via medägande i företagen". Angivna syften ochmålsättningar finns redan i motiven fill gällande lagstiftning på området.Syftet med införandet av den fjärde fondstyrelsen angavs nämligen (prop.1973:97) vara att "tillföra företagen mera eget kapital till gagn förindustriell expansion och ökad sysselsättning" (s. 65) och att gesamhället och löntagarna, genom sina representanter i fondledningen, del av ägarinflytandetöver företagen (s. 64). Tanken bakom införandet av möjligheten för fjärdefondstyrelsen att delegera rösträtten för sina aktier i olika företag tillanställda i företagen (9 kap. 2 § tredje stycket aktiebolagslagen) var attytterligare förstärka arbetstagarnas inflytande över företagens organisationoch verksamhet (prop. 1973; 168 s. 22). Vid fjärde fondstyrelsenstillkomst poängterade man i förarbetena fondens uppgift som huvudsakligen kapitalplacerandeinstitution. Samhällets och löntagarnas inflytande över företagen viarepresentationen i fonderna angavs komplettera denna fondens ursprungligauppgift (prop. 1973:97 s. 64). Fondens främsta uppgift som kapitalplacerarepoängterades ytterligare i samband med införandet av tioprocentsregeln i 12a §APR (prop. 1978/ 79:165 s. 126) som det konstaterades att AP-fondensställning som kapitalplacerande institution knappast kan förenas med mycketlångtgående engagemang i visst eller vissa företag. Fondstyrelsen rekommenderadesdärför att inte utnyttja "det relativt vida utrymme som en spärr om 10%ger ... till att skapa en mängd situationer där fjärde fondslyrelsen blirengagerad aktivt i företags skötsel" (s. 127). Förslagettill löntagarfonder går ut på att dessa ska tjäna även andra syften än rent kapitalplacerande.Genom att inordna fonderna under AP-fonden skulle denna få en ny ställning.Arbetsgruppen har förbigått denna förändring av AP-fondens karaktär. Deföreslagna reglerna är endast jämkningar av gällande reglemente för AP-fonden.Den kapitalplacerande funktionen framstår därmed, oriktig, alltjämt som denväsentliga. Härigenom har löntagarfondsystemet blivit bristfälligt analyseratoch endast i ringa utsträckning reglerat. Denbristfälliga analysen framgår särskilt tydligt - varom mer nedan -av förslagetrörande begränsning av fondens akfieinnehav och regeln rörande bemyndigandeför företrädare för lokal facklig organisation att utöva rösträtt. Denpensionsmedelsförvaltande funktionen blir betonad på ett sätt som inteöverensstämmer med vad förslaget innebär, eller kan innebära. Den bildar ettslags ram, inom vilken löntagarfondsystemets andra syften kan förverkligas.Vilken omfattning och betydelse dessa kommer att få kan inte bedömas avförslaget utan beror av hur de enskilda fondstyrelserna och de lokala fackligaorganisationerna ser på sin uppgift. Prop.1983/84:50 232 Förändringenav AP-fondens karaktär har även betydelse för frågan om fondens rättsligastatus. Denna är, som hovrätten närmare utvecklar nedan, ingalunda klar. Detär, med hänsyn till den stora samhällsreform det är fråga om, inte godtagbart aften så väsentlig fråga lämnas öppen. På anförda skäl och pä deskäl hovrätten i det följande ytteriigare anför anser hovrätten sig inte kunna fillstyrkaförslaget i dess föreliggande skick. Ettav motiven för att samordna löntagarfonderna med AP-fonden anges vara (s. 52)att löntagarfonderna därmed "ges en juridisk status och statsrättsligställning som är beprövad och väl etablerad". konstateraremellertid arbetsgruppen (s. 42) att frågan, om AP-fondens tillgångar skallbetraktas som statens tillgångar eller ej, alltjämt är öppen. Avsikten vid AP-fondenstillkomst var att den skulle vara en fristående institution och inte utgöra delav statens förmögenhet (s. 39). Detta kom inte till uttryck i lagtext men harsenare bekräftats i skatterättsliga sammanhang. Vid grundlagens tillkomstansågs dock fondens tillgångar ingå bland statens. De medel som hittillsförvaltats av fonden har i väsentliga avseenden jämställts med skatter ochfolkpensionsavgifter och har betraktats som "allmänna medel" (prop.1973:97 s. 36). De medel som huvudsakligen kommer att förvaltas avlöntagarfondstyrelserna, vinstdelningsavgifterna, kan måhända inte likasjälvklart jämställas med skatt. Möjligt är att just karaktären av dessa medelfår en avgörande betydelse för frågan om fondens ställning i förhållande tilldet allmänna och till enskilda. Även den ovan nämnda förändringen av fondensställning påverkar bilden. Inte minst mot bakgrund av det kortatidsperspektivet, föreslagna , är det av betydelse att klargöra vart defonderade medlen hör. I detta sammanhang aktualiseras även löntagarfondernasförfattningsenlighet, vilken satts i fråga. Den har överhuvudtaget inte berörtsi promemorian. Hovrätten, som saknar resurser att närmare analysera frågan,vill framhålla det angelägna i att den utreds. Inle heller de niofondstyrelsernas inbördes förhållande är entydigt. Fondstyrelserna sägs i promemorian(s. 42) vara självständiga och oberoende. AP-fonden sägs (s. 60)formellt utgöra ett enda rättssubjekt med en samlad förmögenhet varför, enligtarbetsgruppen, en reglering krävs för att varje styrelse i aktiebolagslagensmening skall betraktas som en ägare. Den föreslagna regleringen i 9 kap. 2 §och 3 S aktiebolagslagen berör emellertid endast fondstyrelsernas ställningutåt, nämligen vid utövande av rösträtt på bolagsstämma. Regleringen lär intepåverka fondens status i andra avseenden, vilket också bekräftas av denföreslagna regleringen i 12 d § (50-procentsregeln) där fonden anges varaägare till de aktier respektive fondstyrelse förvärvar. Trots detta anserarbetsgruppen att den "utomstående granskningen" (s. 67) kanfullgöras av de tre första styrelserna inom fonden. Omde aktuella fonderna skulle införas, har kammarrätten inte någon invändning motatt de knyts till AP-fonden så som har föreslagits i promemorian. Med en sådanlösning är det naturiigt att fondförvaltning o. 1. så långt möjligt får enenhetlig reglering för alla de fondstyrelser som är knutna eller knyts till AP-fonden. Fullmäktigei (majoriteten) tillstyrker den föreslagna samordningen mellan denuvarande AP-fonderna och de föreslagna fem lönta-garfondermi. Prop.1983/84:50 233 Detsynes i och för sig rationellt med den organisatoriska anslutning till AP-fondensom föreslås. De föreslagna löntagarfondsstyrelserna får en ställning som näraanknyter till vad som gäller för fjärde fondstyrelsen. anser arbetsgruppens motiv väl underbyggda (löntagarfonderna ges enjuridisk status och statsrättslig ställning som är beprövad och väl etablerad,avkastningen på löntagarfondskapitalet medverkar till framtida pensionsutbelalningar,medlen utnyttjas effektivt) och kan biträda den del av förslaget liksom detföreslagna antalet. anser vidare all knytningen til! AP-fonden också indirekt innebär enförtroendeförklaring för detta systems funktionsförmåga, som ej är oviktig förnärvarande. Svenskafabriksarbetareförhundet anför att det ställer sig bakom tanken att koppla sammanlöntagarfonderna med AP-fonden då man härigenom bidrar till att lö.sa finansieringenav framtida pensionsutbetalningar. Pensionsreformenmedförde en gång en uppslitande strid. Trots detta säger sig samtliga partieridag vilja värna om densamma. Det borde alltså finnas en omfattande uppslutningbakom reformen och därmed alla skäl atl trygga dess framtid. Mot denna bakgrundär det en väl funnen konstruktion att förena löntagarfonderna med ATP-systemetoch låta vinsldelningen och fondernas avkastning stödja pensionerna. 5y»CO/5/? ''Stärka A TP-systemet" Eftersomdet framtida avgiftsuttaget till hela ATP-systemet bör fastställas i ettsammanhang är det rimligt att anta att den del av avgiften som går tilllöntagarfonderna tar i anspråk utrymme för den del som går tillförsta, andra och tredje fondstyrelserna. Dessa förlorar då en avgiftsinkomstsom 1990 kan beräknas uppgå till ca . Istället får de tillgodoräkna sig löntagarfondernas åriiga inbetalningar på 3procent av det inflationsuppräknade kapitalel. Eftersom denna inbetalning 1990kan uppskattas till ca innebär detta en negativ flödeseffektför de tre första fondstyrelserna på ca . Omde kollektiva löntagarfonderna i ett vidare perspektiv kan sägas bidra till attstärka ATP-systemet beror på om de kan medverka till en ökad ekonomisk tillväxtför hela ekonomin jämfört med vad som annars skulle varit fallet. Departementspromemoriangör dock inget försök att analysera effekterna på den ekonomiska tillväxten.Som framgått ovan hyser /SR starka tvivel på att fonderna skulle medverkatill ökad tillväxt och därmed stärka ATP-systemet. Ibetänkandets fondförslag och än mer i den allmänna propagandan för detta sökerman skapa intrycket att löntagarfonderna kommer att trygga Prop.1983/84:50 234 det vacklande ATP-systemet. Detta är en osanning och vifinner det slötande att i elt regeringsbelänkande finna sådant som l.ex. påsidan 52: "Avkastningen på löntagarfondskapitalet kan användas förframtida pensionsutbetalningar. Därmed minskar i motsvarande grad behovet attfinansiera dessa med ytterligare belastning av lönekostnaden i företagen. Genomen sådan koppling till pensionsulbetalningarna anknyts löntagarfonderna lillden enskilde löntagarens ekonomi." I gjordes den 15 juli1983 en beräkning av hur stor del av pensionsulbetalningarna 1984-90 som kommeratt täckas av löntagarfonderna - om dessa får maximal tilldelning av kapital2,5 miljarder , och om dessa lyckas uppnå den målsatta 3 procents realaavkastningen på kapitalet. Beräkningen visar att löntagarfonderna dä inle kommer attläcka mer än 7,6 lusendedelar av pensionsulbetalningarna. När pensionstillskottet alltså ulgör mindre än enhundradedel måste vi beteckna det som häpnadsväckande att betänkandet betonarsaken och t.o.m. skapar ett intryck av att detta försumbara belopp skulle upplevassom något slags individuell andel av den enskilde löntagaren! Det är mer rättvisande alt säga att löntagarfondernakommer att ta kapitcdutrymme från det egentliga pensionssystemet. På sid. 56 ibetänkan-del nämns att Ijärde AP-fonden "kan bedömas" minska sina nyplaceringarframöver. är den enda av AP-fonderna som lyckatsundvika värdeförluster.