prop · G703100 · 1983-12-31 00:00:00 — Gruppens konstaterande att det redan på lågstadiet ärmöjligtatt identifiera flertalet av de elever som blir "utslagna" på högstadietunderstryker således enligt min mening ytterligare de krav som måste ställas på en behovsinriktad användningav resurserna. Vissa rapporter frän bl.a. SÖ tyder pä atl del generellt sett fortfarandefinns betydande brister när detgäller att uppnå tillräcklig grad av behovsinriktning vid resursfördelningen.Rapporter från enskilda län visar dock att många skolstyrelser målmedvetet arbetar för alt leva upptill kraven på atl resurserna skallfördelas behovsinriklat. SÖ och har rill-sammansutarbetat ett informationsmaterial om resursanvändning i somriktar sig till ledamöter iskolstyrelser och länsskolnämnder. Avsiktenmed detta material är att stärka skolstyrelsernas och länsskolnämndernasmöjligheter att ta ett reellt ansvar för skolans utveckling. Att skolstyrelsenfördelar resurser efter behov till skolor och rektorsområden är emellertidinte tillräckligt. Samma medvetna strävan atl de största resurserna skall nå deklasser och elever som har de största behoven måste prägla ocksåanvändningen av resurserna inom varje enskild skola. Jag räknar med att dendebatt, som jag hoppas skall bli resultatet av utslagningsgruppensrapport, skall leda till att ökad uppmärksamhet ägnas dessa frågor också lokalt inom skolväsendet. Antalet elever i kommer all fortsätta altminska kraftigt åtminstone . Dennaförändring av elevunderlaget kommer att få konsekvenser för i olikaavseenden.Underlaget för lärares tjänstgöring kommer att minska i huvudsak proportionelltmed minskningen i elevunderlaget. Behovet av lärartjänster kan förlandet som helhet väntas sjunka i betydande omfattning. Del minskadeantalet elever kommer sannolikt att leda till nedläggning av skolor. Särskilda svårigheter kommer i detta läge skolorganisationen i glesbygdsområdenatt utsättas för. Vad gällerlärarsysselsätlningen kan man enligt min bedömning räkna med att en stor delav det minskade lärarbehovet kan mötas genom s.k. naturlig avgång,dvs. Även om man för landet som helhet kan räkna medatt gruppen nu tjänstgörande behöriga lärare inte totalt sett behöver drabbassärskilt hårt av en minskad organisation, fär 1983/84:100 Bilaga 10 15 manemellertid inte bortse frän att det i vissa län och kommuner kan uppkomma enövertalighet. Jag utgär frän attde lokala skolmyndigheterna, länsskolnämnderna och SÖ följerutvecklingen i fråga om elevantalet uppmärksamt och vidtar deplaneringsåtgärder som fordras. Jag räknar med att SÖ i de närmaste årenslängtidsbedömningar skall presentera mer detaljerat underiag för en prövning av hithörandefrågor avseende hela ungdomsskolan. Gymnasieskolan m. m. Nära nog helaungdomsgruppen fortsätter , direkt efter eller efter en tidsuppehåll, sina studier i gymnasieskolan. Gymnasieskolan måste därför anpassastill alla ungdomars behov, och förutsättningar. Del gäller i fråga ombåde innehåll, organisation och arbetssätt. Gymnasieskolan har härmed envidare uppgift än att enbart förbereda för högskolan eller yrkeslivet. Denmåste också bygga vidare på och fördjupa de grundläggande kunskaper ochfärdigheter eleverna förvärvat i . De allmänna kunskapsmål somstatsrådet diskuterat beträffande gäller i lika hög gradgymnasieskolan. Att förbereda eleverna för ett samhälls-, kultur- och arbetsliv där alla kan taaktiv del är här en viktig uppgift. Gymnasieskolan måste därmed ge bådeallmänbildning, gedigna yrkeskunskaper och god förberedelse för högreutbildning. Utbildningsområdethar övertagit del samlade ansvaret för ungdomar upp lill . Enligt minbedömning kommer flertalet ungdomar under 18 är även i fortsättningen att vara hänvisade till antingen gymnasieutbildning eller olika ätgärder inom kommunernasuppföljningsansvar. Gymnasieskolansdimensionering kommer därmed direkt att påverka omfattningen av ätgärder inom uppföljningsansvaret. Jag vill erinra om vad jag framhöll i budgetpropositionen 1983, nämligen att målet föruppföljningsansvaret skall vara attså snart del finns möjlighet erbjuda ungdomarna reguljär utbildning ellerstadigvarande arbete. De olika insatserna för ungdomarna under har alltsåett tydligt planeringsmässigtsamband. Gymnasieskolan och uppföljningsansvaret kan liknas vid kommunicerande kärl och måste därför bedömas gemensamt. Mina förslag i det följande om förändringarav inlagningssystemel och om dimensionering av gymnasieskolan ochuppföljningsätgärderna utgår ifrån en sådan helhetsbedömning av insatserna förungdomar . De merlångsiktiga förändringar av innehåll, organisation och arbetssätt som krävs för atl skapa en gymnasieskola föralla kommer alt vara huvudinslag i den kommande reformeringen avgymnasieskolan. 1983/84:100 Bilaga 10 16 Kravet pä en grundläggandegymnasial utbildning för en första anställning har ökat kraftigt sedan mitten av1960-talet, dä ca hälften av en årskull 16-åringar kunde gä frän direkt ul iarbetslivet utan vidare utbildning. Gymnasial utbildning är därmed i realitetenen förutsättning för atlungdomarna skall fä fotfäste på arbetsmarknaden. Alt kunna erbjuda alla ungdomar i en årskull 16-åringar enmeningsfull gymnasial utbildning blirett krav som utbildningsväsendet måste kunna leva upp till. Gymnasieskolan blirpä detta sätt en väsentlig första ulbildningselapp i ett system föråterkommande utbildning. Detta innebär atl den måste kunna fylla den dubbla funktionen all både ge en grund för en första anställning liksom en fördjupad allmänbildning ochutgöra den plattform pä vilken fortsatta studier, yrkesinriktade ellerteoretiska, kan bygga. Värdet av en högkunskapsnivå och en gemensam referensram för alla kan inteöverskattas. En gemensam kunskapsbas är en förutsättning för förståelse för andras situation och därmed förtolerans och solidaritet. Den breddar också möjligheterna för alla atldelta i demokratiska beslutsprocesseroch påverka samhållets utveckling i slorl. Reformeringen av gymnasieskolan skall bygga vidare på dennagrundläggande skolpolitiska målsättning. Gymnasieutredningenavlämnade sill huvudbetänkande (SOU 1981:96) En reformeradgymnasieskola, vilket har remissbehandlats. Jag avser att återkomma lillregeringen med förslag till enproposition om reformering av gymnasieskolan. 1 nämndaproposition kommer jag endast att la upp större och mer principiella frågori gymnasieulredningens belänkande. Jag avser atl föreslå att enförsöksverksamhet påbörjas med målet att ge ett förbättrat och i skolan förankratbeslutsunderlag för kommande ställningstaganden i viktiga principiellafrågor. Vissa angelägna förändringar av gymnasieskolan bör dock kunnagenomföras ulan försöksverksamhet. Jag kommer i propositionen all föreslåvissa sådana förändringar, i flertalel fall av sådan karaktär att principbeslutbehöver följas upp med utvecklingsarbete som närmare skall preciseravilka regelförändringar m. m. som kan komma alt behövas. I propositionenkommer jag att föreslå all försöksverksamhet och utvecklingsarbete skallbedrivas under minst en femårsperiod med början /85. Efter hand som dettaarbete ger resullal avser jag all återkommatill regeringen med ytterligare förslag. Jag vill nu ta uppvissa aktuella frågor som har samband med principer för den fortsatta reformeringen avgymnasieskolan. Som ett första stegi att vidareutveckla gymnasieutredningens förslag om fördjupningsstudierföreslär jag nu en omprövning av sstemet med .självstudietimmar eller vad som vanligtviskallas "lärarlösa lektioner". Dettasystem har utsatts för hård kritik. Enligt en rapport från SÖ befarar Prop.1983/84:100 Bilaga 10 17 man t.o.m. att organiserat självständigt arbete, något somläroplanen förespråkar, har minskatjämfört , då bl.a.betingsläsning och specialarbete var reguljära inslag. Jag anser en sådanutveckling synneriigen olycklig. Ipropositionen om reformering av gymnasieskolan avser jag därför att återkomma med förslag om hursjälvständigt arbete i gymnasieskolan bör organiseras somlärarledd verksamhet för atl ge eleverna fördjupade och bättre kunskaper. Vadsom bör göras i fråga om självstudietimmarna är enligt min meningföljande. Skolorna har enliglSÖ:s undersökning genom omfördelning av resurser endast använt i genomsnitt tvä av femsjälvsludielimmar. Efter förslag av regeringen i den ekonomisk-politiska propositionen harriksdagen beslutat (prop. 1983/84:40, UbU 7, rskr 91) atl 40 milj. kr. av denbesparing som gjorts avseende gymnasieskolan får användas vid en omprövning avsystemetmed självstudier. Därigenom kan de resterande två av de ursprungliga femsjälvstudielimmarna tas bort ur timplanerna. Något tvång att använda förstärkningsresursentill atl avskaffa samtliga självstudietimmar bör dock inte införas. Förslärkningsresursens fördelningbör som tidigare avgöras lokaltutifrån syftet att ge stöd och hjälp åt de elever som har störst behov. Om mansålunda lokalt bedömer att förstärkningsresursen behöver användas för andra åtgärder och man har funnit en braform för självstudietimmar, börsådana få anordnas upp till högst på de tre- och fyraårigalinjerna. På de tvååriga linjerna bör självstudietimmarna dock helt avskaffas. Enligt min meningintar svenskämnet en särställning i utbildningssystemet. Jag tänker här pä ämnets avgörandebetydelse för elevernas spräk-ochpersonlighetsulveckling och förmåga atl delta i ett demokratiskt arbetsliv samt i samhälls- och kulturlivet iövrigt. För elever med särskilt behovav stöd och stimulans kan en tvåårig studiegång i ämnet tillsammans med en yrkesundervisning innebära att deövervinner den känsla av otillräcklighetde nu ofta har med sig från . Till frågan om särskilt stödför dessa elever återkommer jag längre fram. De kulturpoliliskamälen gäller självfallet för dessa elever på samma sätt som för gymnasteskolansövriga. Även här bör man med svenskämnet som bas kunna vidga elevernasmöjlighet att göra sitt kulturval, forma sina värderingar ochutveckla sin personlighet. 1 anslutninghärtill föreslår jag nu att elever pä de yrkesinriktade linjer, som intehar svenska i årskurs 2, får delta i stället för något av de lillvalsämnen(vanligen engelska) som erbjuds i denna årskurs. Jag ser förslaget om tväärs obligatorisk svenska pä alla linjer som ett steg på väg mot engymnasieskola där alla elever ges en gedigen både teoretisk och praktisk grund. Jagkommer i det följande alt utveckla hur denna förändring skall genomföras. Vad gäller denestetisk-praktiska sektorn har SÖ pä uppdrag av regeringen framlagt förslaglill linjer inom områdena bild, dans, musik, slöjdoch 2 1983184. Prop.1983/84:100 Bilaga 10 18 Jag kommer i del följande atl föreslå alt försökmed sådana estetisk-praktiska linjer fär starta fr. o. m; nästa läsår. Dettautgör enligt min uppfattningett viktigt inslag i strävandena all skapa bättre förutsättningar inom gymnasieskolan för specialiseringar medhänsyn lill elevernas intressen. Företräde för ungdomar vid intagningtill gymnasieskolan Gymnasieskolan harunder senare är genomgått en kraftig utbyggnad för att möta de ökandeungdomskullarna. Trots denna utbyggnad har antalet sökande som inte kunnatberedas plats ökat . Enligt min mening är det oacceptabelt altmänga ungdomar ställs utan gyriinasial utbildning trots alt antalet gymnasieplatserökal så att alla ungdomar borde fä en gymnasieplats. Förklaringen är atl antalet sökande som är 18 är ochäldre har ökat och att dessa sökande konkurrerar ul ett antal 16-17-åringar. Som jag tidigareframhållit har skolan nu ansvaret för att bereda samtliga ungdomar antingen utbildningeller arbete. Jag anser mot denna bakgrundatt bestämmelserna för intagningen tillgymnasieskolan bör förändras så att sökande under ges företräde vidintagning till direktgrundskoleanknutna studievägar. bör i fortsättningen den somredan har en minst tvåårig gymnasial utbildning inle ulan särskilda skäl få plats pä ytteriigare en sådan utbildning.För att inlagningsnåmn-derna och inte minst ungdomarna skall ges möjlighet attplanera utifrån dessa nyaförutsättningar bör dock dessa ändringar genomföras först inför intagningen lill gymnasieskolan /86. Jag utgåremellertid ifrån altintagningsnämnderna redan vid intagningen jnför /85 inom ramen för den fria kvoten beaktar de yngstasökandes särskilda behov av utbildning.Jag har också erfarit atl så redan sker i flera kommuner. Jag förutsätter alldessa ätgärder skall innebära all alla sökande under 18 är, som så önskar,skall beredas plats i gymnasieskolan. 4.3.Dimensionering av grundskoleanknutna studievägar i gymnasieskolan läsåret1984/85 För den grundskoleanknutnadelen av gymnasieskolan innebär mitt dimensioneringsförslag alt ambitionsnivån för läsåret1984/85 höjs frän i budgetpropositionen 1983 angivna 108,lill 110,avantalet 16-äringar. Härigenom uppnäs den högsta dimensioneringsnivän inom ramen för denordinarie planeringen av gyrhnasieskolan. För innevarande ärhar, bl. a. med stöd av arbetsmarknadsbemyndigan-det, efter hand ytteriigare ett stortantal platser fördelats inom främst vissa yrkesinriktade sektorer av gymnasieskolan. Prop.1983/84:100 Bilaga 10 19 annars arbetslösa ungdomar möjlighet tillgymnasial utbildning. somdetta varit av stort värde har det inneburit planeringssvärigheter. Vårterminens arbete i årskurs 9 har försvåratsoch kommunerna har belastats med extra arbete till följd av förändrade förutsättningar förintagningen. Det är minförhoppning att en ökad stabilitet i gymnasieplaneringen skall kunna uppnäs denärmaste åren. Jag vill här anmäla att jag av planeringsskäl har låtitoffentliggöra milt förslag till riktlinjer för dimensionering av /85 . Detta preliminära besked om en höjdambitionsnivå ger alla som berörs av planeringsprocessen en plattform för en säkrare planering avgymnasieskolan. Jag anser likvälatl det behövs ett bemyndigande all medge atl totalramen för elevplatseri gymnasieskolan utökas även för /85 omarbelsmarknadsskäl sä påkallar. Den föreslagna nivån pä 110,tillsammansmed möjligheten atl inom ramen för den fria kvoten beakta situationen försökande under bör dock innebära att bemyndigandet inle behöver utnyttjas i samma mån som förinnevarande budgetår. Inte minst mot bakgrund av de satsningar som gjorts desenaste åren ser jag det som naturligt alt hälla utbildningskapaciteten uppe inom vissa investeringskrävandesektorer. Jag vill här erinra om atl SÖ i sin anslagsframställningbedömt att arbetsmarknaden för ungdomar frän de teknisk-naturvetenskapligaoch teknisk-industriella utbildningarna saml jord-, skogs- och trädgårdssektornär förhållandevis god. Med utgången avinnevarande budgetär avslutas försöksverksamheten med gymnasiallärlingsutbildning som påbörjades . SÖ har'pä regeringens uppdragutvärderat försöksverksamheten. Del är enligl min mening angeläget attnu samlat ta ställning till läriingsutbildningens framtida inriktning. Jag anser i likhet med SÖ attlärlingsutbildning kan vara ell värdefullt komplement lill gymnasieskolans ordinarie utbud av studievägar.Del gäller främst vissa mindre frekventa yrken bl. a. inom hantverks-området.På orter där det inte finns underiag för vissa studievägar kan ocksålärlingsutbildningen bidra till alt geungdomar, som annars inle skulle ha sökt lill gymnasieskolan, möjlighet lill en yrkesutbildning. För vissa ungdomar kan av bl.a. sociala skäl en lärlingsplats vara ett lämpligt alternativ. Jag föreslär motdenna bakgrund att läriingsutbildningen fr.o.m. nästkommande budgetärblir ett reguljärt inslag i utbudet av gymnasieutbildning. Jag anser delangeläget atl i samband härmed också föreslå vissa förändringar ilärlingsutbildningen i syfte att förslärka dess kvalitet och åstadkomma en klaransvarsfördelning mellan skola och förelag. Gymnasial läriingsutbildning bör i fortsättningen endastutgöras av nu- Prop.1983/84:100 Bilaga 10 20 Färdigutbildningen bör såledesenligt min uppfattning anordnas fristående i förhållande lillgymnasieskolan. Det innebär atlstatsbidraget till färdigutbildningbör slopas. Denna betoning av grundutbildningenstår i överensstämmelse med vad jag tidigare framhållit om vikten av att iförsta hand ge ungdomar under 18 är en grundläggande yrkesutbildning. Enlärlingsutbildning som ingår i gymnasieskolan som en reguljär utbildning måste uppfyllavissa krav med avseende på kvalitet och innehåll. För atl ge elevernamöjlighet till en bredare utbildning av hög kvalitet kommer jag atl föreslåatt ramkursplaner med allmännautbildningsinslag införs för den gymnasiala läriingsutbildningen. Jag vill isammanhanget erinra om att bifallit regeringens förslag i den s.k.sysselsättningspropositionen om en utökad lärlingsutbildning. När erfarenheter vunnits avlärlingsutbildningen i den förändrade form som jag nu föreslår, får vidareöverväganden göras om lärlingsutbildningens utformning ochdimensionering. Jag har redan i detföregående berört all riksdag och regering i och med del delvis nyasystem för uppföljningsansvaret, som trädde i kraft den ,befäst åldersgränsen 18 är för skolans ansvarsområde och åtgärder förbundna därmed. Arbetsmarknadspolitiska åtgärderi form av beredskapsarbeten ocharbetsmarknadsutbildning med utbildningsbidrag skall inte längre kunna komma ifråga för ungdomar under18 är. slopadesockså möjligheten för ungdomar atl få kontant arbetsmarknadsstöd.Arbetsförmedlingens roll i uppföljningsarbetet skall i fortsättningen huvudsakligen begränsas till platsförmedling. har, som jag berört, gymnasieskolans kapacitetutökats. För innevarandebudgetär har i budgetpropositionen anvisats 266 milj. kr. under del nyaanslaget Bidrag till åtgärder inom kommunernas uppföljningsansvar för ungdomar under 18 är m.m.Ytteriigare 150 milj. kr. Av redovisadeerfarenheter framgår del att uppföljningsåtgärderna bidragit lillalt avsevärt minska arbetslöshetenför åldersgruppen . Enligt statistik var anlalel arbetslösa16- och 17-äringar ca 3 500, jämfört med 6400 vid samma lid åretdessförinnan. För budgetåret1984/85 beräknarjag medel för uppföljningsätgärder motsvarande 1600016-17-åringar, vilket är samma antal ungdomar som utgjorde min beräkningsgrundi budgetpropositionen 1983. villjag, i likhet med vad som gäller för innevarandebudgetår, framhålla alt det angivna antalet ungdomsplatser är en preliminärberäkningsgrund som under budgetåret kankomma atl justeras i förhållande tilldet verkliga behovet. Medel för ungdomsplaiser bör ställas tillförfogande så att alla Prop.1983/84:100 Bilaga 10 21 ungdomar under 18 är som inte har arbete ellerutbildning kan erbjudas en ungdomsplats. Jag vill dock stryka under att minaförslag i det föregående avseendegymnasieskolan bör få till följd att en större andel ungdomar än kommer att kunna tas in igymnasieskolan. Detta bör i sin turresultera i att färre ungdomar än kommer att vara i behov av uppföljningsåtgärder. 4.6.Studiestöd åt gymnasiestuderande m. m. I likhet medurvalsreglerna är studiestödets utformning en fråga av stor betydelse för olikaungdomars möjligheter att fä tillgång till gymnasial utbildning. Tillgängliga uppgifter visar att ungdomar från de lägresocialgrupperna i mindreutsträckning går vidare till gymnasieskolan över huvud taget. Särskilt gäller det de tre- och fyraårigalinjerna. Detta får konsekvenser även för rekryteringen till högskolan. Föratt motverka en sådan social snedrekrytering och för att allmänt sprida defaktiska möjligheterna till utbildningbättre är det enligt min mening angeläget att göra vissa omprioriteringarinom studiehjälpen. Ett av målen förutbildningspolitiken är att hindren för en jämn social rekrytering tillalla former av frivillig utbilding i så stor utsträckning som möjligt skall undanröjas. För det studiesocialastödet är detta en primär uppgift.Det är till i första hand just föratl de som inte har egna tillgångar och inte kan fä hjälp frän föräldrar ellerandra ändå skall ha möjlighet att bedriva studier. Tre av stödformerna inom studiehjälpenprövas mot den studerandes egen ochföräldrarnas ekonomi, nämligen del behovsprövade tillägget, det inkomstprövade tillägget samtäterbetalningspliktiga studiemedel. Då det gäller de tvä formerna av tilläggsbidrag har utvecklingen inneburit en markant nedgång av antalet elever som kunnat fåsådana bidrag, trots alt antalet studiehjälpsberättigade harökat. har andelen som kunnat få dessa tilläggsjunkit från lill . beslutaderiksdagen om nya regler för äterbetalningspliktiga studiemedel. Genomdetta beslut underiättades möjligheterna för 18-19-äringar som har flyttat frånföräldrahemmet att fä sådana medel. Detta har lett till en kraftig ökning avantalet elever som söker och får återbetalningspliktiga studiemedel.Undersökningar visar, att en stor andel av de 18-19-åringar som får studiemedel pågrundval av att de skaffat en egen bostad ("brutit med föräldraekonomin") kommerfrån relativt välbärgade hem. Detta hänger antagligen samman med att rädslan för skuldsättningför studierär minst i de grupper som har en relativt stabil ekonomisk bakgrund. En fastlagd utgångspunkt fördet studiesociala stödet är dock attskuldsättning bör undvikas för studier pä gymnasial nivå. 1983/84:100 Bilaga 10 22 kommer att gällande lagstiftning ålägger föräldrarna ettförsörjningsansvar för barnen under deras studietid. Mot denna bakgrund harriksdagen i huvudsaklig överensstämmelse med förslag i den ekonomisk-politiskapropositionen (1983/84:40) beslutat (SfU 11, rskr 86) aU kraftigt inskränka möjligheterna för18-19-äringar alt fä äterbetalningspliktiga studiemedel utan prövning motföräldrarnas ekonomiska förhållanden. Härigenom beräknas statensutgifter minska med ca 100 milj. kr. Av detta belopp bör, som jag anfördei samma proposition, ca 50 milj. kr. användas för all öka selektiviteten istudiehjälpssystemet. Mera översiktligtinnebär mina förslag att medel som enligt gällande regler skulleha använts som återbetalningspliktiga studiemedel för att finansiera att barn ifamiljer med god ekonomi kan flytta hemifrån används för att förstärka bidragentill barn frän familjer med sämre ekonomi. Denna åtgärd står enligt min mening i god överensstämmelsemed de ursprungligaoch grundläggande syftena med det studiesociala stödet och är naturligtvissärskilt motiverad i den nu rådande besvärliga ekonomiska situationen. Jag avser allåterkomma till dessa frågor i förslag lill en särskild proposition . Det finns mångaskäl som talar för alt planering och dimensionering av utbildningar sombygger pä linjer eller motsvarande utbildning i gymnasieskolan i större utsträckning bör skeutifrån ett helhetsperspektiv. Detta gälleri första hand högre specialkurser i gymnasieskolan och grundläggandehögskoleutbildning. 5.1.Ungdomspuckeln och satsningen på högre specialkurser m. m. 1980-talets förstaår har präglats av att de stora årskullarna födda har passerat ellerpåbörjat gymnasieskolan. Ett stort antal olika åtgärder har, som jag förutberört, vidtagits för alt kunna ta emot dessa ungdomar i gymnasieskolan. Dethar också lyckats att erbjuda de flesta någon form av gymnasialutbildning. Trots en betydande utökning av de yrkesinriktade linjernas kapacitethar en viss del av ökningen lagts också pä de teoretiska studievägarna. Under de närmasteåren kommer därför de frågor som är förknippade med att erbjuda en fortsatt utbildningåt alla elever frän gymnasieskolan, somdär inte fått nägon yrkesinriktad utbildning, att bli akuta. Parallellt med en ökning av antalet nybörjarplatser ihögskolan hari detta läge ett mera samlat synsätt på gränsområdet gymnasiesko- 1983/84:100 Bilaga 10 23 la-högskola och i viss män även vuxenutbildningvuxit fram. a. har ökad vikt lagts vid gymnasieskolans högre specialkurser som alternativ till studier i högskolan. Jag vill erinra om vad jag anförde i kompletteringspropositionen1983 (prop.1982/83:150 bil 2, s. 2 f.) om de högre specialkurserna. Jag framhöll bl.a. att behovet avhögre specialkurser - och även andra päbyggnadsut-bildningar ärolika för ungdomar som har en yrkesutbildning och ungdomar som har enhögskoleförberedande utbildning. För den förstnämnda kategorin behövs enspecialisering inom det yrke utbildningen syftar till.