prop · G703144 · 1983-12-31 00:00:00 — Kommittén har vidare haft att pröva frågan ominstansordningen i utlänningsärenden och att ägna särskild uppmärksamhet åtbehovei av åtgärder för atl väntetiderna i utlänningsärenden skall bli så kortasom möjligl. Kommittén har i förslags-betänkandet behandlat bl.a. dessa frågor.Den föreslår att det övergripande målet för invandringspolitiken liksomhittills skall vara, att den utomnordiska invandringen regleras så, atl densamordnas med samhällets politik på andra områden. En anpassning bör därför sketill möjligheter att erbjuda arbete, bostad och social service.Flyktingar saml anhöriga tillhörande kärnfamiljen avses dock inle omfaltas avregleringen. Grundprinciperna för nuvarande flyktingpolitik bör enligtkommittén bibehållas. Det innebär att humanitärt bistånd fortsatt utgår tillflyktingar i och utanför egel land och atl generösa asylpolitikfortsätter att gälla samt att åtgärder vidtas för integrering av flyktingarna isamhället. Kommittén föreslår att den samlade flyktingpolitiken regelbundetredovisas för . Mol denna allmänna bakgrund redovisar kommittén på s. 19och 20 i förslagsbetänkandel de viktigaste av sina förslag. En effektivare reglering bör genomföras av den invandring sominte avser flyktingar. Vissa begränsade lättnader bör dock genomföras i frågaom anhöriginvandringen som utomnordisk arbetskraftinvandring medgesendasl i undanlagsfall. Det första uppehållstillståndet (UT) skall normalt blipermanent. Viseringspolitiken bör bli mera liberal. Polisen skall enligtkommittén ges vidgade möjligheter alt besluta om avvisning och får rält attbesluta om utvisning av utlänningar som hade varit skyldiga alt ordnaföreskrivet UT före inresan. Skyddsbestämmelsen i UtlL för utlänningar somåberopar politisk-humanitära skäl skall bibehållas men omfattningen av skyddetinskränks. förbättras möjligheten för en asylsökande att få sinansökan prövad här trots tidigare uppehåll i tredje land. Möjligheten att tabarn i förvar begränsas. Regeringen skall vara kvar som besvärsinstans. 1 frågaom förslagen i övrigt får jag hänvisa till belänkandet. Åtskilliga av förslagen har godtagits av remissinstansernamen bl.a. de förslag som avser inskränkning av skyddet för dem som åberoparpolitiskhumanitära skäl och förslaget att ge polismyndigheterna rätt attmeddela utvisningsbeslut har fått ett blandat mottagande. Innan jag övergår till att behandla de skilda förslagen,vill jag i korthet beröra de allmänna utgångspunkterna för regleringen avinvandringen till och invandringens betydelse i stort för vårt land. 1983/84:144 13 har den internationellamigrationen i allt större utsträckning kommit alt prägla utvecklingen iflertalet länder i världen. Medan utflyttningen från till andravärldsdelar dominerade fram till mitten av 1900-talel, harbefolkningsomflyttningarna i modern tid alltmer kommit atl avspegla skillnadeni ekonomisk utveckling inom och mellan olika delar av världen. leveruppskattningsvis 50 milj. människor i världen som arbetare eller flyktingar iell annat land än hemlandet. FN och dess fackorgan räknar med alt deninternalionella migrationen kommer att öka betydligt under de närmasteårtiondena. För del har utvecklingen sedan mitten av1960-talel kännetecknats av en omfattande arbelskraflsulvandring från helamedelhavsområdet till . Som en följd härav bor nu ungefär 15 milj.invandrare och deras barn i . Även om denna arbetskraftsinvandring harupphört fortsätter invandringen till praktiskttagel alla västeuropeiska länder att ligga på en betydande nivå. Detta beror påfamiljeåterförening och på en ökande illegal arbetskraftsinvandring från främstutomeuropeiska länder. Därtill kommer att antalet asylsökande och flyktingarfrån andra väridsdelar är omfattande. Även för efterkrigsutveckling har invandringenhaft stor betydelse. Av den befolkningsökning på ungefär 2 milj. som har skettsedan dess kan hälften tillskrivas invandringen. Sammanlagt har 1 milj.personer invandrat till , medan återvandringenuppgått fill ungefär 600000. Övriga nordiska länder, främst , har svaratför nästan hälften av eflerkrigsinvandringen. Av invandrarna under efterkrigstidenhar mer än 100 000 fått stanna av flyklingskäl. Ungefär 400 000 av invandramahar erhållit svenskt medborgarskap. Sammanlagt har ungefär en miljon människori anknytning till ett annat land. Genom sina insatser på den svenskaarbetsmarknaden har invandrarna bidragit till välståndsutvecklingen. De hartillfört nya kulturdrag och har vidgat våra internationella kontakter.Jag vill som en allmän bedömning understryka den positiva roll som invandringenhar haft för vårt lands utveckling. Bakgrunden till att invandrarpolitiska kommitténtillsattes var främst invandringens förändrade karaktär.Arbetskraftsinvandringen från utomnordiska länder upphörde i mitten av1970-lalet och ersattes av en icke konjunkturbunden invandring av flyktingaroch av anhöriga till tidigare invandrade. De riktlinjer förinvandringspolitiken som antog , och som ännu gäller,utgår emellertid i stor utsträckning från den arbetskraftsinvandring sompräglade utvecklingen under 1960-ta-let. IPOK fick mol denna bakgrund i uppdragatt se riktlinjer för den reglerade invandringen, och alt prövavilka principiella överväganden som bör läggas till grund för den fortsattaregleringen av invandringen till från skilda utgångspunkter. 1983/84:144 14 Den nu gällande invandringspolitiken kansammanfattningsvis sägas utgå från två gmndläggande principer, nämligen denfria rörligheten inom och den reglering av den utomnordiska invandringensom vår utlänningslagstiftning förutsätter. Jag skall i korthet redovisa de nugällande riktlinjerna. Principenom den fria rörligheten inom fick sill främsta uttryck genom 1954 årsöverenskommelse mellan , , och om en gemensamarbetsmarknad. träffades även en överenskommelse om befrielse förmedborgare i dessa länder från kravet alt ha pass och uppehållstillstånd vidvistelse i de övriga avtalsslulande länderna. Överenskommelsen om en gemensamnordisk arbetsmarknad, som trädde i kraft ijuli , har den 6 mars 1982ersatts med en ny överenskommelse. Till överenskommelse har ävenIsland anslutit sig. Den nya överenskommelsen trädde i kraft den I augusti1983. Överenskommelsen bygger på principen om fortsatt fri migration inomNorden. Medborgarna i de nordiska länderna kan således fritt la arbete ochbosätta sig i annat nordiskt land ulan att ha pass, uppehålls- ellerarbetstillstånd. Arbetskraften skall dock i största möjliga omfattning förmedlasgenom den offentliga arbetsförmedlingen. och har slutiten särskild överenskommelse härom, som har anpassats till 1982 årsnordiska arbetsmarknadsöverenskommelse. Jag får i övrigt i dessa delar hänvisatill s. 52-56 i bakgrundsbetänkandel. Regleringen av den utomnordiska invandringen genomfördesfram till mitten av 1960-talel utan några av statsmakterna fastslagnariktlinjer. Det ankom på de tillämpande myndigheterna, främst den centralautlänningsmyndigheten och , att göra de avvägningar somutlänningslagstiftningen gav utrymme för. Vissa grundläggande regler förarbetskraftsinvandringen utfärdades emellertid . På grundval avförslag års utlänningsutredning antog statsmakterna förförsta gången riktlinjer beträffande den samlade invandringspolitiken (prop.1968:142, SU 1968:405). Därvid uttalades bl.a. att invandringen till Sverigemåsle kontrolleras för att kunna anpassas till landets resurser och politikinom andra områden. Vidare lades fast principen all invandrare skall hamöjlighet atl leva på samma slandardnivå som den inhemska befolkningen.Uttrycket "samma standardnivå" riktlinjer konkretiseradessedan i prop. 1975:26 angående invandrar- och minoritelspoli-tiken. Där angesmålen som jämlikhet, valfrihet och samverkan. Dessa mål gäller enligtpropositionen både nordbor och icke nordbor. I fråga om tillkomsten av ochinnehållet riktlinjer får jag vidare hänvisa till s. 44-52 ibakgmndsbetänkandet. riktlinjer har i vissa begränsade delar senaremodifierats men gäller i allt väsentligt fortfarande. Som jag tidigare nämntutgår emellertid dessa riktlinjer från att arbetskraftsinvandringen domineraroch de förutsätter att sådan invandring främst skall ske i kollekliva former. Ipraktiken har dock någon kollektiv arbeiskraftsin- Prop.1983/84:144 15 vandringinte ägt rum . Jag vill här erinra om alt till följd av senareändringar i UtlF inte endast arbetstillstånd (AT) utan numera även UT skall haordnats före inresan i . Kommittén gör på s. 55-65en utvärdering av den hittillsvarande samordningen av invandringspolitiken medSveriges politik på övriga områden och med samhällets resurser.Sammanfattningsvis konstaterar kommittén att den utomnordiska invandringenunder större delen av perioden på statlig nivå i stort sett har varit samordnadmed politiken på andra områden, men alt tillräcklig samordning inte har sketti förhållande till elt antal kommuner, som har fått ta en oproportioneriigistor del av ansvaret för invandrarnas välfärd. pekar kommittén bl.a.på alt arbetsmark-nadsstitualionen för flyktingar ofta är myckel svår och attmetoder inte har utvecklats för en reglering av spontaninvandringen av personersom åberopar flyklingskäl. Därmed har inte heller utvecklats några möjligheteralt prioritera vilken flyktinghjälp som i första hand bör ges. Trots dettaanser kommittén att den utomnordiska invandringen, om man ser till hela landetsmöjligheter, i huvudsak har kunnat regleras enligt de intentioner som legattill grund för politiken. IPOK utvecklar på s. 67-71i förslagsbetänkandet vissa gmndläggande principer för den framtidainvandringspolitiken. Såvitt gäller invandringen på gmnd av icke-poliliska skälframhåller kommittén bl.a., alt det övergripande målet som bör varaatt invandringen skall regleras så att den samordnas med politiken på andraområden. Särskilt viktigt är sambandet mellan invandrings- ochinvandrarpolitiken. Kommittén hänvisar till att de invandrarpolitiska målenfrån , nämligen jämlikhet, valfrihet och samverkan, inte får äventyrasgenom en invandringspolitik som innebär en oreglerad invandring. Kommitténunderstryker i delta sammanhang att åtgärder som erfordras för att enutveckling skall kunna ske i riktning mot dessa mål måsle övervägas i allsamhällsplanering. Invandringspolitiken måste enligt kommittén vidare varaunderordnad övergripande samhällsmål såsom demokrati, ekonomisk tillväxt, fullsysselsättning, ekonomisk, social och kulturell jämlikhet, god arbetsmiljö,jämställdhet mellan kvinnor och män samt medbestämmande i arbetslivet. I dettasammanhang framhåller kommittén att generös flyktingpolitik ochfamiljesammanföringspoli-tik bör vara självständiga övergripande mål. Kommitténhar av både principiella och praktiska skäl dragit slutsatsen attinvandringspolitiken inte skall tjäna som befolkningspolitiskt instmment. Degmndläggande principer som kommittén föreslår godtas i allmänhel avremissinstanserna. Ävenjag kan ansluta mig till kommitténs principiella överväganden. Jag anser delsåledes vara av värde att den fria rörligheten inom bibehålls ochutvecklas, men alt de nordiska arbetskraftsrörelserna i största möjligaomfattning förmedlas genom den offentliga arbetsförmedlingen. Regleringen avden utomnordiska invandringen bör bättre samordnas med politiken på övrigaområden, men en generös flykting- och familjesamman- 1983/84:144 16 föringspolitikbör vara självständiga och övergripande mål. Invandringspolitiken skall vidareinte tjäna som ell befolkningspolitiskt instrument. Även i övrigt ansluter jagmig i huvudsak till kommitténs överväganden om den principiella inriktningen avvårt lands invandrings- och flyktingpolitik. Jag övergår nu till atlbehandla flyktingpolitiken och regleringen av flyktinginvandringen. 3 Flyktingpolitiken 3.1 Inledning Flyktingsituationeni världen har under särskilt det allvarligt förvärrats. Merän har den kännetecknats av massutvandring på gmnd av bl.a. politiskaskäl. Antalet flyktingar i vid mening beräknas nu uppgå till över 12 miljoner.Därtill kommer miljontals människor som befinner sig i en flyktingliknandesituation i sina hemländer. Föratt möta det enorma hjälpbehov som finns krävs all alla stater på olika sättbidrar. har strävat efter att uppfylla sin del avansvaret för världens flyktingproblem. Den flyktingpolitik som vi har fört hari huvudsak bestått av följande element agerandei FN och andra internationella fora för att motverka och lösa internalionellakonflikter och för upprätthållandet av de mänskliga rättigheterna i syfte altförhindra alt människor tvingas lämna sina hemländer, ekonomisktstöd till FN:s flyktingkommissarie (), FN:s hjälpprogram förpalestinaflyktingar (UNWRA) samt bistånd i övrigt till flyktingar, aktivainsatser, främst i samarbete med FN:s flyktingkommissarie för överföring tillSverige och omhändertagande här av flyktingar, som behöver en säkertillflyktsort undan förföljelse, engenerös lagstiftning som i vissa avseenden ger flyktingar ett starkare skydd änvad erbjuder, mellanstatligtsamarbete, bl.a. på traktatområdet, i syfte all stärka flyktingarnas internationellarättsliga skydd samt verka för en internationell ansvarsfördelning, socialaoch andra insatser för flyktingarna i det svenska samhället, som syftar tillatt främja deras möjligheter all finna sig tillrälla här, Slödtill frivillig repatriering från . Sverigesbistånd till flyktingverksamheten utanför omfattar bortåt en halvmiljard kr. De viktigaste delarna utgörs dels av bidragen till FN:sflyktingkommissarie () och FN:s hjälpprogram för Palestinaflyktingar(UNRWA), dels av humanitärt bistånd i och södra , delsslutligen av insatser genom bidrag från katastrofanslaget i akuta situationer. 1983/84:144 17 Vadsärskilt gäller del skydd som i vårt land erbjuds flyktingar och andraasylsökande vill jag erinra om att flera viktiga reformer har genomförts underden senaste tioårsperioden, senast genom prop. 1979/80:96 angående nyutlänningslag. 1sitt betänkande har IPOK redovisai vår hittillsvarande flyktingpolitik.Kommittén anser att de olika delarna av flyktingpolitiken bör kunna integrerasbättre. Kommittén har även lämnat förslag till vissa begränsade ändringar vadgäller rätten för flyktingar att invandra hit. Innan jag går närmare in på vadkommittén har föreslagit vill jag emellertid i korthet redovisa nuvaranderegler för flyktinginvandringen. För en utföriigare redogörelse hänvisas tills. 107-119 i bakgrundsbetänkandel. Sverigehar anslutit sig till angående flyktingars rättsligaställning. Konventionen är juridiskt bindande för avtalsslulande stat. Ikonventionen finns beslämmelser bl.a. om skydd för flyktingar. Som flyktinganses den som hyser en välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sin ras,nationalitet, tillhörighet till en viss samhällsgrupp eller på grund av sinreligiösa eller politiska uppfattning och som därför har flytt från sillhemland eller är förhindrad atl återvända dit. I 3§ UtlL finns den grundläggande asylbestämmelsen. Där sägs bl.a. all en flyktinginte utan synnerliga skäl skall vägras i om han behöver sådantskydd. Definitionen av flyktingbegreppet i lagen ansluter till konvenfionensflyktingdefinition. I 5 § UtlL anges att krigsvägrare inte ulan särskilda skälskall vägras rält att vistas i . I 6 § UtlL finns föreskrifter ommotsvarande skydd för den som inte är flykting men som ändå på gmnd av depolitiska förhållandena i sitt hemland inte vill återvända dit och som kanåberopa tungt vägande omständigheter till stöd härför. Detsärskilda skyddet för krigsvägrare infördes i UtlL med verkan fr.o.m.. den 1januari 1976. I proposiiionen (prop 1975/76: 18) anförs att ett betydandelagsladgal skydd bör finnas mot att utlänningar sänds till ett land där de kankomma atl sändas till krigsskådeplats eller straffas för vägran att delta ikrig. Det sägs vidare all risken för krigstjänslgöring måsle ha varil påtagligoch att en förutsättning därför i allmänhel bör vara att utlänningens hemlandför krig eller står i begrepp att inleda krigshandlingar samt att utlänningenskulle ha löpt risk atl bli inkallad till militärtjänstgöring påkrigsskådeplats. Bestämmelsen i 5 § UtlL är däremot enligt propositionen inleavsedd alt ge skydd åt vapenvägrare i allmänhel. Vid bedömning av vad somskall anses utgöra "särskilda skäl" att vägra en krigsvägraretillstånd all stanna får enligt proposiiionen nödvändig hänsyn tas tillSveriges möjligheter att ta emot utlänningar vid sidan av den regleradeinvandringen. 2 1983/84. Prop.1983/84:144 18 Ävenbestämmelserna i 6 § om skydd för dem som - utan att vara flyktingar - kanåberopa flyktingliknande skäl infördes i UtlL genom ändring fr.o.m. den Ijanuari 1976. Enligt 6 § UtlL skall som nämnts en utlänning, som inle ärflykting men som ändå på grund av de politiska förhållandena i sitt hemlandinte vill återvända dit och som kan åberopa tungt vägande omständigheter tillstöd för detta, inte utan särskilda skäl vägras rätt att vistas i , omhan behöver skydd här. 1 propositionen anges följande exempel på kategorier,som avsågs omfattas av den nya skyddsregeln: 1 Personer som kan anföra skäl av samma art somflyktingar men vilkas skäl inte är tillräckligt starka för alt de skallomfattas av Genéve-konven-tionen och UtlL:s flyktingparagraf. 2 Personer vilkas trovärdighet kan ifrågasättas genomall de åberopar politiska skäl som förefaller starkt överdrivna, men där vadsökanden uppgett ändå har ansetts ge vid handen att han i vart fall har utsattsför trakasserier i olika former. 3 Krigsvägrare som inte riskerar att sändas tillkrigsskådeplats men som kan räkna med att straffas för sin krigsvägran. 4 Värnpliklsvägrare som kan komma att få elloproportionerligt strängt straff för sin vägran. Delbetonades i proposiiionen att del inte var möjligt alt göra någon fullständiguppräkning av det slag av åberopanden som skulle kunna hänföras fill den nyaskyddsregeln. Del fick i varje enskilt fall övervägas om de anfördaomständigheterna kunde anses vara tillräckligt tungt vägande. Genombestämmelserna i 5 och 6 §§ avsåg statsmakterna att lagfästa gällande praxis. Isyfte att garantera att frågor om asyl allfid kommer under invandrarverketsprövning föreskrivs i UtlL, alt sådana avvisningsärenden i myckel storutsträckning skall överlämnas till av polismyndigheterna när utlänningenåberopar politiska skäl. När detla undantagsvis inte behöver ske, skallpolismyndighetens avvisningsbeslut anmälas till och får inte verkställasförrän invandrarverket har förklarat alt verket inte övertar ärendet. Inom SIVfinns en särskild jourverksamhet för prövning av sådana anmälningar. Densom är flykting har rätt till en skriftlig bekräftelse av sin status, en s.k.flykfingförklaring (16 § UtlL). Som framgår av den nämnda bestämmelsen kanflyktingförklaring endast meddelas i samband med beslul om UT. Den som har fåttelt permanent UT (PUT) är således härefter utesluten från möjligheten atterhålla flyktingförklaring. Vidsidan av sådana utlänningar som får stanna på gmnd av 3, 5 eller 6 § fillåts ipraxis även åtskilliga andra stanna av politisk-humanitära skäl. personer som har flytt undan krig eller krigsliknande förhållanden somde riskerat att drabbas av som tillhörande civilbefolkningen. Sådana skälgrundar normalt inte flyklingskap enligt FN:s flyktingkonven- 1983/84:144 19 tion och gör normalt inte heller 6 § UtlL tillämplig.Sådana förhållanden omfattas däremot av den afrikanska flyktingkonventionenfrån , . Denna flyktingkonvention omfattar bl.a. den somhar tvingats lämna silt hemland på grund av yttre aggression, ockupation,ufiändskt inflytande i landet eller på grund av händelse som allvarligt störtden allmänna ordningen i hela landet eller i en del därav. När UT beviljas densom har flytt av sådana skäl som har nämnts sker det enligt en praxis somhar utvecklats på grundval av ett uttalande riktlinjer, atltillstånd kan beviljas andra hjälpbehövande än asylfall när "synnerligaskäl" föreligger. De bestämmelser och den praxis som jag nu har berört avserasylsökande som kommer hit på egen hand. Vid sidan härav överförs till Sverigeflyktingar och likställda skyddsbehövande i organiserade former, främst isamarbete med UNHCR. Dessa s.k. kvotflyktingar består dels av personer somgenom att mottas här direkt räddas undan politisk förföljelse, dels av den vidastörre kategori som har lyckats fly undan förföljelse och som vistas i tredjeland, där de har fått en tillfällig i avvaktan på alt något annal landskall ta emot dem. När det gäller kvotflyktingar har under senare årtagit emot ca I 250 flyktingar och dessutom sammanlagt omkring 4 000flyktingar från . Överföringen har skett oberoende av förhållandenapå den svenska arbetsmarknaden. Jag får i övrigt hänvisa till kap. 7 ibakgrundsbetänkandet. Som redan framgått innefattar vår flyktingpolitik även enlång rad åtgärder för omhändertagandel av flyktingar och vissa därmedjämställda grupper när de väl har kommit hit. Jag kan i den delen hänvisa tillvad kommittén anför på s. 96-98 och 102 - 104 i förslagsbetänkandet. Jag vill idetta sammanhang även erinra om nu pågående beredning av en proposition ommottagandet av flyktingar och asylsökande i . 3.3 Grundläggande bestämmelser för den framtida flykfingpolitiken Kommittén redogör på s. 106-111 i förslagsbetänkandel förde grundläggande principer som den anser böra gälla för den framtidaflyktingpolitiken. Inledningsvis understryks atl de invandrarpolitiska målen -jämlikhet, valfrihet och samverkan - i fortsättningen liksom börgälla också för flyktingar, åven om det medför att flyktingöverföringvid en internationell jämförelse kan te sig begränsad. Del är emellertid enligtkommittén viktigt att vid en inlernalionell jämförelse väga in inte baraantalet mottagna flyktingar och del mottagande de fär - det gäller bådeöverförda och enskilt inresta - utan också vilket bistånd och vilka resursersom ges till hjälp åt flyktingar i tredje land, främst genom UNHCR men också genomandra FN-organ och genom frivilliga organisationer. De nuvarande, grundläggande principerna för vårflyktingpolitik, vilka 1983/84:144 20 fastlades , bör enligt kommittén bibehållas. Detinnebär enligt kommittén att flyktingpolitiken även i fortsätlningen främst börinriktas på att genom att delta i och bidra till internationelltsamarbete söker motverka atl flyktingproblem uppkommer och, när detta sker, iförsta hand ger bistånd till insatser för alt flyktingarna skall kunna fä skyddoch omhändertagande i närheten av sina hemländer. Helst bör det gälla ländersom ligger inom den egna språk- och kulturkretsen. Först i andra hand böröverföring till komma i fråga. Överföringen bör liksom iförsta hand inriktas på flyktingar i akut behov av räddning. I fråga omflyktingar som individuellt kommer till vårt land framhåller kommittén, alt deliksom nu bör ha en i praktiken obegränsad rätt till i Sverige.Spontaninvandringen av personer med flyktingliknande skäl eller andrapolitisk-humanitära skäl föreslås däremot i fortsättningen i stort anpassastill sysselsättningslägel, statens och kommunernas resurser saml landetspolitik i övrigt. Kommittén understryker att antalet kvotflyktingar ochstorleken av den individuella invandringen av icke-flyktingar som åberoparpolitiska skäl i stort bör vara beroende av sysselsättningsläget samt statensoch kommunernas tillgängliga resurser. Såvitt gäller spontaninvandringen bör enåterkommande prövning ske av frågan om behov av en sådan anpassning faktisktföreligger. Om en prioritering blir nödvändig beträffande denorganiserade överföringen av flyktingar som alla befinner sig i en lika utsattsituation, förordar kommittén alt elt visst försteg ges åt dem som har någonanknytning till . Kommittén anser också att frånvaron i ell visst fallav hjälpinsatser från andra länders sida ibland kan motivera särskildaåtgärder från svensk sida. En annan aspekt som IPOK framför är att , medhänsyn till de praktiska och ekonomiska problem dei innebär att här i landetbygga upp nya infrastrukturer för nya etniska grupper, inte utan synneriigenstarka skäl bör påbörja överföring av en helt ny kategori, som redan äretablerad i andra länder.