prop · G70350 · 1983-12-31 00:00:00 — I betänkandet sägs attkonstruktionen av fribeloppel approximativt motsvarar en lika stor andel av detegna kapitalet i industrisektorn i genomsnitt. vill framhålla all i banksektornkorresponderar lönesumman inte på motsvarande sätt med det egna kapitalet.Bankföreningen anser det därför inte rimligt att fribeloppet endast skulle fåberäknas som en andel av lönesumman. Ett fribelopp måste få utformas så att detförhåller sig neutralt till de i verksamheten ingående produktionsfaktorerna -arbetskraft och kapital, I direktiven lill utredningen nämndes alt man vidberäkningen kunde utgå från avkastningen på eget kapital. villanknyta till detta synsätt: en justering av bankernas bokförda egel kapitalvore lätt att göra eftersom banklagen innehåller regler om hur stor del avvärderegleringskontona som får likställas med eget kapital isäkerhetshänseende. I betänkandet konstateras atl den reala vinsten måstedelas upp i en normalvinsl (fribelopp) och en övervinst. Gränsen för fribeloppet är enligt föreningens meningalltför lågt salt och missgynnar förelag med låga lönekostnader men med högakapitalkostnader, till vilken grupp förelag bl. a. banker och finansbolag hör. På s. 43 konstaterar vinstdelningsgruppen att företag somvarken är investerings- eller sysselsätlningsintensiva i särskilt grad kommeratt påverkas av vinstdelningen. Finansiella förelag, bl.a. banker och finansbolag,kommer således att påverkas i högre grad än andra företag. Föreningen kan inte förstå annat än alt förslaget kommeratl medföra ökade svårigheter för kreditinstituten att uppfylla de kapilalkravsöm enligt särskilda lagar gäller för insliluten till skillnad från vad soni ärfallet beträffande andra förelag än finansiella. För finansbolag gäller atl kapitalkravet beräknas på delegna kapitalet vilkel medför alt finansbolagens verksamhet är beroende av attfinansbolagen själva kan bygga upp det egna kapital som med stöd av entillfredsställande vinstutveckling erfordras. Genom att finansbolagen typisktsett lar betydligt större risker än andra kreditinstitut, vars placeringarmåste ta hänsyn till insättarnas skydd, kräver finansbolagens verksamhelrelativt setl högre vinster än vad som är fallet för andra kreditinstitut. 1983/84:50 127 Om förslaget om vinstdelning införes medför detta attfinansbolagens inriktning kan komma att förändras mot finansieringstjänsler medetl inslag av lägre risk än vad som f. n. är fallet. En sådan utveckling lederi sin tur till att de mindre och medelstora företagen, som är finansbolagenshuvudsakliga kundkrets, erhåller en minskad tillgång lill riskvilligt kapital,bl. a. för investeringar. Som bekant tillhandahåller finansbolagen ca6-7 miljarder kr. för investeringar i leasingobjekl, avbetalningsobjekt m. m.Finansbolagen är den största externa finansieringskällan för investeringar. Förslagel tar ej hänsyn lill vikten och nödvändigheten avriskvilligt kapital och alt avkastningen på kapilalet, som en ersättning förrisktagande, är oundgänglig. Förelag med förhållandevis högt kapitalrisktagande,som t. ex. finansbolag, missgynnas därför kraftigt av förslagel. Del hade varitkonsekvent och logiskt att arbeta med lönesumma alternativt eget kapital sombas för en normalvinst (fribelopp). Gruppen anger vidare atl en lämplig avvägning beträffandefribeloppet nås om della bestäms till av den kontant utbetalda lönesumman(alternativt fribelopp är ). Detta enär lönesumman och det egnakapitalet uppgår till ungefär lika stora belopp i industrisektorn. Emellertid är inte delta förhållandet hos finansbolagen. Iföljd av kapi-lalkravet motsvaras inte lönesumman av det egna kapitalel, varförförslaget missgynnar finansbolagen. Mot ovanstående bakgrund anser föreningen attvinstdelningsgruppen i otillräcklig grad utrett och belyst vinstdelningenskonsekvenser för kreditinstituten och deras kunder. FastighetsAB Hufvudstaden föreslåren alternativregel.Bolaget anför: Hufvudstaden ger ungefär samma avkaslning () före skattpå lolala tillgångar som erfordras inom indstrisektorn. Det fastighetsförvaltande bolagets avsevärt mycket lägreomsättningshastighet (fakturering i % av tillgångar) kompenseras av attvinsten är en högre andel av (den lägre) faktureringen. Några"övervinster" jämfört med industrin finns ej. Förvaltningsbolagelssamhällsfunktion atl bygga, bygga om, underhålla och förvalta bostads-,kontors-, affärs- och industrifastigheter är inle mindre viktig äntillverkningsindustrins. Skäl saknas att behandla förvaltningsbolageiannorlunda och hårdare vid beräkning av fri beloppet. Vi äskar därför att en allernativregel för beräkning avfribeloppel införs, som behandlar kapitalintensiva företag mera neutralt iförhållande lill sysselsättningsintensiva företag. Alternativet kan förslagsvisvara ett fribelopp pä av eget kapital, vilket anknyter till ulredningensovan nämnda resonemang om alt på lönesumman i industrisektorn motsvarar igenomsnitt av det egna kapitalet, och alt de börsnoterade industriföretagensutdelningar ryms inom denna ram. Då regeln skulle utgöra ett valfrittalternativ är det rimligt att i enkelhetens namn med egel kapital avse synligtoch beskattat egel kapital i den ingående balansräkningen. Några remissinstanser har synpunkter på storleken avfribeloppet. Prop.1983/84:50 128 Kammarrätten i anför: Gränsen mellan vad som skall anses som"övervinst" och "normalvinst" synes vara alldeles för lågtbestämd för att man normalt med fog skall kunna tala om "övervinst"beträffande den del som ligger ovanför strecket. Branscher, som har storakapitalkostnader men är föga löneintensiva (1. ex. kraft- ochfastighetsförvallningsförelagen), kommer atl drabbas myckel hårt. Förslagel om ett fribelopp motsvarande av lönesummanmotiveras av all det motsvarar börsföretagens utdelningskrav och utgörmotsvarande andel av industrins eget kapital. Det lönebaserade fribeloppet fårför industrins del till följd att endasl vinster över en real nivå på 6%delas. Det kanemellertid konstateras att uldelningskravet varierar starkt mellan olikabranscher. Fribeloppet ställt i relation lill utdelningarna i företagenvarierar kraftigt. I branscher med relativt sett låga lönekostnader innebärfribeloppet ingen täckning för utdelningarna. För handeln däremot utgörfribeloppet en väsentligt mycket större summa än utdelningarna. Även inom verkstadsindustrinoch järn-, stål- och metallbranscherna ulgör fribeloppel en överkompensation iförhållande till uldelningskravet, enligt gruppens egna beräkningar avbörsbolagens utdelningar och lönesummor. Utifrån dessa beräkningar kan delifrågasättas om det föreslagna fribeloppel inte är någon procentenhet förstort. För större företag kommer fribeloppet atl utgöra avlönesumman, förutsatt alt detta belopp blir större än . Det ärgivet - vilket utredningsgruppen framhåller - att konstruktionen ger fördelaråt arbels-kraftsinlensiva företag. Gruppens undersökningar visar också atl inomhandeln är de beräknade fribeloppen väsentligt större än utdelningarna tillaktieägarna. Utdelningarna kommer knappast att hämmas genom den föreslagnaövervinstdelningen. Förbundet har den bestämda uppfattningen allbranschrepresentanternas tidigare uttryckta farhågor för följderna av ettvinstdelningssystem genom det nu aktuella förslaget framstår som ogrundade. Beträffande det variabla fribeloppet anser förbundet, pårent principiella grunder, att det vore bättre atl knyta delta till slorlekenpå det egna kapitalet. De mycket kraftiga branschvisa variationerna iförhållandet lönesumma/eget kapital, innebär att fribeloppet kommer alt fåmyckel olika "vikt" inom skilda branscher. Den "premie" somdärigenom ges åt sys-selsältningsintensiva företag är visserligen i princippositiv. Del bör dock utvärderas om den i det föreslagna systemetär, lill sin storlek, skälig. Inom byggnadsindustrin kommer l.ex. dellönebaserade fribeloppet i genomsnitt att med mycket bred marginal översligauidelningsansprå-ken på del egna kapitalet. Inom andra branscher såsom t. ex.viss processindustri kommer det lönebaserade fribeloppet alt markantundersliga ul-delningskraven. 1983/84:50 129 4,5 Vinstutjämning mellan olika år Åtskilliga remissinstanser anser atl modellen inte gertillräckliga möjligheter till vinstutjämning mellan olika år. Kammarrätten i anför: I förslaget avvisas tankeri på vinstutjämning mellan olikaår. Detta kommer att slå särskill mot förelag som har stora resullalsvängningaroch hindra dem från en nödvändig konsolidering under de goda åren (jfr reservationav och , s. 99). Det resonemang som förs till stödför förslaget i denna del är föga övertygande. Av skäl som anges (s. 100 och106 f) i och samt i reservationer är sålundainvesteringsfonderna elt trubbigt - och otillräckligt - instrument när detgäller att komma till rätta med problemet. I den mån det av praktiska ochadministrativa skäl verkligen anses omöjligt att skapa särskildavinstuijämningsregler inom området bör det i allt fall gå att minskaolägenheterna genom att vid beräkningen av underlaget godta delagernedskrivningar, avsältningar till resullatutjämningsfonder m.m. som ärtillåtna vid inkomsttaxeringen. En sådan ordning skulle för övrigt ökaenhetligheten inom det samlade skatte- och avgiftssystemet saml därmed göratillämpningen av den här aktuella regleringen mindre svår. Ur exportsynpunkt bör beaktas att förlustutjämning inteskall medges inom vinstdelningssystemet. Till skillnad från beskattningen skalli detta avseende varje redovisningsår behandlas för sig. Kännetecknande för exportavsättningenär att den är långt mer utsatt för konjunkturväxlingar änhemmamarknadsavsättningen. Vidare kräver exportsatsningen - på nya marknadereller av nya produkter - ofta en lång och förlustbringande inarbetningsperiodinnan kostnadstäckning erhålles. Varken konjunktur-betingade förluster ellerförluster vid nysatsningar får avräknas mot avgiftspliktiga resultat andra år.Frånvaron av förlustutjämning i det föreslag-, na systemet kan inte ha annat ännegativ effekt ur exportsynpunkl. Ledamoten i RSV:s slyrelse anför; Gruppen har visserligen berört vinstutjämning över tidenmen inte presenterat någon lösning utan hänvisat lill investeringsfonderna somhar ett helt annat syfte. En bolagsskatt ulan föriustutjämning kan inte godtas. /SR anför; Utan att i detalj behandla den föreslagna modellen tillvinstdelning vill /SR ändå påpeka att förslaget tar alltför liten hänsyntill företagens behov av résullalutjämning över liden. Särskilt gäller detta demesl konjunkturberoende branscherna som kan uppvisa stora resultatvariationerunder en konjunkturcykel. 9 1983/84. 1983/84:50 130 Enligl vinstdelningsgruppens rubr.- betänkande skallresullatreglerande åtgärder av typ lagernedskrivning, investeringsavdrag ochandra s. k. stimulansavdrag som förekommer i inkomstbeskattningen inte fånedbringa vinsten. Vidare får tidigare års föriustavdrag inte avräknas mol etlårs uppkomna vinster. Förslagel innebär i denna del etl avsteg från gällandeskatteregler innebärande minskade möjligheter för förelagen att investera ochbygga upp egna reserver under goda tider. Vikten av alt bibehålla möjligheternaatl kunna investera och kunna ta i anspråk egna reserver torde understrykas averfarenheterna från de senaste fem-sex årens ekonomiska utveckling. På grund av att de administrativa problemen - vilka angesej - skulle bli beiydande, anser gruppen all det inte bör komma ifråga atlinföra föriuslut-jämningsregler som tar sikte på enbart vinsldelningssystemet. Med hänsyn tagen till företagens behov av nödvändigkonsolidering under vinstår för alt kunna möta föriustår och i följd avavgifternas karaktär av vinstdelning finner föreningen - från förslagels egnautgångspunkter - det anmärkningsvärt att förlustutjämning ej medges. Utredningen har föreslagit att vinstskatten skall beräknasför och har av administrativa skäl inle skapat särskilda möjligheterför utjämning mellan åren. Ej heller medges föriustutjämning. FAR delar inteulredningens uppfattning att möjlighelerna att förändra avskrivning på inventariermellan åren och att göra avsättning till investeringsfonden är tillräckliga. Dei nuvarande skattesystemet effektivaste resultatregulalorerna är avsättningartill varulagerreserv och resullaluljämningsfond, vilka inle får utnyttjasenligl förslagel. Ulredningen har inte observerat alt avsättning tillinvesteringsfonder tillkommit av andra skäl och att företagens utnyttjandebetingas mera av förelagens investeringsplaner. Lagstiftaren har också tagitavstånd från att använda investeringsfonder i rent resultatutjämnings-syftegenom att strafftillägg utgår vid obehörigt utnyttjande för annat äninvesteringar. Avsättning till investeringsfonder görs inle endast för attutjämna resultat mellan olika år och får inte samma effekt eftersom denbegränsas till del av vinsten och har dessutom nackdelen all avsättningen ledertill likviditetsavtappning genom föreskriven inbetalning lill Riksbanken.Varulagerreservavsättningen har ju inga motsvarande begränsningar. Skildaregler leder till svåra planeringsproblem eftersom företagen kommer att sökabegränsa de totala skallekostnaderna. Av dessa skäl och för att undvikaogynnsamma styrningseffekter på handlande och redovisning anser FAR att andramöjligheter lill utjämning över åren måste ingå i ell förslag. Vinstskatten blir avdragsgill som kostnad i företagel, menåret efter inkomståret. Vid fluktuerande resultat kan detta medföra attvinslskallen inle kommer att avräknas i de fall den ingår i föriustavdrag,vilka ju ej får dras av i vinstskattekalkylen. FAR anser att möjligheterna attmedge särskill föriustavdrag bör omprövas. 1983/84:50 131 Därest syftet varit ett annal än att endast höjainkomstskatten för de aktuella juridiska personerna, kan ifrågasättas omräkenskapsåret eller beskattningsåret utgör en lämplig period föravgiftsuttaget. I många företag varierar resultatel mellan olika år av skildaskäl högst väsentligl. KF delar inle gruppens uppfattning att överavskrivningarpå maskiner och inventarier samt avsältningar till investeringsfonder ulgörtillräcktiga instrument för resultatutjämning mellan åren. Enligt KF:s uppfattningborde vinstdelningsgruppen ha ägnal frågan om möjlighet till résullalutjämningmellan goda och dåliga år en siörre uppmärksamhel. Vinstdelningsavgift skall beräknas för varje räkenskapsårför sig. Någon utjämning mellan olika år skall enligl förslaget inte tillåtas.Som skäl härtill anges i utredningen att del skulle bli för administrativtbetungande all skapa särskilda "uljämningsregler". Vidare hänvisarutredningen lill att gällande skatteregler medger möjligheter lill vinstutjämningmellan olika år. Utredningen syftar främst på investeringsfondsavsällningar ochavskrivningsregler för invenlarier. Entreprenadföretagens resultat varierar ofta mellan olikaår. Anledningen härtill är att pågående arbeten resultalavräknas när slutligekonomisk uppgörelse träffas med beställaren. Vissa år kan ett stort antalprojekt bli föremål för resullatavräkning medan resullatavräkningsgraden andraår kan bli låg. I vissa fall kan det inträffa all rörelseresultatet blirnegativt om del är större förlustarbelen som skall avräknas. Situationen blirdensamma om ett förelag har få pågående projekl och inte något av dem skallresultat-avräknas under beskattningsåret men resultatel belastas med årets allmännaförvaltningskostnader. Ovanstående innebär att vinsldelningsunderlaget kan blipositivt elt år och negativt , allt beroende påresullatavräkningsgraden. För att komma till rätta med dessa problem hänvisas somnämnts till investeringsfondsavsällningar och avskrivningsregler. Dessamöjligheter till vinstreglering är emellertid slarkt begränsade förentreprenadföretagens del. Anledningen är att entreprenadföretagensinvenlariebeslånd som regel ulgör en relalivi liten del av de totalatillgångarna () varför avskrivningsmöjligheterna totalt sett är begränsade.Vidare är byggföretagens möjligheter atl ta i anspråk investeringsfonder ocksåstarkt begränsad, eftersom fonderna inte får användas för investeringar ifastigheter som utgör lagertillgångar. Enligt huvudregeln i KL anses ettbyggföretags fastigheter alllid som lagerlillgångar. Byggföretags endaanvändningsområde för investeringsfonder är sålunda i stort settinventarieanskaffning. Med hänsyn till alt dessa anskaffningar är relativt småkommer fonderna i praktiken inle alt kunna tas i anspråk. De av utredningenredovisade resultalutjämningsmöjlighelerna kan alltså i mycket begränsadomfattning användas av entreprenadföretag. har i ell flertal remissyttrandenframfört att frågan om skattefria avsättningar till någon form avresullaiutjämnings-former bör utredas. Kravet på en allsidig utredning i deltaämne vidhålls men det är positivt all frågan ändå väckts ivinstdelningsgruppens förslag. 1983/84:50 132 Elt system som inle beaktar tidigare års förluster i någonform är ett helt främmande inslag i vår bolagsbeskattning och är helloacceptabelt. Demöjligheter som anvisas för résullalutjämning är främst utnyttjade av deallmänna investeringsfonderna där förslag också framläggs att dessa -just förmöjlighelerna till résullalutjämning - skall utsträckas lill all omfatta ävennya grupper l.ex. Företagsskatteberedningendiskuterar i sitt betänkande (s. 407ff) olika möjligheter till konsolideringoch resultatutjämning och kommer därvid fram lill atl nyttjandet avinvesteringsfonder - "särskilt om inte annan möjlighet lill fri reserveringges" är olämpliga i delta avseende. Investeringsfonderna har tillkommitför helt andra ändamål och utnyttjandet härav torde i mycket hög grad betingasav företagens investeringsplaner och därmed sammanhängandekostnads-/likvidiletskalkyler. Ur konsolideringssynpunki har fondanvändandetäven nackdelen (till skillnad från l.ex. reservering i lagerreserven) attföretagel tappas på likvida medel genom insättning lill riksbanken.Lagstiftningen har vidare klart tagit avstånd från användandet av fonderna förannat ändamål genom all föreskriva (11 och 12 §§ lag om allmäninvesteringsfond) om slrafftillägg om för obehörigt utnyttjande för annatän investeringar (5 §). Vad vinstdelningsgruppen föreslår om möjligheter förrésullalutjämning är enligt vår mening helt otillräckligt och direkt felaktigtutformat. Frågan om vinstutjämning inom koncerner utvecklas i någrayttranden. FAR har i andra sammanhang efterlyst en ulredning av enbeskallning i princip baserad på koncernens resultat mol bakgrund bl. a. av attnuvarande system är komplicerade. Genom förslagets progressiva karaktär skärpsbehovet av vinstutjämning i koncerner. Förslaget utgår från beskattningen avindividuella förelag ulan all anvisa enklare meloder för atl underlällautjämning inom koncerner. Förslaget i dess nuvarande form kan ytterligare förhindraen rationell koncernuppbyggnad och skapa onödigt arbete för företag ochmyndigheter. Utredningen anser att frågan fått en tillfredsställandelösning genom atl koncernbidrag enligt nuvarande skattesystem tillätes. Härvidsynes utredningen dock bl.a. ha bortsett från atl många företag med nuvarandesyslem inte kan ge eller ta koncernbidrag och alt samma förelag inle kan bådege och ta koncernbidrag. För koncernbidrag krävs bl. a. ett ägande om lägst ,medan ett bolag enligt huvudregeln blir dotterbolag redan vid en ägarandel om51 %. Den egendomliga situationen kan alltså uppkomma alt koncernbidrag inlekan utnyttjas för vinslöverföring, men bolaget utgör dotterbolag och omfatlassåledes ändå av begränsningarna ifråga om fribelopp i §2. Det bör vidare särskilt framhållas atl organisationen aven koncern primärt inle bör styras utifrån skatlemässiga skäl ulan för alluppnå en rationell organisation. Vinstöverföringar inom koncernen görs oftautifrån Prop.1983/84:50 133 andrautgångspunkter än rent skattemässiga. Förslaget kommer att ytterligare skärpakonflikten mellan organisatoriska och skatlemässiga motiv för transaktioner ochåtgärder, Förslagetinnebär sålunda att organisationen inom en koncern kommer alt vara avgörandeför avgiftens storlek. Koncernbolag med t, ex, slort varulager ochinventariebestånd kommer förmodligen alt p.g.a. inflationsavdrag få etl lågtvinstdelningsunderlag medan andra bolag inom koncernen kan komma atl få elthögt underiag. Förelag som t. ex. har fastighetsförvaltning i ell bolag ochbyggnadsrörelse i annat kommer atl träffas av avgiften annorlunda än om de bådaverksamheterna drivits av samma företag. Utredningen framhåller visserligen attdet är möjligt att genom koncernbidrag utjämna avgiftsunderiagel mellan olikabolag i en koncern. För att avdrag för koncernbidrag skall få göras vidinkomsttaxeringen krävs dock att ett anlal förutsättningar enligl punkt 3 avanvisningarna lill 43 § KL är uppfyllda. Vidare får t. ex.fastighetsförvaltande fåmansföretag inte avdrag för koncernbidrag ulan dispensfrån riksskatleverket. Sker vinstutjämning via koncernbidrag kan också oönskadeeffekter uppkomma vid den kommunala beskattningen. Koncernbidragsreglerna tordesålunda inte ge tillräckliga möjligheter till vinstutjämning mellan olika bolagi en koncern vid beräkning av vinsldelningsunderlaget. Åtskilligaremissinstanser pekar på svårigheterna att ingripa mot felaktig prissättningmellan svenska och utländska koncernbolag. Enligtbetänkandet skall vinstdelningen avse verksamhet i . I koncerner medverksamhel utomlands skall den utländska verksamheten inte medtas vidberäkningen av underiagel. Utredningen är medveten om att della kan medföra atlkoncerner med verksamhet i och utomlands kan komma att tillämpa andrapriser än från varandra oberoende företag skulle ha gjort. Utredningen hänvisarlill att en skärpning skett av den lagstiftning som ger visst utrymme attingripa när det antas atl företagsvinster undandras beskattning i . Delsvenska marknadsekonomiska systemet bygger på att företagen eftersträvar bästamöjliga nettoresultat. Delta innebär bl.a. all de genom möjliga omdispositionerreagerar på ändringar i beskattning och avgiftsbeläggning. De av utredningenbefarade dispositionerna avseende ulländsk verksamhet bör ses i dettaperspektiv. Detframgår inte av ulredningen i vilken omfattning vinstdelningsavgifternaberäknas härröra från företag med verksamhet i ullandel. Del kan dock tas förgivet att en mycket dominerande del sammantaget skulle komma att härröra frånsvenska multinationella företag och förelag med försäljningsbolag utomlandssamt från utländska koncernermed verksamhet i . Uppenbarligen är det enmycket beiydande andel som skulle ha incitament och möjlighet lill ändradinternprissättning. Kollegiethar att på ett visst område övervaka prissättning och prisutveckling försvenska företags leveranser både inom- och utomlands. Erfarenheterna av dennaverksamhet, som endasl avser leveranser till obero- Prop.1983/84:50 134 ende köpare, är sådana all kollegiet hyser slarkt tvivelpå alt annal än mycket flagranta och helt uppenbara fall av här åsyftadeomdispositioner kan uppdagas. Med hänsyn till den flexibilitet som av rentaffärsmässiga skäl måste gälla i prissättningsfrågor torde förändringar inomramen för denna flexibilitet medföra beiydande minskningar i avgiftsunderlaget,eftersom uppenbarligen stora försäljningsvolymer är berörda. Atl genommyndighetskontroll bemästra detta torde vara ogöriigt och skulle för övrigtkräva en rigorös kontroll och medföra betydande godtycke vid bedömning av vadsom är affärsmässigt resp. avgiftsbetingat. Del bör även uppmärksammas atlulredningen vid sin hänvisning till lagstiftningen om ingripande mot altföretagsvinster undandras beskattning i synes ha förbisett atlutdelningsinkomster från utlandet och försäljningsintäkter behandlas lika iinkomstbeskattningen - om inte annat gäller enligt dubbelbeskattningsavtal -medan uldelningsinkomslerna inte skall ingå vid beräkning av underlaget förvinstdelningsavgift. Den av utredningen gjorda hänvisningen lill nämndalagstiftning är således mera av formell än reell innebörd. Vinsldelningsgruppen anser all risken för att vinsler inomen koncern som driver verksamhel både i och i utlandet systematisktskulle redovisas till för låga belopp i är begränsad.