prop · G703200 · 1983-12-31 00:00:00 — 1983/84:167) har jag stannat för attförorda det remitterade förslagets lydelse med någon redaktionell ändring. Iövrigt har paragrafen i aUt väsentligt utformats i överensstämmelse med vadlagrådet förordat. I paragrafen föreskrivs att en avgift skall drabba den somlämnar oriktig uppgift i en deklaration eller annat skriftligt meddelande omsin skyldighet att ställa deposition. Avgiften är av det felandedepositionsbeloppet. En avgift skall också tas ut om den depositionsskyldigeunderlåtit att lämna deklaration eller annan jämförlig utredning. I de faU dåen avgift tas ut kommer som regel även att utgå ränta enligt 14 §. I paragrafens sista stycke föreskrivs att avgift inteskall påföras, om frivillig rättelse sker eller om oriktigheten utgörs av enuppenbar felräkning eller felskrivning. Paragrafen, som motsvarar 14 § i del remitterade förslagel,har i förhållande detta ändrats något i redaktionellt hänseende i enlighetmed vad lagrådet förordat. I första stycket föreskrivs att avgift enligt 15 § färefterges om oriktigheten eller underlåtenheten med hänsyn tillomständigheterna framstår som ursäkfiig eller om deposiUonen avser ett ringavärde. Vid bedömningen av ursäktligheten i ett visst handlande eller en vissunderlåtenhet kan ledning lämpligen hämtas från tillämpningen av motsvarandebestämmelser på skattesidan. Andra stycket innehåller en bestämmelse om att frågor omeftergift skall beaktas även utan yrkande, när omständigheterna i ärendetföranleder det. Paragraferna motsvarar 15-21 §§ i det remitteradeförslaget, i förhällande till vilket endast vissa redaktionella ändringar gjorts. I paragrafen, som saknar motsvarighet i det remitteradeförslaget, föreskrivs att återbetalning skaU ske av överskjutande belopp, omdeposition ställts med för högt belopp eller om ränta enligt 14 § eller avgiftenligt 15 § 1983/84:200 24 betalatsmed för högt belopp. På det överskjutande beloppet skall utgå ränta. Dettaföljer av hänvisningen till lullagen. 25§ Paragrafen överensstämmer med det remitterade förslaget. Ienlighet med vad lagrådet förordat har lagförslaget försetts med en övergångsbestämmelse,enligt vilken depositionsskyldighet inte skall föreligga i fall som avses i 2§ första stycket andra meningen, om överiåtelsen skelt före . 4.3Lag om tillfälligt förbud mot höjning av vinstutdelning i vissa aktiebolag Bestämmelserom vinstutdelning till aktieägarna i ett bolag finns i 12 kap. aktiebolagslagen(1975: 1385). Beträffande aktiebolag för vilka särskild lagstiftning gäller,dvs. bankaktiebolag och försäkringsaktiebolag, finns bestämmelser i 52 § lagen(1955: 183) om bankrörelse och 12 kap. försäkringsrörelselagen (1982:713).Beslut om vinstutdelning fattas av bolagsstämman. I lagarna finns bestämmelserom hur stor del av vinsten som får delas ut till aktieägarna. Somjag framhäilit i inledningen bör elt tillfälligt förbud mot höjning av vinstutdelningtill aktieägare i vissa bolag införas. Del är lämpligt att de bestämmelser sombehövs tas in i en särskild lag. Lagrådethar i sitt yttrande tagit upp frågor med anknytning till innehållet i 1, 3, 5och 6 §§. Jag redovisar lagrådets synpunkter i motiveringen till de särskildaparagraferna. I 1§ anges vilka aktiebolag som omfattas av förbudet mot höjning av utdelning.Enligt det remitterade förslagel bestämdes detta av om aktierna varinregistrerade vid eller föremål för handel på OTC-marknadenvid början av . Lagrådethar föreslagit att lagen bör anges gälla svenska aktiebolag, vilkas aktier vid ibörjanav 1. är inregistrerade vid eller 2.är föremål för handel på den s. k. OTC-marknaden. Av remissprotokollet framgåratt det med lagen avsedda förbudet är tänkt atl gälla vinstutdelning frånaktiebolag, vilkas aktier är inregistrerde vid börsen när utdelningen förfaller till betalning. I överensstämmelse med dennatanke torde lagen böra anges gälla svenska aktiebolag vilka utgivit aktier, somunder eller del därav 1. är eller har varit inregistreradevid eUer 2. är eller har varit föremål för handel pä OTC-marknaden. Jagansluter mig till lagrådets uppfattning i denna del. 1983/84:200 25 Lagenbör inte gälla alla aktiebolag utan endast dem vilkas aktier är föremål för meromfallande organiserad handel. Jag föreslår därför alt förbudet skall gällavinstutdelning från aktiebolag vilka utgett aktier som är eller har varitinregistrerade vid under eller någondel därav. Dessutom bör lagen gälla för aktiebolag vilka utgett aktier somunder eller någon del därav är eller har varit föremål förhandel enligt ett avtal (märket maker avtal) som bolaget träffat med en fondkommissionärmed skyldighet för denne att på begäran ange kurser på aktierna och att tilldessa kurser köpa och sälja sådana aktier. Handeln med sådana aktier sker påden s. k. OTC-marknaden. Lagen gäller enbart svenska aktiebolag. Omett aktiebolag har olika slag av aktier men alla aktieslagen inte är- inregislreradevid bör lagen i överensstämmelse med vad lagrådet anförtbli tillämplig på bolagels samtliga aktier. Motsvarande bör gälla då endast ettvisst slag av ett bolags aktier är föremål för handel på OTC-marknaden. Somjag tidigare framhållit gäller det föreslagna förbudet mot utdelningshöjningutdelning för . I det fall där elt bolags räkenskapsårsammanfaller med kalenderår uppstår därvid inte något problem då motsvaras av . Enligt12 § bokföringslagen (1976:125) finns emellertid möjligheter alt tillämpa annaträkenskapsår än kalenderår, s. k. bmtel räkenskapsår. Bm-tet räkenskapsår, somockså det skall vara , skall omfatta tiden den 1 maj-den 30 april,den 1 juli-den 30 juni eller den 1 septem-ber-den 31 augusti. Om det föreliggersynnerliga skäl kan medge "att räkenskapsåret får omfattaannan tolvmånadersperiod. Räkenskapsåret kan också tillfälligt avse annan fidän . Så kan vara fallet om verksamheten just har inletts eller omden skall upphöra eller om räkenskapsåret läggs om. Ett förlängt räkenskapsårkan omfatta högst aderton månader. Vidare gäller att alla företag inom enkoncern skall ha samma räkenskapsår. Även i detta fall finns dock en möjlighettill dispens. För bolag med bmtel räkenskapsår krävs därför uttryckligabestämmelser om vad som avses med . Detär önskvärt att i största möjliga omfattning sammanfallermed . Enligt min mening bör därför med verksamhetsåret 1984avses det räkenskapsår som inleds närmast efter den Ijuli 1983. Det förstaräkenskapsåret som omfattas av den, föreslagna lagen blir alltså den 1september 1983-den 31 augusti 1984. Därigenom tas hänsyn till önskemålet attundvika att förbudet mot utdelningshöjning kommer att omfatta ett räkenskapsårsom träffas av den tillfälliga vinst-skallen. För bolag med budgetåret somräkenskapsår kommer således nämnda förbud att gälla verksamhetsåret den I juli 1984-den30juni 1985. Etträkenskapsår kan emellertid som jag påpekat omfatta annan tid 1983/84:200 26 Det kan således kortas ned till fyra eller . För attundvika att tillfälligheter av detta slag påverkar ett bolags möjligheter atthöja utdelningen anser jag att det bör föreskrivas att verksamhetsåret 1984skall omfatta två räkenskapsår när det första räkenskapsåret är kortare än åttamånader. Deaktiebolag för vilka lagen gäller får inte för lämnautdelning tUl aktieägarna med större sammanlagt belopp än som lämnades för deträkenskapsår som närmast föregick . Utdelningen per aktiebör dock få mndas av uppåt till närmaste tiotal ören om fondemission'ellerannan ändring av akfiernas nominella belopp, t. ex. genom split ellernedsättning av aktiekapitalet, skett under verksamhetsåret. För att möjliggöra enjämförelse av utdelningarnas storlek mellan och närmastföregående räkenskapsår när de år som skall jämföras är av olika längd föreslårjag vidare en omräkningsregel. Enligt denna regel får omräkning ske så attjämförelsen avser lika länga tidsperi-. Av 1och 2 §§ får anses följa alt lagen inle är tillämplig på aktiebolag som harbildats efter den 1 juh 1983. Paragrafeninnehåller särskilda bestämmelser om utdelning på nyemitterade aktier . Lagrådethar föreslagit något utförligare bestämmelser för det fall att det finns aktierav olika slag i ett bolag. Paragrafens lydelse har ändrats i överensstämmelsedärmed. Föralt inle försvåra bolagets anskaffning av riskkapital genom nyemission anserjag att ett undantag frän förbudet mot utdelningshöjning bör göras förnyemitterade aktier, som utgetts i samband med ökning av bolagets aktiekapital,om beslutet om ökningen har anmälts för registrering under verksamhetsåret.Utdelningen på varje nyemitterad aktie får dock inte vara större än vad bolagetunder närmast föregående verksamhetsår har lämnat i utdelning för samma slag avaktier på motsvarande nominella belopp. Emitteras aktier av ett slag som ejtidigare utgetts får utdelningen ej överstiga genomsnittet av utdelningen påövriga aktier. Enligt5 kap. 1 § aktiebolagslagen kan ett aktiebolag ge ut konvertibla skuldebrev(skuldebrev som kan bytas ut mot aktier) och skuldebrev förenade medoptionsrätt fill nyteckning vid emission av aktier. Om under verksamhetsåret1984 konvertibelt skuldebrev utbyts mot aktie eller aktie tecknas på grund avoptionsrätt får utdelning lämnas även för sädana aktier i samma omfattning somvid nyemission. 1983/84:200 27 Lagengäller vinstutdelning enligt 12 kap. aktiebolagslagen, 52 § lagen ombankrörelse och 12 kap. försäkringsrörelselagen. Sådan utdelning ulgår så gottsom alltid i pengar. Till skillnad mot vad som var fallet enligl lagen(1983:219) om tillfällig vinstskatt anser jag att lagen endast skall gälla för vinstutdelninggenom utbetalning av pengar (jfr prop. 1982/83:102 s. 14 f). Föratt bolagen inte skall höja utdelningarna i strid mot bestämmelserna i den nuföreslagna lagen måste förbudet kombineras med någon form av sanktion. Enlämplig lösning är därvid, enligt min mening, att elt bolag som bryter mot denföreslagna lagen får betala en avgift som motsvarar den otillåtnautdelningshöjningen. Avgiften skall tillfalla statsverket. Såvälverksamheten vid som fondkommissionä-rernas verksamhet - t.ex. som märket maker för aktier i elt OTC-bolag -står under tillsyn avbankinspektionen. Eftersom inspektionen sålunda har god överblick över denorganiserade handeln med aktier är det lämpligt all avgiften fastställs avinspektionen. Detta skall ske genom beslut som bör kunna överklagas. Påsamma sätt som ränta vid försummad inbetalning på likviditetskonto bör denfastställda avgiften direkt kunna drivas in i den ordning som gäller förindrivning av skatt enligl uppbördslagen. Denavgift som tas ut bör inte få dras av vid företagets inkomsttaxering. Lagrådethar anfört följande. I allmänhet torde det inte bereda ett bolag svårigheteratt räkna ut vad som enligt 2 eller 3 § i lagförslaget högst får delas ut. Fallkan emellertid tänkas dä ett bolag t.ex. på grund av ett ursäktligt misslagkommit atl dela ul för högt belopp. I förslagel borde upptas en jämkningsregelför sådana fall. Om en sådan reglering skulle anses överflödig, måste likväl påannat sätt tillses att ett bolag inte behöver drabbas i berörda fall. Delkan inte uteslutas att sådana misslag som lagrådet har angett kan förekomma.Jag föreslår därför all i 5 § införs en bestämmelse som ger bankinspektionenmöjlighet att helt eller delvis efterge avgiften. Detbör slutligen enligt min mening finnas möjlighet att höja utdelningen utövervad som enligt förslaget gäller vid nyemission m. m. om särskilda skälföreligger. Så kan vara fallet när aktier i ett bolag, som tidigare gett myckellåg utdelning, inregistreras vid eller blir föremål förhandel på OTC-marknaden. I dessa fall, liksom när ett bolag tidigare sänktutdelningen, bör bankinspektionen kunna medge att utdelningen höjs med ettskäligt belopp. Vad som är skäligt får därvid avgöras med hänsyn till vad andrabolag inom samma bransch får dela ut till sina aktieägare. I de situationer somnyss angetts bör vidare ett bolag som inte 1983/84:200 28 lämnatnågon utdelning alls kunna medges att lämna utdelning med elt skäligt belopp. Eltannat fall där höjning bör kunna medges är vid utdelning från sådana förvallningsbolag,som för att åtnjuta skaltefrihet för erhållna utdelningar måste dela ut avmottagen utdelning lill sina egna aktieägare - jfr punkt 1 andra stycket avanvisningarna till 54 § kommunalskattelagen (1928:370). Lagrådethar i fråga om lagens tillämpning pä förvaltningsbolag anfört följande. Del är enligllagrådets mening rimligl atl den föreslagna lagen inte utgör hinder för förvallningsbolagenatt lämna utdelning i den omfattning som behövs för atl de skall vara befriadefrån skallskyldighet. En särskild reglering av frågan är alt föredra framförden i remissen valda utvägen att falla tillbaka pä dispensmöjligheten enligtförevarande paragraf. Den närmast lill hands liggande lösningen synes vara atti den föreslagna lagen införa ett stadgande av innehåll all bestämmelserna ilagen ej utgör hinder för aktiebolag som omfattas av föreskrifterna i punkt Iandra stycket av anvisningarna till 54 § kommunalskattelagen (1928:370) all lämna utdelning i den utsträckning som krävs för attbolaget skall vara frikallal från skattskyldighet enligt nämnda paragrafLagrådet föreslår alt en sådan bestämmelse upptas som 7 §. Somanges i lagrädsremissen är elt investmentförelag frikallal från skattskyldighetför mottagen utdelning om det vidareutdelar åtminstone av utdelningsbeloppeltill sina egna aktieägare. Den omständigheten alt den mottagna utdelningen ärskattefri innebär dock inte nödvändigtvis att invesimentföreiaget som sådantundgår beskattning. Förelaget kan beskattas för andra inkomster, exempelvisräntor eller realisationsvinster. Likaså kan utdelning, som i och för sig ärskattepliktig, undgå beskattning om den kan kvittas bort mot t.ex. ett ränteunderskolt. Enligt min mening finnsdet anledning alt godta en utdelningshöjning endast i den mån höjningen ärnödvändig för alt hindra att mottagen utdelning i realiteten träffas avbeskattning. Vid denna bedömning bör, som framgått av det sagda, hänsyn taslill samtliga inkomster och utgifter som förvaltningsförelaget haft. Enligl minmening bör man därför inle la in elt undantag från förbudet molutdelningshöjning i en lagregel. Frägan om en höjning av utdelningen ärberättigad får i stället - som jag föreslagit i det till lagrådet remitteradeförslaget - bedömas från fall till fall och under beaktande avförvaltningsförelagets hela skattesituation. Bankinspektionensbeslut om avgift och eftergift överklagas hos kammarrätten. Mot kammarrättensbeslut får talan inle föras. Bankinspektionensbeslut i fråga om höjning av utdelning får överklagas hos regeringen. 1983/84:200 29 'Jag hemställer att regeringen föreslär att anta de av lagrådetgranskade lagförslagen med vidtagna ändringar. Ärendet bör behandlasunder innevarande . Regeringen bör föreslå att besluta attförkorta motionstiden . Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anla de förslag som föredragaden har lagtfram. 1983/84:200 30 Lagom inbetalning på likviditetskonto 1 §Arbetsgivare skall betala in medel på räntebärande konto (likviditets- konto) i enligt bestämmelserna i denna lag. Statenär inte skyldig att betala in medel på likviditetskonto. Om det finnssynnerliga skäl fär regeringen medge befrielse, helt eller delvis, frånskyldighet att betala in medel på likviditetskonto. 2 §Andra arbetsgivare än landstingskommuner, kommuner och kyrkliga kommuner skall på likviditetskonto betala in ett belopp motsvarande av den del av lönesumman för som överstiger . Med lönesumman avses underlaget för för arbetsgivarav gift tUl folkpensioneringen enligl lagen (1981:691) om socialavgifter. Förinbetalning enligt första stycket gäller följande. Senast den 31 augusti 1984skall arbetsgivaren betala in ett belopp motsvarande av avgiftsunderlagetför preliminär arbetsgivaravgift för folkpensioneringen.Återstoden skall betalas in . 3 § Landstingskommuner, kommuneroch kyrkliga kommuner skall pä likviditetskontobetala in ett belopp motsvarande av den del av lönesumman för år1983 som överstiger . Med lönesumman avses det underlag förarbetsgivaravgift som har angetts i 2 § första stycket. 4 § skallunderrätta arbetsgivare och om de inbetalningar som skall ske enligt2 och 3 §§. 5 § Belopp som skall betalas inpå likviditetskonto avrundas lill närmast lägre hundratal kronor. Om beloppetinte uppgår till skall inbetalning på likviditetskonto inte ske. 6 § På medel som står inne pålikviditetskonto utgår årlig ränta . Öretal som uppkommer vidränteberäkningen bortfaller. 7 § Om inbetalning pålikviditetskonto inte sker inom föreskriven tid skall arbetsgivaren betalaränta på beloppet till statsverket. Räntan är för varje påbörjadkalendermånad räknat från och med den månad då beloppet rätteligen skulle habetalats till dess inbetalning sker, dock längst . Räntaenligt första stycket fastställs av och skall betalas inom den tidsom bestämmer i varje särskilt fall. Ränta som inte betalas inomföreskriven tid fär drivas in i den ordning som gäller förindrivning av skatt enligt uppbördslagen (1953:272). Restavgift utgår dockinte. 8 §Det belopp som en arbetsgivare har betalat in pä likviditetskonto skall , med ränta enligl 6 §, betala tillbaka till arbetsgivaren den Prop.1983/84:200 31 30december 1986 eller den fidigare dag som regeringen föreskriver eller beslutari särskilda fall. 9§ beslut enligt denna lag får inte överklagas. Dennalag träder i kraft efter den dag, då lagen enligt uppgift på denutkommit från trycket i . 1983/84:200 32 Lagom exportdepositioner för skogsprodukter 1 §För skogsprodukter som förs ul ur landet den 30 juni 1985 skall en deposition ställas hos staten enligt denna lag. Medskogsprodukter avses varor hänförliga till tulllaxenr 44.05-44.15, 47.01 och48.01-48.08. 2 §Depositionen skall ställas av den för vars räkning varan förs ut ur landet. När en vara enligt I § överlåtits till en utländsk köpare, som låter föra ut den, skall depositionen ställas av säljaren eller, om även denne är utländsk, den senaste svenske överlåtaren i överlålelsekedjan. Deposilionsskyldighetföreligger inte när depositionsunderlaget enligt 3 § uppgår till högst25000 kronor under en kalendermånad. 3 §Depositionsbeloppel är av varans försäljningspris med tillägg av fraktkostnader, försäkringspremier och andra omkostnader för varan före avgång från gränsort i (depositionsunderlaget). Om försäljningspriset bestämts i utländskt myntslag skall del omräknas till svenska kronor enligt bankernas noterade säljkurs den femtonde i den månad under vilken exporten skedde. Har varan inte överlåtits utgörs depositionsunderiaget av marknadspriset på avsändningsorten med mot svarande tillägg. Omsärskilda skäl föreligger får depositionsunderiaget utgöras av tillverkarensförsäljningspris jämte tillägg som anges i första stycket. 4 §Depositionsskyldighetens omfattning fastställs av tullmyndighet, som också kontrollerar efterlevnaden av denna lag. Med tullmyndighet avses generaltullslyrelsen eller den underlydande myndighet som är behö rig enligt vad generaltullstyrelsen bestämmer. Förkontroll av uppgifter som lämnas enligt denna lag tillämpas 35-37 §§ tullagen(1973:670). 5 §Den som är depositionsskyldig enligt 2 § skall lämna deklaration för kalendermånad. Deklarationen skall ha kommit in till tullmyndigheten senast den tionde närmast efter den månad som deklarationen avser. 1deklarationen skall redovisas de varor enligt 1 § som förts ut ur landet undermånaden med angivande av varuslag, tulllaxenr, kvantitet, värde enligt 3 § samtdepositionsbeloppet. Depositionsbeloppetskall erläggas till tullmyndigheten senast den dag då deklarationen skall hakommit in. 6 § Kan den depositionsskyldigesuppgifter inle läggas lill grund för en tillförlitlig beräkning av depositionsbeloppeleller saknas uppgifter frän den depositionsskyldige, får depositionsbeloppelbestämmas efter skälig grund. 7 § skall snarastsätta in de deponerade medlen pä konto i . 1983/84:200 33 8 §Depositionen skall betalas tillbaka av den eller den tidigare dag som regeringen föreskriver eller beslutar i särskilda fall. Under depositionstidenskall ränta utgå på det deponerade beloppet. Räntan beräknas för kalenderårefter den räntesals som motsvarar det av fastställda diskontot.Öretal som uppkommer vid ränteberäkningen bortfaller. Räntan betalas ut närdepositionen betalas tillbaka. 9 §Om synnerliga skäl föreligger får regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, generaltullstyrelsen medge befrielse, helt eller delvis, från skyldigheten att ställa deposition. 10 §Om depositionsbeloppet inte betalas inom föreskriven tid utgår ränta. Räntan är av beloppet för varje påbörjad kalendermånad räknat från och med den månad då beloppet rätteligen skulle ha betalats lill dess inbetalning sker, dock längst till dess depositionen skulle ha återbeta lats. färmedge befrielse, helt eller delvis, från skyldighet atl erlägga ränta, närsärskilda skäl föreligger. 11 §Har den som är depositionsskyldig, i deklaration eller annat skrift ligt meddelande om sin skyldighet att ställa deposition, lämnat en uppgift som befinns vara oriktig, skall den depositionsskyldige påföras en avgift som uppgår lill av del deposilionsbelopp som ytterligare rätteli gen skall ställas. I fall som avses i 6 §skall den depositionsskyldige påföras en avgift som uppgår till av depositionsbeloppelutöver del depositionsbelopp som skulle ha fastställts enligt de skriftligauppgifter som lämnals. 12 § Har den som enligt 11 § lämnaloriktig uppgift eller underlåtit atl lämna deklaration, frivilligt rättat feletskall avgift enligt 11 § inte påföras. 13 § Avgift enligt 11 § påförsinte i samband med rättelse av felräkning eller skrivfel, som uppenbart framgårav deklaration eller annat skriftligt meddelande från den depositionsskyldige. 14 § Avgift enligl 11 § fårefterges om felaktigheten eller underiålenheten med hänsyn tillomständigheterna framstår som ursäktlig eller om deposi-fionen avser ett ringavärde. Bestämmelserna i förstastycket skall beaktas även ulan yrkande, om detta föranleds av vad somförekommit i ärendet. 15 § Frågor om ränta enligt 10 §och avgift enligt 11 § prövas av tullmyndigheten. 16 § Ränta enligt 10 § och avgift enligl11 § fär drivas in i den ordning som gäller för indrivning av skattenligt uppbördslagen (1953:272). Därvid utgår dock inte restavgift. 17 § Beslut enligt denna lag sommeddelas av någon annan myndighet än gelerallullstyrdsen får överklagas hos generallullstyrelsengenom besvär. 18 § beslut enligldenna lag får överklagas hos kammarrätten genom besvär. Kammarrättens beslutfår inte överklagas. 1983/84:200 34 19 § Vid besvär förs det allmännas talan hosbesvärsmyndigheten av den tjänsteman (allmänt ombud) vid generaltullstyrelsen,som regeringen ut-seU. 20 § Beslut enligt denna lag fåröverklagas endast av den deposilionsskyldige eiler av del allmänna ombudet. 21 § Har en part överklagat ettbeslut enligt denna lag får också motparten överklaga beslutet, även om denför honom föreskrivna besvärstiden har gått ut. Motpartens besvär skall hakommit in till den myndighet eller domstol som har att pröva besvären inom tvåveckor frän utgången av den tid inom vilken de först anförda besvären senastskulle ha anförts. Återkallas eller förfallerpå annat sätt den första besvärstalan är även den senare besvärstalanförfallen. 22 § Avgift som avses ill § är inle avdragsgill vid inkomsttaxeringen. Dennalag träder i kraft och tillämpas i fråga om utförsel som skerden eller . 1983/84:200 35 Lagom tillfälligt förbud mot höjning av vinstutdelning i vissa aktiebolag 1 §Denna lag gäller svenska aktiebolag vilkas aktier vid början av verk 1. är inregistrerade vidStockholms fondbörs, eller 2. är föremål för handel enligl ettavtal som bolaget har träffat med en svensk fondkommissionär med skyldighet fördenne alt på begäran av envar ange kurser på aktierna och att till dessa kurserköpa och sälja sådana aktier. avses i denna lag del räkenskapsår som inleds närmastefter . Är delta verksamhetsår kortare än anses omfatta även del följande räkenskapsåret.