prop · G70350 · 1983-12-31 00:00:00 — I appendix anger utredningen alt ettfondreglemente bör innehålla en formulering "... att förvaltningen skallsyfta till god avkastning, långsiktighet och riskspridning". Föreningenanser inte att utläggningen i kapitel 3 innebär någon användbar precisering avdenna allmänna formulering. Etlmål för löntagarfonderna uppges vara att tillföra näringslivet kapital. Men detkapital som fonderna skall använda för aktieköp tas ut i form av avgifter fråndel näringsliv som skulle gynnas. Genom vinst- ochlöneavgifter berövas företagen möjligheten att kvar-hålla vinstmedel förframtida investeringar. Vad fonderna gör är alltså att "förvandla"förelagens investeringsmedel till fondernas pengar för aktieköp på börsen.Till stor del kommer förvärven att avse redan utelöpande aktier. Effekten blirdå att köpa ut nuvarande ägare, utan att pengarna någonsin återförs tillföretagen igen. Motivetför en så konstig konstruktion kan knappast vara något annat än att överta ochkoncentrera makten över näringslivet i facklig hand - med förbrukande av denviktigaste expansionsfaktorn för ekonomiskt tillfrisknande i , de kvarhällnavinstmedlen. Påsina håll hävdas att det egentligen är "löntagarnas pengar" som tasut till fonderna. Genom löneålerhållsamhet skulle dessa nämligen hålla företagenskadeslösa för fondavgiflerna. Dennaförklaring håller dock inte när man ser närmare på LOs löften eller LOspraktiska handlande års lönerörelse. LOslöfte om återhållsamhet gäller nämligen endast den lilla del av fondavgiflernasom tas ut såsom en löneavgift - ca till en början. Denstora delen av fonduppbyggnaden kommer från företagens vinstavgifter ochuppskattas i betänkandet till ca 2000 miljoner . För denna del ullovar LOingen kompension genom löneålerhållsamhet. Den skall drabba förelagen. Dettabekräftas i en Expressintervju , där LOs ordförande får frågan om hans medlemmar verkligen vill avslå lön för fondernas skull; "Delska dom inte göra heller. Det här har inget med löneökningsutrymmet atlgöra." Medtanke på regeringens uttalade önskemål om att få ner inflationen till 4procent, är det slutligen svårt att spåra någon praktisk löneåterhållsamhet i LOsaktuella agerande. deklarerade i elt offentligt tal den 17 juli 1983inför avtalsrörelsen : "Vikommer att bli tvungna att begära, och också ta ut, (SvD 18/7 1983) Dettavisar att fonderna icke bidrar till att hjälpa ur sina ekonomiskabalansproblem. Såsomfondmål anges vidare att öka näringslivets investeringar och minskaarbetslösheten. 1983/84:50 251 Detsom ger näringslivet medel och mod atl ta beslut om riskfylldautbyggnadsinvesteringar är tryggheten av att ha haft en uthålligt god lönsamhetoch samlade, kvarhällna vinstmedel. Om man lar av vinstmedlen lilllöntagarfonderna berövas de framgångsrika företagen följaktligen medel och modför beslut om utbyggnader. För den som vill havetenskapligt bevis, finns den statliga fondutredningens expertrapport. Där slås fast allvinstavgifter till löntagarfonder höjer företagens kapitalkostnad, vilkel harföljande effekt; "Anpassningenmot det nya jämviktsläget sker i delta fall genom en neddragningav investeringarna." (SOU 1981:79 sid 53) Löntagarfonderna dämparalltså ovedersägligen investeringarna i . Vill regeringen bekämpa arbetslösheten bör den avstå frånatt införa löntagarfonder och i stället se över de faktorer som missgynnaranvändningen av mänsklig arbetskraft, l.ex. Förslagetlill placeringsmodell är väl genomarbetat. Avkastningskravet är mycketambitiöst, men inte alltför lätt atl tillgodose. Vinstdelningsskalten minskarockså avkastningsmöjligheterna. Vinstdelningsskattendrabbar även företag med låg soliditet och stort kapitalbehov, men skall medtanke på avkastningskravet placeras i företag med god lönsamhet, oftast sådanamed bra soliditet. Slutligen vill KF fästauppmärksamheten på ett problem som hänger samman med kooperationens möjligheteralt konkurrera med övriga delar av näringslivet om riskkapital frånlöntagarfonderna, om sådana införs. Antag att löntagarfonderav den typ som är aktuell inrättas och antag att kooperationen, trots detsom anförts ovan,' inlemmas i löntagarfond-systemet. I överensstämmelse medsina placeringsregler har fonderna då att arbeta för att maximeravärdetillväxten i respektive fond. Eftersom fonderna inte kan påräkna någonvärdestegring på belopp som placeras i ekonomiska föreningar, måste de istället ställa krav på relativt hög direktavkastning pä sådana placeringarjämfört med l.ex. placeringar i börsnoterade aktier. Risken är då uppenbar attkravet på direktavkastning måste ställas så högt att denna finansieringsformblir alltför dyr och därmed oekonomisk att utnyttja för de kooperativaföreningarna. KF vill med detta mycket starkt framhålla vikten av attkooperationen, om den tvingas till avsättningar för ett löntagarfondsyslem,också måste ha möjligheter att på den kooperativa företagsformens villkor fådel av fondernas resurser på ett sätt som är neutralt ur konkurrenssynpunkt. Iannat fall får löntagarfondsystemet en snedvridande effekt i fråga om försörjningenmed riskkapital som blir till nackdel för kooperationen. En av huvudfrågornaför har ju varit att underiätta uppbyggnaden av egetkapital i de kooperativa företagen. Det vore självfallet ytterst olyckligt omett införande av löntagarfonder skulle leda till motsatsen. 1983/84:50 252 RFV:s och hovrättens över och synpunkterbeträffande begränsningsregeln finns återgivna under avsnitt 10(12dS). Kammarrätten i anför: I promemorian föresläs vidare att AP-fondens - inklusivede här aktuella fonderna - samlade aktieinnehav i ett företag måste understiga50%. Därmed skulle vinnas alt fondens innehav av aktier i företaget inte blirsä slort alt den "tvingas ta på sig etl förelagaransvar"(promemorian s. 65. Det är en brist i rapporten alt ingen som helst analysförekommer av vad förelagaransvaret innebär och när det får anses inträda.Oavsett hur det förhåller sig i det hänseendet är det emellertid klart atl ipraktiken elt ägaransvar ger sig lill känna och i stor utsträckning utövas vidinnehav av väsentligt lägre andel av aktierna än , Om fondenhar så stor andel som av aktierna i ett börsnoterat företag är det förövrigt praktiskt uteslutet att del kan finnas någon annan aktieägargrupp medmotsvarande andelstal. Om inte fonden då utövar sitt ägarinflylande föreliggerrisk för att ett sådant över huvud taget inte ger sig lill känna i företaget.Delta är en klar nackdel, eftersom därmed elt väsentligt moment för företagelsframgångsrika skötsel kommer att saknas. Med det anförda har kammarrätten velatantyda att den föreslagna begränsningsregeln är otillräcklig om det angivnasyftet skall uppnås beträffande börsnoterade företag. Aktieinnehav av den storieksordning som regeln tillåtermöjliggör otvivelaktigt ett avgörande inflytande i sädana företag. Dettagäller så mycket mera som envar av fonderna enligt rapporten skall få uppträdasom ett självständigt rättssubjekt. Därmed urholkas nämligen värdet av de begränsningsreglersom finns i fråga om högsta tillåtna röstetal vid bolagsstämma. Redan ett takvid torde ofta fä den effekt som sagts men ger åtminstone ett reelltutrymme för likvärdiga grupper. I fråga om icke börsnoterade aktiebolag kan praktiska skältala för att takel sätts högre (jfr allmänna pensionsfondens skrivelse den 7april 1983, s. 4 tredje stycket i bil. till promemorian). Sedan kammarrätten diskuterat vissa frågor om inflytandetöver fonderna anför domstolen följande; I sammanhanget kan pekas på att enligt huvudregeln i 9kap. 3§ första stycket aktiebolagslagen (1975:1385) högsta tillåtna röstetalför en röstande vid bolagsstämma är en femtedel av de på stämman företräddaaktierna. Enligt promemorian (s. 86 f) skall varje fondstyrelse få utövarösträtt för sift akfieinnehav i eft bolag. Därmed urholkas i viss månbegränsningsregeln. skall vidare på begäran vara skyldigatt avstå rösträtten för hälften av sitt aktieinnehav tillarbetstagarorganisation/er i bolaget. Det måste förutsättas att vad som härvidåsyftas är av den rösträtt som med hänsyn till befintligabegränsningsregler får utövas, dvs. att inte fondstyrelsen ochlöntagarorganisationerna i sin tur i aktuellt hänseende skall betraktas somfrån varandra fristående rättssubjekt med den ytteriigare urholkning avbegränsningsregeln som det skulle innebära. Fullmäktige i (majoriteten) tillstyrker denföreslagna begränsningsregeln och likaså att lagstiftningen utformas så attden ger goda placeringsförutsättningar för alla berörda parter. Prop.1983/84:50 253 Allmännapensionsfonden, fjärde fondstyrelsen anför; Fondstyrelsenkonstaterar att reglementets I2b§ medger de föreslagna löntagarfonderna attplacera medel i bl. a. alla svenska aktiebolag utan den begränsning(undantagande av aktiebolag, som driver bank- eller försäkringsrörelse) somgäller för . Fondstyrelsen anser att erfarenheterna av fjärde AP-fondenssnart tioåriga verksamhet inte givit fog för de farhågor som på sin tidföranledde införandet av begränsningsregeln (som fonden f. ö. torde vara ensamom bland institutionella placerare) och att regeln är omotiverad. Fondstyrelsenföreslår därför att undantagandet av bank- och försäkringsaktiebolag i 12a§ Istycket slopas. Enligtreglementsförslaget 12 a § slopas den begränsningsreget för placeringar i ettoch samma företag, som gäller för Ijärde AP-fonden. I stället innehåller I2d§en bestämmelse som begränsar fjärde AP-fondens och de föreslagnalöntagarfondernas sammanlagda placeringar i etl företag. Fondstyrelsen finnerdenna regel utomordentligt vansklig att tillämpa i praktiken. Belänkandelbehandlar över huvud laget inte denna fråga, som med hänsyn till att deenskilda fondstyrelserna skall vara självständiga och oberoende av varandra tersig mycket svårlöst. I ett medelstort börsbolag kan placeringarna snabbi närmasig gränsvärdet. Vem skall kontrollera alt gränsen inte överskrides? Vem avgörvilken fond. eller vilka fonder som skall få öka sina placeringar till dessgränsen nåtts? Hur skall en fond bedöma en placering i ett konvertibeltskuldebrev, som vid placeringstillfället varken ger aktiekapital- eller röslrättsandel?Fondstyrelsen hänvisar beträffande begränsningen av fjärde AP-fondensengagemang i ett företag till sin tidigare nämnda skrivelse den 7 april 1983med bifogad reservation. Därest en begränsningsbestämmelse som rör fjärde AP-fondensplaceringar befinnes erforderlig i fondreglementel, är tekniskt sett en regelav nuvarande slag, dvs. en för fonden gällande procentsats klart att föredraframför en regel avseende flera fonders sarnmanlagda placeringar. Fondstyrelsenavslyrker sålunda den i I2d § intagna bestämmelsen. Löntagarfondernakommer tillsammans med inte atl få äga över hälften avaktiekapitalet i ell och samma företag. LOhar i och för sig ingen förståelse varför löntagarfonderna ska ha någonbegränsning av sitt aktieägande i ell enskilt företag. Ingen privat aktieägarkategorihar någon sådan. Det gör också att fonderna inte kan agera sä självständigt ochfristående som elt marknadsekonomiskt inriktat resonemang borde motivera. Arbetsgruppenföreslår en övre gräns för hur stor andel av aktierna en fondstyrelsetillsammans med Ijärde AP-fonden får äga i ett och samma bolag. Gränsenföreslås bli av aktierna eller om aktierna har olika röstvärde, molsvarandeandel av röstetalet för samtliga aktier. Huvudmotivet bakom denna gräns sägsvara att löntagarfonden eller inte ska tvingas att ta på sig förelagaransvari etl särskilt företag. Motbakgrund av all fonderna sammantaget fram t. o. m. 1990 kommeratt disponera medel som maximalt utnyttjade kan komma att äga avbörskapitalet och att placeringarna bör spridas kommer 1983/84:50 254 begränsningsregeln knappast att få någon praktiskfunktion. ställer sig, trots delta, undrande övervarför denna restriktion åläggs just löntagarfonder och . Harregeln å andra sidan ett pedagogiskt värde, såtillvida atl den rycker undanförutsättningarna för skrämselpropaganda och/eller missförstånd vad gällerfondernas syfle må det vara hänt. I detta sammanhang förtjänar det att påpekas en sak. 1 denallmänna debatten framstår det inte sällan som att löntagarna - och dåspeciellt i kollekliv form - vid ett eventuellt aktieägande också direkt fårinflytande i bolagens styrelser och därmed företagens skötsel. Att det är vidbolagsstämman styrelsen ulses och att det är den relativa majoriteten som bestämmerär uppenbarligen dåligt känt. Det finns med andra ord ett informationsbehovhär som bör uppmärksammas. 5 venska fabriksarbetareförbundel anför: Utredningen föreslår vidare att fondernas aktieinnehav ienskilt bolag inte får uppgå till med motiveringen alt fonden intefår överta förelagaransvaret. Svenska Fabriksarbetareförbundel anser att fondenoberoende av sin andels storlek skall utöva ett aktivt och positivt ägaransvar,men att den skall överlåta förelagaransvaret under alla omständigheter påstyrelse och anställda i företaget. Förbundetställer sig tveksamt till att sälla en begränsning för storieken på fondernasaktieägande i ett enskilt förelag. Någon sådan begränsning finns inte för någonprivat aktieägarkategori. antyder att sådanabegränsningsregler kan komma att skapa problem på aktiemarknaden. Förbundetanser att löntagarfonderna skall vara aktiva aktieägare som tar det ansvar somägandet medför för att företagen sköts på ett kompetent och professionelltsätt. Det finns dessutom inget som säger att gränsen för ägaransvar går vidjust 50 procents aktieinnehav. Det anses generellt att ett långt mindreaktieinnehav i de flesta fall måste medföra ett ägaransvar. De femlöntagarfonderna skall enligt förslaget agera självständigt. Det finns allaskäl att tro alt så också kommer att ske. Avkastningskraven och sättet attföreslå och utse styrelseledamöter utgöra garantier för detta. Alt i del lägelbestämma att fonderna sammantaget inte skall få äga eller mer av ettbolags aktier är olyckligt. En sådan bestämmelse kommer att sakna betydelse närdet gäller börsnoterade företag av det enkla skälet att fonderna, enligtförslaget, fullt utbyggda inte kommer atl äga mer än avdet totala börskapitalet. Förbundet instämmer helt i placeringsutredningenskonstaterande att maximeringsregler för en ägare är marknadsstörande och därförbör avvisas. Förfamiljeföretag skulle en bestämmelse av detta slag i vissa fall kunna utgöraett hinder för att lönlagarfonderna skulle kunna gå in med en minoritetspost.Även om det inte finns någon anledning att löntagarfonderna skall köpa upphela familjeföretag så måste den möjligheten finnas i ett senare läge för attfonderna skall kunna vara en intressant minoritetsägare. I ett familjeföretagkan ägarskiften snabbt bli aktuella. 1 det läget är Prop.1983/84:50 255 detangeläget att alla möjligheter är öppna så att en ny effektiv ägarkonstel-lationkan komma till stånd. föra en positiv småföretagspolitik är det angeläget att familjeföretagenhar flera alternativ lill hands vid ägarförändringar än atl köpas upp avinvestmentbolag och vissa stora industriföretag. Olägenheten av maximeringsreglerför en speciell kategori ägare har visat sig när det gäller Företagskapital AB.Problemen att få in en minoritetsägare är tillräckligt stora utanrestriktioner. Detviktigaste skälet mot maximeringsregler är dock alt en sådan regel -visserligenhelt felaktigt - kan komma alt uppfattas som om lönlagartönderna skallbetraktas som en ägare. Somvi ovan nämnt saknar maximeringsregeln praktisk betydelse för fondernas ägandenär det gäller börsföretag där huvuddelen av fondernas kapital kommer attplaceras. Medtanke på de enorma missuppfattningar som sprids om lönlagarfondernas framtidaagerande är det dock viktigt att inte minsta skäl ges till missuppfattningar omlöntagarfondernas sinsemellan självständiga ställning. Somskäl för en röstbegränsning har angetts att utan en sådan skulle de lokala fackligaorganisationerna få en alltför stor del av rösterna på bolagsstämman och delladärmed kunna leda till etl lokalt lönlagarstyre. Förbundet bedömer denna risksom synnerligen liten då fonden är suverän alt kunna sälja sina aktier ochdärmed ta ifrån de lokala facken deras röstinflytande på bolagsstämman.Dessutom har ju fonderna ett begränsat kapital, vilkel de lokalaorganisationerna kommer att vara medvetna om. Omdet ändå anses nödvändigt att begränsa det lokala löniagarinflytandet så skallbegränsningen gälla det lokala löniagarinflytandet och inte ske indirekt via enägarmaximering för fonderna sammantaget. /SRframhåller att det är en stor brist att vare sig placeringsutredningen ellerfondgruppen analyserat den ägarroll som är ofrånkomlig för kapitalplacerare ochanför vidare; Dendistinktion som görs i "Löntagarfonder i ATP-syslemet" mellan ägaransvaroch förelagaransvar vid gränsen av del samlade aktieinnehavet saknardessulom stöd i den praktiska verkligheten. Om löntagarfonderna helt skall kunnaundandra sig förelagaransvar bör gränsen sättas betydligt lägre. Närväl kriterierna för löntagarfondernas placeringspolitik och kapitalavkastninghar definierats såsom i placeringsulredningen måste man fråga sig vilkenstyrelsesammansättning som ger störst förutsättningar att fylla kraven. Ingenav utredningarna diskuterar fondstyrelsernas sammansättning utifrån dennautgångspunkt. /SR är inte övertygad om att det föreliggande förslaget ärdet mest lämpade ur denna synpunkt. Bakomlöntagarfondsmotivet att stärka löniagarinflytandet sägs del ligga en strävanatt "luckra upp och sprida ut en makt som har blivit ensidig ochkoncentrerad". vill idetta ämne starkt betona att den föreslagna begränsningen till 49,avlöntagarfondernas och Qärde AP-fondens samlade aktieinnehav i ett företag ärhelt oförenlig med uttalandet i huvudbe-tänkandel att fonderna inte får ha såstort ägarinflylande i ett förelag alt del Prop.1983/84:50 256 Del är ju väl känt - och i andrasammanhang ofta åberopat - att en betydligt mindre andel är tillräcklig för attmöjliggöra ett avgörande inflytande. Den föreslagna gränsen 49,är därför,såvitt bankföreningen förstår, ägnad att leda just till del man säger sig viljaundvika, nämligen ensidig och koncentrerad makt, vilken dessutom till väsentligdel skulle komma att utövas av fackligt och politiskt utsedda personer. Den motsägelse, som sålunda i denna del finns inbyggd iförslaget, kan ses i samband med det förhållandet att i inget av de bådaförslagen finns någon analys av fondernas ägarroll i de förelag där de skulleha betydande aktieposter. I huvudbetänkandet sägs endast att ansvaret för dennabedömning åvilar löntagarfondens styrelse. anser självklart attså viktiga frågor som dessa inte kan förbigås vid statsmakternas ställningstagandei löntagarfondsfrågan. Sådant som förslaget nu ligger ger det utrymme för enförändring av ägarinflytandet i en riktning motsatt den som karaktäriseras avprofessionell företagsverksamhet i en marknadsekono- Fondernas ägande skall, för att som del sägs undgå ägaransvar,begränsas till mindre än hälften i företagen. Det är en orimlig tanke. Ingensom äger aktier undgår ansvar för sitt ägande. I de flesta börsföretag är någrafå procent tillräckligt för att ägandet skall bli betydelsefullt. LRF finnerutredningens ställningstagande i fråga om inflytande och förelagaransvar mycketoklara. Ett förelagaransvar anses inte uppkomma förrän det samladeaktieinnehavet i ett enskilt företag överstiger . LRF vill framhålla att ettaktieinnehav kan innebära kontroll över ett förelag lill följd avstor spridning av aktierna. Mindre aktieägare" bevistar sällan elleraldrig bolagsstämmor och utnyttjar därmed inle sin rösträtt. En förutsättningär givetvis alt rösträtten ej är graderad eller på annat sätt begränsad.Löntagarfonderna kan sammantagna snabbt bli den största ägaren i ett flertalstora börsnoterade aktiebolag. Även bortsett från delta kan fonderna ejundandra sig etl ägaransvar i form av medansvar för företagels skötsel. Genomatt utredningen lämnar ansvaret för eventuell representation i berörda bolagsstyrelser helt till respektive löntagarfonds-styrelse, ger man intryck av att lönlagarfondernaenbart skulle deltaga i en transaktionsekonomi. Vad härefter beträffar utredningens förslag om ändring i§12 a i AP-fondens reglemente, vari stadgas att inte fårinneha av aktierna, eller om aktierna har olika röstvärde, mer än10% av rösträtten i bolaget, får organisationen anföra följande. Vi anser för vår del att den generella gräns som angesi § 12a skall kvarstå men kan tillstyrka ett tillägg i huvudsak i enlighet medvad som föreslogs i kapitalmarknadsutredningen , förslagsvis enligtföljande lydelse: "Föreligga särskilda skäl må regeringen påframställning av fondens styrelse och VD och i samråd med berört företag medgeundantag från förbudet i första stycket." 1983/84:50 257 Genom en dispensregel i princip i enlighet med vad ovansagts undan-röjes de svårigheter som fonden har när det gäller engagemangi mindre och medelstora förelag utan att huvudprinciperna för fondensengagemang ändras. Fråga om realt avkastningskrav I placeringsutredningen uppställs ett realtavkastningskrav (dvs. sedan inflationsjustering skett) på för "en institutionellplacerare som agerar långsiktigt på aktiemarknaden". Detta avkastningskravgrundas på en så kallad "gyllene regel". Denna regel säger att pålång sikt bör realränta och tillväxttakt i ekonomin överensstämma för attvälfärden i samhället skall bli den största möjliga. Utredningen konstaterardock alt denna regel bygger på antaganden som empiriskt är svåra allsäkerställa. Ulredningen utgår dock från att tillväxttakten i underlång tid framåt i genomsnitt bör bli . Aktier, obligationer och andra typer av kapitalplaceringarkan under olika tidsperioder ge olika stor avkastning. Särskill i en ekonomisom i likhet med den svenska befinner sig i kraftig obalans kan denna obalansgenom olika politiska och ekonomiska åtgärder påverka faktisk avkaslningavsevärt. Avkastningen kan därmed (och även av andra orsaker) komma altfluktuera mellan olika år. I och med att det nuvarande ekonomiska lägettroligen kommer att prägla utvecklingen under återstoden av 1980-talel, dvs.den period varunder man enligt förslagel skall kunna överblicka reformen, kanifrågasättas om den gyllene regeln verkligen då kommer att vara gällande enssom teoretisk princip. Nedanstående tabell visar utvecklingen avbruttonationalprodukten (BNP) 1880-1982 i fasta priser. Valet av baspriser vidberäkningen har viss inverkan på resultaten. Vidare redovisas utveckligen avbefolkningen i aktiv ålder (under huvuddelen av perioden och 16-64år fr. o.m. Tabell Årlig procentuell ökning av -0,1 -0,5' -0,4 -0,8 Källa: 1880-1946: , Some Resulls of an Investigalionof the Gross Domestic Producl of , (Ur "Förkorlad Arbetstid" (SOU1956:20),) 1946-1982: Beräkningar av Konjunkturinslilutet (ur olika källor), 17 1983/84. Prop.1983/84:50 258 Tabellenger vid handen dels alt utvecklingen varil oregelbunden dels att tillväxttaktengenomsnittligt varit nedåtgående dels att tillväxlen percapita varit mindre än den lolala BNP-lillväxten, Enförklaring till de fallande tillväxtsiffrorna kan vara atl det torde bli alllsvårare atl utifrån en allt högre produktionsnivå uppnå en viss procentuelltillväxt. Resonemanget kan illustreras kalkylmässigt i nedanstående tabell därden absoluta produktionstillväxten uttrycks i mdr kr, (fasta priser) underanlagande om en ärlig ökningstakt om 3%-. Tabell Produktionstillväxt i mdr kr. (priser) förvissa år under antagande om årlig tillväxttakt om . Utgångspunkt: SverigesBNP 1982 620,7 mdr kr. (enligt konjunkturläget, ) angivet år, mdr kr. Föratt uppnå samma procentuella tillväxttakt som måste alltså denabsoluta produktionstillväxten mer än fördubblas - och delta dåman har alt emotse en stagnerande befolkningsutveckling i aktiva åldrar (senedanstående tabell). Statistiskacentralbyråns (SCB) senaste befolkningsprognos saml ()beräkning (enligt ATP-prognosen 1982) av antal personer med inkomst gerföljande procentuella utveckling (verketsantalsprognos bygger på all kvinnorna i ökad ulsiräckning kan beredas plats påarbetsmarknaden samt på att nuvarande trend beiräffande förtidspensioneringarfortsätter);