prop · G70394 · 1983-12-31 00:00:00 — Förslagetom lag för bevarande av ädellövskog har utvecklats till att omfaua vissa hagmarkerenligt en given definition (I §mom3). i anser detsom positivt att "där så är angeläget från naturvårdssynpunkt"' (6§)marker av detta slag kan bevaras genom betesgång som etl alternativ tillskogsbruk med bidrag från samhället. ----- tillstyrkerlänsstyrelsen en lagstiftning för bevarande av ädellöv skog enligt naturvärdsverkets förslag. Sexav ledamöterna i i (, , , Samzelius,Swartling och Tengbom-Vdander) har anmält skiljaktig mening och anför: Vi kanej ansluta oss till yttrande utan vill som eget yttrande biträdadet yttrande som avgivit. 3.37-------------------------------------- Länsstyrelseni : instämmer i allt väsentligtmed de värderingar, synpunkter och förslag till åtgärder som framkommit i förslag lill åtgärder för skydd av ädellövsko gen --- . Sexav ledamöterna i i (, , , ,och ) anför i reservation: Medhänsyn till de goda erfarenheterna av bokskogslagen tillstyrker länsstyrelseni princip en ädellövskogslag enligt modell. Fyraav de i ärendets slutliga handläggning deltagande tjänstemännen (,, och ) anmälde avvikande mening i enlighet medreservationen. 3.38----------------------------------- Länsstyrelseni : lagförslaget innebär klarabegränsningar vad gäller möjligheterna atl bevara länets lövskogar. Det böräven påpekas atl elt alltför intensivt lövskogsbruk med inriktning på enartsbeståndkan innebära att väsentliga ekologiska värden går förlorade. Naturvårdslagentorde därför även fortsättningsvis bli det viktigaste instrumentet förbevarande av lånels lövskogar. Vidsidan av utredningsförslaget har presenterat ett alter nativt förslag vilkel-- innebår ändringar i skogsvårdslagen på flera avstår från ett ensidigt ställningstagande mellan de bägge förslagen : ---- länsstyrelsendelar utredningens uppfattning om behovet av skyddoch vård av ädellövskogen och ädellövhagmarken men är tveksam lill huruvida denföreslagna lagen kan komma att utgöra elt effektivt skydd för länets lövskogar.Skogsstyrelsens förslag är pä en del punkter gynnsamma med utgångspunkt fränförhållandena i länet varför en eventuell ädellövskogslag inle bör uteslutaförändringar i skogsvårdslagen i enlighet med vad som anförts ovan. Beiräffandeädellövhagmarken tillkommer skötselproblemaliken där möjligheten all hålla uppdessa marker är intimt förbunden med brukningen och vilka resurser som kan slällaslill förfogande för ett bibehållande av denna. Oavsett vilket av de tvåförslagen som Prop.1983/84:94 41 slutligenfastställs kommer stora anspråk att ställas på lånsstyrelsen vad gäller urvaloch prioriteringar av natur- och kulturvetenskapligt värdefulla lövskogsmiljöer.Det är angeläget att länsstyrelserna kan ges resurser för det kunskapsinhämtandedetta kan föranleda. 3.39Länsstyrelsen i : anser att skogs styrelsens förslag i stort sett tillgodoser behoven i i synnerhet om det kompletteras med resurser för inventering. Länsstyrel sen förutsätter då att eventuella skillnader mellan skogsbruket och natur vården i tolkningen av begreppet pågående markanvändning kan övervin nas på sådant sätt att bevarandeintentionerna i utredningen ej försvagas. Länsstyrelsenvill också peka på möjligheten att minska det akuta behovet av skyddsåtgärderför lövskogen genom justeringar i reglerna för bidrag till avveckling av 5: 3-skog.Förslagsvis skulle bestånd som redovisats i naturinventeringeller naturvårdsplan undantas från statsbidrag tills en bättre överblick av ädellövskogenerhållits. Underförutsättning att bestämmelserna utformas så, atl en samman vägning av skilda samhällsintressen kan ske på elt lämpligt sätt inomramen för en utvidgad skogs värdslagstiftning vill i första handförorda förslag, eftersom den praktiska hanteringen av ädellövskogsfrägornaändå kommer att åvila . 3.41Länsstyrelsen i län: Om ädellövskogslagstiftningen infogasi skogsvårdslagen, vilket från andra synpunkter kan vara lämpligt, faller hagmarkernautanför skyddet, eftersom de inte utgör skogsmark i skogsvårdslagens mening. Atlskydda ens en märkbar del av dessa ekhagar som naturreservat bedömerlänsstyrelsen liksom som helt orealistiskt. Naturvårdsverketsutredning erbjuder däremot ett konkret och realistiskt förslag till skydd förhela ädellövskogsbeståndet. Lånsstyrelsenanser att ädellövskogen behöver ett lagstadgat skydd och de stimulansåtgärder som föreslår. Vad gäller den egenlliga ädellövskogen synes skyddet kunna tillgodoses genom andrahandsförslag, dvs. genom tillägg till skogsvårdslagen. 1 föreskrifterna till 5 § 3 bör dock anges alt reproduktionsplikten inte gäller för"kvalitativt undermåliga lövskogsbestånd, ofta med elt flertal olika trädslag vilka be döms ej kunna utvecklas till värdefullt virke i nöjaktig omfaltning", i de fall dessa områden har betydelse från naturvårdssynpunkt. Idet fall äddlövhagmarkernas bevarande inte kan tillgodoses genom andra åtgärderav molsvarande slag, dvs. genom såväl lagstifining som stimulans, anser docklänsstyrelsen att naturvårdsverkels helhetslösning vore alt föredra. De olägenheterdenna skulle innebära i form av delat ansvar mellan olika myndigheter synesuppvägas av fördelarna med ett komplett skydd för alla ädellövlrädsmarker. Bl.a.skulle man slippa problem med att avgöra om en igenväxande f.d. hagmark utgörjordbruks-dier skogsmark. 1983/84:94 42 3.42 i Västmanlandslän: Ett aktivt äddlövskogsbruk är en viktig förutsättning för bibehållande avlandets ädellövskog. anser att ett lagskydd - införande avtillståndsplikt för avverkning av ädellövskog - bör knytas tillskogsvårdslagen. Lagskyddet bör även omfatta ädellövhagmarken. Erforderiigaändringar av skogsvårdslagen bör genomföras omgående. 3.43 LRF/SSR:--- Förbunden avvisar-- förslagetom en särskild ädellövskogslagmed som tillsynsmyndighet. Ansvaret bör istället läggas på skogsvårdsstyrelserna och ett samrädsförfarande i frågor av speciell art ske mellan länsstyrelse och skogsvårdsstyrelse. Föratt bibehålla den trädglesa skyddsvärda äddlövhagen måsle dessa hagar utnyttjassom betesmark. Befintliga regler i naturvårdslagen och en smidig samverkanmellan naturvårdsmyndighet och markägarna ger ett bättre resultat än ett hårtuppknutet regelsystem med åtföljande byråkra-Usk bevakning. Desenare åren har präglats av betydligt lägre aktivitet i bokskogssköl-seln änvad som ur naturvärds- och skogsbrukssynpunkt vore en optimal utveckling.Bokskogslagen har inte blivit det medel som verkar stimulerande och aktiverande.På den punkten delar inte LRF/SSR utredningens uppfattning. Denbyråkrati som följt med lagen har påverkat utvecklingen negativt. Med enspeciallag och två myndigheter som detaljerat behandlar enskilda ärendenuppstår ett lägre markägareansvar och motivation för skogsskötseln försvinner.Del är därför nödvändigt att undvika en fortsatt byråkralisering. Det bästaskyddet för denna skogstyp är i stället en posiUv inställning från markägarnai ett aktivt skogsbruk. Konklusionen blir enligt LRF/SSR alt bokskogslagen allvariigtmåste omprövas och att man för övrig ädellövskog måste undvika etl liknandebyråkratiskt regelsystem. 3.44SISU: har i sitt eget förslag klart redovisat hur de av SNV anfördabehoven av en separat läg kan tillgodoses genom komplettering avskogsvårdslagen, skogsvårdsförordningen och tillämpningsföreskrifter. Vi kan istort ansluta oss till dessa tankegångar och de preciseringar som framlagts.Dock får vi anmäla avvikande mening beträffande behovet av lillståndsplikt förslutavverkning med 19 § SVL som förebild. En sådan restriktion må tillgripasförst sedan mera konstruktiva åtgärder visat SISUfinner också, pä de grunder anför, tillfället lämpligt atlinarbeta bokskogslagen i skogsvårdslagen. 3.45---------------- : Skogssällskapetavstyrker tillkomsten av en särskildädellövskogslag och ansluter sig i stället lill förslag omkompletterande regler och föreskrifter i skogsvärdslagen saml de övrigaåtgärder som föreslås för aktivt skydd och vård av ädellövskogen. ------ Ombevarandet av ädellövskogar och hagar bedömes vara angelä get, måste erforderliga resurser ställas till förfogande för att denna liksom andra angelägna naturvårdsfrågor skall kunna få sin lösning inom ramen för gällande naturvårdslagstiftning. Några avgörande praktiska hinder här- 1983/84:94 43 för föreligger ej. Att komplicera naturvården medytterligare speciallagstiftning är olämpligt. Om särskilda lagstiftningsåtgärder ändå skulle befinnaserforderliga, tillstyrker förslag altde kompletterande lagreglerna intages i skogsvårdslagen. Enligt Jordägareförbunds erfarenheter ärbokskogslagstiftningen behäftad med allvarliga brister. Kravet att bokskogföryngras med bokskog förhindrar elt aktivt bokskogsbruk genom flyttning av föryng-ringsytornatill för bokskog mera lämpade områden inom en egendom. ----- Om inle alla försök att förhindra ädellövskogensförsvinnande skall ha misslyckats redan innan de hinner sättas i verketmåsle reglerna för de s. k. 5: 3-bidragen skyndsamt ändras så att bidrag underde närmaste åren inte kan utgå till restaurering av bestånd med ädla lövträd.Föreningen har i andra sammanhang föreslagit att reglerna för 5:3-bidrag börutformas så att bidrag endast kan komma i fråga för sådanabarrskogsbestånd som blivit glesa genom dimensionshuggning eller andrafelaktiga skogsbruksåtgärder. Föreningen ber att få upprepa detta förslag.Enligt föreningens mening är 5: 3-bidragens utformning av så väsentligbetydelse att det inte nog kan betonas alt övriga åtgärder till ädellövskogensskydd riskerar att bli mer eller mindre verkningslösa om inte bidragsreglernaändras mycket snart. Ändras reglerna för 5:3-bidrag--- minskar det akuta hotetmot Införs en särskild lagstiftning ombevarande av ädellövskog enligt den princip som ligger till grund förnaturvårdsverkets förslag förhindras en okontrollerad avverkning och annanförstörelse av övriga ädellövskogsbestånd. Dessa åtgärder är dock inte, varkenvar för sig eller tillsammans, tillräckliga för alt garantera ädellövskogarnasfortbestånd och ändamålsenligt framlida handhavande. För att detta mål skakunna näs fordras ytterligare åtgärder. Bland de ytterligare åtgärder som måste komma till ståndär att förbättra kunskapen om hur olika typer av ädellövskogsbestånd ska kunna skötas .---- Naturvårdens intressen inom ädellövskogen bör enliglstyrelsen i normala fall kunna tillgodoses inom ramen för etl kontinuerligtskogsbruk baserat pä regler i skogsvärdslagen. Ett rationellt drivet skogsbrukkommer visserligen atl minska variationen i beslåndsbilden och försämra betingelsernaför en variationsrik flora och fauna. Men etl aktivt skogsbruk är att föredraframför ett passivt bevarande. För mycket värdefulla eller känsliga områden, med t. ex.speciella hävdformer som speglar olika epokers utnyttjande, utgår styrelsenifrån att det krävs särskilda vårdformer baserade på statligt stöd. Sådanaområden bör skyddas med regler i naturvårdslagstiftningen. Styrelsen anser alt de äddlövskogsområden som är avintresse att beva ra ska pekas ul i kommunernas översiktliga planering. I kombination med utvecklade hänsynsregler i skogsvårdslagstiflningen erhålls härigenom ett tillräckligt skydd.---- 1983/84:94 44 3.49----------------------------- : får '-ganisationenär tillsynsmyndighet för del svenska skogsbruket och är den myndighet som harde bästa resurserna för alt även övervaka skötseln av de s. k. ädellövskogarna.Tillsynen skulle för samhällets del ställa sig mycket kostsammare om tillsynsfunktionensplittras upp på skilda myndigheter. Det senare skulle medföra att två skildabefattningshavare måste besöka och ge råd och anvisningar till de markägare sompä sina fastigheter har både barrskog och ädellövskog. Skogsvårdsstyrelsernaspersonal har också redan nu till uppgift alt genomföra ÖSI (översiktligskogsinventering), samt atl utarbeta fastighelsvisa skogsbruksplaner. Det måsledärför vara mest rationellt att skogsvårdsstyrdseperso-nalen i detta arbete fårinlägga de ytor i skogsbruksplanerna, som bedörns som skyddsvärda ädellövskogar.Om två skilda tillsynsorgan skall sköta den saken kommer säkerligen både ÖSIoch den fastighetsvisa skogsbruksplaneringen att avsevärt fördröjas ochfördyras. En annan sak som förbundetanser att inle tagit tillräcklig hänsyn till är att åven äddskogsarealerbör i stor utsträckning bli föremål för skötselåtgärder som gör att vi iframtiden skall kunna utnyttja dessa skogar för virkesproduktion. För närvarandeimporterar vi s. k. ädellövskogsvirke för rätt betydande belopp. Enligt riksskogstaxeringenfinns skogsmark som är bevuxen med ädellövskog och på dessamarker sker en åriig tillväxt om drygt . Genom en rationell och riktigskötsel av dessa skogar bör tillväxten ytterligare kunna ökas. Detta skulle dåframdeles skapa flera arbetstillfällen och etl högre ekonomiskt utbyte förmarkägaren. Speciella områden som bör skyddas för varje ingrepp kan avsättassom naturreservat. 1 sin skrivelse harskogsstyrelsen anfört att den nuvarande skogsvärdsla gen kan kompletteras så att ädellövskogarna mycket väl kan tillförsäkras erforderiigl skydd, utan a« en speciell lag måste utarbetas. Den särskilda bokskogslagen skulle därmed också kunna upphöra. Förbundet tillstyrker en sådan ordning.- Närdel sluligen gäller skötseln av de områden som av utredningen hänförts lill äddlövhagmarkeranser förbundet att dessa arealer bör inordnas under jordbrukslagstiftningen.Del bör inte föreligga några nämnvärda svårigheter att klassificera vad som ärskogsmark eller icke skogsmark i det avseendet. 3.50-------------------------- Kungl.Vetenskapsakademien: stöder förslag om att inräUa en ädellövskogslag.1 denna kan med fördel bokskogslagen inarbetas. Bestämmelserna om hur äddlövskogsbrukel skall bedrivas bör dock ändras och nyanseras. Ett kalhyggesbruk med nyplantering bör tillå tas och uppmuntras där alltför stora naturvärden ej kan spolieras härige nom, men i skogar med artrik träd- och markvegetation bör eventuella huggningar ske genom stamvis eller gruppvis blädning och statsmakternas rådgivning och bidragsbestämmelser bör ej motverka detta. Det av skogs styrelsen avgivna förslaget att inarbeta alla särbestämmelser om ädellöv skog i skogsvårdslagen vill kommittén bestämt avstyrka då problematiken kring dessa skogar i första hand är en nalurvårdsfråga. 1983/84:94 45 4 Utbildning, rådgivning och bidrag, m. m. Remissinstansernainstämmer i allmänhet i att det behövs ekonomiskt stöd, ulbildning, rådgivning m.m. för skötseln av ädellövskogen. 4.3RRV:--- Utredningen nämner att erfarenheterna från bokskogsan slaget visar att verksamheten till en början var relativt låg för altsuccessivt öka. Bidragsramen har beräknats med beaktande av detta. RRV anser dock aU uppgifter bör redovisas om hur anslaget därefter kan komma att utvecklas och så långt möjligt även om vad kostnaderna kan beräknas till i ett fortvarighetstillstånd. Den föreslagna bidragsramen om 1,5 milj. kr. fö refaller vidare lågt beräknad, om lagstiftningens syfte skall uppnås, vilket också påpekat. - detär angeläget att forskning beträffande de sydsvenska lövskogarnas föryngring och skötsel för att även på lång sikt bibehålla nalurvårdsvär- - de ur naturvårdssynpunktsärskilt värdefulla hagmarkerna och lövskogarna bör identifieras enligtbestämda kriterier saml inventeras och skyddas enligt NVL - tillgången på frö- och plantmaterialmåsle förbättras vad gäller lövträd och det är också angelägel att industri medinriktning på lövskogshantering stödjs. 4.9Umeå universitet:- Resurser bör tillskapas för forskning och ulbildningom ädellövskogars ekologi och skötsel. Sådana resurser bör inte bara anvisaslantbruksuniversitetet som föreslår, utan även komma ekologiskainstitutionerna vid universiteten till godo. 4.11SLU:-- Forskning rörande olika lövskogsskötselmetoders inver kan pä och faunan måste igångsättas . Likaså bör komplette rande regler för naturvårdshänsyn tas fram. De nu använda tillämpnings anvisningarna till skogsvårdslagens 21 §. liksom böckerna Faunavård i skogsbruket och Floravård i skogsbruket (som åberopas i utredningen) har tillkommit utan närmare kunskap om vad som skall hända med ädellövsko garna. SLUdelar åsikt aU forskning och ulbildning i skötsel av ädellövskog måste bedrivas i landet. Forskningen om lövskogsbruk är nödvändig bl.a. pä grund av att man planerar hell nya, i aldrig prövade skötselsystem. Bl.a. finns ett uttalat intresse att pröva systema tiska blandningar av bok/gran resp. ek/gran för att förbättra ädellövskogs- brukets ekonomi.-- Närman med bidrag och andra styrmedel påverkar trädslagsvalet är det vikligl attbeakta de olika lövträdarternas naturiiga ekologiska amplitud. En alltför snävstyrning av trädsiagen till endast de ur produktionssynpunkt mesl optimala ståndorternakan leda till en utarmning av det genetiska materialet men också ha ickeönskvärda effekter på skogsmarkernas flora och fauna. 1983/84:94 46 4.12------------- AMS: För att möjliggöra bidrag tillvård av hagmark där beredskapsverksamhet ej förekommer bör enligt ulredningenäven vårdanslag få användas oavsett om aktuella hagar årskyddade med naturvårdslagen eller ej. Detta förslag kan arbetsmarknadsstyrelsentillstyrka. Däremot kan styrelsen inte dela utredningens skrivning atthuvuddelen av kostnaderna för bidragen till hagmarkernas vård förutsätts utgåur den ordinarie tilldelningen av beredskapsmedel. Enligt styrelsens mening harde skogsvårds- och naturvårdsarbeten som bedrivits som beredskapsarbeten visseriigenvarit väl anpassade till behovet av sysselsättning för vissa kategorierarbetslösa på berörda orter men enligt de arbetsmarknadspolitiskaintentionerna skall dessa arbeten bl.a. snabbt kunna startas och snabbt kunnaavbrytas alltefter det lokala sysselsättningsläget och läget påarbetsmarknaden. Vidare får arbetena inte avse sådana objekt som kan bedömastillhöra huvudmannens inom ordinarie ramar bedrivna verksamhet ulan skall avseen utökning av verksamheten. Det ärenligt styrelsens mening angeläget att så stor del som möjligt av de åtgärderför skötsel och vård av ädellövskogen och motsvarande hag-marksskötsel utförsoch betraktas som en ordinarie verksamhet. Sysselsättningseffekten blir istort densamma och man når en administrativ förenkling genom att de ordinarieskogsvärds/naturvårdsorganen kopplas in. Bidrag till beståndsanläggning,röjning m.fl. åtgärder bör, i varje fall då det är fråga om större objekt,förknippas med villkor att det arbetskraftsbehov som måste täckas utövereventuell ordinarie personal skall rekryteras genom arbetsförmedlingen. 4.13------------------------- : Manbör eftersträva att ädellövskogsbruk normaltkan bedrivas utan ekonomiskt bidrag från staten. De statliga subventionerna börbegränsas till de fall när de ekonomiska fömtsättningarna för ädellövskogsbrukär klart ogynnsamma. Med alltför generösa bidragsbeslämmdser finns det risk föratt bidragsramen för denna form av skogsvård blir otillräcklig varvid man kantvingas till en alltför härd prioritering av vilka äddlövskogsområden somkommer att bevaras. 4.14--------------------- : Bidrag föreslåsutgå för anläggning och röjning av ädellövskog.Därtill kommer dock att sädana bestånd måste skötas mycket intensivt med oftaåterkommande gallringar, som inte lämnar något positivt netto förrän möjligen islutet av den långa omloppstiden. Av denna anledning bör bidrag utgå även tillgallring av ädellövskog. Hagmarksproblemetär svårt att lösa.- 1 första hand blir markägar nas frivilliga insatser avgörande för i vilken utsträckning öppna hagmarker kommer att finnas. Samhället kan uppmuntra och stödja genom bidrag. Troligen kan dock aldrig dessa bli av sådan storleksordning att de får någon avgörande betydelse utan markägarnas positiva medverkan. 4.16 i län: Skogsvårdsstyrelsenbiträ der utredningens förslag härvidlag och menar liksom att bidragsprocenten vid beständsanläggning bör sättas till . En förutsättning för äddlövskogsbruk i länet är därtill alt åtgärder för begräns ning av viltskador vidtas. Den nu varande ädellövskogen har uppkommit under helt andra viltförhållanden än dagens. Stöd till anläggning av nya ädellövskogar bör endast utgå när förutsättningar för etl levande ädellöv skogsbruk kan bedömas föreligga under en omloppstid. Prop.1983/84:94 47 fillstyrkerförslagen rörande ekonomiskt slöd, utbildning, rådgivning m. m. Med hänsyn tillde höga kostnaderna för anläggning av ädellövskog förordar skogsvårdsstyrelsenalt bidragsprocenten vid beståndsanläggning bör vara 80. 4.19Skogsvårdsstyrelsen i : För att stimulera mark ägarna lill ett ökat intresse för ädellövskogsbruk krävs åtgärder i form av bidrag. Möjligheter till bidrag bör finnas till bl.a. utsyning, beständsan läggning och röjning. Bidragsprocenten bör sättas på en sådan nivå (för slagsvis ) att markägarna verkligen kompenseras för ädellövskogsbru- kets kostsamma åtgärder. Genom åtgärder som stimulerar till ett aktivt ädellövskogsbruk skapas ökade sysselsättningsmöjligheter i en inte ringa omfattning. En etablering av industri baserad på ädellövträd samt en effektiv marknadsföring av produkter av ädelträ kommer dessutom att ge många arbetstillfällen i vidareförädlingen. Skogsvårdsslyrdsenvill framhålla behovet av en ökad satsning på forsk ning och utbildning i ädellövskogsskötsel. 4.20Skogsvårdsstyrelsen i : Erfarenhelerna från verksamhetenmed bokskogsanslagel visar att det krävs en myckel kraftig stimulans för attbryta det dödläge som råder och att de därvid tillämpade bidragsvillkoren varitotillräckliga. anser därför alt det framförda förslaget tillekonomisk stimulans år otillräckligt för att i önskvärd omfattning åstadkommaen aktiv skötsel. Enligtskogsvårdsstyrelsens uppfattning bör då det gäller ädellövskog statsbidrag utgåtill hela den beräknade kostnaden för föryngring, ungskogsvård och utsyning.Kostnadsskillnaden för samhållet mellan föreslagna () bidrag och 100%år måttlig. Däremot är skillnaden för markägaren, inte minsl psykologiskt,mycket stor. En del av samhällets merkostnader kan dessutom tjänas in genom attdet går ål mindre tid och arbete att komma överens med markägaren. Idetta sammanhang vill skogsvårdsslyrdsen ifrågasätta om del inte också bordeutgå bidrag till stamkvistning av ek - en åtgärd som torde vara nödvändig omverkligt värdefullt virke skall kunna produceras. Skogsvårdsstyrelseninstämmer- i och skogs styrelsens synpunkler om behovet av utbildning och rådgivning i dessa frågor. 4.22Skogsvårdsstyrelsen i : 1 fråga om ersättning fram för både och att ersättning till markägare bör utgå i det fall att ädellövskog av naturvårdsskäl överhålles på sådant sätt att rationellt ädellövskogsbruk avsevärt försvåras. Regeln gäller nu beträffande bokskog. (I praktiken tycks i allmänhet i stället naturreservat ha bildals.) - finner förslaget närmast självklart. Denstörsta förlusten åsamkas emellertid markägare, som "drabbas" av bestämmelserom ädellövskogsbruk, av alt han inte får driva sitt skogsbruk pä normalt sätt,vilket bl. a. innebär fritt val av trädslag inom skogsvårdslagens ram. Beträffande markägares rätt till ersättning för de förlus- 1983/84:94 48 ter han därigenom åsamkas framföres inga förslag. Vifinner detta anmärkningsvärt och vill närmare utveckla våra synpunkter. hänvisar till att ersättning inte utgårenligt bokskogs lagen och menar atl motsvarande "är helt nödvändigt för att lagen skall vara meningsfull." Tankegången tycks vara en parallell till vad som sadesi förarbetena till bokskogslagen. Man anförde där - i måttligt förtäckta ordalag - som skäl för utebliven rätt till ersättning att markägare åsam kades så stora förluster genom lagstiftningen alt det skulle bli för dyrt för samhället alt täcka dessa förluster! Tankegångarna var onekligen ovanliga, och man hade anledning anta alt slutsatsen skulle vara unik och möjligen kunna betecknas som ett - visseriigen svårartat olycksfall j arbetet. När tillfälle nu ges till omprövning bör den uppenbartorimliga bestämmelsen inte konserveras och t.o.m. utvidgas atl gälla all ädellövskog.Kostnaderna bör i stället läckas av samhället och markägaren solidariskt.