prop · G70350 · 1983-12-31 00:00:00 — Lånetransaktioner mellan närstående personer kan iefterhand hänföras till månader med låg eller ingen inflation. Föran taxeringsnämnderna skall ha möjlighel allkontrollera atl riiniein-komsl resp. ränteavdrag vid län mellan privatpersonerär rikliga måste de Prop.1983/84:50 180 skattskyldigai självdeklarationerna uppgiva vilken lid under ell år fordran resp. skuldenavser. Fråganhur uppdelning i realränta och inflalionskompensation skall ske vidförskottsbetalning av räntor har ulredningen inte behandlat. Inflationen förde år förskottsräntorna avser, är inte känd vid deklarationstillfället ochdärför uppkommer problemet vilket inflationstal som skall användas för attberäkna realräntan. Enligt utredningensförslag skall negativa realräntor inte få medföra några skattekonsekvenseralls. Negativa realräntor bör få kvittas mol positiva realräntor under sammabeskattningsår. Vissa bankkonton har låg ränta för belopp understigandeexempelvis . och högre ränta för tillgodohavanden därutöver. På sådanakonton skulle negativ realränta på de lägre beloppen automatiskt komma attkvittas mot positiv realränta på de högre beloppen. Sådan kvittning skulledäremot inte kunna ske om banktillgodohavanden var uppdelade på två bankkonton,elt konto med låg behållning för löpande utgifter och ett konto med störrebehållning för långsiktigt sparande. Räntorinom företagssektorn skall enligl utredningen behandlas på samma sätt som inomhushållssektorn. Avdrag för skuldräntor skall således endast medgivas för denreala ränlan, medan den del av räntan, som utgör inflationskompensation, inteär avdragsgill. Om en rörelseidkarefinansierar en ny fabriksanläggning med lån äger han rätt aktiveraskuldräntorna under uppbyggnadsskedet. Räntorna kommer således att ingå ianskaffningskostnaden för anläggningen. När fabriken sedan är färdigbyggd ochanläggningen skall avskrivas genom årliga värdeminskningsavdrag, kommer räntanatt ingå i avskrivningsunderiaget och därmed bli avdragsgill. Endast realräntanoch inte den del av räntan, som ulgör inflalionskompensation, bör därvid fåingå i avskrivningsunderlaget men det är oklart om en sådan tolkning har stödi förfatlningsförsla-get. Ulredningenlar det för givet att kreditinstituten skall åläggas en skyldig-hel atl upplysalåntagaren om en uppdelning av erlagda räntor på realränta och kompensalion förinflation. På grund av skattesystemets komplicerade natur och den allt merökande uppgiftsskyldigheien, som åläggs bl.a, kreditinstituten, kommer dennaatt öka kostnaderna för kreditinstituten med höjda räntor och avgifter förkunderna som följd. För finansbolagen uppstårdärvid särskilda komplikationer i följd av att finansbolagen för sinafinansieringstjänster befingar sig en ersättning för såväl kapitalkostnader förkrediten som i finansieringstjänsten integrerad service utan möjligheter uppdelning, som skulle erfordras, om en real beskattning införes. FöreningenAuktoriserade revisorer anser att beskattningen av realränta bör utredasylleriigare, eftersom rättviseskäl talar för att införa avdragsrätl. 1983/84:50 181 Vad försl gäller själva de reala skattereglerna, så villkassastyrelsen pä vissa punkter ifrågasätta utredningens förslag i fråga om ränlebeskattning- en. Utredningens förslag innebär att nominell ränla för varje enskilt län skall delas upp i en realräntedel och en del som motsvarar inflalionskom pensation. Endast realräntan skall vara skattepliktig resp. avdragsgill och om realräntan skulle visa sig vara negaliv anser ulredningen att den inle skall föranleda några som helst beskattningskonsekvenser. Kassastyrelsen vill för sin del hävda att en sådan uppdelning av räntan län för lån torde komma att medföra betydligt mer omfattande praktiskt arbete än utredningen antyder. För skattskyldiga med många olika lån - och typiskt naturiiglvis för företag som driver penningrörelse - måste det vara angelä gel alt i stället få tillämpa någon metod som behandlar lånestocken som en helhet. Inte minsl är den konsekvensen av utredningens förslag stötande alt en skaltskyldig som tvingats acceptera en negativ real avkaslning på vissa placeringar skall beskattas fullt ut pä den positiva avkast ning han kan ha. på andra placeringar. Etl minimikrav måste vara alt en neitoberäkning görs i fråga om samtliga räntebärande placeringar (och lån).----- När det gäller beskattningen i företagssektorn harkassastyrelsen noterat atl den s. k. vinstdelningsgruppen i sin rapport (Ds Fi1983; 13) har förordat en annan teknik för inflalionsjuslering avföretagsresultatet, som lämnar räntebeskattningen oförändrad och som i ställeti princip innebär att inflalionsavdrag medges för urholkningen av det egnakapitalet. En sådan metod synes onekligen lättare att tillämpa än den avrealbeskaltningsutredningen föreslagna, som den ger den önskvärdautjämningen över länestocken som helhet. Det kan också nämnas att man på dettasätt skulle kunna undvika vissa svårigheter som eljest skulle ligga i att exaktavgöra vad som skall anses vara ränta resp. annan kreditkostnad. Från kassansverksamhetsområde kan man l.ex. peka på det s.k. förvaltnings- ochfondbidraget, vilket f. n. uttas i form av ett påslag på utlåningsränlorna. Kassastyrelsen är medveten om att det är svårare atttillämpa en be-skatlningsmetod av detta slag för fysiska personer än förföretag som är skattskyldiga. ' En uljämning mellan positiva och negativa realräntor bordekunna ske mellan fordringar och skulder till banker och kreditmarknadsinstituteller via dessa emitterade kapitalmarknadsinstrument. Av kontrollskäl skulledärvid endast rena privatlån exkluderas från ränteutjämningsberäkningarna ochbehandlas enligt utredningens förslag. Ennäraliggande punkt där utredningens förslag ter sig problematiskt gällerbehandlingen av obligationer eller andra räntebärande fordringar som inteförvärvats till pari. Utredningens ståndpunkt är här att ingen hänsyn bör tastill sådana omständigheter vid bedömningen av vad som är en realränteavkastning och vad som endast är inflationskompensation. Kassaslyrelsenhar för sin del svårt att tro att en så uppenbart felaktig skailemässigbehandling inte skulle ge upphov till besvärande effekler i ett fungerandesystem. Utredningens argument om vikten av att bibehålla symmelri mellanobligationens utgivare och innehavare i fråga om realräntans storlek synesockså bygga på en felsyn. Eftersom den ursprunglige obligationsinnehavarensvinst eller förlust vid avyttringen har beaktats skattemässigt kräver symmelrintvärt om att andrahandsinnehavarens ränta beräknas med hänsyn till detta. 1983/84:50 182 På en fungerande obligationsmarknad, där köp ochförsäljningar sker i slor omfattning, har kursrörelser en viktig funktion föranpassningen av ränteläget. Ränlebeskaltningen måste utgå från della och fårinte utformas så att den försvårar marknadens funktion. Det förtjänar också attpåpekas att en alternativ inflalionskorrigering av det slag kassastyrelsenförespråkat för förelagens del skulle ge en automatisk lösning av deltaproblem. En viktig fråga är vad som menas med ränla och som därmedskall omfattas av real beskattning. I sak är arrende, hyra. leasing ochlomträttsavgäld till stor del likställt med ränta. Om marknadskrafterna inte är följsamma beträffande dennagrupp kan snedvridningseffekler uppkomma. Såvitt delegationen kunnat finna harutredningen över huvud tagel inte berört detta spörsmål. Delegationen finnerdel nödvändigt att frågan analyseras noga. Företagsskallereglerna och övriga skatteregler griper in ivarandra på ett komplicerat säll. Delegationen har därför uppfattningen att detinte är möjligt att göra så långtgående ingrepp som utredningen föreslår utanatt göra en total översyn av hur olika skatteregler påverkar varandra. Utredningen har funnit det inte vara praktiskt möjligt attlösa frågan med s.k. negativ realränta, dvs. ränta som understiger inflationen.I och med atl negaliv realränta inte skall föranleda någon åtgärd har en luckalämnats i uppbyggnaden av det föreslagna systemet. Det kan antas att dennalucka kommer att utnyttjas av skattskyldiga för att uppnå skattefördelar. Ettimporlförelag kan t. ex. betala etl högt pris för en vara och som kompensalionerhålla ett räntefritt lån av den utländske leverantören. NSD anser att utredningens ståndpunkt att negativarealräntor inte får några skatlemässiga konsekvenser principiellt problematisk,eftersom del därigenom skapas en assymetri som öppnar möjlighel lill vissaimproduktiva skattedispositioner. Vid beskattning av penninglån skall, enligt ulredningensförslag, den nominella ränlan delas upp i två delar, realränta och inflalionskompensation,för varje enskill lån. Endasl realräntan blir skattepliktig resp. avdragsgillvid den åriiga beskattningen. Delta skulle resultera i ett omfattande merarbete hosSpinlab vid framtagning och behandling, lån för lån, av erforderiiga uppgifter.En annan anmärkningsvärd effekt skulle uppstå för kreditinstitut och andra somdriver penningrörelse. Dessa företag skulle beskallningsmässigt behandlas olikaberoende på sammansättningen av deras upp- och utlåning. Följande förenklade exempel åskådliggör olikheterna.Inflationen an-tages vara . Tre företag har vardera . i upplåning och10 Mkr. i utlåning till en genomsnittlig ränta av resp. saml harföljande sammansättning: 1983/84:50 183 Skattepliktig (-f) Upplåning Utlåning Avdragsgill (-) Företag 1 lOMkr.10.0%> . 10,-. 10,-l-lOOOOkr. 10,, 10,-flOOOOkr, 10,5Mkr. 10,4-35000kr. Företag 1, 2 och 3 skall beskattas för , O kr.resp. , dessulom har företag 2 en outnyttjad avdragsgill ränta på 5000kr. Vid andra kombinationer och/eller större belopp kan betydligt kraftigareskev-heler uppstå. 3 Behandlingen av aktier Kammarrätten i anför: Utredningen har ställt upp två huvudalternativ förbeskattning av aktieutdelning, nämligen att beskatta utdelningen som ennominell ränta eller att likställa den med realränta. Endast det realasynsättet låter sig enligt utredningen förenas med ett avräkningssystem av detslag som förekommer inom EG-omrädet. Detta argument har kanske f. n. intesamma aktualitet som . Andra skäl lalar emellertid också för det realasynsättet. Lika med utredningen anser kammarrätten därför att ett sådant systemär att föredra. Det realasynsättet förutsätter att vid realisationsvinstbeskattningen aktiernasanskaffningsvärden indexuppräknas. Denna uppräkning vållar avsevärda tekniskaproblem. Det blir sålunda nödvändigt att göra väsentliga ingrepp i nuvarandesystem för beskattning av aktievinster. Utredningen har inte gått närmare in påfrågan eftersom den faller inom kapitalvinstkommitténs uppdrag. Resultatet avdenna kommittés arbete måste därför avvaktas innan det är möjligt atl bedöma omdet i praktiken är möjligt att tillämpa det reala synsättet vid beskattning avaktieutdelning. Allmänna pensionsfondens fjärde fondstyrelse anför; I fråga om aktiebeskallningen vill fondslyrelsenunderstryka önskemålet om största möjliga skattemässiga neutralitet mellanolika kapilal-placeringsalternativ. Frågan om ett realt beskattningssystemmåste därför specialutredas med hänsyn till sina effekter på placerarnaspreferenser. Fondstyrelsen vill i detta sammanhang erinra om attkapitalvinstkommittén f.n. arbetar med frågor som berör detta område. Det avrealbeskaltningsutredningen förordade alternativet för akfiebeskaltning - avutredningen benämnt realräntesynsättet - synes rent tekniskt vara att föredraframför alternativet nominalräntesynsätt med hänsyn till att inlåsningseffekternai aktiehandeln torde bli mindre. Prop.1983/84:50 184 Också utredningens förslag till aktiebeskattning kommer,som utredningen påpekar, att medföra svårigheter. Realisationsvinstberäkningenkommer visseriigen att innefatta en indexuppräkning som inte kan sägas vara merkomplicerad än den beräkning som görs enligt de nuvarande reglerna. Däremotuppkommer problem bl. a. vid delavyttringar, i synnerhet om aktiernaförvärvats genom benefikt fång och/eller vid nyemission. Som utredningenframför kan den enda praktiska lösningen bli etl åriigt fastställande avvärdena, vilket ytterligare tynger beskatlningsförfarandet. Enligt utredningens förslag skall utdelning på aktierlikställas med realränta och beskattas hell hos mottagaren. Eftersominflationen inte beaktas vid den löpande beskattningen av aktieutdelningar,skall det i stället ske vid beräkning av skattepliktig vinst vid försäljning avaktier. Anskaffningskostnader för aktier skall indexuppräknas och endastskillnaden mellan försäljningspriset och det indexuppräknade anskaffningsvärdetskall upptagas lill beskattning. Uppkommer förlust skall den vara avdragsgillmot annan realisationsvinst. Direktavkastningen på aklier är f. n. endast någraprocent, vilket vid realbeskatlning och reallån skulle komma att motsvararealränta. Att utdelning skall jämställas med realränta och att aktieägareskall kompenseras för inflationen vid försäljning av aktier synes därför varariktigt. Enliglförfattningsförslaget skall samma regler gälla för nya aktier (innehavdamindre än ) och äldre aktier (innehavda ). För äldre aklierkan förslaget komma atl innebära en skärpning av realisationsvinstbeskattningen.Vid åriig inflation och värdestegring på aktierna skulle avrealisationsvinsten bli skattefri försl mol nuvarande . Föraktier som innehafts men inle (över två årsskiften) skulle denåriiga inflationen behöva uppgå till för alt beskattningen skallbli densamma som enligt nu gällande regler vid värdeslegring på aktierna.Införande av realbeskatlning motiverar inle någon skärpning av beskattningen vidaktieförsäljningar. För all realbeskattningen inle skall få sådana verkningarbör schablonavdraget (3 000 kr-avdraget) höjas. Omanskaffningskostnaden för aktier skall indexuppräknas på sätt ulredningenföreslagit kan en aktieägare inte beräkna skattepliktig vinst eller avdragsgillförlust på en aktieförsäljning förrän då index fastställts. Detmåste vara en olägenhet för aktieägare att inte kunna fastställa denskattepliktiga vinsten eller avdragsgilla föriuslen för aktieavyttringen.Planering av kvittningsaffärer försvåras. Enligt nuvarande regler gäller för börsnoterade aktier sominnehafts att anskaffningskostnaden alltid får upptagas tillhälften av vad som erhållits vid avyttringen av aktierna. Denna hjälpregelkvarstår i utredningens förslag och skulle därför komma att gälla även vidkortlidsaf-färer med aktier. Regeln tillkom för att underiätta för aktieägareatt beräkna den skattepliktiga vinsten i de fall det var svårt alt utredaanskaffningskostnaden för äldre aktier. Sådana motiv saknas för atl fåtillämpa denna hjälpregel vid korta aktieinnehav och regeln torde i vissa fallkunna leda till helt orimliga beskattningskonsekvenser. Vid inlroduklion påbörsen av 1983/84:50 185 nya eftertraktade aktier kan börskursen stiga avsevärtinom . I sådana fall vore det obefogat atl få tillämpa hjälpregeln,eftersom de redan gynnade aktieägare som tilldelats en börsposl skulle kunnabli ytterligare favoriserade vid beskattningen genom att tillämpa hjälpregeln.Vid kortsiktiga aktieaffärer bör liksom det verkligaanskaffningsvärdet för aktierna ligga till grund för vinstberäkningen. Vidvinstberäkningen gäller enligt nuvarande bestämmelser atl som anskaffningskostnadför äldre aktier skall i regel anses den genomsnittliga anskaffningskostnadenför samtliga aktier av samma slag som de avyttrade. Enligt ulredningensförslag skulle denna regel komma att gälla även yngre aktier. Bestämmelsen harvållat stora problem vid försäljning av teckningsrätter och delbevis och om denskall tillämpas även vid korttids-affärer torde problemen bli ännu mycketsiörre. Att beräkna genomsnittliga anskaffningskostnaden vid varjekorttidsaffär torde komma atl vålla stora bekymmer även om försäljning av teckningsrätterej förekommit . Utredningenpåpekar att realisationsvinster torde bli sällsynta. Detta antagande kan endastvara riktigt för aktier som innehafts . För aktier som enperson ägt omkring skulle kanske inle uppkomma någon skattepliktigrealisationsvinst vid försäljning, eftersom generalindex för aktier ochkonsumentprisindex har stigit ungefär lika mycket . Men från år 1980tills nu har generalindex stigit betydligt mer än konsumentprisindex. Aktiersom inköpts är 1980 och säljs skulle i normalfallet leda till högrealisationsvinst även om anskaffningsvärdet får indexuppräknas medkonsumentprisindex. En personsom köper en aktiepost och säljer denna synes medutredningens förslag inte få lillgodoföra sig någon indexuppräkning avanskaffningskostnaden. Om han däremot köper aktierna och säljer demi januari påföljande år torde han få indexuppräkna aktiernasanskaffningskostnad. Liknande regler gäller nu vid beräkning av skattepliktigrealisationsvinst vid fastighetsförsäljningar men eftersom aktier vanligenomsattes på kortare lid än fastigheter kommer regeln att föranleda flera ochstörre orättvisor vid aktieförsäljningar än vid fastighetsförsäljningar. Regelnkan komma att medföra inlåsningseffekter, dvs. att aktieägare uppskjuter enplanerad aktieförsäljning tills efler ett årsskifte. Etl centralt moment i betänkandet är förslaget att inflationensverkningar skall beaktas vid beskattningen på samma sätt inom företagssektornsom inom hushållssektorn när det gäller fordringar och skulder. atl räntor på kapital som används i rörelsen tas upp till beskattningendasl i den mån de utgör realränta, dvs. utgår enligt högre räntesats än detpå visst sätt beräknade inflalionstalet. På motsvarande sätt får avdrag frånbruttointäkten göras endast för realräntan. S. k. negaliv realränta beaktasinte. I betänkandet understryker man att dessa grundelement iförslaget bl. a. får till effekt att inflationsverkningar på leveranlörsskulderoch företags- 1983/84:50 186 fordringar inte kommer att beaktas eftersom dessa skulderoch fordringar normalt är räntefria. Genomförs förslaget räknar man emellertidmed alt sådana företag som har avsevärda kundfordringar kommer altbetinga sig ränta och sålunda tillgodogöra sig skattefrihet för dessa ränteinkomster.Utredningen tror för sin del inte att den nackdel det kan innebära atlförelagen genom beskattningen förmås uppträda på ett annat sätt än de normaltanser vara företagsekonomiskt motiverat uppväger de fördelar förslagel i övrigtmedför. Kollegietdelar denna synpunkt när det gäller kundfordringar i handel mellan inhemska företag.En obeskattad ränteintäkt i ett företag torde då komma atl motsvaras av en ickeavdragsberättigad räntekostnad i ett annal företag. Annorlunda blir situationen när kundfordringen avser ettföretag i utlandet. Det svenska företaget borde då ha etl avsevärt intresse avalt dela upp sina kundfordringar på sådant sätt att räntor påbetalningskredilen redovisas separat och inle som inkalkyleras i priset.För att räntedelen skall bli så stor som möjligt torde dessulom kredittidernakomma att genomsnittligt föriängas, Leverantörskrediler som avser skulder tillutlandet förblir givelvis som formellt räntefria. Dettaförhållande nar beaktats av utredningen, men endast i vad avser relationerna ikoncernförhållanden. Man menar att förslaget i denna del kan innebära en fördelför koncernen som sådan eftersom det svenska moderbolaget kan tillgodogöra sigen skattefri ränla på den kredit som beviljas del utländska dotterbolaget förvaruleveranser och därigenom sänka varans försäljningspris. Enligt kollegiets mening är det förvånande att utredningeninte behandlat dessa spörsmål mera ingående. Vad den anfört omkoncernförhållanden torde i och för sig vara riktigt. Däremot har den förbisettoch underskattat effekterna på utrikeshandeln och därmed förknippade betalningar.Till en del sammanhänger dessa effekter med s. k. koncernförhållanden men dehar också en beiydande räckvidd därutöver. På exportsidan får man beträffande kundfordringar avseendeoberoende företag vid övergång till real beskattning räkna med följandeeffekter - debilering avränta i fall där betalningsanstånd lämnats men ränta inte debiterats särskilt - övergång tillkredit i fall där kredit inte lämnats tidigare - förlängning avkredit-tiderna. Mot delanförda - exkl. den förstnämnda punkten - kan anföras att de exporterandeföretagen måste finansiera ökad kreditgivning och därigenom ådrar sig en motskattefria intäkten svarande kostnad, som inte är avdragsgill. Denna invändninggäller dock endast om finansieringen sker i . Många exportföretag haremellertid dotterbolag utomlands, inte minsl försäljningsbolag, genom vilkafinansieringen kan ske med avdragsgill ränta. Det är också enkelt att etableradotterbolag enbart för att få del av skatteförmånen, t.ex. genom atl drivabefintliga försäljningskontor utomlands i bolagsform eller uppdra åt agenteratt administrera ett dotterbolag. Vid importkommer givetvis betalningar liksom nu normalt alt redovisas brutto, dvs. räntanför i varje fall korta krediter inräknas i priset och förbli avdragsgill. Vidlängre krediter eriäggs emellertid ofta särskild ränta, och denna tordesannolikt också komma atl bakas in i priset, då övergången till realbeskattning gör detta förmånligt. Det är mycket svårt att ens uppskatta utnyttjandet avdessa möjligheter Prop.1983/84:50 187 vid export och import. Incitamenten kan dock vara starka.Vid sådana inflationsnivåer som rått det ger en månads krediten icke skattepliktig inkomst, som motsvarar avförsäljningssumman. Enligtutredningsförslaget skulle ovan nämnda förfaranden vara fullt legala. Det tordeockså vara ogörligt atl etablera regler mot sådana förfaranden och tillse altde efterleves. Effekternapå de utrikes betalningarna bör enligl kollegiets mening inte negligeras. Manfår räkna med en särskild effekt i inledningsskedet, främst till följd avincitamentet att förlänga krediter vid export. En mera beslående effekt kanuppkomma av all köpare vid export och säljare vid import kan betinga sig del avden skattevinsl som den svenske kontrahenten gör under förutsättning att denutländske medverkar därtill. Förslagelom real beskattning står ifråga om den formella konstruktionen knappast iöverensstämmelse med handelspolitiska åtaganden. Enligt XVI som handlar om subventioner och den s.k. subventionskoden omtolkningen av art. XVI som antogs vid den senaste förhandlingsomgången i ,skall subventioner av alla slag notifieras. Subventioner får inte helleranvändas på så sätt att de kan förorsaka eller hota att förorsaka skador påandra länders intressen, dvs. i realiteten skapa fördelar i handeln på ettannat lands bekostnad. XVI; 4 är vidare exportsubventioner förindustrivaror absolut förbjudna. Som exempel på vad detta förbud innebär nämnsbl.a. befrielse i samband med export från direkta skatter såsom inkomstskatterm.m, på juridiska och fysiska personer eller särskilda avdrag m,m, vidberäkning av den skattepliktiga inkomsten. Formellt innebär förslagel alt desvenska företagen erhåller en skattefavör när de lämnar kredit vid export. Medhänsyn till företagsbeskattningens nivå får denna favör eller skattesubventionanges till lägst vid en inflation på , Om den nu föreslagna realbeskattningenav räntor leder till faktiska skaitevinsier för exportföretag är det motbakgrund av GATT-ålagandena sålunda inle uteslutet atl något annal land kanpåtala detta såsom en förbjuden exportsubvention. Denna risk bör enligtkollegiets mening beaktas vid den fortsatta bedömningen av utredningensförslag. Utredningen konstaterar alt det är önskvärt att nyaskatteprinciper, som introduceras i , går att förena med de skatleavtalSverige har med andra stater, framför allt på grund av den omfattande ochtidskrävande procedur det innebär att ändra ett sådant avtal. Ulredningen hardå utgått från de bilaterala skatleavtal ingått. RSV villtillägga alt, om - vilket torde vara nära förestående - ett multinordisklskatleavtal kommer till slånd, ändringar i etl sådant avtal kommer att bli änmer komplicerade och tidskrävande. Vidarepekar utredningen på den effekt ett moderbolags lån till etl utländsktdotterbolag kan få.