prop · G70343 · 1983-12-31 00:00:00 — Prop.1983/84:43 Regeringens proposition omfortsatt giltighet av lagen (1974:922) om kreditpoiitiska medel; Regeringenföreslår att anta det förslag som har upptagils i bifogade utdrag avregeringsprotokoll. Ipropositionen föresläs att giltighetstiden för lagen (1974:922) om kreditpoiitiskamedel förlängs med , dvs. till utgången av . 1 1983/84. Lagom fortsatt giltighet av lagen (1974-922) nm i, . medel (t/4.y.22) om kreditpoiitiska Härigenomföreskrivs alt lagen (1974-or> som gäller lill utgången av är 1983 JlShf "" kreditpolifiska medel, . '''''"''''satt giltighet till utgångenav Närvarande:stalministern , ordförande, och statsråden I. , , , ,, , , , , , ,, , , , R. , , , Thunborg. Propositionom fortsatt giltighet av lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel Lagen(1974:922) om kreditpolitiska medel trädde i kraft den 1 januari 1975.Giltighetstiden begränsades till , dvs. till utgången av . Lagensgiltighetstid har sedan förlängts , senast lill utgången avår 1983 (prop. 1981/82:42, FiU 12, rskr 80, SFS 1981; 1334). Iskrivelse har fullmäktige i hemställt omytterligare förlängning av lagens giltighetstid, dvs. förlängning till utgångenav . Skrivelsen bör fogas till protokollet i della ärende som bilaga 1. Efter remiss har yttrandenöver skrivelsen avgetts av bankinspektionen, försäkringsinspektionen. Post- och , , , och . och (försäkringsbolagen) har avgett ett gemensamtyttrande. Ensammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärendesom bilaga 2. Prop.1983/84:43 4 Lagenom kreditpoiitiska medel utgör den förfatlningsmässiga grundvalen för denkreditpolitiska regleringen. Den ger regeringen befogenhet att på framställningav riksbanksfullmäkfige förordna att får använda olikakreditpolitiska medel. Sådant förordnande får meddelas, om det behövs för attuppnå de mäl som statsmakterna har fastställt för penningpolitiskaverksamhet. En redogörelse för lagens innehåll bör fogas till protokollet idetta ärende som bilaga 3. Lagen om kreditpolitiskamedel trädde i kraft . Giltighetstiden begränsades på förslagav finansutskott till . Utskottet ansåg att därefterborde få tillfälle att ta ställning lill den kreditpolitiska lagstiftningensinnehåll och utformning mot bakgrund av de erfarenheter som man efler handvann. Lagens giltighetstid har därefter förlängts , senastgenom beslut av med dvs. till utgången av (prop. 1981/82:42, FiU 12, rskr 80, SFS 1981:1334). Förlängningen skedde medtvä år med hänvisning till att den kreditpolitiska utredningens (E 1980:03)betänkande förväntades /83. Denkreditpoiitiska utredningen redovisade sina bedömningar och förslag ibelänkandet (SOU 1982:52) En effektivare kreditpolitik. Utredningen förordade bl.a. att den framtida kreditpolitiken skall bedrivas med marknadskonforma medel.Utredningen ansåg därvid alt etl kassakrav med pä visst sätt utvidgattillämpningsområde skall anses vara marknadskonformt. Utredningen accepteradeockså att andra regleringar skall få tillgripas i akuta krissituationer. Enhuvudtanke i utredningsförslaget är att en period med ej marknadskonformreglering alllid skall vara tidsbegränsad och alltid efterföljas av en minstlika helt utan regleringsinslag (s. k. vita perioder). Utredningenhar utformat sina förslag sä atl det skall finnas möjligheter att ingripa medalla kreditpoiitiska medel mot bl. a. alla typer av kreditinstitut och även motsådana institut som kan tänkas uppstå i framliden. Utvidgningen skulle ske för atleffektivisera kreditpolifiken i akuta krissituationer och för att i möjligastemån undvika snedvridningar av konkurrenssituationen. Utredningens förslag har remissbehandlats.Utredningens huvudförslag om lagreglerade vita perioder har fått ett blandatmottagande. Frän näringslivets och bankernas sida är man i stort sett positivtinställd till en mer marknadskonform politik och till utredningens principiellalösning. Fullmäktige i (majoriteten), bankinspektionen m.fl.myndigheter liksom sparbanksföreningen och flertalet löntagarorganisationer haren skeptisk inställning till möjligheterna att bedriva en renodlad marknadskonformpolitik. Lagreglering av vita perioder avvisas helt. Riksbanksfullmäktigehar i sin nu aktuella skrivelse till regeringen hemställt atl giltighetstidenför lagen om kreditpolitiska medel skall föriängas 1983/84:43 5 Fullmäktige anför att del allvariiga ekonomiska läge somSverige befinner sig i, med betydande balansbrisler, har lett till att flera avde kreditpolitiska medel som regleras i den kreditpoiitiska lagstiftningen harkommit att utnyttjas. Några mer påtagliga förbättringar i de grundläggandebalansbristerna är knappast att räkna med. Även med enfast och målmedveten ekonomisk politik kommer det att ta tid innanbalansbristerna är undanröjda. Enligt fullmäktiges mening kommer del därföräven under kommande är alt visa sig vara erforderligt att utnyttja bestämmelseri den kreditpolitiska lagstiftningen. Medhänvisning till den kreditpoiitiska utredningens betänkande En effektivarekreditpolitik framhåller fullmäktige atl det finns goda skäl att se över den kreditpoiitiskalagstiftningen. Det förslag som utredningen presenterat kan dock inte heltligga till grund för sådana ändringar och en ny kreditpolitisk lagstiftning börbli föremål för en mer omfattande lagteknisk värdering. Enligt fullmäktigesmening finns del därför inte tillräckliga skäl att nu vidta smärreförändringar. Remissinstanserna, medundantag av försäkringsbolagen, har godtagit att giltighetstiden för lagen omkreditpolitiska medel föriängs. och Finansbolagens föreninganser dock att förlängning endast bör ske med den tid som oundgängligen behövsför att genomföra i huvudsak den kreditpolitiska utredningens förslag. PKbankenanser att en treårig förlängning är onödigt lång. Föregen del får jag anföra följande. Balansproblemeni den svenska ekonomin är fortfarande betydande. Trots att åtgärder vidtas föratt förbättra situationen kommer underskottet i statsbudgeten under de närmasteåren alt ligga kvar på en hög nivå. Bytesbalansen kan väntas blipåtagligt förbättrad bl. a. som ett resultat av den 16-procentiga devalveringenav den svenska kronan . Som en följd av detta kommer statens uppläningsbehovpå den inhemska kreditmarknaden att ytterligare öka. Föratt en alltför snabb likvidisering av budgetunderskottet skall undvikas är detav avgörande betydelse att en betydande del av upplåningen sker hosallmänheten. Detta innebär en viss press uppåt på räntenivån. Bankernasexpansion måste hållas inom de ramar som är förenliga med enframgångsrik inflationsbekämpning. Ökar likviditeten i ekonomin snabbt, finnsdet risk inte bara för att en varakfig nedgång i inflationstakten omöjliggörsutan också att ett oönskat kapitalutflöde uppstår. De fortsatt storabudgetunderskotten i förening med behovel att hålla tillbaka bankernaskreditexpansion gör att de kreditpolifiska medlen behöver utnyttjas också ifortsättningen. I likhet med riksbanksfullmäkfige och de flestaremissinstanserna anser jag därför att giltighetstiden för lagen om kreditpolitiskamedel bör förlängas.. Föriängningen bör enligt min mening avse tre är, dvs.tiden t. o. m. utgången av . Denkreditpolitiska utredningens huvudförslag, införandet av lagreglera- Prop.1983/84:43 6 devita perioder, anser jag inle genomförbart, inte minst mol bakgrund av debetydande obalanser som fortfarande präglar svensk ekonomi. Utredningensförslag i övrigt, som delvis avser förändringar av teknisk natur, kan dockkomma att aktualiseras . Del finns i och för sig inget som hindrar atldetta sker fram till är 1986. Det finns skäl alt samordna fråganom ändringar i den kreditpolitiska lagstiftningen med den översyn avvalutaregleringen, som valutakommillén (E 1977:03) har i uppdrag all utföra. Det förtjänar i dettasammanhang också att påpekas atl den kreditpolitiska lagen är en beredskapslagsom bara skall användas när den kreditpoiitiska situationen sä kräver.Lagstiftningen utgör således inte något hinder för en utveckling mot en i ochför sig önskvärd marknadskonform politik. Denföreslagna lagen är av sä enkel beskaffenhet att lagrådets hörande skulle saknabetydelse. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag atl regeringen föreslårriksdagen all anta inom finansdeparlemenlel upprättat förslag till lag omfortsatt giltighet av lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar atl genomproposition föreslå all anta del förslag som föredraganden har lagtfram. Prop.1983/84:43 7 Giltighetstidenför lagen (1974:922) om kreditpoiitiska medel går ut . Medanledning härav vill fullmäktige i nu ta upp frågan om förlängningav lagen m. m. 1 Förlängning av den kreditpolitiska lagstiftningen Detallvariiga ekonomiska läge som befinner sig i, med betydandebalansbrister, har lett lill atl flera av de kreditpoiitiska medel som reglerasav den kreditpoiitiska lagstiftningen har kommit att utnyttjas. Några merpåtagliga förbättringar i de grundläggande balansbristerna under de närmasteåren är knappast att räkna med. Även med en fast och målmedveten ekonomiskpolitik kommer det att ta tid innan balansbris-lerna är undanröjda. Enligtfullmäktiges mening kommer det därför även att visa sig varaerforderligt att utnyttja bestämmelser i den kreditpolifiska lagsfiftningen. Hösten1982 avlämnade den kreditpoiitiska utredningen sill belänkande En effektivarekreditpolitik (SOU 1982:52). Som fullmäktige framhöll i sitt remissvar finnsdet goda skäl att se över den kreditpolitiska lagstiftningen. Det förslag somutredningen presenterat kan dock inte helt ligga till grund för en sådanändring. I sitt remissvar pekade fullmäktige på några punkter där ändringarkunde vidtas. En ny kreditpolitisk lagstiftning bör emellertid, somfullmäktige framhöll i sitt remissvar, bli föremål för en mer omfattandelagteknisk värdering. Enligt fullmäktiges mening finns det därför intetillräckliga skäl för att nu vidta smärre ändringar för att senare vidta någonstörre revision. 1983/84:43 8 Medhänvisning till ovanstående får fullmäktige i hemställa attregeringen måtte föreslå att förlänga giltighetstiden för lagen(1974:922) om kreditpoiitiska medel att gälla till utgången av är 1986. Stockholmsom ovan På Fullmäktiges vägnar; G.E. Reservation:se fullmäktiges protokoll , § 3 1983/84:43 9 Remissinstanserna, med undanlag för försäkringsbolagen,har lämnat framställningen om förlängning utan erinran. Svenska bankföreningenoch anser dock atl lagen bara bör förlängas den lid somoundgängligen behövs för ell genomförande av den kreditpoiitiska utredningensförslag med beaktande av de synpunkler som framförts av dem över denna.Sveriges föreningsbankers förbund och PKbanken anser all en treårigförlängningsperiod är onödigt läng. Ur remissyttrandena återges därutöver följande; . Bankinspektionen: Inspektionen kan inle underiåla atl geuttryck för sina farhågor beträffande följderna av den mångåriga utvecklingsom.innebär all en allt siörre del av bankernas tillgångar finns i räntebundnaobligationer, vilka förvärv finansieras med icke räntebunden inlåning, bl.a.specialinlåning. Bankinspektionen hälsar med tillfredsställelse all man iriksbanken är medveten om denna problematik. Avskaffandet avlikviditetskvoterna är att se mot den bakgrunden. I samma syfte verkarinförandet av statsskuld-växlar och uppläggningen av det nya allemanssparandet. För all pä en sund utveckling av bankväsendetskall främjas är det angeläget atl de nämnda åtgärderna fullföljs och helstkompletteras med ytteriigare åtgärder i samma syfle. Försäkringsinspeklionen: med placeringspliktoch räntereglering har effekterna för försäkringsbolagen varit alt bolagensmöjligheter att förränta försäkringslagarnas medel på för dessa mest gynnsammasätt begränsats. Inspektionen anser emellertid att en kreditpolitisklagstiftning som tillämpas endasl då synnerliga skäl så kräver måsteaccepteras. : I yttrande över den kreditpoiitiskautredningens belänkande "En effektivare kreditpolitik" tillstyrktebankföreningen övergäng till en s. k. marknadskonform kredilpolilik. Bankföreningenföreslog vidare avsevärda ändringar i förhållande lill såväl den gällande somden av ulredningen föreslagna kreditpolifiska lagstiftningen. Bankföreningensändringsförslag innebar dels avskaffande av vissa nuvarande kreditpoiitiskamedel, nämligen placeringskrav, räntereglering och emissionskontroll, delsskärpta villkor för myndigheternas tillämpning av de medel som skulle bestå ien ny lag, dels införande av viss besvärsrätt. vidhåller den principiella syn på dekreditpolitiska medel som sålunda kom lill ullryck i remissyttrandet.Föreningen anser därför alt utredningens förslag, med beaktande avbankföreningens yttrande, utan dröjsmål bör leda lill lagstiftning. Härförkrävs inle och lagen bör diirför förlängas endasl den lid somoundgängligen behövs för ny laiisiiftnine. 1983/84:43 10 En förutsättning för fortsatt giltighetstid för dennuvarande kreditpolitiska lagen är enligt bankföreningen dock att denverkligen tillämpas i överensstämmelse med lagens bokstav och motiv. i bl.a. yttrandet över kreditpolitiska utredningens betänkandepåpekat har så inle i alla delar varit fallet. Riksbanksfullmäktiges beslutunder alt avskaffa ränteregleringen och likviditetskravet villbankföreningen uppfatta som ell steg i rätt riktning. (): SFF har i sitt remissyttrande över denkreditpolitiska kommitténs betänkande "En effektivare kredilpolilik"i princip tillstyrkt övergång till en s.k. marknadskonform kreditpolitik. Utanatl någon lagändring skett har därefter, och särskilt under densenaste tiden, vidtagit åtgärder som markerar inriktningen på en i viss mån nykreditpolitik, bl.a. genom att användningen av likviditetskraven upphört. Ävenden kreditpolifiska kommittén ansåg att likviditetskraven borde utmönstras somstyrmedel (och ersättas med placeringskrav). SFF har däremot hävdat attlikviditetskraven har vissa fördelar som styrmedel jämfört med andra medel menhar - i det läge som uppkommit - inte motsatt sig den nya ordningen. Post- och , PKbanken: PKbanken har i yttrandeöver den kreditpoiitiska utredningens betänkande tillstyrkt en övergång tillden mera marknadskonforma kredilpolilik som där föresläs och har med tillfredsställelsenoterat att i linje med dessa förslag har slopat ränteregleringenoch likviditetskraven. Den av begärda förlängningen av nu tillämpadlagstiftning innebär däremot en fortsättning av nuvarande, mera direktreglerande, politik. PKbanken har förståelse för att det staUigabudgetunderskottet och den fortfarande höga inflationstakten gör det svårt attåstadkomma en snabb omläggning av kreditpolitiken i enlighet med den kreditpolifiskautredningens förslag. PKbanken vill därför inte motsätta sig den föriäng-ningav giltighetstiden för lagen om kreditpolitiska medel som kan krävas för attdenna önskvärda omställning skall kunna göras. Däremot finner banken atl entreårig förlängning av gällande lagstiftning är en onödigt ochnärmast ägnad att försena en angelägen reformpolitik på kreditmarknadsområdet. och Folksam:Försäkringsbolagen har i tidigare sammanhang då fråga varit om förlängning av giltighetsfi-denför lagen om kreditpolitiska medel och om förordnande om allmän placeringspliktoch räntereglering för försäkringsbolag motsatt sig lagen som sådan och desstillämpning. Skälet är försäkringsbolagens uppfattning att regleringarpå kreditmarknaden är av ondo såväl för samhällsekonomin, genom att obalanseri ekonomin bevaras, som för försäkringssparandet. Klarhet har därtill ännu inteskapats om bostadsobligationernas bonitet. Detta problem har försäkringsbolagenframhållit för regeringen senast i skrivelse . Prop.1983/84:43 11 Avovan och tidigare angivna skäl och då ålgärder ej vidtagits som tillgodoserbehovet av garanti för bostadsobligationernas infriande kan försäkringsbolagenomöjligt godta en fortsatt tillämpning av lagen om kreditpoiitiska medel. : 1sitt remissvar över den kreditpoiitiska utredningens betänkande "Eneffektivare kredilpolilik" framförde föreningen stark kritik mot lagen omkreditpolitiska medel och tillämpningen av denna. Föreningen förordade altnuvarande kreditpolitiska lagstiftning skulle upphävas och att någon ny kreditpolitisklagstiftning icke skulle införas samt att marknadskonform kredilpolilik skulle fillämpas. Som en följd av dennainställning skulle konsekvensen bjuda alt föreningen nu helt avvisaderiksbanksfullmäktiges hemställan. Enär lagstiftningsarbetet med anledning avden kreditpolitiska utredningens belänkande ännu ej är färdigt, villemellertid föreningen inte motsätta sig en förlängning, men menar att dennuvarande lagstiftningen inle bör föriängas med längre lid än vad som äroundgängligen nödvändigt med hänsyn till det nämnda lagstiftningsarbetet. 1983/84:43 12 Lagen om kreditpoiitiska medel (prop. 1974: 168) arenfullmaktslag. Den ger regeringen befogenhet atl på framställning av fullmäktigei förordna att får använda kreditpolitiskt medel.Förutsättningen för sådant förordnande är att det behövs för all uppnå de målsom har fastställts för penningpolitiska verksamhet (3 § förstastycket). De kreditpolitiska medlen enligt lagen är likviditetskrav,kassakrav, ulläningsreglering, emissionskontroll, allmän placeringsplikt,särskild placeringsplikt och räntereglering (I §). Ulläningsreglering, allmänoch särskild placeringsplikl samt räntereglering är alt anse som extraordinäramedel. Förordnande om något av dessa medel får nämligen meddelas endasl omsynnerliga skäl föreligger (3 § andra stycket). Förordnande om kreditpolitiskt medel kan avse etl ellerflera slag av bankinstitut, försäkringsinstilut eller annat kreditinstitut (4 §första stycket). Förordnande om emissionskontroll eller räntereglering kan avseäven annan än kreditinstitut. I lagen räknas som bankinstitut bankaktiebolag,sparbank och centralkassa för jordbrukskredit. Med försäkringsinstilut avses med svensk koncession. i lagens meningär vid sidan om bankinstituten och försäkrings-instituten jordbrukskassa,kreditaktiebolag, finansbolag enligt lagen (1980; 2) om finansbolag, landshypoleks-och stadshypoleksinstitutionerna samt (2 §'). Om regeringen har meddelat förordnande om kreditpolitisktmedel ankommer det på atl svara för de föreskrifter som behövs föranvändningen (5 §). får begränsa användningen av kreditpolitisktmedel lill ett eller flera slag av institut, undanta visst institut, omsärskilda skäl föreligger, och utfärda olika föreskrifter för skilda institut (6§). I lagen anges den närmare innebörden av de olika kreditpoiitiskamedlen. Likviditetskrav kan endast träffa bankinstitut. Med likviditetskravavses all bankinstitutets likvida medel vid viss lidpunkt skall uppgå lill ettbelopp som motsvarar viss andel - högst av institutets förbindelser medde avdrag och undantag som anger (7 och 8 §§'). Har regeringenförordnat om likviditetskrav, skall i sina föreskrifter ange vidvilken tidpunkt kravet skall vara uppfyllt (beräkningstidpunkten), kravets storiekuttryckt i procent, vilka tillgångar som får räknas som likvida medel, vilkaskulder som därvid skall dras av samt vilka skulder och andra förbindelser somfår undantas vid beräkning av förbindelserna. I lagen anges särskilt att skattkammarväxlar,obligationer och andra förbindelser som staten har utfärdat skall räknas somlikvida medel. Det föreskrivs också att som likvida medel skall räknas dels obligafionersom har utfärdats av allmänna hypoteksbank, och som avser kreditgivningtill främjandet av jordbrukets, skogsbrukets och trädgårdsnäringens långsiktigautveckling, dels sådana obligationer som har utfärdats av KonungariketSveriges stadshypotekskassa. eller kre-dilaktiebolagoch som avser kreditgivning för nyproduktion av bosläder eller, i den mänstatligt bostadslän utgår, för annat byggande (9§'). ' Senaste lydelse 1980: 1095. = Senaste lydelse 1982:1258. Senaste lydelse 1983: 587 (med ikraftträdande ). 1983/84:43 13 I fråga om beräkningen av de likvida tillgångarna gälleren specialregel för sådana bankaktiebolag som ochFöreningsbankernas Bank. Deras förbindelser utgörs huvudsakligen av inlåningfrån en särskild grupp av bankinstitul, dvs. sparbanker resp. cenlralkassor förjordbrukskredil. Sådan inlåning skall dras av från summan av de likvida medlen endasli den mån tillgodohavande hos sparbank resp. centralkassa har tagils upp somlikvida medel. För de nämnda båda bankerna kan emellertid föreskrivahögre likviditetskrav än det annars gällande maximitalet (10 §). Liksom likviditetskrav är kassakrav ett medel som kananvändas endast mot bankinstituten. Syftet är alt förmå bankerna att hålla vissdel av kassamedlen bundna på räkning i eller som inneliggande kassa.Bankinstituts medel på checkräkning i jämte så stor del avinneliggande kassa som medger skall uppgå till ettbelopp som motsvarar viss andel, högst , av bankens förbindelser med deundantag som anger. Meddelas förordnande om kassakrav skallriksbanken ange när kassakravet skall vara uppfyllt (be-räkningslidpunkten),det procenttal som skall gälla och i vad mån inneliggande kassa får medräknasoch undantag från förbindelserna får göras (11-13 §§). Ulläningsregleringinnebär atl ett högsta belopp fastställs för bankernas utlåning.Utlåningsreglering kan numera också gälla utlåning frän finansbolagen.Regleringen kan avse inle bara utlämnade lån utan också beviljade men ännuinte utlämnade (disponerade) lån. Med lån jämställs likvider för fordringar somfinansbolag förvärvar för alt medverka till finansiering. Ävengarantiförbindelser kan omfatlas av ulläningsreglering till den del de ärknutna till kreditgivning. Vidare kan ett högsta belopp fastställas för värdetav lös egendom, som finansbolag för alt medverka lill finansiering upplåtertill nyttjande (leasingobjekl) sedan ett förordnande om.utlåningsregleringträtt i kraft. Krediter till särskilda ändamål kan undantas. Det s.k. utlåningstakelkan enligt prop. 1974; 168 (s. 196) bestämmas som en kvotdel av kreditvolymensstorlek vid en viss tidigare tidpunkt. Det kan också bestämmas på grund av ettgenomsnitt av utlåningsvolymen under viss lid eller på annat sätt. Riksbankenskall sålunda för viss tidpunkt (beräkningslidpunklen) eller för visstidsperiod (beräkningsperioden) fastställa maximibelopp i förhållande tilllånens eller garantiförbindelsernas storlek eller leasingobjeklets värde vidviss tidpunkt eller pä annat sätt. Utlåningstaket kan bestämmas olika förutlåning, garantiförbindelser eller leasingobjekt lill olika ändamål (14-16 §§''). Emissionskontroll innebär alt andra obligationer än de somutges av bankinstitul och har en löptid på högst ett är, föriagsbevis och andraför den allmänna rörelsen avsedda skuldebrev inte får ges ut av annan änriksgäldskontoret, om inte ger tillstånd till det. Denna kontrollomfattar både kreditinstitut och andra utom , vars emissionerav statsobligationer alltså faller utanför kontrollen. Emissionskontroll kanockså avse andra skuldebrev som kreditinslilui ger ut. Här undantas dockinlåning på motböcker i bank och i övrigt inlåning på räkning frän allmänheten.Emissionskontrollen kan avse såväl emissionernas volym som räntesatser ochandra villkor. anger vilka slag av värdepapper som inte får ges ututan tillstånd och från vilken lidpunkt ett förordnande om emissionskontrollgäller (17'' och 18 §§). " Senaste lydelse av 14-16 §§ 1980: 522. ' Senaste Ivdelse;979: 1055. 1983/84:43 14 Syftet med etl förordnande om allmän placeringsplikl åratt tillgodose behovet av långfristig kredit ål slalen eller för bostadsbyggandel.Förordnande om allmän placeringsplikl kan avse bank- och försäkringsinstilut.Del innebär krav på insliluten att en viss andel av den ökning, som deras lolalaplaceringar undergår under viss lidsperiod (beräkningsperioden), skall beslå avprioriterade placeringar. När del gäller bankerna kan ökningen av deprioriterade placeringarna i stället bestämmas som en andel av institutets lolalaplaceringar. beslämmer vilka placeringar som skall anses priorileradeoch hur underiagel för placeringsplikten skall beräknas (19-21 §§).