prop · G703128 · 1983-12-31 00:00:00 — Företagshypotekskall som sagt enligt förslaget inte omfatta egendom som kan intecknas i annanordning, l.ex. Om däremot den fasta egendomen sålts torde fordranpå köpeskillingen för fastigheten ingå i underlaget för företagshypoteket. Motden bakgrunden kan frågan uppställas hur det blir med utfallandeförsäkringsersättning för skadad fastighet. Frågan har inte behandlats avutredningen. Med hänsyn fill den särskilda lagen om rätt för borgenär tillbetalning ur ersättning på gmnd av brandförsäkringsavtal samt jordabalkensregler i 6 kap. 3 § ligger närmast tik hands att anta attförsäkringsersättningen kommer att tillfalla de borgenärer som har panträtt ifastigheten och inte dem som har företagshypotek som säkerhet. I förtydligandesyfte synes lagförslaget böra kompletteras med ett undantag förförsäkringsersättning i hithörande fak. SverigesAckordscentral: Framförallt måste förslaget att företagshypotek skak omfattaockså kassamedel hälsas med tiltfredsställdse. Därmed undviks det onödigakrånglet med pantförskrivning av administrationskonton. Däremoi har ackordscentnkensvårt atl inse varför utredningen föreslår att "good-will" skakinbegripas i den lösa egendomen. Detta synes meningslöst, eftersom något affiirsvärdeknappast längre föreligger när näringsidkaren har kommit på obestånd. Ackordscentralenföratsätter att utredningens mening är att företagsinteckning skall omfattahyresrätt, oavsett om denna kan utmätas eller inte. I denna fråga fårackordscentralen hänvisa fill ett utlåtande av f. d. justuierå-del . : Enligt 4§ första st. 3 lagen (1966:454) om företagsinleckningomfattar sådan inteckning bl. a. arrenderätt och hyresrätt, om rättigheten kanutmätas. I SOU1964:10 innehöll lagtexten inte såsom fömtsättning att rättigheten skuke varautmätningsbar. Del ansågs obehövligt att erinra om den allmännaförutsättningen att egendomen var av beskaffenhet att kunna utmätas eller ingåi konkurs. (Se NJA II 1966 s. Detta föranledde kritik iremissyttranden av och kooperativa förbundet. chefenanförde m. anl. härav i prop. 1966:23 följande (se NJA II 1%6 s.139). "Föratt rättighetens värde skall kunna tillgodogöras måste denna få överlåtas, ochenligt de båda remissinstansernas uppfattning uppfyks denna fömtsättningendast undantagsvis. Under sådana förhållanden anser de det vilseledande atlgenerellt ange dessa rättigheter som värdeobjekt för en inteckningshavare.Kommittén synes emekertid ha fäst ganska stor vikt vid att de nu ifrågavaranderättigheterna omfattas av företagsinteckningen. Prop.1983/84:128 99 Dettatorde vara befogat. Det råder intet tvivel om atl exempelvis en hyresrätt kanha ett betydande värde i en bristsituation på hyresmarknaden. I fråga omaffärslägenheter torde det inte heller vara ovanligt, att hyresvärden medgeratt hyresgästen överlåter hyresrätten. Beträffande sådana lägenheter ärhyresvärdens intresse ofta koncentrerat till det rent ekonomiska utbytet. Medhänsyn härtkl finner jag inte anledning att såvitt nu är i fråga frångå detframlagda förslaget. Eftersom nyttjanderätt, som här avses, saknar egentligtvärde för inteckningshavaren, om den inte kan tas i anspråk vid utmätning och ikonkurs, anser jag dock, att begränsningen i fråga om utmätningsbarheten börkomma till uttryck i lagtexten. En begränsning till sådana rättigheter som kanöverlåtas skulle i vissa lägen kunna ge anledning till tvekan." (JfrNordström, Lagen om företagsinteckning 2 uppl. Avlagtexten liksom dep.chefens uttalande framgår att hyresrätter i och för sigbör vara objekt för företagsinteckning. De är sålunda inte av sådanbeskaffenhet att de utan vidare är uteslutna men hinder mot deras tillgodogörandekan föreligga. I prop.diskuteras endast verkan av hyreslagstiftningens krav på hyresvärdens samtycketkl överlåtelse av hyresrätten, ett villkor som brakar återkomma uttryckligen ihyresavtalen. 112 kap. 32 § JB sägs att hyresgästen icke får överlåtahyresrätten utan hyresvärdens samtycke, om ej annat följer av 34-36§§. I 36§samma kap. föreskrivs, att hyresgäst, som hyr lägenhet för att helt eller tillväsentlig del använda den för handel, hantverk, industri eller annanförvärvsverksamhet, får överlåta hyresrätten tkl den som skall övertagaverksamheten, om hyresnämnden lämnar tillstånd till överlåtelsen. Sådanttillstånd skak lämnas, om hyresvärden ej har befogad anledning motsätta sig atthyresrätten överlåtes. Har hyresgästen innehaft lägenheten mindre än ,får tillstånd dock lämnas endast om synnerliga skäl föreligger. Motsvarandebestämmelser hade införts i 3 kap. äldre JB genom lag 1968: 344 och alltsåefter tillkomsten av lagen om företagsinteckning. Avdep.chefens uttalande framgår att han ansåg det vara av praktisk betydelse attdet inte var ovanligt alt hyresvärden gav sitt medgivande tik överlåtelse avhyresrätten. Därmed måste ha åsyftats inte så mycket ett generellt,oåterkalleligt medgivande i hyresavtalet utan ett särskkt medgivande när sakenblivit aktuell. Även om dep.chefens uttalanden inte i fortsättningen ger såmycken ledning måste enhgt min mening av sammanhanget framgå att han räknathyresrätt, vilken inte får överlåtas utan hyresvärdens samtycke, som enpotentiell tillgång på gmnd av möjligheten att hyresvärden lämnar sådantsamtycke. Den senare tillkomna bestämmelsen i 12 kap. 36 § JB ökar givetvis isin mån värdet av en sådan tillgång. Jag anser därför att hyresrätt - entikgång som ju principiellt omfattas av företagsinteckning - överlag skakinkluderas om det överhuvud finns praktisk möjlighet att ta den i mät resp. attöverlåta den i händelse av 1983/84:128 lOO konkurs.Det förtjänar erinras om att rättigheter inte är undantagna frånföretagsinteckning i andra fall därför att de är villkorliga eker eljestosäkra. Även andra endast potentiella tillgångar hör alltså till deninteckningsbara egendomen. Somnämnts föreligger inte på gmnd av en hyresrätts beskaffenhet hinder attöverlåta den och i enlighet härmed föreligger i princip inte heller hinder attta hyresrätten i mät eker låta den ingå i konkursbo. Det praktiska hinder somkravet på hyresvärdens samtycke i allmänhet utgör kan falla bort genom attsådant samtycke in casu lämnas eller hyresnämnden lämnar skt tiUstånd enligt 12kap. 36 § JB. Sistnämnda bestämmelse är enligt 1 § Qärde st. i samma kap.tvingande tkl förmån för hyresgästen eller dennes rättsinnehavare. Det är tydkgtatt praktiska svårigheter kan möta att genomföra utmätning när samtycke måsteinhämtas men det utesluter inte att hyresrätten principiellt är utmätningsbaroch i enlighet härmed också ingår i hyresgästen/gäldenärens konkursbo. Märk attenligt 27 § KL skall däri ingå egendom som är av "beskaffenhet" attkunna utmätas. (Welamson, Konkursrätt 1961 s. 197 hänvisar betr.utmätningsförbud endast tkl utsök-ningsrättsliga framställningar, likaså iKonkurs 7 uppl. s. 46 f) Under konkurs finns störte praktiska möjligheter atttillgodogöra det värde som en hyresrätt kan representera bl. a. till följd avstadgandet i 12 kap. 36 § JB. Idetta sammanhang kan erinras om att det är tveksamt i vad mån överlåtelseförbudi onerösa avtal är bindande mot tredje man. Jfr , Allmän sakrätt s. 466 f,, Materiell konkursrätt s. 91 och SOU 1964:57 Utsökningsrätt 111 s. 243.Se även m.fl., Utsökningsbalken, 1982 s. 189. Förbud att överlåtahyresrätt följer emellertid direkt av lag. Det är möjligt att det ändå kanåsidosättas med tikämpning av generalklausulen i 36 § avtalslagen. Se härom ,Lagen om skuldebrev m. m., 1977 s. 74. Man kan t. ex. tänka sig att enhyresvärd utan skäl vägrar samtycke till överlåtelse av en välbehövlighyresrätt och hyresgästen inte är betjänt av att i sådant fall jämlikt 12 kap.32 § JB bringa hyresavtalet tik upphörande. Att bringa generalklausulen itillämpning i samband med utmätning är naturligtvis inte så lätt men i konkurskan den tänkas få praktisk betydelse. IWalin m.fl., Utsökningsbalken, 1982 s. 182 framhålles - efter en erinran om atthyresrätt i allmänhet inte kan överlåtas utan hyresvärdens samtycke - att isådana fall kan utmätning "som regel" redan av det skälet integenomföras. Den omständigheten att det kan vara praktiskt ogenomförbart att fukföljautmätning av hyresrätt hindrar emeUertid inte att hyresrätten är avbeskaffenhet att ingå i hyresgästens konkursbo och att det vidkonkursutredningen kan vara miijligt att verkhgen få ut något värde genomöverlåtelse av hyresrätten. Genomlag 1968:623 - och alltså efter tillkomsten av lagen om företagsinteckninginfördes i UL nya bestämmelser om undantag från utmätning, bl. a. i 65 § UL. Dehar numera ersatts av bestämmelser i 5 kap. UB. 1983/84:128 101 5i 1 § nämnda kap. föreskriver att från utmätning undantas hyresrätt tilllägenhet som tjänar gäldenären tkl stadigvarande bostad eller behövs för hansförvärvsverksamhet, även om hyresrätten får överlåtas. Den avslutande vklkorssatsenlöd i 65 § UL: "även om hyresrätten på gmnd av hyresvärdens samtycke ekerav annan anledning får överlåtas". Motsättningsvis kan av lydelsen slutasatt möjlighet till utmätning kan inträda om hyresvärden i det särskilda fallethar lämnat sitt samtycke till överlåtelse. Ordet "samtycke" passar jumindre väl som beteckning på ett vikkor i hyresavtalet men däremot utmärkt brapå ett samtycke när saken är aktuek. Bestämmelsenskall förhindra att den bas för affärsverksamhet som gäldenärens hyresrätt kanvara rycks undan genom utmätning. I kommentaren s. 183 framhålls emellertidatt bestämmelsen inte reser något hinder mot utmätning t. ex. om en affärslokalblir onyttig till följd av att rörelsen måste läggas ned. Även betr. den nuaktuella bestämmelsen bör understrykas att hinder mot utmätning inte följer avhyresrättens "beskaffenhet" utan på grand av hyresgästen/gäldenärensbehov av lägenheten. 5 kap. 1 § UB stadgar en rad undantag från utmätningdärför att gäldenären har behov av egendomen, t. ex. i punkt 7 betr. pengar ochfiUgodohavande hos bank. Sådana undantag utesluter givetvis inte att egendomenenligt 27 § KL ingår i konkurs ehura i konkursen också skall ske en beneficiepröv-ning.Vad angår hyresrätt som ingår i konkurs torde det regelmässiga vara att gäldenäreninte själv fortsätter rörelsen. Nämnda bestämmelse i 5 kap. 1 § punkl 5 som gerskydd mot utmätning torde överhuvud inte bli tillämplig i konkurs. Ävenom punkt 5 i 5 kap. 1 § UB i ett aktuellt fall inte hindrar utmätning kankravet på hyresvärdens eller hyresnämndens samtycke göra det svårt attgenomföra utmätning av en näringsidkares hyresrätt. Åtminstone teoretiskt ståremellertid tik buds möjlighet att i ärendet inhämta hyresvärdens samtycke ekerhyresnämndens tillstånd när lagen medger det, resp. att åsidosätta kravet påsamtycke med tklämpning av 36§ avtalslagen. Betr. tillvägagångssättet i ettutmätningsärende kan erinras om möjligheten att använda försäljning under handi staket för auktion. Den förra metoden torde erbjuda större möjligheter attförhandla med hyresvärden, t. ex. om ett visst bud föreligger och hyresvärdendärför vet vilken förvärvare av hyresrätten som det kan bli fråga om. Närmareundersökning av vad utmätning av visst objekt kan ge för valuta kan bli aktuelli många sammanhang. Frågan finns uppmärksammad i NJA 1978 s. 560 där ett längreutlåtande av mig redovisas. Se betr. spörsmålet s. 575 f. och HDs svar s. Utmätning bör underlåtas om den är praktiskt meningslös. TUljämförelse kan erinras om att överlåtelseförbud inte hindrar utmätning av köparensrätt till gods som förvärvats med återtagandeförbehåll. Se 5 kap. 5§ andra st.UB. I detta fall behöver överhuvud något samtycke från säljarens sida inteinhämtas men säljarens rätt skall ändå tas tik vara, se 9 kap. 10§ UB. 1983/84:128 102 Överhuvudtorde egendom som förvärvats med förbud mot överlåtelse utan överlåtarenssamtycke kunna tas i mät resp. ingå i konkurs om det finns en beaktansvärdchans att det hinder som överlåtelseförbudet innebär kan undanröjas. Utmätningbör - som framgår av rättsfallet - inte äga ram om det redan från börjanframstår som meningslöst att vidta åtgärden. Redan den omständigheten att enhyresrätt - liksom annan vklkorlig eller eljest potentiell tillgång - är iprincip utmätningsbar ehum praktiska svårigheter att nå ett resultat kan mötabör medföra att den omfattas av företagsinteckning. Om utmätning inte gerresultat kan borgenären söka gäldenären i konkurs i vkken det finns störrepraktisk möjlighet att uppnå ett resultat. Som hyresrätten kan utgöra en viktigbas för gäldenärens verksamhet är det givetvis också rationekt att den utgörinteckningsobjekt. Att företagsinteckning antas gälla även i hyresrätten medföratt oprioriterade borgenärer skjuts tillbaka. Om emekertid den aktueka hyresrättenantas inte vara utmätningsbar kan den inte åtkommas av vare sig företagsinteckningshavareeller oprioriterade borgenärer så länge inte vederbörligt samtycke föreliggerfrån hyresvärden eker hyresnämnden lämnat sitt tklstånd. Anses hyresrätten däremot- som jag hävdar vara i princip utmätningsbar ehum det kan vara praktisktsvårt att få ut not resultat, är det svårt att förstå varför inte denna potentiekatillgång skulle omfattas av företagsinteckningshavamas förmånsrätt. Jaghar tagit del av betänkandet SOU 1981:76 Företagshypotek där hyresrätt tillaffärslokal m. m. behandlas s. 146 och 266. Enligt min mening har frågan inteblivit de lege lata tillräckligt penetrerad. Det är inte heller någon lyckliglösning att företagshypotekets underlag skak vara olika vid utmätning och vidkonkurs. Hur stäker det sig t. ex. om hyresvärden ger sitt samtycke vidutmätning? Han kommer varken vid utmätning eker konkurs undan svårigheten attkunna på gktigt sätt överlåta hyresrätten ehura som påpekats ovan det kanfinnas större utsikt att praktiskt lyckas därmed i konkurs. Sverigesadvokatsamfund: Utredningen har fastslagit principen att inteckningsunderlagetväsentligen bör vara begränsat tik egendom som inte alls eker endast medolägenhet kan utnyttjas för traditioneU belåning. Facloring har numera bliviten vanlig belåningsform. Belånade kundfordringar skulle således - under fömtsättningatt de sakrättsligt har överiåtits å factorn - enligt utredningens förslag ickeingå i inteckningsunderlaget för det överlåtande företaget utan ingå i factomskreditunderlag. Samfundet är starkt tveksamt till detta förslag. Gällandelagreglering avseende belånade kundfordringar har visserligen vissa negativakonsekvenser. När ett företag kommer i hkviditetsbehov, ligger det nära tikhands att företagets bankförbindelse erbjuder facloring genom ett bankennärstående factoringbolag. Därvid faststäUes kreditkmit normalt inom spännet60-90% av det lånande företagets vid belåningstillfället uteståendekundfordringar, medan samtliga kundfordringar 1983/84:128 103 tillsina fulla värden skall överlåtas å factoringbolaget; därjämte har vederbörandelångivande bank ofta redan en generell pantförskrivning mot säkerhet avföretagsinteckning. Om det därefter inträffar att det lånande företagetexpanderar och dess utestående kundfordringar ökar, framkommer ofta att factoringbolagetär ovUligt att öka den urspmngligt fastställda kreditlimiten, förmodligen pågrand av att bankens företagsinteckning därmed erhåller ett minskatsäkerhetsunderlag. På detta sätt uppkommer s. a. s. kommunicerande kärl mekanbank och närstående factoringbolag. Det låntagande företaget har i den uppkomnasituationen knappast möjhghet att vända sig till andra kreditgivare för erhåkandeav den genom den skedda expansionen erforderliga förstärkningen av sinlikviditet. - Att stävja sådana effekter torde emellertid vara en fråga förbankinspektionen snarare än för lagstiftaren. Samfundetanser att lagstiftaren bör slå vakt om såväl hypotekbrevsin-nehavares somoprioriterade borgenärers intressen. Dessa saknar inte säkan kännedom om attföretaget har överlåtit sina kundfordringar. Den enda reella tklgång som finnsi konkurser är oftast kundfordringarna. Factoms intresse av att kunna erhållakreditunderlag är negligerbart. Efter avvägning bedömer således samfundet attkundfordringar, som har överlåtits på factoringföretag, bör omfattas avföretagsinteckning i det företag som erhåkit factoringkredit. Kassamedeloch liknande bör otvivelaktigt ingå i den egendom, som omfattas avföretagsinteckningar. Dessa tillgångar utgörs i hög grad av medel, som utgörlikvid för rörelseegendom, och det är givetvis otillfredsställande attbetalningstidpunkt skak vara avgörande för företagsintecknings kredit värde. Förvärvadgoodwill är - som utredningen har konstaterat endast en bokföringspost ochkan som sådan inte komma ifråga som objekt för företagshypotek. Återstår därföratl bedöma, om ett företags egen upparbetade goodwill bör kunna utgörakreditunderlag. Begreppet goodwill är företagsekonomiskt väl definierat. Det äranknutet tkl fysisk person, företagsledning eller ett företags eller dessprodukters "image". Det innebär vidare att ett företag eller del avdess verksamhet har ett avkastningsvärde överstigande substansvärdet. Man måstesåledes ha klart för sig att "öron-märkta" övervärden hosimmateriella tillgångar såsom vammärken, firmabeteckningar, dataprogram,kundlistor och liknande icke innefattas i begreppet goodwill. Goodwkl ärsåledes icke realiserbart per se, allra minst i konkursskuationer, och är ejheller utmätningsbart. Samfundetanser att det är meningslöst att ange att företagshypotek skall omfattagoodwill och att en lagstiftning i detta avseende endast skulle åstadkommaförvirring. Underdelta avsnitt "Rörelseegendom" har samfundet övervägt humvida detinte hade varit lämpligare om utredningen, istället för att i lagförslagetframlägga en utvidgad egendomskatalog, hade tagit ett än radikalare 1983/84:128 104 greppgenom att faststäka att ak överlåtbar lös egendom skuke ingå i kreditunderlaget med undantag av vissa specificerade tklgångar såsom aktier, obligationer och Uknande (lätt separat belåningsbara) värdehand lingar samt vissa surrogat-tklgångar. Onekligen har utredningen närmat sig en sådan lösning. EmeUertid finner samfundet efter övervägande att intres set att uppnå förenkling får vika inför förhållandet, att rätts- och kreditsä kerheten bättre gagnas genom den föreslagna egendomskatalogen. Enligtförslaget begränsas företagsintecknings gktighet tik den näringsverksamhet,som näringsidkare vid varje tid utövar i riket. Samfundet vik påpeka att åtskiUigasvenska företag, särskilt i entreprenadbranschen, är verksamma i utlandet ochdär har betydande tikgångar t. ex. i form av nedlagda kostnader i pågåendearbeten samt att många svenska företag har möjlighet att med kort varselöverföra tklgångar tik ufiändska dotterbolag. Kreditunderlaget kan aktså genomensidiga åtgärder från näringsidkarens sida relativt snabbt nedbringas. Vidsådana fall blir bestämmelsen i 1 kap. 12 § enda möjligheten för långivarentill remedierande åtgärder. Samfundet vill fästa uppmärksamhet på atttilltagande internationalisering öppnar möjlighet för manipulationer. : Förbundet har inte något att invända mot utredningens förslagatt företagshypoteket skall omfatta bl. a. kassamedel, banktillgodohavanden ochgoodwik. : "Företagshypoteket" - eller förmånsrätteni företag enligt SFFs terminologi omfattar fler slag av egendom än vad somför närvarande gäller för företagsinteckning. Ilikhet med anser SFF att det är av stor belydelse för "företagshypotekets"värde som säkerhet i kreditlivet att särskkt kassamedel - men ävenlånefordringar - omfattas av "företagshypoteket". SFF ansluter sigtik Svenska Bankföreningens förslag om att "katalogen" i 1 kap. 5§kompletteras så att också börsnoterade aktier kommer att ingå. SHIO-Familjeföretagen:Företagshypoteket skall omfatta fler tklgångsslag i rörelsen än enligt nugällande regler. Denna utvidgning av säkerhets-ramen kommer att ökamöjligheterna till krediter för ett stort antal småföretag. och : Utredningen har, utan närmaremotivering, valt att låta aktier som ett företag kan inneha faUa utom denrörelseegendom som skall ingå i företagshypoteket. Däremot föreslås att bl. a.kassamedel, banktillgodohavanden och obligationer skak ingå. Organisationemahar svårt att se den principiella skklna-den mellan de angivnaegendomsslagen, å ena sidan, och aktier och andra andelsrätter i juridiskapersoner, å den andra sidan. Mot bakgmnd härav och då det för näringsidkarna ärviktigt att kreditunderlaget är så stort som möjligt, finner organisationernadet lämpligt att egendomskatalogen i 1 kap. 5 § kompletteras i nu nämndaavseenden. Prop.1983/84:128 105 : Det råder viss osäkerhet i fråga omomfattningen av sådan företagsinteckning som meddelats i spedi-tionsverksamhet.De huvudsakliga tklgångama i sådan verksamhet består normalt av fordringar hos speditörkundema.Dessa fordringar består emellertid inte bara av "fordran på vederlag förarbete" (se 4§ punkt 7 i nuvarande lag om företagsinteckning) utan även avfordringar för utlägg för speditörkundens räkning, särskih fraktutlägg. Det äri praktiken svårt att dra en gräns mekan dessa ohka gmpper av fordringar,eftersom spedi-töremaofta utfäster sig att transportera varan till "eget pris". I sådanafall ingår även frakten i speditörens"fordran på vederlag för arbete". Det är därför svårt förkreditgivaren att säkert bedöma vkket värde spedhörens reskontra kan ha somunderlag för kredit mot företagsinteckning. Förbundethälsar med tikfredsstäUelse utredningens förslag att utökaföretagsinteckningens - numera företagshypotekets - omfattning så attfordringar rent generellt ingår i säkerhetsunderlaget (1 kap. 5§ punkt 6"kassamedel eller fordringar") och tklstyrker att förslaget läggs tikgmnd för lagstiftning. Utvecklingsfondeni : Utredningens åsikt att lånefordringar generellt skallomfattas av företagshypotek delas också av Utveck-Ungsfonden. Denytterligare utvidgning som föreslås genom att kassamedel och banktillgodohavandenenligt utredningens förslag också skall omfattas av företagshypotek förefakerenligt fondens uppfattning vara motiverad. Hovrättenöver och : Hovrätten delar utredningens uppfattning att det imånga fall kan vara ändamålsenligt från kreditsynpunkt att möjlighet ges förnäringsidkare att belåna fastigheten för sig och industritillbehör för sig.Emellertid kan hovrätten inte acceptera den lösning av problemet somutredningen anvisat. Av rent principiella skäl anser hovrätten sålunda att detframstår som olämpligt att helt överlåta åt partema i en kredkangelägenhet attpå egen hand avgöra om viss egendom skaU betraktas som fast eller lös. Dettastrider inte bara mot vedertagna principer inom fastighetsrätten utan tordedessutom få konsekvenser inom andra rättsområden. Pekas kan t. ex. på densärbehandling av fast och lös egendom som sker inom utsökningsrätten. Någraöverväganden rörande förslagets effekter i sådant hänseende har interedovisats i betänkandet. Enligt hovrättens mening vore det värdefiikt omutredningen hade prövat ytterligare vägar att komma till rätta med denförelagda uppgiften och därvid undersökt möjligheten av att lösa problemetunder hänsynstagande till andra än rent kreditmässiga synpunkter. Ett altemativsom kunde vara värt närmare överväganden är att helt enkeU avskaffa nuvarandebestämmelser om 8 1983/84. 1983/84:128 106 industritiUbehör.I avsaknad av närmare utredning vik dock inte hovrätten göra gällande att ensådan lösning skuUe vara fri från invändningar. Motbakgmnd av det nu anförda avstyrker hovrätten utredningens förslag i nuförevarande delar. Stockholmstingsrätt: Några avgörande praktiska svårigheter att regis-tertekniskt särskUjaindustritiUbehör från fastighet för att dessa skall kunna omfattas av företagshypotektorde inte föreligga. Tingsrätten vill dock påpeka att en ändring avstämpelskattelagens regler om lagfartsstämpelskatt måste övervägas. Malmötingsrätt: Tingsrätten avstyrker införandet av ett anmälningsförfarande föratt skilja industritUlbehör från eller förena dem med fast egendom. Enligttingsrättens mening kommer ett sådant nytt instmment bara att skapa oreda. Reglemahärom hör för övrigt inte hemma i 22 kap. jordabalken.