prop · G70327 · 1983-12-31 00:00:00 — omåtgärder för elever med handikapp i det allmänna skolväsendet m. m.; Regeringenföreslår att anta de förslag som har lagils upp i bifogade utdrag av regeringsprolokoll. Ipropositionen föreslås åtgärder för att förbättra utbildningsmöjligheterna förelever med handikapp. Rikelbör indelas i fem planeringsregioner. Inom var och en av dessa skall finnas entill länsskolnämnden på orten knuten planeringsberedning, som skall samordnainsatserna för i första hand barn och ungdomar med olika former av handikapp.Planeringsberedningen skall planera så att elever med handikapp får bästamöjliga undervisning. Inom varje region skall del finnas en tjänst som handikappkonsulenlmed uppgift bl.a. att biträda planeringsberedningen. Ipropositionen föreslås också atl skollagen (1962:319) ändras, så att slaten förspecialskolans elever skall ha rätt till ersättning från elevernas hemkommuner(en motsvarighet till s. k. interkommunal ersättning vid samverkan). Medelfrån anslaget Särskilda åtgärder på skolområdet skall kunna användas förregionala åtgärder för elever med handikapp inom det allmänna skolväsendet.Anslaget föreslås även tillföras medel motsvarande del belopp som beräknasinflyta till staten i ersättning för specialskolans elever. Även demedel som utgår för försöksverksamheten med särskilda anordningar förutbildning av svårt rörelsehindrade elever vid gymnasium föreslåsöverföras till ifrågavarande anslag. Engymnasial utbildning för hörselskadade med riksrekrylering föreslås få inrättasi med kommunen som huvudman. I 1983/84. 1983/84:27 2 Dencentrala och regionala pedagogiska stödorganisationen föreslås få ökaderesurser. bör bli resurscentrum för elever med tal-ochspråkstörningar. Ändringama föreslås trädai kraft den . Planeringsberedningar för handikappades undervisningoch tjänster som handikappkonsulent skall dock kunna inrättas redan den 1 aprilsamma år. 1983/84:27 3 Lag om ändring i skollagen (1962:319) Härigenom föreskrivs att i skollagen (1962:319)' skallinföras en ny paragraf, 52b §, av nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Den kommun i vilken en elev i specialskolan är kyrkobokfördskall betala ersättning till staten för kostnader för undervisningen. Dettagäller dock inte om eleven undervisas i en sådan särskild klass av specialskolansom är förlagd till i den kommun där eleven är kyrkobokförd. Ersättningen skall uppgå till samma bdopp för elev ochläsår som av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmerfastställs för elever i årskurs med samma nummer med stöd av 46 §2 mom. andra stycket. För elever i årskurs 10 i specialskolan skaU därvidgälla samma belopp som för elever i årskurs 9 i . Denna lag träder i kraft . Lagen omtryckt 1970: 1026. 1983/84:27 4 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden 1. , , ,, , , , , , ,, , , R. , , , Thunborg Propositionom åtgärder för elever med handikapp i det allmänna skolväsendet m. m. Deflesta barn och ungdomar med handikapp går numera i ellergymnasieskolan fillsammans med andra elever. De är således integrerade i detallmänna skolväsendet. Del finns emellertid fortfarande vissa särskildaskolformer för några grupper. Enligt skollagen (1962:319) skall staten genomspecialskolan svara for undervisningen av barn som på grund av synskada ellerdövhet eller hörsel- eller talskada inte kan följa undervisningen igrundskolan. I lagen (lSi67:940) angående omsorger om vissa psykisktutvecklingsstörda (omsorgslagen) finns bestämmelser om särskolan, som är enlandstingskommunal skolform för psykiskt utvecklingsstörda. Sådana psykisktutvecklingsstörda som på grund av syn- eller hörselskada inte kan följaundervisningen i särskolan skall få undervisning i specialskolan. F. n. finns irikel nio specialskolor. På gymnasial nivå finns ingen särskild skolform förelever med handikapp. kommun har emellertid enligt avtal med staten inomsin gymnasieskola särskilda anordningar för döva och gravt hörselskadadeelever från hela riket. Vidare bedrivs i vid Skärholmensgymnasium försöksverksamhet med särskilda anordningar för utbildning av svårtrörelsehindrade elever. Med slöd av regeringensbemyndigande tillkallade dåvarande statsrådel (U 1978:07) med uppgift atl utreda frågan om integration avhandikappade elever i det allmänna skolväsendet (Dir. 1978:69). Genom filläggsdirekfiv(Dir. 1979:89) fick kommittén i uppdrag alt också behandla de problem som möterelever med medicinska handikapp och då särskilt de allergiska elevernasproblem. Prop.1983/84:27 5 Efter sju tidigare delbetänkanden överlämnadeutredningen sill slutbetänkande (SOU 1982: 19) Handikappade eleveri del allmänna skolväsendet. I samband därmed överiämnades även betänkandet (DsU1982:6) Specialskolans bibliotek. En sammanfattning av slutbetänkandet börfogas till protokollet i detta ärende som bilaga I. Förslagen i betänkandet omspecialskolans bibliotek redovisas i det följande (avsnitt 3.6). Efter remiss har yttrandenöver de båda betänkandena avgetls av , ,statskontoret, (), (), () - efter hörande av rikscentralerna förpedagogiska hjälpmedel för handikappade (RPH), talboks- och punktskriflsbiblioteket(TPB), (), styrelsen för vårdartjänst, länsskolnämndernai , , , , , ,, , , , och , ,, , , , . , ,, och , Manillaskolan, Östervångsskolan, Vänerskolan,Krislinaskolan, Bir-giltaskolan, Äsbackaskolan, , Tomtebodaskolan,Ekesko-lan. , , Landsorganisationeni (LO), (), CentralorganisationenSACO/SR (/SR), , ()- efter hörande av medlemsförbunden. (), , . ,och Skola (RHS), () samt , , , och kommuner. Yttrandenfrån skolstyrelserna i , , , , , ,, , , , , , , ,, , och kommuner har fogats till resp. länsskolnämndsyttrande. LO har bifogat yttranden från ochStatsanställdas förbund. /SR har bifogat yttranden från och Lärarnas riksförbunds (LR:s) lokalavdelning vid Vänerskolani . Yttrandenhar dessutom kommit in från högskolan för läramtbildning i , högskolani , i , , BU-lärarnai särskolans syn verksamhet. (), Unga synskadade,(), och hörselskadade bam (DHB),. Regionkonferensenför döva och hörselskadade elever i västra regionen. och ungdomar (RBU), Ekhagaskolan i , 1983/84:27 6 , skolstyrelsen i samt frånförskolekonsulenter och reselärare vid regionkontoren i , , Örebrooch . Ensammanställning av remissyttrandena över sluibelänkandet bör fogas tillprotokollet i detla ärende som bilaga 2. Föröverblickens och sammanhangets skull redovisas i anslutning till de förslag somtas upp till behandling även vissa förslag som inte fordrar beslut avriksdagen. Jaghar samrått med cheferna för och socialdepartementeti de frågor som berör deras ansvarsområden. följande redogör jag för några av de viktigaste besluten som regering ochriksdag tidigare fallal med anledning av förslag frän integrationsutredningen.Därefter redovisar jag de olika principiella slutsatser utredningen dragit av siltfyraåriga utredningsarbete. 2.1Riksdagsbeslut m. m. Vid1979/beslutade atl det vid den tioåriga stafiigaspecialskolan för synskadade i - Tomtebodaskolan - skulle byggas upp ett resurscentrumför sy nskadade i hela rikel. Bakgrunden till beslutet var alt elevantalet vidskolan drastiskt minskal under senare delen av 1970-talel. De synskadadeeleverna hade i stället för all gå i specialskolan valt den vanliga nioårigagrundskolan på sina hemorter. Delta hade snabbt ute i kommunerna lett till ell ökalbehov av sådan specialpedagogisk expertis som tidigare endast funnits vidTomtebodaskolan. Enligt riksdagsbeslutet skulle bl. a. antalet s. k.reselärare vid det nya centmmet utökas. Möjligheter till kursverksamhet,fortbildning etc. skulle även finnas där (prop. 1979/80:100 bil. 12 s. 283, UbU1979/80:26, rskr 1979/80:301). Vid1980/beslutade att slaten även i fortsättningenskulle vara huvudman för den tioåriga specialskolan. Denna fråga hadediskuterats och många -t.ex. den s.k. SSK-ulredningen på 1970-talet-hfide hävdat atl specialskolan successivt borde inordnas i den kommunala gmndskolan.Till grund för riksdagsbeslutet i denna fråga låg bl. a. integrafionsutredningensanalyser av de döva och gravt hörselskadade elevernas t.våspråkighet (prop.1980/81:100 bil. 12 s. 297. UbU 1980/81:25, rskr 1980/81:332). Vid samma riksmötebehandlades även frågan om personell assistans för handikappade elever i gmndskolanoch gymnasieskolan. beslutade att något specialdesfineratstatsbidrag för sådan assistans i Prop.1983/84:27 7 fortsättningeninte skulle utgå. Medel för ändamålet skulle i slället tas från anslagetSärskilda åtgärder på skolområdet (prop. 1980/81:100 bil. 12 s. 281, UbU1980/81:30 (22), rskr 1980/81:283). Vidriksmötet /81 beslutade också atl den särskilda gymnasiala utbi Idningen för döva och gravt hörselskadade i även i fortsättningen skullevara förlagd till denna kommun och ha hela riket som upptagningsområde. Vidriksmötet beslutades även om ett nytt system för beräkning av statsbidragettill utbildningen i (prop. 1980/81:123, UbU 1980/81:27, rskr1980/81:333). Vid1981/beslutade att del skulle finnas elt högstadiumvid var och en av specialskolorna för döva och gravt hörselskadade. Tidigarehade högstadieundervisningen vid skolorna bedrivits i form avförsöksverksamhet (prop. 1981/82:100 bil. 12 s. 288, UbU 1981/82:17, rskr1981/82:232). Slutligenhar med anledning av förslag i prop. 1982/83:174 om vissaersättningar till sjukvårdshuvudmännen, m.m. beslutat att landstingskommunernaden skall la över ansvaret för tillhandahållande av tekniskahjälpmedel för handikappade elever i , gymnasieskolan och kommunaloch statlig vuxenutbildning samt för handikappade studerande i högskolan (SfU1982/83:26, rskr 1982/83:367). Omsorgskommitténhar i sitt slutbetänkande (SOU 1981:26) Omsorger om vissa handikappadebehandlat frågor om undervisningen av psykiskt utvecklingsstörda. Förslagenbereds f. n. inom . tillsattes var en av dess uppgifteratt göra en utvärdering av integrationen av fysiskt handikappade i del allmännaskolväsendel. Utredningen skulle på gmndval av denna analys lägga framriktlinjer för den framtida handikappolitiken på området. Utredningen harredovisat uppdraget i denna del i sitt slutbetänkande. I det följande redogörjag kortfattat för dess överväganden. Integrationsutredningenkonstaterar att det inle var så länge sedan de allra flesta svårt handikappadebarn och ungdomar vistades på särskilda institutioner. Dessa låg i allmänhellångt från barnens föräldrahem. började antalet eleverpå instilufionerna och specialskolorna mnt om i riket minska. Barn med svårafunktionshinder stannade kvar i sina hem och böljade i den vanliga skolan istället. Utredningenredovisar atl antalet gravt synskadade barn vid den statliga specialskolan försynskadade Tomtebodaskolan - var närmare 200. Under 1960-och 1970-talen minskade detta elevantal successivt. går det endast ettfåtal elever vid skolan. Huvuddelen av de gravt synskadade går i stället i denvanliga skolan och 1983/84:27 8 borhemma hos sina föräldrar. De särskilda specialklasser för synsvaga elever somunder slutet av inrättades i de tre största städerna kom också attberöras av integrationsvågen. fanns del närmare100 elever i siidana synklasser. är motsvarande siffra ca 50.1 Malmöupphörde synklasserna . /83 fanns det totalt 1 116synskadade grundskoleelever registrerade hos reselärarna. Av dessa elever var67 gravt synskadade och 1049 synsvaga. Närdet gäller barn och ungdomar med svåra rörelsehinder gick vid mitten av1960-talet inemot 300 av dessa barn i specialklasser i den vanliga grundskolan.Samtidigt vistades ungefar lika många svårt rörelsehindrade barn och ungdomarpå olika institutioner, där de fick sin grundskoleutbildning. är dessainstitutioner nedlagda. F. n. finns ca 2700 rörelsehindrade grundskolebarnregistrerade hos de särskilda konsulenterna för rörelsehindrade. Av dessa barngår i vanliga klasser. Övriga elever - ca 300 - går i särskilda undervisningsgmpper(rh-klasser) i . Vadbeträffar döva och hörselskadade har utvecklingen inle gått i samma riktningsom för synskadade och rörelsehindrade elever. Antalet elever vid de statligaspecialskolorna för döva och hörselskadade har totalt sett varil ungefärdetsamma under . /83 var elevantalet ca720, inkl. eleverna i de till specialskolorna knutna externa klasserna. Även antaletelever i specialklasser för hörselskadade inom är /61 var antalet hör-selklasselever ca 400. I slutet av 1970-taletvar siffran ungefär densamma. En viktig skillnad är dock att elevernas hörselnedsätlningnu i allmänhet är större. Redovisningen av antalet hörselskadade barn i vanligaklasser i är något osäker men antalet torde f. n. uppgå till ca 1 200. Enav utredningens slutsatser arbete med integrationsfrågorna äralt del i en yttre bemärkelse är ganska väl sörjt för de handikappade barnen iskolans värld. Integrationen - så som många i första hand tänkte sig den under1950- och 1960-talen - är på väg atl genomföras. Eleverna bor numera i mycketstor ulsiräckning hemma hos sina föräldrar och går i den vanliga skolan. Därhar del i allmänhet gjorts omfattande förändringar i närmiljön. Särskildaskolskjutsar har anordnats för barnen, tekniska hjälpmedel har ställts tillderas förfogande, personella assistenter och speciallärare har anställts,läromedlen har specialanpassals etc. Integrationen i denna yttre bemärkelse hari vårt land kommit myckel långt. Omman emellertid tränger djupare in i frågan framträder enligt utredningen endelvis annan bild av utvecklingen. Det finns många elever, t. o. m. bland degravast handikappade, som funnit sig tillrätta i den vanliga klassen ochskolmiljön. har utredningen mött ganska många barn som i den vanligaklassen inte fått uppleva den gemenskap med andra, den delaktighet i gruppensverksamhet, den kontakt och del utbyte med andra elever etc. som ordet"integration" förutsätter. För många av de här eleverna behövs delenligt utredningen förändringar. 1983/84:27 9 3 Föredragandens överväganden 3.1 Allmänna utgångspunkter Underde har gravt funktionshindrade barn och ungdomarintegrerats i det allmänna skolväsendet i allt större utsträckning. ärdet, framför allt för vissa gmpper av handikappade elever, närmast regel altbarnen bor hemma hos sina föräldrar och går i den vanliga . I höggrad är således handikappade barn och ungdomar integrerade i det allmännaskolväsendet. Dessa elever går där lika självklart som alla andra barn ochungdomar och problem som rör delaktighet, gemenskap etc. är gemensamma föralla. Målet för skolpolitiken är- som jag tidigare framhållit i en rad olika sammanhang - att skolan skall varaen skola för alla. Delta innebär bl. a. att vi inom det allmänna skolväsendetsram måsle ha rika möjligheter atl anpassa undervisningen till elever med skildaförutsättningar. Vi måsle försöka kompensera de barn och ungdomar som har ettsämre utgångsläge än andra. Atl kunna tillgodose behoven hos barn med funkUonshinderär alltså mer ett generellt skolpolitiskt mål än ett specifikt handikappinriklat. Vihar således nått långt när del gäller integrering av elever med handikapp idet aUmänna skolväsendet i fråga om den yttre organisationen - i det avseendeti själva verket längre än många andra länder. Alltmer uppfattas handikapp sombrister i den verksamhet eller i den miljö som omger människorna och såledesinte som en företeelse hos den enskilde individen, "denhandikappade". Med det betraktelsesättet är det naturiigt all barn med funkfionshindergår i vanliga skolor och bor hemma i stället för att hänvisas till särskildaskolor långt från sina föräldrar. Det förutsätter emellertid atl man även ihemortens skolor gör den anpassning till barnens villkor som behövs för attinte funktionshindret skall bli ett hinder i undervisningen eller i övrigtunder vistelsen i skolan. Somjag har redovisat i det föregående fungeraranpassningen av de yttre betingelserna i allmänhel väl. Jag kommer i detföljande alt redovisa förslag ägnade att ytterligare förbättra fömlsältningarnanär det gäller skolgången för barn med funktionshinder. Insiktenatt elever är olika och behöver olika mycket stöd i undervisningen har varilutgångspunkten för decentraliseringen av besluten om användningen av skolansresurser och undervisningens organisation. Endast de som har kontakt med denenskilda eleven kan bedöma denna elevs behov av stöd och stimulans iskolarbetet. Denna decentralisering på skolans område har varit en avförutsättningarna för alt elever med olika funktionshinder nu i så storomfattning kan gå i vanliga skolor. Detvar som integrafionssträvandena kom till starkast ultryck.De kom att omfatta inte enbart funktionshindrade utan denna tendens fanns ävenbeträffande andra gmpper. förefaller denna utveckling till endel ha ändrat inriktning. Prop.1983/84:27 10 lersöker sin identitet hos den egna gruppen. Det gäller också vissa handikappgmpper.Jag tänker då framför allt på de döva och gravt hörselskadade. Delförhållandet får dock inte, enligt min mening, innebära alt vi upphör att fördessa gmpper undanröja de många hinder som fortfarande finns för all de skalluppnå en gemenskap med alla i samhället. Målet för skolpolitiken är alt viskall få ungdomar med vidgade sociala kontakter som är väl förberedda atl klarasig i samhället efter avslutad skolgång. Jaganser att det här finns skäl att göra vissa särskilda markeringar beträffande kommunikafionshandikappadebarn och ungdomar. Det jag därvid framför allt tänker på är de dövas och gravthörselskadades teckenspråk och på deras beroende av en teckenspråkig miljö.Teckenspråket är de barndomsdövas första språk och är därför av stor betydelseför deras gruppgemenskap. Specialskolan för döva och gravt hörselskadade fylleren viktig funktion inom skolväsendet. Döva och gravt hörselskadade har därmöjligheter inle bara att bygga en solid grund genom teckenspråket utan ocksåatt ha gemenskap med andra döva och gravt hörselskadade. I den allmännadebatten har det ibland från andra än de döva själva hävdats alt betoningen avdet egna språket -teckenspråket- och samhörigheten i dövgruppen kanmotverka eller försvåra en senare anpassning till samhället utanför skolansvärld. De dövas förankring i teckenspråket är självklar, men det är viktigt attde hörande inte söker befria sig från kontakt med de döva. Dä isoleras de dövaoch de hörande från varandra. De satsningar som är nödvändiga på teckenspråketoch på samhörigheten döva emellan måste - som jag ser det - innefattasträvanden till en fungerande kommunikation och gemenskap även mellan döva ochhörande. Specialskolan har här ett stort ansvar. Att döva elever hänvisas tillspecialskolan kan ytligt ses som en strävan bort från integration.Erfarenheten visar dock att specialskolans resurser underlättar den störreintegrationen, den i samhället. När det gäller dehörselskadade elevernas situation i skolväsendel vill jag nämna följande. Jaganser all hörselskadade barn och ungdomar har del svårt. Oftabefinner de sig mitt mellan den hörande gmppen och den döva gruppen ochupplever atl de tidigt måste välja att "tillhöra" någon av grupperna.Under senare år har allt fler hörselskadade barn och ungdomar och derasföräldrar slutit sig samman och börjat formulera gemensamma krav på bl.a.skolväsendet. I synnerhet de hörselskadades situation på del gymnasialaskolstadiet har varit föremål för uppmärksamhet. En hörselskadad elev som i gmndskolangått i en särskild undervisningsgrupp är för det mesta tvungen att gå ien vanlig klass i gymnasieskolan med de svårigheter delta innebär. Ungefärvarannan hörselskadad elev avbryter sina gymnasieskolestudier enligt enundersökning utredningen refererar till. Medan de döva och gravt hörselskadadehar möjligheter att genomgå särskild gymnasial utbildning i , lämnas övrigahörselskadade utanför och hänvisas till alt på samma villkor som Prop.1983/84:27 11 allaandra tonåringar konkurrera om platsema i den allmänna gymnasieskolan. har här framfört krav på att en riksskola inrättas förhörselskadade gymnasieskoleelever. Jag anser att del finns skäl att gå dettaönskemål till mötes. Jag återkommer till denna fråga. De handikappadeinvandrarbarnens situafion inom förskolan och ungdomsskolan är ofta svårare ände svenska barnens. Mina förslag i del följande omfattar självfallet ocksådessa barn. Frågor om de handikappade invandrarelevernas situation kommerenligt vad jag har erfarit atl behandlas även i språk- ochkulturarvsutredningens (U 1981:04) huvudbetänkande. Utredningenerinrar om att många barn och ungdomar som berörts av utredningsuppdraget harvarit funktionshindrade alltsedan födelsen. Barnens föräldrar och övrigapersoner i deras omgivning har gmndlagt föreställningar om vad barnen klararav, vilka fömtsättningar de har etc. När de börjar i skolan har de i betydandeutsträckning redan gmndlagt en syn på sig själva, på sitt funktionshinder, påomgivningen och på sina möjligheter. Ofta finns här förklaringar till desvårigheter handikappade barn senare kan uppleva i skolan. Omgivningensattityder till deras funktionshinder kan t.ex. ha gmndlagt en känsla hos barnetatt inte ingå i gemenskapen. Det stöd och den hjälp barnet kan få från sin egenfamilj kanske inte räcker för atl uppväga delta tryck utifrån. Fleraremissinstanser delar utredningens uppfattning att det samhälleliga stödet börvara särskilt stort . erinrarom att på regeringens uppdrag i samarbete med företrädareför , de båda kommunförbunden och handikapporganisationerna harutarbetat en rapport med titeln .Rapporten, daterad febmari 1982, innehåller förslag till mtiner för informationtill föräldrar som fått ett barn med handikapp. Jagdelar utredningens uppfattning atl samhället i mycket större ulsiräckningän måste koncentrera sitt slöd till de handikappade barnen under derasförsta levnadsår. Del är då integrafionsulvecklingen måsle inledas. Skolansinsatser blir ofta en fortsättning på en väg som här haranträtls. Utredningenföreslår att den pedagogiska personal som finns för denna stödjande verksamhetföre skoltiden förstärks väsentligt . För de synskadade barnen ärdet fråga om de statliga förskolekonsulenterna, för de hörselskadade om de landslingskommunalahörselvårdskonsulen-tern;i och hemvägledarna och för de rörelsehindrade om de tillhabililering-cn 'r;nutn;i förskollärarna. Utredningen konstaterar att det förövriga fy- 1983/84:27 12 siskt eller medicinskt handikappade barn under skolålderninte finns några speciella resurser utöver de rent medicinska. En viktig pedagogisk resurs för de handikappade barnenföre skolåldern är enligt utredningen den kommunala barnomsorgen. Utredningenanser att omsorgskommitténs förslag om samordnad habililering av handikappadebarn och ungdomar i sina huvuddrag bör genomföras. Utredningen menar emellertidaU en större vikt bör läggas vid föräldrars och vuxna handikappades medverkansamt vid pedagogiska frågor. Dessa frågor behandlas f.n. i medanledning av omsorgskommiuéns förslag i betänkandet (SOU 1981:26) Omsorger omvissa handikappade. Jag kommeri det följande (avsnittet 3.4.1) all föreslå att ytterligare tjänster somförskolekonsulent för synskadade inrättas. Vidare kommer jag alt föreslåförändringar rörande bl. a. anslällningsmyndighet och behörighetskrav förförskolekonsulenterna. 3.3.1 En ny planeringsnivå Beslutet om den s. k. SIA-reforrnen (prop.1975/76:39, UbU 1975/76:30, rskr 1975/76:367) inledde en rad förändringar avskolan, som bl.a. inneburit atl besluten numera fattas närmare dem som berörs.Kommunerna har fått ett större ansvar för skolans verksamhet och de statligabidragen till kommunerna för skolväsendet har alltmer utformats som rambidrag.Jag anser det i enlighel härmed naturiigt att kommunerna skall ansvara förplaneringen av de handikappade barnens skolgång utifrån barnens behov. Utredningen"konstaterar utifrån sina erfarenheter attdet inte finns några integrationsmodeller att rekommendera som de bästa och attstaten därför inte generellt bör la ställning i fråga om vilka studievägareller tnlegrafions-former som bör väljas för handikappade barn. En individuell anpassning är nödvändig. Del är enligt minmening i kommunerna som man bäst kan avgöra de handikappade barnens behov.