prop · G70371 · 1983-12-31 00:00:00 — Paragrafen innehåller en allmän regel att enskatterevision inte i onödan får hindra den skattskyldiges verksamhet.Molsvarande gäller enligt 9 § andra stycket LFK och 56 § 3 mom. första stycketTL. I denna bestämmelse anges vad en skatterevision får avse.Nuvarande regler finns i 9 § LFK. Förslaget innebär i princip inte någonändring i förhällande till gällande ordning. Med hänsyn till behovet avsärskilda granskningsätgärder vid kontroll av vägtrafikskatl föreskrivs att densom utför revisionen även får granska och prova fordon och särskild räknarapparatur.Molsvarande åtgärder får också vidtas vad gäller annan mätapparalur änkilometertäknare. Några uttryckliga regler som motsvarar de i förslagetintagna bestämmelserna om kassainventering och kontroll av den löpanderedovisningsperioden finns dock inte i LFK. I denna paragraf anges vad den som är föremål förgranskning skall göra vid en revision. Bestämmelsen motsvaras i huvudsak av 9 §LFK. Den möjlighet till vitesföreläggande i samband medrevisionen som regleras i denna paragraf har f. n. sin motsvarighet i 12 § LFK. Denna bestämmelse motsvaras av 9 § tredje stycket LFK. Bestämmelsen behandlar revisionspromemorian. Förslagetmotsvaras av vad som f.n. gäller enligt 14 § LFK och 14 § förvaltningslagen.Den som varit föremål för revisionen skall beredas tillfälle att yttra sig överrevisionspromemorian om det inte är obehövligt. Föranleder revisionen ingenanmärkning bör det vara lillräckligt med en underrättelse om detta. 4 kap. Skattebeslut, efterbeskattning. I denna beslämmelse, som inleder reglerna om bestämmandeav skatt, anges att beskaltningsmyndigheten skall beslula om skatten för varjeredovisningsperiod eller, när sådana perioder inte förekommer, för varje skattepliktighändelse. Motsvarande bestämmelse finns i 30 § första stycket ML. a. alt elt beslut skall fattas även i de fall skatt inte skallutgå. 1983/84:71 125 Iförsta stycket anges beslutsordningen för det för punktskatterna ochprisregleringsavgifterna vanligaste förekommande fallet atl myndigheternagodtar uppgifterna i deklarationen. Har deklarationen kommil in i rätt tid tillmyndigheten skall skatten anses fastställd i enlighel med deklarationen. Enligltredje stycket behöver den skattskyldige och allmänna ombudet inte undertättasom ett sådant beslut. Däremot medför beslutet vissa registreringsåtgärder hosmyndigheten i enlighet med reglerna i 9 kap. 1 §. Andra stycket behandlardet fall att deklarationen inte har kommit in till myndigheten vidbeslulsfristens utgång. Då anses ett noll-beslul fattat vid angivna tidpunki.Den skatlskyldige och allmänna ombudet behöver inle undertättas om dessanoll-beslul, se tredje stycket. Anser myndigheten att skatt skall utgå måstebeslul meddelas enligt 3 §. För ell sådant beslut gäller reglerna i 18 §förvaltningslagen om undertätlelse till part om innehållet i eltmyndighetsbeslut. Om deklaration kommer in och beslul enligt 3 § inte harhunnit fattas skall skatten anses beslutad enligt deklarationen, dvs. eftersamma princip som enligt första stycket gäller när deklaration har lämnats irätt tid. Bestämmelsen kommenteras närmare i avsnitt 2.3.1. Dennaparagraf avser bl. a. de fall då beskattningsmyndighelen redan viddeklarationsgranskningen finner att skatten inte bör bestämmas i enlighet medvad som . uppgetts i deklarationen Del beslut som beskattningsmyndigheten däskall fatta är som regel sakligt sett det första beslut som meddelas och endastrent formellt en omprövning av del beslut som myndigheten anses ha fatlatenligt reglerna i 4 kap. 2 §. Paragrafen tar emellertid även sikte pä meraklara omprövningssituationer. Om det efter en skatterevision framkommer attskatten fastställts till oriktigt belopp får nytt beslut om skallen fallas.Detta får ske oavsett om det tidigare beslutet meddelas med stöd av 4 kap. 2eller 3 §. Ett annat förhällande som avses det attbeskattningsmyndigheten finner att skatt bör påföras någon som inte hardeklarerat och vars skatt därför enligt 2 § andra stycket anses beslutad tillnoll kronor. Omprövningav tidigare beslut skall även göras av beskattningsmyndighelen om denskattskyldige begär det. Paragrafen ger beskattningsmyndigheten vittgåendemöjligheter att ompröva beslut enligt 4 kap. 2 och 3 §§. I dessaomprövningsbara beslut skall möjligheten alt få ett slutligt beslut anges. 1andra stycket anges att nytt beslut inte får fattas senare än tredje året efterdet kalenderår under vilkel beskattningsåret gått till ända eller denskattepliktiga händelsen inträffat. Här regleras sålunda den s.k. beslutsfristen,som behandlas i avsnitt 2.3.1. Motsvarande bestämmelse i ML, där beslutsfristenär längre, finns i 35 § ML. Itredje stycket anges att en begäran om omprövning skall ha kommil in Prop.1983/84:71 126 lill beskattningsmyndighelen senast tvä månader förebeslutsfristens utgång. Detta är fill för att ge beskattningsmyndighetenskäligt rådrum att inom den lid som anges i andra stycket fatta elt nytt beslutmed anledning av en begäran om omprövning. Bestämmelsen medger alt skatten för ett hellbeskattningsår ändras genom omprövning av skallen för den sista perioden underåret. Förslaget motsvarar 34 § ML. Se vidare 2.3.1. 1 denna bestämmelse regleras de slutliga besluten. Enliglförslagel skall den skattskyldige eller allmänna ombudet kunna begära ettslutligt beslul när som helst under beslutsfrislen. Slutligt beslul skall ocksåkunna fattas . I så fall måste dock den skattskyldiges begäran om ettslutligt beslut ha kommit in till myndigheten från den dag hanfick del av beslut enligt 4 kap. 3 § första stycket. Allmänna ombudets fristför alt begära slutligt beslut utgår frän beslutsdagen. Reglerna är till för attge den skatlskyldige och allmänna ombudet skälig tid att begära ell slutligtbeslut i de fall han får del av etl beslut eller beslutet fattas mot slutet avbeslutsfristen. skall kunna meddela slutligtbeslut även om den skatlskyldige eller allmänna ombudet inte begär det om detfinns särskilda skäl. Sådana skäl kan föreligga l.ex. om på gångbesvärar beskattningsmyndigheten med grundlösa krav på omprövning. Ett slutligt beslut skall inte kunna omprövas annat änbesvärsvägen eller genom besvär i särskild ordning. I andra stycket angesdärför att fräga om elt nylt beslut för en viss redovisningsperiod inte fårprövas om ett slutligt beslut har meddelats . Dettabör givetvis även gälla nytt beslul enligt 3 §, som alltså inte heller fårmeddelas i ett sådant fall. I denna paragraf ges beskattningsmyndighelen rätt attföreta skönsbeskattning. Regeln har utformats i enlighet med motsvarandebestämmelser inom övriga skatteområden (30 § sista stycket ML och 21 § TL). I denna bestämmelse anges de allmänna förutsättningarnaför efterbeskattning. De har närmare beskrivits i avsnitt 2.3.2. Reglernamotsvaras av 38 § första stycket ML med del lilläggel all efterbeskattningenligt förslaget även skall kunna ske om den skattskyldige inte hartillhandahållit ett begärt varuprov, om della föranlett en orikligbeskattningsåtgärd. Detta tillägg överensslämmer dock med vad som gällerför efterbeskattning enligt LFK. Prop.1983/84:71 127 Denna bestämmelse, som motsvaras av 38 § andra stycket ML,medför bl. a. att efterbeskattning inle får ske om del belopp som denskatlskyldige skulle betala är att anse som ringa. Vid bedömningen av ombeloppet är alt anse som ringa skall beaktas om efterbeskattning beslutats förandra redovisningsperioder under beskattningsåret. Det sammanlagdaeflerbeskal-lade beloppet för sådana perioder blir avgörande. Delta ulgör enändring i förhällande fill gällande ordning. Bestämmelsen medger alt rättelse i elt avslutat beskattningsårfår ske i vissa fall genom ändring för beskattningsåretäven vid efterbeskattning. gäller enligt 4 kap. 4 § för skattebeslutunder den ordinarie beslutsfristen. Genom alt tidsfristen för efterbeskattningockså räknas med utgångspunkt i beskattningsåret har möjlighet skapats alt ävenvid sådan beskattning använda denna metod för rättelse. Motsvarande ordninggäller enligt 38 § sista stycket ML. Första punkten anger att efterbeskattning endast får skeom beskattningsmyndighelen inte kan åstadkomma rättelse genom omprövningenligt 4 kap. 3 §. Motsvarande gäller enligt 40 § ML. Bestämmelserna motsvarari övrigt 40 § första stycket ML. 11 och 12 §§ Förevarande regler om efterbeskattning av dödsbo och omefterbeskattning vid åtal för skattebrott innebär endast ett överförande av 21§ första stycket sista punkten samt andra och tredje styckena LFK till den nyalagen. Motsvarande bestämmelser finns även inom det övriga skatteområdet (40 §andra - fjärde styckena ML och 115 § andra - fjärde styckena TL). Hänvisningeni 12 § lill bestämmelserna i 12 § skattebrottslagen innebär att den förlängdatiden för efterbeskattning gäller även i de fall dä den skattskyldige är frifrån straffrättsligt ansvar efter frivillig rättelse som genomförs genomefterbeskaltningen. Bestämmelsen anger atl efterbeskattning också kan skeefter skälig grund. Denna beslämmelse innebär ingen avvikelse från vad som f.n. gäller för såväl punktskatterna som direkta skatter och mervärdeskatt. En motsvarande regel finns i 22 § LFK. Behovel av ensärskild bestämmelse om rättelse av uppenbara fel har visserligen minskat tillföljd av den Prop.1983/84:71 128 I vissa fall kan felaktighetendock upptäckas först sedan denna frist löpt ut. böräven i sådana fall kunna rätta felaktigt beslut. Betalning av skatt I § I första stycket anges den allmänna förfallodagen förskatterna och avgifterna. Skatten skall betalas senast då deklarationen skallha kommit in till myndigheten. Enligt 5 kap. 2 § första stycket ansesinbetalning ha skett den dag den har bokförts på beskattningsmyndighetenspostgirokonto. Inbetalningen skall således vara bokförd på kontot senast dendag som anges i 5 kap. 1 §. Delta innebär möjligheter att pä ett enkelt sättavgöra om skattebetalning skett i rätt tid eller ej. För att bestämmelserna omdeklaralionsdag (2 kap. 8 §) och betalningsdag skall kunna preciseras på dettasätt får deklarationshandlingen skiljas frän inbetalningshandlingen. I vissafall används f. n. en gemensam handling för de tvä funktionerna. För vissa prisregleringsavgifter gäller f. n. attinbetalningen inte sker med deklarationen. JN bör även ifortsättningen kunna föreskriva alt så skall ske. Delta bemyndigande för JNhar införts i andra stycket. I tredje stycket behandlas inbetalning av tillkommandeskatt, vilket f. n. regleras i 27 § första stycket LFK. Bestämmelsen harutformats med 43 § första stycket ML som förebild. Den dag som anges i förstastycket gäller emellertid även i de här avsedda fallen som förfallodag vidl.ex. beräkning av ränta på tillkommande skall. Vidare får uppdelning avinbetalning av tillkommande skatt ske om synnerliga skäl föreligger. I dessafall kan inte anstånd enligt 5 kap. 3 § erhållas eftersom ansökan enligl dennabestämmelse skall göras före förfallodagen. Första stycket anger att inbetalning av skatt eller avgiftfår ske utan kostnad för den enskilde. Vidare anges att inbetalning anses haskett den dag den har blivit bokförd pä beskattningsmyndighetens postgirokonto,se vidare under 1 §. I andra stycket anges att skattebelopp . Någon sådan begränsning finns inte enligt LFK, men väl enligt MLdär gränsen dock är . Bestämmelsen behandlar de fall i vilka anstånd kan ges vids.k. Denna fråga behandlas i avsnitt 2.4.2. Enligt denna bestämmelse kan anstånd med belalning avskatt ges vid avregislrering av skattskyldiga. Denna paragraf reglerar ett förpunktskatterna speciellt fall vars motsvarighel saknas inom annan beskattning. Prop.1983/84:71 129 I denna beslämmelse regleras möjligheterna atl få anståndmed betalning under liden en beslutad skall eller avgift är föremål förbesvärsprövning. Bestämmelsen har på molsvarande sätt som i 46 § ML teknisktutformats som en hänvisning till lillämpliga avsnitt i UBL. 1 dessa paragrafer finns de allmänna reglerna omåterbetalning av skatt. Reglerna utgör i huvudsak en formell omarbetning av motsvarandebestämmelser i (29 § utom tredje stycket samt 30 §) Bestämmelsen i 7 § innebär bl. a. att avräkning får skeäven mellan olika skatter och avgifter som har beslutats av sammabeskatlningsmyndighet. I fräga om avräkning när anstånd har beviljats innebärbestämmelsen att de principer som angivils i RSV Du 1975:8 skall gälla. I bestämmelsen anges de fall då restavgift skall tas ut.De har behandlats i avsnitt 2.4.3. Av bestämmelsen i I kap. 4 § följer attrestavgift skall tas ut även på ränta. Utformningen av föregående paragraf medför att en särskildföreskrift krävs för att medgivna belalningsanstånd skall kunna beaktas vidberäkningen av restavgift. Regeln har sin motsvarighet i 47 § första stycketandra punkten ML. Paragrafen innehåller en beskrivning av de fall då räntaskall tas ul. På tillkommande skall skall ränta las ut enligt första stycket 1.Betalas sedan inte skatten i lid som anges i myndighetens beslut utgår dessutomrestavgift enligt 8 §. Punkt 2 i samma stycke avser fall dä den skallskyldigei samband med tvist om skatten fält anstånd med att betala. På det belopp somtill slut fastslälls skall ränla tas ut. I likhet med vad som gäller enligt motsvarande regel itullagen (20 a §) har procentsatsen vid ränteberäkningen angetts genom atthänvisa till UBL: s regler om ö-skatleränla. Även räntebelopp skall omfattas av den tidigare nämndaregeln om avrundning till närmast lägre hela krontal. Ränla skall heller intetas ut eller återbetalas om räntebeloppet inle uppgår till . 9 1983/84. 1983/84:71 130 I denna paragraf regleras indrivning av obetald skatt,avgift m. m., vilket tidigare behandlats i avsnitt 2.4.4. I tekniskt hänseendehar bestämmelsen utformats på motsvarande sätt som 48 § ML med en hänvisninglill tillämpliga delar i UBL. Denna bestämmelse är en direkt motsvarighet till vad somredan nu gäller enligl 27 a § LFK. F.n. gäller enligt 31 § LFK att beslut om inbetalning ochåterbetalning av skatt och ränta m. m. skall gälla . I praxis harbesvärsmyndigheterna kunnat förordna att verkställigheten av ett beslutuppskjuts (inhiberas) i avvaktan pä prövningen av ärendet. Förslaget medförändring i nu berörda avseenden. Enligt förevarande paragraf skall åtgärd enligtdenna lag verkställas oavsett att beslul som föranleder åtgärden inte harvunnit laga kraft. Detta innebär bl.a. atl beskattningsmyndigheten inte barahar rätt alt kräva att betalning sker i rätt tid av beslutad skatt m. m. utanockså att myndigheten är skyldig atl göra detta, även om t.ex. besvär haranförts. För besvärsfallen finns regler om anstånd som kan medföra attverkställigheten av etl beslut får uppskjutas. Molsvarande skall gälla föråterbetalningsfallen. Allmänna ombudet har dock möjlighet att i det iparagrafen närmare beskrivna fallet anmäla hinder för återbetalning. Bestämmelsenhar i tekniskt hänseende utformats i överensstämmelse med 87 § UBL. 6 kap. Förhandsbesked 1 § 1 detta kapitel behandlas reglerna om förhandsbesked.Bestämmelserna överensstämmer i stora delar med vad som gäller enligt lagen(1951:442) om förhandsbesked i taxeringsfrågor. Förhandsbesked skall för alla punktskatter lämnas av RSV.För prisregleringsavgifter skall sädana besked lämnas av JN. Angående den iförsta stycket använda formuleringen "frågor som rör beskattningen"hänvisas fill avsnitt 2.6.1. I likhet med vad som gäller f. n. skall förhandsbesked omskatteplikt för trycksaker kunna meddelas efter ansökan av den som avser attbeställa en trycksak. Detta kräver en särskild regel som har tagits in i andrastycket. Med hänsyn till föreslagna ändringar av skattskyldigheten förelektrisk kraft (avsnitt 2.2.1) bör det vara möjligt även för förbrukare avelkraft att ansökaom förhandsbesked. Denna möjlighet bör dock stå öppen enbartför dem som i störte omfattning förbrukar eller avser att förbruka elektriskkraft. En molsvarande regel bör gälla för den som förbrukar bränslen. Enbestämmelse härom har tagits in i denna paragraf. 1983/84:71 131 Enligt denna bestämmelse skall ansökan om förhandsbeskedgöras skriftligen. Detta gäller redan enligt 33 § första stycket första punktenLFK. Vidare skall sökanden svara för ulredningen i ärendet. Reglerna omsökandens ulredningsansvar är i allt väsentligt endast en redaktionellom-barbetning av vad som gäller enligt 32 § och 33 § första stycket LFK.Sökandens kostnadsansvar skall dock inte längre vara beroende av om han lämnatsitt medgivande till de förelagna utredningsåtgärderna. Det väsentligt vidgade tillämpningsområdet förförhandsbeskeden kan leda lill alt beskattningsmyndigheten i vissa fall finneratl något förhandsbesked inte lämpligen bör meddelas med hänsyn till frågansutformning och utredningen i ärendet. måste därförkunna avvisa ansökningar om förhandsbesked. Ett avvisningsbeslut behöver inleföregås av något yttrande frän allmänna ombudet (jfr 1 kap. 7 §). Bestämmelsen motsvaras av 36 § första stycket LFK. Denna bestämmelse behandlar förhandsbeskedens giltighet,vilket tagits upp i avsnitt 2.6.2. Bestämmelserna i detta kapitel molsvarar i sak 4 a kap.LFK. Dessa frågor har behandlats i avsnitt 2.7.3. Genom bestämmelsen i 11 § inskränks tillämpningen avbestämmelserna om särskild avgift lill de författningar som omfattas av denuvarande reglerna i 4 a kap. LFK. Enligt förslaget skall särskilda avgifterkunna tas ut också i fräga om skatt enligt lagen (1928:376) om skatt pålotterivinster. Sä har inte varit fallet. Skäl att undantalotterivinstskatten föreligger enligt min mening inte. I första stycket regleras besvärsordningen avseendeflertalet av beskaltningsmyndighetens beslut. Närmast motsvarande bestämmelsei LFK är 39 § första stycket. Emellertid får talan mol beskaltningsmyndighetensbeslut föras endast av den skattskyldige och allmänna ombudet. Den nuvarandebesvärsrätten för andra som lider en väsentlig skada eller förlust av beslutetavskaffas. I övrigt medför första stycket inte någon ändring i besvärsordningenför de där uppräknade besluten. I andra stycket anges att besvärstiden för de i förstastycket uppräknade Prop.1983/84:71 132 beslulen är tvä månader. Detta innebär en förlängning avden nuvarande besvärstiden som är . Den föreslagna besvärstidenöverensstämmer med vad som i övrigt gäller på skatteområdet. Denna bestämmelse, som motsvarar 39 § andra stycket LFK,innebär ingen förändring i förhällande till gällande ordning. I förtydligande syfte har besvärsliden -tagits in i föreskriften. I denna bestämmelse anges att besvär över förhandsbeskedskall anföras direki hos regeringsrätten. Denna fråga regleras f. n. i 39 §första stycket LFK. Förslaget medför en ändring i förhållande till gällande ordningdär kammartätten är besvärsinslans utom i fråga om skatt på annonser ochreklam. Vidare har i enlighet med 8 kap. 1 § endasl sökanden och allmännaombudet getts rätt att anföra besvär över förhandsbesked. Besvärsrätten förandra som lider en väsentlig skada eller föriust genom beskedet har inte tagitsmed i förslagel. Däremot bör i de fall annan än den skattskyldige har rätt altansöka om förhandsbesked (jfr 6 kap. 1 § andra stycket) även den skattskyldigeha besvärsrält. I andra stycket har föreskrivits att besvärstiden i frägaom förhandsbesked skall vara en månad. F.n. gäller en besvärstid på tre veckorenligt 12 § förvaltningslagen. Besvärstiden är en månad i fräga om förhandsbeskedsom gäller direkt skatt och mervärdeskatt. I denna beslämmelse anges att beslul om skatterevision,vitesföreläggande och beslut varigenom ansökan om förhandsbesked avvisas intefår överklagas. Dessutom anges att länsrättens beslut enligt 3 kap. 14 § omundantag av handlingar vid revision inte får överklagas. Vidare anges attbeslut enligl 4 kap. 2-3 §§ (skattebeslut som inte år slutliga) inte får överklagas.I dessa fall kan dock finnas möjlighet att anföra besvär i särskild ordning.Denna bestämmelse finns nu i 9 § sista stycket LFK. För övriga beslut sombeskaltningsmyndigheten fattar föreligger besvärsrält till regeringen enligt18 § allmänna verksstadgan. Någon inskränkning i denna besvärsrätt har integjorts i den nya lagen. Denna besvärsordning gäller t.ex. för beslut enligt 2kap. 3 eller 4 § om ändrade redovisningsperioder. 1 denna beslämmelse anges all besvärstiden överkammarrättens beslut enligt den nya lagen skall vara och räknasfrän det klaganden fick del av beslutet. Prop.1983/84:71 133 I denna beslämmelse har reglerna i 45 § LFK omanslulningsbesvär lagils in. Besvärstiden för anslutningsbesvär har dockförlängts. F.n. är tiden för anslutningsbesvär , utom i fräga omförhandsbesked då den är . Tiden för anslutningsbesvär skall nu alltidvara en månad. Enligt 45 § LFK föreligger rätt till anslutningsbesvär endaslbeiräffande beslut om fastställelse av skatt, efterbeskattning ochförhandsbesked. Denna inskränkning föreligger inte vid besvär enligt den nyalagen. Bestämmelserna reglerar förutsättningarna för besvär isärskild ordning. Detta behandlas i avsnitt 2.3.3. Reglerna innebär enomarbetning i formellt hänseende av vad som gäller för mervärdeskatt enligt 55§ ML samt 103 och 107 §§ TL. I 7 § har inte införts den besvärsgrund som enligt MLgäller dä fel uppställ på grund av felskrivning m. m. Denna rättelsemöjlighetfinns redan enligt 4 kap. 14 §. Denna beslämmelse har lagils med blandbesvärsbeslämmelserna efter mönster från 106 § TL. Den innebär ingenprincipiell ändring av vad som f. n. gäller. I denna bestämmelse ges möjlighet för förvaltningsdomstolalt vid besvärsprövning rätta periodiseringsfel. Ändrar en domstol skatten fören period på den grund att skatt eller avdrag bör hänföras till annan redovisningsperiodän den besvärsprövningen avser får motsvarande ändring göras i den period därskatten eller avdraget bort redovisas, även om något yrkande om detta inle hargjorts. Denna möjlighet finns f.n. inte för punktskatterna ochprisregleringsavgifterna. En molsvarande beslämmelse finns i 105 § förstastycket tredje punkten TL. Denna bestämmelse gäller enligl 56 § ML även förmervärdeskatt. Bestämmelsen anger att återförvisning av ett ärende tillbeskattnings-myndigheten får göras av en förvaltningsdomstol när den finner atlskäl föreligger till del. Denna ordning gäller redan i praktiken. 9 kap. Övriga bestämmelser 1 § I denna bestämmelse anges att registrering av vad somförekommer i skatteärende skall ske hos beskattningsmyndigheten. Frågan harbehandlats i 2.7.2. Prop.1983/84:71 134 I denna och följande paragrafer ges vissa närmarebestämmelser om vite. Enligt förevarande beslämmelse, som motsvarar 12 § LFK,lämnas föreskrifter om hur vitesbeloppet skall bestämmas. Den lägsta gränsenför vitesbeloppets storlek höjs frän . Denna höjning ärendast en anpassning lill penningvärdets förändring. Vidare har den övregränsen för vitesbeloppets storlek slopats. Enligt första stycket skall domstol pröva frågan omförelagt vite skall dömas ul. F.n. gäller atl beskattningsmyndigheten handhardessa frågor (12 § andra stycket LFK). Förslaget överensstämmer med de allmännaprinciper som gäller för utdömande av vite inom förvaltningsrätten. Vidare harnärmare angetts vilka domstolar som skall pröva nämnda frågor. Därvid harhänsyn tagits till att olika beskaltningsmyndigheler i vissa fall, t.ex. vids.k. integrerade revisioner, kan ha förelagt skattskyldig vite.Beskattningsmyndigheten skall enligt förslaget anmäla till domstol när detfinns anledning all döma ut förelagt vite. Andra och tredje stycket, vars motsvarighet saknas i LFK,överensslämmer med allmänna principer inom förvaltningsrätten. Bestämmelsernainnebär i alll väsentligt inga förändringar i förhållande till gällandeordning. Föreskriften motsvarar 46 § LFK. Del skall även ifortsättningen vara möjligt att i särskilda fall befria från skatt omsynnerliga skål föreligger. Regeringen har enligt LFK kunnat delegerabeslutanderätten till myndighet. Så har också skett i betydande omfattning ochdetta har visat sig fungera väl. Mot denna bakgrund bör delegeringsmöjlighetenbehållas även i fortsättningen. Ikraftlrädandetidpunktenbehandlas i avsnitt 2.7.4.