prop · G70364 · 1983-12-31 00:00:00 — Det är inte tillätet atl använda brutet räkenskapsårför inkomst av tillfällig förvärvsverksamhet eller kapital (prop. 1978/79:42 s29 f). Inkomst av tillfällig förvärvsverksamhet eller kapital är därför att hänföra till ett beskattningsår som inte harpåbörjats före ingången av . För sådana inkomster skall enligt ikrafttrådandebeslåmmelsernade nya reglerna tillämpas. Enligt TORs uppfattning bör ikrafttrådandebeslåmmelsernajusteras så att samma regler blir tillämpliga på en skattskyldigs samtligainkomster. vill också peka på en praktisk fråga i sammanhanget.Det är nödvändigt alt en särskild rutin utarbetas så attdebiteringsmyndigheterna då både en tillämpr ing av äldre och nyaregler kan förekomma görs uppmärksam på vilka regler som skall tillämpas föratt kunna använda rätt skattesals vid debiteringen av statlig inkomstsskatt.Lokala skattemyndigheten torde av de uppgifter som normalt finns tillgängligainte kunna bedöma vilka regler som skall tillämpas. TCO tillstyrker förslaget i den del som avser reduceringenav varulagernedskrivningen. Därmed inte bara breddar man basen förbeskattningsunderlaget och får ett värde som bättre svarar mot den faktiskavinsten än vad fallet är . Genom en sådan förändring uppnår man också enökad neutralitet vad gäller skattetryckets fördelning mellan företag med storarespektive små eller obefintliga varulager. Även sett utifrån lagernedskrivningenskonsolideringsfunktion är förslaget enligt TCOs mening väl avvägt. Den kanskemest avgörande aspekten är emellertid att förslaget torde minska företagensbenägenhet atl binda kapitalet. I stället torde den föreslagna åtgärden ökariskkapitalets rörlighet. Den sistnämnda effekten torde inte minst förstärkasav förslaget att sänka skattesatsen för den statliga inkomstskatten. TCO somsedan länge pekat på vikten av att få siörre rörlighet för riskkapitalet hardärför inte heller någon invändning mot förslaget i denna del. Kammarrätten i anför: Enligt kammarrättens mening skulle 1 § vinna på attinnehållet i fjärde stycket fogades in i första stycket t. ex. antingen så alt detta byggdes utenligt följande, "Svenskt aktiebolag och svensk ekonomisk förening - dock ej aktiebolag eller ekonomisk förening som avses i 24 §3 mom kommunalskatle lagen (1928:370) -samt svensk sparbank denna lag." eller så att det fill Prop.1983/84:64 73 stycket lades en andra mening av följande innehåll"Vad nu sagts gäller inte aktiebolag eller ekonomisk förening som avses i24 § 3 mom kommunalskattelagen (1928:370)". 12 § första stycket framgår inte med önskvärd tydlighetvilka beskattnings-är som avses i de fall företaget förlänger sitträkenskapsår. föreslår därför alt stadgandet ges följande lydelse in fine." företaget på grund av förlängning av räkenskapsåret inteskall taxeras eller - respektive och1986." i har inte något attinvända mot att skyldigheten atl göra inbetalningar till särskiltinvesteringskonto utsträcks till atl avse även vinster. Företagareförbundel SFR anför: Systemet med inbetalning på sårskilt investeringskonto år fillskada sårskilt för expansiva företag. Sådana företag har ofta en god lönsamhet,men på grund av att de är i tillväxt är likviditeten ofta dålig. Genominbetalningsskyldigheten dras pengar för ytterligare expansion undan. Särskiltbesvärande är detta då det handlar om företag i verksamheter som inte krävernämnvärda investeringar i utrustning eller byggnader. Då sker en 2-årig räntelöslåsning av de inbetalda medlen. I detta sammanhang vill vi passa på att förordaliberaliseringar i det frivilliga allmänna investeringsfondsystemet.Användandet av detta system anser vi böra stimuleras. Således bör de påRiksbanken insatta medlen vara räntebärande. Vidare bör reglerna utformas så,att det lättare kan förutses om och när de avsatta medlen får lyftas. PKbanken ställer sig liksom tidigare avvisande till attockså bankerna skall tvingas göra inbetalning pä sårskilt investeringskonto ochatt dispensregeln inte är utformad sä atl den möjliggör undantag för bl. Bankernas investeringsbehov är inte av den art och omfattning attbankerna kan dra nytta av de fördelar som det särskilda investeringskonlotmedför. SBEF anser atl lagens tillämplighet inte skall utvidgas såatt den också omfattar vinster. SBEF avstyrker därför förslaget. Om förslaget ändock skulle genomföras finner SBEF delmycket angeläget att en ändring görs 17 § av den aktuella lagen. Nämndabestämmelse innebär bl. a. att den särskilda investeringsfonden inte får tas ianspråk för byggnadsarbeten på fastigheter som år omsättningslillgångar. SBEFanser alt denna begränsning under alla förhållanden bör slopas. Bakgrundenhärtill är följande. Lagen omallmän investeringsfond och liknande äldre "frivilliga" fondavsättningarhar innehållit samma begränsning som den nu berörda. Eftersom hilinfills enligtpraxis alla typer av fastigheter inklusive byggföretagens egna driftfastigheterutgjort omsättningstillgångar har begränsningen lett till att fonderna endastkunnat utnyttjas av byggföretagen för maskininvesteringar o. d. Med hänsyn tilldet förhållandevis ringa behovet av sådana investeringar har fondavsättningari mycket liten utsträckning utnyttjats av företagen. När den obligatoriska skyldigheten lillvinstfondavsättning infördes fanns 1983/84:64 74 också i denna lag en begränsning i fråga om möjlighetenatt använda fonden för investeringar i omsättningsfastigheter. För mångabyggföretag innebar detta att fondmedlen över huvud taget inte kunde utnyttjasför investeringar. , som gjordes uppmärksam pä dettaförhållande, förordade därför en generös tillämpning av möjligheterna tillförtida återbetalning av vinstfondmedlen. Skatteutskotlets uttalande hadeemellertid ingen praktisk betydelse eftersom någon ändring i fråga omanvändningen av fondmedlen inte vidtogs. En viss förbättring jämfört med lidpunkten för vinstfondsavsällningenhar i och för sig skett i så måtto att byggnadsföretagen nu kan användafondmedlen för investeringar i egna driftfastigheter säsom egna kontor, förrådoch liknande. Detta sammanhänger med att dylika fasligheter, som förvärvas av eltbyggföretag i princip fr. o. m. , inte kommer att utgöraomsättningstillgångar (SFS 1981:295). Som det har visat sig har dock även dessa bestämmelser sinbegränsning. De blir sålunda enligt ett avgörande av regeringsrätten intetillämpliga om driflbyggnaden uppförs på mark som företaget förvärvat före dennya lagstiftningen. Sådan mark (fastighet) är regelmässigt omsättningstillgånghos ett byggföretag. När företaget uppför en egen driflbyggnad på sådan markkommer hela fastigheten att förbli omsättningstillgång. Med hänsyn till attuppförandet av egna driftfastigheter mycket ofta bara kan bli aktuellt på redaninnehavd mark, är alltså möjligheten att använda den särskildainvesteringsfonden för ändamålet begränsat. SBEF kan inte se några principiella betänkligheter med attslopa begränsningen avseende fastigheter som utgör omsättningstillgångar. Ikommunalskattelagen finns sålunda numera regler av innebörd att en fastighets skatlemässigaanskaffningsvärde skall reduceras i den mån investeringsfonder eller liknandefonder utnyttjats för arbeten på byggnaden. Dessa bestämmelser gäller oavsettvilken skailemässig karaktär fastigheten har. När ett byggföretag avyttrat en omsättningsfastighet somuppförts med utnyttjande av den särskilda investeringsfonden, beskattasskillnaden mellan försäljningspris och det mot fonden nedskrivnaanskaffningsvärdet. Mol bakgrund av vad som ovan sagts anser SBEF att -oavsett om lagen om inbetalning på särskilt investeringskonto utvidgas till atlomfatta också vinster eller inte - att begränsningen ifråga omutnyttjande av den särskilda investeringsfonden för fastigheter som utgörlagertillgångar bör slopas. Därigenom skulle också ett byggföretag kunnaanvända fonderna för investeringar, vilket eljest knappast blir möjligt medhänsyn till del förhållandevis begränsade behovel av maskininvesteringar hos dessaförelag. Vad gäller förlängningen av lagen om inbetalning påsärskilt investeringskonto motsätter sig riksförbundet den bestämt förförsäkringsbolagens del. Lagen gäller endast aktiebolag och får därmed en konkurrenspåverkandeeffekt för försäkringsaktiebolagen i förhållande till ömsesidiga försäkringsbolag.Särskilt orimliga blir kcmsekvenserna av lagen för livförsäkringsaktiebolagsom skulle tvingas sätta av stora belopp på räntelöst konto i riksbanken.Uppkomsten av överskott i livförsäkringsbolag har till stor del sin förklaringi det låga ränteantagande som ingår i de av regeringen ochförsäkringsinspektionen aktuariellt fastställda grunder för beräkning avpremier som enligt försåkringsrörelselagen måste finnas för livförsäkringsbo- Prop.1983/84:64 75 Skillnaden mellan ränteantagandet i grunderna och defaktiskt rådande räntenivåerna har gjort att överskotten blivit stora. Sådanaav speciella försåkringstekniska skäl uppkomna överskott kan enliglriksförbundets mening ej jämställas med vinster inom andra delar avnäringslivet. Om Uvförsäkringsakliebolagen tvingas sätta av pengar på räntelöstkonto blir försäkringstagarna direkt lidande genom minskad återbäring.Principen i livförsäkringsverksamheten är att allt överskott skall gå tillbakatill försäkringstagarna för att i möjligaste mån inflationsskyddaförsäkringssparandet. Nya försäkringsrörelselagen (SFS 1982:713) innehåller ettdirekt förbud mot vinstutdelning till aktieägare eller garanter i livbolag. Även i sakförsäkringsaktiebolag får inbetalning på räntelöstkonto negativa verkningar för försäkringslagarna genom att bolagensmöjligheter att uppfylla de konsolideringskrav som ställs iförsäkringsrörelselagen blir mindre, vilket i sin lur kan leda tillpremiehöjningar. Sakförsäkringsaktiebolag måste vidare - liksom ömsesidigaförsäkringsbolag - redovisa en viss öppen konsolidering särskilt med hänsyntill internationella återförsäkrings-förbindelser. Svenska revisorsamfundel SRS anför: Samfundet har inget att erinra mot förslaget att förlängareglerna om avsättning till den särskilda investeringsfonden vad gällerjusterade vinster . Förlängningen av lagstiftningen om inbetalning lillsärskilt investeringskonlo innebär att man förstärker den investeringsslimulanssom denna lag tveklöst innebär. Den stramare styrning av vinsterna motinvesteringar är enligt TCOs mening en värdefull ekonomisk-politisk stimulans.TCO vill därför tillstyrka förslagel även i denna del. minab/gotab 1983