prop · G70379 · 1983-12-31 00:00:00 — omgodkännande av fördrag om och konvention ombevarande av levande tillgångar i ; Regeringenföreslår atl antaga det förslag som har upptagits i bifogade utdragav regeringsprotokoli. Ipropositionen föreslås att godkänner fördrag om Antarktisoch konvention om bevarande av levande tillgångar i . 1 1983/84. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , , , , , ,, , , R. , , , , . Propositionom godkännande av J959 års fördrag om och konvention ombevarande av levande tillgångar i . Denantarktiska kontinenten med angränsande öar täcker och sydishavet ytterligare ca 50 miljoner kvadratkilometer.Ca 98 % av kontinenten är täckt av fastlandsis motsvarande av världensfärsk vattentillgångar. Vilkanaturresurser som döljs under dessa väldiga ismassor och under havsytan påAntarktis vidsträckta kontinentalsockel är ännu på det hela taget okänt. Det finnsemellertid anledning förmoda att denna kontinent är försedd med minst likamycket av jordens mineralresurser som övriga kontinenter. De extremaklimatförhållandena gör dock alt ekonomiska och tekniska förutsättningar förmineralutvinning i området inte bedöms vara för handen . Havsområdenaomkring innehåller emellertid betydande proteinresurser i form avräkarten krill. som enligt vissa beräkningar skulle kunna utgöra en betydandeframtida tillgång som föda för jordens snabbt växande befolkning. Depotentiella resurserna i i perspektivet av en resursknapp värld harbidragit, till ökat intresse från sida för Antarktisfrå-gorna. Treskilda expeditioner, som leddes av respektive ryssen Prop.1983/84:79 3 hausen, engelsmannen och amerikanen ,nådde den antarktiska kontinenten 1820. Orsaken till dåtidens intresse för området var främstsäljakt och valfångst, som bedrevs i sådan omfattning all exempelvis pälssäleni det närmaste utrotades. hade rovfångslen på val letttill alt valfångst i området knappast längre var ekonomiskt lönsam. Under vårt sekel har del vetenskapliga intresset förAntarktis ökat. Bland legendariska upptäcktsfärder kan nämnas ochShackeltons expeditioner . Norrmannen nåddeemellertid som den förste . Amerikanen blevden förste som flög över . Svenskar har också varit aktiva i området.Otto utforskade området 1901 -1903. var engemensam norsk-brittisk-svensk expedition verksam i området. Som landområde blev den antarktiska kontinenten föremålför territoriella anspråk från de staters sida, som då var aktiva i området.1908 reste som första land krav på en del av kontinenten. Senarehar (1923), (1924), (1933), (1939),(1940) och gjort anspråk på områden som totalt täcker 4/5 av denantarktiska kontinenten. Under fick även strategiskbetydelse, och bedrev då sjömilitära operationer i området. efter skärptes densäkerhetspolitiska utvecklingen i på grund av de konkurrerandesuveränitetskraven i området. Inga av dessa krav hade emellertid fåttinternationellt erkännande och i praktiken var det endast krav stallarna, sominbördes erkände de framförda anspråken. En rad stater, däribland Förenta Stater, Japanoch , hävdade däremot att i princip inte kunde görastill föiemål för ockupation av en enskild stat. ökades faran för allAntarktis skulle bli indraget i det mellan och . I slutet av 1950-lalet gjordes ansträngningar all kommatill rätta med denna ömtåliga politiska situation genom etl brettinternationellt samarbete grundat på gemensamma forskningsintressen. De s.k.internationella polaråren utgjorde inkörsporten. ()föreslog 1955 etl tredje polarår, vars forskningsprogram sedan byggdes ut tilldel internationella geofysiska året (IGY). genomförde 12stater ett framgångsrikt internationellt forskningsprogram i inomramen för IGY. För att möjliggöra en fortsättning av detta samarbeteinleddes på initiativ förhandlingar mellan samma stater omett fördrag, vars huvudsyfte skulle vara en fredlig användning av Antarktis.Dessa förhandlingar resulterade i Antarktisfördraget som ingicks vid en konfe- Prop.1983/84:79 4 rens i den och trädde i kraftden . De stater som ursprungligen undertecknade avlalet varAmerikas Förenta stater, . , och , vilkainte reste territoriella anspråk i området, och sju stater med territoriellakrav, nämligen , , , , , ochStorbritannien. har , , , , ,, , , , , , ,, , fillträtt fördraget. Fördraget i engelsk originalveision jämte översättningtill svenska bör fogas till protokollet som bilaga I. Fördraget omfattar fjorton artiklar. I artikel I fastläggsfördragets grundläggande principer. Dessa innebär alt får ulnyltjasendast för fredliga syften, atl militära installationer, baser och manövrar ärförbjudna men atl militär personal och utrustning får användas för vetenskapligforskning i fredliga syften. I artikel II sägsatt skall stå öppet för forskning och internationellt samarbete idetta syfte. I artikel III pekas på åtgärder för att främjainternationellt vetenskapligt samarbete, säsom utbyte av information omplanerade forskningsprogram, personalutbyte mellan expeditioner och stationersamt samarbete med sådana av och andra organisationer, som harsärskilt intresse för Antarkiisområdet. Genom artikel IV skjuts hela frågan om de motstridiga territoriella anspråken åt sidan.Del fastslås titt ingenting i fördraget skall kunna tjäna som utgångspunkt föratt hävda eller bestrida suveränitetsanspråk i området eller prejudicera någonföidragsslulande parts inställning till erkännande eller icke erkännande avsådana anspråk. Artikel V förbjuder kärnexplosioner och deponering avradioaktivt avfall i . Internationella avtal om användning av kärnenergi skallgälla för om dessa biträtts av Antarktisfördragets samtligakonsultativa medlemmar. Vilka fördragsstater som är konsultativa medlemmardefinieras närmare i artikel IX. Artikel VI angeralt fördragets tillämpningsområde är området söder om sydlig latitud.Fördraget inverkar emellertid inte pä någon stats rättigheter på del öppnahavet enligt internationell rått. I artikel VII ges regler för ett system för ömsesidigainspektioner av alla fartyg, fiygplan. vetenskapliga stationer m. m. i områdetför atl säkerställa alt fördragets syften efterievs. 1983/84:79 5 Artikel VIII tar upp frågor om jurisdiktionen överpersoner som är verksamma i området. Artikel IX reglerarfördragets styrande organ, de s. k. konsultativa mö-lena, som äger rum för altdiskutera frågor av gemensamt intresse och för att anta rekommendationer tillgenomförande av fördragels syften. Över 150 rekommendationer, som berör frågorom utbyte av vetenskaplig information, skydd av fauna och fiora,räddningstjänst, telekommunikationer, meteorologi, turism, levande marinaresurser, mineralutvinning, miljövård m. m. har antagits. Rätt attdelta i de konsultativa mötena tillkommer dels de tolv ursprungligainitiativtagarna till fördraget dels de stater som senare ratificerat fördragetoch som kvalificerar sig som konsultativa medlemmar genom att upprätta enpermanent vetenskaplig station eller pä annat sätt utföra forskning avbetydande omfattning i området. Utöver de ursprungliga signatärmaklerna harPolen, , och kvalificerat sig somkonsultativa medlemmar. De konsultativa medlemsstaterna har från och med 1983inbjudit övriga för-dragsstaler att delta som observatörer i de konsultativamötena. Enligt artikel X förbinder sig alla fördragsslutande stater att i enlighet med FN:sstadga verka för atl ingen bedriver verksamhet i i strid medfördragets principer och syften. Artikel XI reglerarhur tvister mellan parterna skall lösas. 1 artikel XII regleras hur ändringar i fördraget skallgenomföras. Fördraget löperi princip , men en översynförutses , om någon av de konsultativa medlemmarna begär detta. Ändringar ifördraget kan likaledes göras under förutsättning attsamtliga konsultativa medlemmar är ense om dessa. Artikel XIII reglerar ratifikationen av fördraget.Ratifikationsinstrumenten skall deponeras hos . Artikel XIV anger fördragets olika språkversioner. 3 Konvention 1980 om bevarande av levandetillgångar i (den s. k. krillkonventionen) Antarktisfördraget saknar bestämmelser om exploatering avnaturresurserna i området. Vid det nionde mötet med Antarktisfördragets konsultativaparter i antogs en rekommendation om att man vid elt särskill konsultativtmöte skulle söka komma fram till en ordning för atl bevara de levandelillgångarna i . Den grundläggande utgångspunkten förkonventionssamarbetet skulle vara densamma som för Antarktisfördraget,nämligen att alla parters rättigheter och ståndpunkter till suveränitetskrav iAntarkiisområdet söder om sydlig bredd inte berörs av konventionen.Åtgärderna för att skydda de levande tillgångarna skulle 1983/84:79 6 gälla inom det antarktiska eko-systemet i sin helhet,ocksä i den mån det var nödvändigt norr om sydlig bredd. Det särskilda konsultativa mötet ägde rum i ifebruari/. Vid detta möte utarbetades etl första utkast till enkonvention. Konvenlionsutkastet och vissa utestående frågor, som bl.a.gällde utformningen av konventionstexten i suveräniietsfrågan och räckviddenav konventionens skrivningar på denna punkt för jurisdiktionen i havet utanförlandområden som är föremål för suveränitetsanspråk, behandlades vid en radmöten i , och . Slutbehandlingen skedde vid en diplomatisk konferens iCanberra , i vilken deltog Antarktisfördragets konsultativamedlemmar, Förenta stater, , , , ,, , , , , , ochSydafrika samt , ochett antal internationella organisationer som observatörer. Under konferensen löstes de sista utestående frågorna,bl.a. frågan om de Europeiska Gemenskapernas deltagande i konventionen och dessorgan. Konventionen öppnades för undertecknande den 11 september1980 och sedan den ratificerats av erforderiigl antal fördragsparter, träddeden i kraft . Konventionen har ratificerats av samtliga statersom deltog i , utom och . Dessutom hårdeEuropeiska Gemenskaperna tillträtt konventionen. Fördraget i engelsk originalversion Jämte översättningtill svenska bör fogas lill protokollet som bdaga 2. Konventionen omfattar de levande tillgångarna, ävensjöfågel, i områden söder om den antarktiska konvergensen, dvs. där de kallavattenmassorna från möter de varma vattenmassorna från denordligare haven. Tillämpningsområdet är således mera omfattande än förAntarktisfördraget, som endast gäller söder om sydlig bredd (art. Art. Il fastslår att konvenfionens ändamål är atl bevarade levande tillgångarna i . Det preciseras särskilt att dettaockså omfattar rationellt utnyttjande av resurserna. Generella principerfastställs för skyddsåtgärder, fångst och annan verksamhet i syfte att upprätthålladen inbördes Jämvikten mellan olika arter, både sädana som är föremål förfångst och sådana som är beroende av de fångade arterna. Målsättningen är attde arter som är föremål för fångst inte skall reduceras under en nivå. Prop.1983/84:79 7 somsäkrar en stabil tillväxt av bestånden, och alt del inte uppstår oåterkalleligaförändringar i det ekologiska systemet. Artikel IV fastslåratt inget i konventionen skall kunna tjäna som utgångspunkt för att hävdaeller förneka suveränitelsanspråk i området eller prejudicera någonfördragsslutande parts inställning till erkännande eller icke erkännande avsådana anspråk. Konventionen påverkar intede rättigheter eller förpliktelser, som följer av valfångstkonventionen ellerkonventionen om skydd av salar i (art. Konventionensstyrande organ är en kommission, i vilken deltar dels de ursprungligafördragsslutande parterna, dels tillträdande parter, som bedriver forskningeller fångst inom konventionens tillämpningsområde, dels regionala ekonomiskaorganisationer, som deltar i konventionen och vars medlemmar har rätt att ingåi kommissionen (arl. Kommissionen skall iförsta hand samordna forskning och insamling av statistik och värdera densålunda insamlade informationen, klarlägga behovet av skyddsåtgärder ochgenomföra sädana åtgärder samt verkställa inspektions- ochobservationsåtgärder. Kommissionensskyddsåtgärder blir bindande efter beslul härom för stater ochorganisationer, som är medlemmar i kommissionen, såvida inte meddelande lämnasinom att en viss åtgärd inte accepteras. Åtgärden blir då intebindande för den part som motsätter sig den. Kommissionen kan sedan inkallastill ett nytt möte för att behandla frågan, och det står då andrakommissionsmedlemmar fritt att på samma sätt förklara sig inte bundna avåtgärden (art. IX). Kommissionensbeslut i sakfrågor skall vara enhälliga. När en regional ekonomisk organisationdeltar i besluten skall en eller flera av dess medlemsländer avstå från atldeltaga. Antalet deltagare i beslutsprocessen fär inte överstiga antalet statersom är berättigade att delta, och en regional ekonomisk organisation har underalla omständigheter bara en röst (art. XII). Kommissionen skall ha sittsäte i , . Detaljerade regler för kommissionens arbete angesoch för den vetenskapliga kommitté, som skall vara rådgivande organ förkommissionen (art. XIII-XX). Art.XIX innehåller föreskrifter om budgeten för kommissionen och den vetenskapligakommittén. Under en inledningsfas skall kostnaderna delas likamellan kommissionens medlemmar. Därefter skall kontingentandelarna fördelasmed hänsyn tagen också till fångstmängderna. Art.XXI-XXIV föreskriver diverse åtgärder för att säkerställa att konventionenssyften uppfylls. Bl.a. förutses att ett inspektionssystem upprättas genomkommissionens försorg. Art.XXV reglerar hur tvister skall lösas. Art.XXVI-XXIX behandlar frågor om anslutning och ratificering avkonventionen. Prop.1983/84:79 8 Enligt art. XXIX stårkonventionen öppen för varje stal, som har intresse för forskning och fångstav de levande lillgångar som konventionen gäller. Art. XXX gällerproceduren för ändringar i konventionen och art. XXXI proceduren för frånträde. I ett annex till konventionen ges regler förskiljedomsförfarande för lösande av tvister enligt art. XXV. Vid den ovannämnda diplomatiska konferensen i Canberragjorde ordföranden en förklaring om tillämpningen avkonventionen på havsområdena vid de franska ögrupperna Kerguelen och Crozet. Iförklaringen, som intagits i konferensens slutakt, sågs atl när somhelst kan fastställa att kommissionens beslut skall gälla för dessa farvatten,eller att dessa farvatten skall vara undantagna frän åtgärder. Nationellaskyddsåtgärder kan också införas. Sädana nationella skyddsåtgärder skall slå iöverensstämmelse med de skyddsåtgärder som beslutats enhälligt av kommissionenmen kan vara strängare. I förklaringen slås fast alt kommer attutöva överhögheten inom sina jurisdiktionsområden och all konventionensobservations- och inspektionsåtgärder bara kan verkställas inom nämnda områdenmed godkännande. Slutligen heter det i förklaringen att motsvarandegäller för farvattnen utanför andra öar inom konventionsområdel, om vilkaenighet råder bland de fördragsslulande staterna om att de står under nägionstats suveränitet. Häri omfatlas bl. a. de öar beträffande vilka Argentinabestrider brittisk suveränitet, men som det inte råder oenighet mellan övrigastater om att de slår under antingen den ena eller den andra statenssuveränitet. Texten lill förklaringen bör fogas till protokollet iengelsk originalversion och svensk översättning som bilaga 3. Det svenska intresset för polarområdena har bl.a. avgeografiska skäl i första hand gällt Förhållimdena i har längevaril ganska okända för en större svensk allmänhet. 1 samband med krisen kringFalk-landsöarna i Sydatlanten har dock de politiska och folkrättsliga omständigheternai tilldragit sig stort intresse. Även genom betydelsen av Jämförandeforskning mellan de båda polarområdena är del internationellaforskningssamarbetet i av intresse ur svensk synpunkt. Del är ocksåangeläget alt närmare kunna följa behandlingen av resurs- och miljöfrågorna iområdet. Regeringen kommer i senare sammanhang lägga förslag om polarområdenasroll i svensk havsresurspolitik. Till skillnad från har för delen internationell samarbetsordning kommit till stånd genomAntarktis-fördraget. Mot bakgrund av de föreliggande territoriella kraven påden antarktiska 1983/84:79 9 kontinentenfår Antarktisfördraget anses ha fungerat på ett framgångsrikt sätt som enbalanserande faktor mellan olika intressen. I takt med de stigandeförhoppningarna om resursutvinning på fanns tecken som tydde på atlde makter, som upprätthäller territoriella anspråk på kontinenten, kunde kommaatt framföra dessa med ökad styrka. Antarktisfördragets tillkomst medförde attfrågan om territoriella anspråk fördes åt sidan till förmån för tanken attAntarktis skulle tjäna som ett område fritt för internationell forskning. Fördraget fastslår ettantal grundläggande principer för verksamheten på ; fri internationellforskning, demilitarisering, förbud mot kärn-explosioner och deponering avradioaktivt avfall. Det finns anledning särskilt understryka fördragets roll irustningsbegränsnings- och nedrustningssammanhang. Forskningenhar intagit en framträdande plals i fördragssamarbetet. Del förtjänar nämnasatt även tidigare deltagit i sådan forskning, t. ex. i dennorsk-brittisk-svenska expeditionen 1949-1952. Ett av de viktigaforskningsorganen för Antarktis-forskningen - SCAR (onAntarctic Research) - bildades för övrigt vid ett möte som ICSU (InternationalCouncil for Scientific Unions) höll i . Genomfördraget har också etl styrande organ för samarbetet i inrättats. Destater, som bedriver substantiell forskning på , bildar tillsammansmed de ursprungliga signatärmaklerna de s. k. konsultativa staterna, vilka vidregelbundna möten diskuterar frågor av gemensamt intresse och antarrekommendationer för atl förverkliga fördragets syften. Dessa rekommendationeromfattar ett vitt spektrum av åtgärder, l.ex. skydd av flora ochfauna, miljöskydd och kommunikationer. Med hänsyn till att förnärvarande bedriver forskning i endast i ringa omfattning är det inteaktuellt för alt söka medlemskap som konsultativ part. haremellertid de icke konsultativa fördragsstaterna inbjudits som observatörer vidde konsultativa mötena. Genom tillträde till fördraget skulle få bättreinsyn i pågående samarbelsaktiviteter i Antarkiisområdet. Fördraget saknar engemensam sekretariatsfunktion och några kostnader härför skulle således inteuppstå för del. Antarktisfördragetreglerar inte utvinningen av resurser på och kring . Dessa frågor haremellertid tilldragit sig ökad uppmärksamhet som de ärmycket känsliga, eftersom de genom sin natur aktualiserar fördragsstalernasolika inställning till suveränitelskra-ven i området. En väsentlig drivkraftför en utvidgning av samarbetet på resursområdet har varit behovel av attbeakta miljöaspekterna i det antarktiska ekologiska systemet i sin helhet vidvarje resursutvinning. Iförsta hand har de levande naturtillgångarna i havsområdet kring den antarktiskakontinenten rönt intresse, och då främst krillen, en liten räkarl, somförekommer i Antarkiisområdet i stora koncentrationer. 1983/84:79 10 länder, varav kan nämnas och , harägnat sig åt krillfiske. De ekonomiska och kommersiella förutsättningarna förkrillfiske är ännu mycket osäkra. Krillen utgör ett viktigt led i denantarktiska "eko-kedjan". En överfrskning av krill skulle fä svårakonsekvenser för andra arter i området, som livnär sig på krill. Detta ärbakgrunden till det arbete som de konsultativa starterna inledde 1977 på att fåtill stånd ett avtal om skydd av de levande tillgångarna i ochsom resulterade "krillkonvention". Huvudsyftet med konventionen är att bevara demarinbiologiska resurserna i genom alt upprätthålla balansen mellanolika biologiska arter i hela Antarkiisområdet. Rent praktiskt innebär konventionen i första hand altfångstmängder skall fastställas för utnyttjandet av krillförekomsterna iAntarktis, innan fisket får ett sådant omfång att det kan försvåra enreglering. Liksom Antarktisfördraget för krillkonventionensuveränitetsfrågorna åt sidan genom att fastslå, att ingenting i konventionenprejudicerar någon fördragsslutande parts inställning till erkännande ellericke erkännande av anspråk på suveränitet. Konventionens styrande organ är en kommission med säte iHobart, , vars uppgift i första hand är att koordinera forskning ochinsamling av statistik, atl kartlägga behovet av skyddsåtgärder samt attfastställa sådana åtgärder och vidta inspektions- och observalionsåtgärder. Till kommissionen finns knuten en vetenskaplig kommittésom rådgivande organ. Tillträdetill konventionen står öppet för varje stat, som är intresserad av forskningeller fångstverksamhet avseende de levande tillgångar som täcks avkonventionen. Tillträdande part, som bedriver forskning eller fångstverksamhetinom konventionens område, har rätt att delta i kommissionens arbete. Krillkonventionen innebär en kvalitativ ulbyggnad ochförbättring av det internationella samarbetet i samt motverkar delatenta kon-fiiklanledningarna i området i form av konkurterande tertitoriellaanspråk och resursutnyttjande. Med hänsyn till världens underskott på proteinföreligger etl potentiellt tryck från olika häll pä alt befintliga resurser iAntarkiisområdet utnyttjas intensivt. har ett allmänt intresse av enförnuftig och ekonomiskt försvarlig förvaltning av Södra Ishavels marinbiologiskaresurser. En effektivt fungerande krillkonvention med bred internationelluppslutning torde vara en förutsättning för en balanserad förvaltning. En svensk anslutning till krillkonventionen får ses som ennaturlig åtgärd för att följa upp en anslutning till Antarktisfördraget. Medhänsyn till att det svenska intresset i form av forsknings- ochutvinningsaktiviteter är mycket begränsat är det däremot intemotiverat atl söka inträde i kommissionen. behöver då inte heller bidralill organisa- 1983/84:79 11 Vid en eventuell utbyggdforskningsverksamhet får ett inträde i kommissionen prövas pånytt. Jag har i denna fråga samrätt med chefen för . Antarktisfördragets konsultativa stater har även börjatägna uppmärksamhet åt de problemställningar som är förbundna medmineralutvinning i Antarkiisområdet. 1 takt med ökande teknologiska möjlighetertill utvinning av olja, gas och i allt svårare och mera otillgängligaområden har intresset för resursutvinning ökat och det omfattar nu också detidigare helt outnyttjade polarområdena. Detta gäller i särskilt hög grad vårteget närområde men även den antarktiska kontinenten. De forskningsinsatser som gjorts pekar på förekomster avmineral i minst samma utsträckning som på andra kontinenter. Den enda resurssom med säkerhet förekommer i betydande mängder är kol. På den djupakontinentalsockeln utanför finns emellertid indikationer på förekomsterav olja och gas, möjligen i mycket stora mängder. Även omförekomster skulle kunna påvisas på själva kontinenten är utvinningen förenadmed så stora svårigheter på grund av klimatet att den inte torde bli teknisktoch ekonomiskt möjlig förrän in . Geologiskaborrningar på sockeln har förekommit. Uppenbariigen finns intresse förundersökning av resurspotentialen trots de tekniska svårigheterna. Även i detinledda samarbetet mellan Antarktisfördragets konsultativa medlemmar om enmineralresursregim har miljövårdsaspekterna varil en pådrivande faktor. Även omrealistiska förutsättningar för en exploatering ännu ligger långt fram i tidenriskerar avsaknaden av en internationell reglering alt leda till kaotiskaförhållanden på en kontinent utan klara suveränitetsmässiga förhållanden. Frånmiljösynpunkt innebär detta risker med långtgående konsekvenser som följd avdel antarktiska eko-systemets långsamma regenereringsförmåga och vår bristandekunskap om miljöeffekterna av olika aktiviteter. De förda diskussionerna omdessa frågor har varit förbehållna de konsultativa staterna, menövriga fördragsslulande staters deUagande som observatörer har diskuterats. Genom attresursfrågorna aktualiserats för vidkommande har kontinentensförvaltning även tilldragit sig ökade uppmärksamhet. Detta harkommit lill uttryck både genom att elt antal större stater i denna grupp såsomKina, och anslutit sig lill fördraget, de två senaremed status som konsultativa medlemmar, och genom en viss kritik, främst frän demindre , som bl.a. gjort gällande alt nuvarande ordning ger ett fätalstater ett orältmäligt inflytande över denna stora kontinent.