prop · G70368 · 1983-12-31 00:00:00 — om vissa avdrag förkostnader för intäkternas förvärvande, m. m.; Regeringenföreslår att antaga det förslag som har upptagits i bifogade utdragav regeringsprotokoll. 1propositionen läggs förslag fram om en ändring av bestämmelserna om avdrag förökade levnadskostnader. Ändringen rör vissa skattskyldiga som är anställda vidföretag inom byggnads- och anläggningsbranschen. Enligt nu rådande ordningmedges normalt inte avdrag för ökade levnadskostnader med belopp motsvarandeuppburet traktamente än två är vid arbete pä sammaanläggningsarbetsplats utanför den vanliga verksamhetsorten. I propositionenföresläs att de även efter tväärsperio-den skall medges avdrag för ökadelevnadskostnader enligt likartade principer. Bestämmelsen föreslås gälla underetl övergångsskede och tillämpas endast vid 1984 och taxeringar. En annan fräga som tas uppi propositionen gäller avdraget för kostnader för resor med bil mellan bostadoch arbetsplats när bil används i tjänsten. Det föreslås ett förtydligande avde krav som gäller för att sådant avdrag skall medges. Förslaget innebär ävenen viss uppmjukning av vad som följer enligt nu gällande regler. De nyareglerna föresläs i huvudsak bli tillämpliga första gängen vid 1984 årstaxering. föreslås viss ändring av beräkningsgrunderna för avdragetför bilkostnader vid resor mellan bostad och arbetsplats. Denna ändringföreslås tillämpas års laxering. Vidareföreslås en teknisk ändring i fråga om avdrag för skyddsutrustning ochskyddskläder fr. o. m. Slutligenföresläs en bestämmelse om att vattenföroreningsavgift enligl lagen (1980:424)om åtgärder mot vattenförorening från fartyg skall anses utgöra en ickeavdragsgill kostnad. 1 1983/84. 1983/84:68 2 Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Härigenom föreskrivs att 20§ samt punkterna 3. 4 och 5 avanvisningarna till 33 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha nedan angivnalydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Vid beräkningen av inkomsten från särskild förvärvskällaskall alla omkostnader under beskattningsåret för intäkternas förvärvande ochbibehållande avräknas från samtliga intäkter i pengar eller pengars värde (bruttointäkt),som har influtit i förvärvskällan under beskattningsåret. Atl koncernbidrag,som inte utgör sådan omkostnad, ändå skall avräknas i vissa fall och inräknas ibruttointäkt hos mottagaren framgår av 43 S 3 mom. Avdrag får inte göras för: denskattskyldiges levnadskostnader och därtill hänförliga utgifter, såsom vad skaltskyldigulgelt som gäva eller som periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodiskutbetalning till person i sitt hushåll; kostnader i samband med plockning av vill växande bär ochsvampar lill den del kostnaderna inte överstiger de intäkter som är skattefriaenligt 19 S; värdet av arbete, som i den skattskyldigesförvärvsverksamhet utförts av den skatlskyldige själv eller andre maken ellerav den skatlskyldiges barn som ej fyllt 16 är; ränta pä den skatlskyldiges eget kapital som har nedlagtsi hans förvärvsverksamhet; svenska allmänna skatter; kapitalavbetalning på skuld; avgift enligt 8 kap. studiestödslagen (1973:349); avgift enligt lagen (1972: 435) om överlastavgifl: avgift enligt lagen (1976:666) om påföljder ochingripanden vid olovligt byggande m.m.; avgift enligt 99 a S utlänningslagen (1980:376); avgift enligl 26 S arbetstidslagen (1982:673); straffavgift enligt 8 kap. 7 S tredje stycket ; belopp, för vilket arbetsgivare år betalningsskyldigenligt 75 S uppbördslagen (1953: 272) eller för vilkel betalningsskyldighetföreligger på grund av underlåtenhet att göra avdrag enligl lagen (1982: 1006)om avdrags- och uppgiftsskyldighel beträffande vissa uppdragsersåttningar; avgift enligl lagen (1976: 206) om felparkeringsavgifi; överförbrukningsavgift enligt ransoneringslagen (1978:268): vattenföroreningsavglfl enligt lagen (1980:424) omåtgärder mot vattenförorening från fartyg; ränta pä lånat kapital lill den del räntan läcks av sådantstatligt bidrag som avses i punkt 7 av tinvisningarna till 24 §; kapitalförhrsl m. m. i vidare mån än som får ske enligl 36S. (Se vidareanvisningarna.) ' .Son;isrc lydcKc I9S2: 1208. fill 33 §3.' Har skaltskyldig i sin tjänst verkställt resor utom den vanliga verksamhetsorten,äger han rätt alt åtnjuta avdrag icke blott för kostnaden för själva resan utanjämväl för den ökning i levnadskostnaden, som den skattskyldige kan hava fåttvidkännas på den grund, att han vistats utom sin vanliga verksamhetsort, säsomför hotellrum, ökad kostnad för föda o. s. v. Därest i tjänst, som avses ipunkt 4 andra stycket av anvisningarna till 32 §, anvisats särskild ersättningför kostnaderna, får avdrag dock icke äga rum. Hava jämlikt 25 § första stycket3) taxeringslagen traktamentser-sättningar och andra ersättningar ickeupptagits såsom intäkt, må ej heller de emot ersättningarna svarandekostnaderna avdragas. 1 förstastycket avsedd ökning i levnadskostnaden skall, där den skattskyldige ickevisar större ökning, anses hava uppgått till ett belopp motsvarande denersättning som av arbetsgivaren utgivits för kostnadens täckande (traktamente),dock högst till belopp som i enlighet med vad nedan i detta stycke sägs motsvararstörsta normala ökning i levnadskostnaden. fastställer förvarje kalenderår ett belopp (normalbelopp) motsvarande största normalaökning i levnadskostnaden för . Har resan varit förenad medövernattning skall den anses hava varat det antal dygn som motsvarar antaletövernattningar. Har resan ägt rum utan samband med övernattning skall såsomstörsta normala ökning i levnadskostnaden räknas: fyra tiondels normalbelopp,när förrättningen varat , samt två tiondelsnormalbelopp, när förrättningen eljest varat . Omfaltarvistelse pä en och samma ort än i följd, skall frän och meddet sextonde dygnet säsom största normala ökning i levnadskostnaden räknas sextiondelar av normalbeloppet. Vill skattskyldig visa att kostnadsökningen i enoch samma tjänst varit större än avdrag som 1första stycket avsedd ökning i levnadskostnaden skall, där den skattskyldigeicke visar större ökning, anses hava uppgått till ett belopp motsvarande denersättning som av arbetsgivaren utgivits för kostnadens täckande (traktamente),dock högst till belopp som i enlighet med vad nedan i detta stycke sägsmotsvarar största normala ökning i levnadskostnaden. fastställerför varje kalenderår ett belopp (normalbelopp) motsvarande största normalaökning i levnadskostnaden för . Har resan varil förenad medövernattning skall den anses hava varat det antal dygn som motsvarar antaletövernattningar. Har resan ägt rum ulan samband med övernattning skall såsomstörsta normala ökning i levnadskostnaden räknas: fyra tiondels normalbelopp,när förrättningen varat , samt tvä tiondelsnormalbelopp, når förrättningen eljest varat mer än fyra timmar i följd.Omfattar vistelse på en och samma ort än i följd, skall fränoch med det sextonde dygnet säsom största normala ökning i levnadskostnadenräknas sex tiondelar av normalbeloppet. Vid 1984 och laxeringar skallför skaltskyldig som under anställning vid företag - Senaste lydelse 1970:915. beräknats i enlighet med vad nu sagts, skall ulredningen avse hans samtliga förrättningar i nämnda tjänst under beskattningsåret: dock att i fråga om avdrag för ökning i levnadskostnaden från och med del sextonde dygnet i följd pä en och samma ort eller under förrättning ä utrikes ort levnadskostnadsökningen må beräknas för varje förrättning för sig. byggnads- och anläggningsbranschen fortlöpande haft sinarbetsplats förlagd till en och samma ort utan för den vanliga verksamhelsor-tenunder längre lid än för tid därefter såsom största normala ökning ilevnadskostnaden anses etl belopp motsvarande den del av normalbeloppet somavser kost vid förrättning som pågått än ökat med faktisk koslnadför logi på arbetsorten. Vill skattskyldig visa atl kostnadsökningen i en ochsamma tjänst varil siörre än avdrag som beräknats i enlighel med vad nu sagts,skall ut-r-edningen avse hans samtliga förrättningar i nämnda tjänst under beskallningsärel:dock alt i fräga om avdrag för ökning i levnadskostnaden i följd pä en och samma ort eller under förrättning å utrikesort levnadskostnadsökningen mä beräknas för varje förr"ättning för sig. Avdrag för ökade levnadskostnader är däremot icke medgivetenbart på den grund, att den skattskyldige har sill arbele på annan ort än den,där han har sin bostad. Har den skatlskyldige bosatt sig på annan ort än den,där han har tjänst eller anställning, eller antagit arbele, som skall ulföraspå annan ort än den, där han är bosatt, är avdr-ag i regel icke medgivet.Avdrag medgives dock för det fall. att anställningen avser endast en kortaretid eller skall bedrivas ä flera olika platser eller det av annan anledningicke skäligen kan ifrågasättas, atl den skallskyldige skall avflytta till denort, där arbetet skall utföras. Oavsett vad i nästföregående stycke sågs ägerskallskyldig, som pä grund av sitt arbele bosatt sig pä annan ort än den därhans familj är bosalt, därest det med avseende på makes förvärvsverksamhet,svårighet att anskaffa familjebostad eller annan därmed jämförlig omständigheticke skäligen kan ifrågasättas, att familjen skall avflytta till den skatlskyldigesbostadsort, åtnjuta avdrag för den ökning i levnadskostnaden som föranledes avden skilda bosättningen. Om båda makarna äro berättigade lill sådant avdrag,skall, där makarna ej överenskommit om annan fördelning, del sammanlagdaavdraget tillkomma dem med hälften var. Vad här sagts skall, såvitt avsermakar, icke äga tillämpning i fall som 15252 mom. sägs. Ävenför del fall, atl skaltskyldig enligt punkt 3 här ovan icke är berättigad lillavdrag för ökade levnadskostnader, äger han dock rätt avdraga skälig kostnadför resor till och från arbetsplatsen, dår denna varit " .Scn:isrL' Ivdelse 1981:.41. belägenpå sådant avstånd från hans bostad, atl han behövt anlila och även anlitat särskillfortskaffningsmedel. Omavståndet mellan den skattskyldiges bostad och arbetsplats uppgår till minstfem kilometer och det klart franigär att användandet av egen bil för resa tilloch frän arbetsplatsen regelmässigt medför en tidsvinst pä minst tvä timmar ijämförelse med allmänt kommunikationsmedel medges avdrag för kostnader förresa med egen bil. Avdragel skall bestämmas enligt schablon pä grundval avgenomsnittliga kostnader för mindre bil och med hänsyn lill både de kostnader,som är direkt beroende av körd vägsträcka (milbundna kostnader), och övrigakostnader för bilen (års-bundna kostnader). De års bundna kostnaderna skallfördelas mellan körning. som avser resor tdl och från arbetsplatsen, och annan körningpå grundval av en beräkning av genomsnittliga årliga körsträckor för de bådaslagen av körning. Den andel av de årsbundna kostnaderna som belöper på resortill och från arbetsplatsen skall för mil räknat motsvara det belopp, sombehövs för att den skattsk-yldl-ge skall erhålla fullt avdrag för nämnda andelav kostnaderna, när den sammanlagda årliga körsträckan för resor till och frånar-hetsplatsen molsvarar den schablonmässigt beräknade genomsnittligakörsträckan för sådana resor. För körsträcka därutöver skall avdraget avseendast de milbundna kostnaderna. Regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer fastställer för varje taxeringsår föreskrifter för beräkningen av avdragi dessa fall. För skattskyldig som regelmässigt använder bil 1 tjänsteneller som på grund av ålder, sjukdom eller handikapp är nödsakad alt användabil tillämpas inte bestämmelserna i andra stycket. Om avståndet mellan den skallskyldiges bostad ocharbetsplats irppgår till minsl och det klart framgår attanvändandet av egen bil för resa till och från arbetsplatsen regelmässigtmedför en tidsvinst pä minst tvä limmar i jämförelse med allmänt kommunikationsmedelmedges avdrag för kostnader för resa med egen bil. Sådant avdrag medges ocksåom den skatlskyldige använder bilen i tjänsten under minst för. årräknat för de dagar som bilen används 1 tfänsten. Om bilen används 1 tjänstenunder minst för år räknat medges avdrag under alla de dagar som bilenanvänds för resor mellan bostad och arbetsplats. Användning i tjänsten beaktasdock endast om den uppgår till för år räknat. Avdraget skallbestämmas enligt schablon på grundval av genomsnittliga kostnader för mindrebil och med hänsyn till de kostnader, som är direkt beroende av körd vägsträcka(milbundna kostnader). Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmerfastställer för varje taxeringsår föreskrifter för beräkningen av avdrag idessa fall. För skaltskyldig som pä grund av ålder, sjukdom ellerhandikapp är nödsakad atl använda bil tillämpas inle bestämmelserna i andrastycket. Detsamma gäller skattskyldig som är tvungen atl använda större bil på grund av skrymmande last. gäller skattskyldig som är tvungen att använda större bilpå grund av skrymmande last. Avdrag förkostnader för resor till och från arbetsplatsen medges bara för den del avkostnaderna som överstiger under beskattningsåret. Vid taxeringar gäller följande. Avdrag medgives skattskyldig för kostnader förskyddsutrustning och skyddskläder som har varit nödvändiga för arbetetsfullgörande. Med skyddsutrustning avses bland annat hjälm, skyddsglasögon,hörselskydd och skodon med stål-hätta. Med skyddskläder avses sådana kläder,som har särskilda skyddsegenskaper mot frätande ämnen, mekaniska skador ellermot väta, värme eller kyla som i huvudsak har andra orsaker än klimatförhållandena. Skattskyldigsom på grund av sitt arbete har haft icke oväsentliga kostnader utöver delnormala för andra arbetskläder än sådana som avses 1 andra stycket är ianledning härav berättigad lill avdrag med för år räknat. Avdrag medgivesendast om de ökade kostnaderna beror på att arbetskläderna på grund avarbetets beskaffenhet utsattes för starkt slitage, kraftig nedsmutsning ellerannars förbrukas osedvanligt snabbt. fastställer förteckning överyrkesgrupper som kan anses ha kostnader enligl iredfe stycket. Avdrag medgivesskattskyldig för kostnader för skyddsutrustning och skyddsklåder som har varitnödvändiga för arbetets fullgörande. Med skyddsutrustning avses bland annathjälm, skyddsglasögon, hörselskydd och skodon med stäl-hätta. Med skyddskläderavses sådana kläder, som har särskilda skyddsegenskaper mot frätande ämnen,mekaniska skador eller mot väta, värme eller kyla som i huviid-sak har andraorsaker än klimatförhållandena. Denna lag träder i kraft den och tillämpassåvitt gäller 20 S och bestämmelsen om beräkning av kostnader för resa med egenbil i punkt 4 andra stycket av anvisningarna till 33 § första gången vid 1985års taxering och i övrigt första gången vid taxering. De nyabestämmelserna i sistnämnda lagrum om beräkning av kostnader för resa med egenbil tillämpas dock inte i den mån del förhållandet att årsbundna kostnader intelängre beaktas leder till att milkostnader beräknas med lägre belopp än vid1984 års taxering. 1 fråga om resor som har företagils före ikraftträdandettillämpas inte den nya bestämmelsen i punkt 4 andra stycket fjärde meningen ombilen har använts i tjänsten minst för år räknat. Senaste lydelse 1981:999. Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , . Proposition om vissa avdrag för kostnader för intäkternasförvärvande, m. m. Möjlighet för skattskyldig att erhålla avdrag för ökadelevnadskostnader enligl den schablonregel som får tillämpas vid tjänsteresabortfaller i regel efter tvä års arbete på samma ort utanför den vanligaverksamhetsorten. Från organisationer, som företräder anställda inom byggnads-och anläggningsbranschen, har inkommit framställningar om att dennatidsmässiga begränsning för tillämpning av schablonregeln slopas för deras del.Jag avser atl i det följande behandla denna fräga. Med anledning av de tillämpningssvårigheter som uppkommitbeträffande bestämmelsen om avdrag för kostnader för bil vid resor mellanbostad och arbetsplats när bilen används i tjänsten ämnar jag ta upp även dennafråga. Jag behandlar i det sammanhanget även frågan om grunderna för beräkningav de avdragsgilla bilkostnaderna vid resor mellan bostad och arbetsplats. Jag föreslär vidare ett förtydligande av bestämmelserna omavdrag för skyddsutrustning och skyddskläder. Slutligen tar jag upp frågan om hur den nya ekonomiskasanktion, benämnd vattenföroreningsavgift, som infördes är 1983, bör behandlasi skattehänseende. 2 Avdrag för ökade levnadskostnader för anställda inom byggnads-ochanläggningsbranschen En allmän förutsättning för rätt till avdrag för ökning avlevnadskostnaderna är, atl den skattskyldige skall ha företagit resa itjänsten utom den Prop.1983/84:68 8 Bestämmelsen finns i punkt 3första stycket av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen (1982:370), KL.Med vanlig verksamhetsort avses i princip den anställdes tjänsteställe. Vissa arbetstagare saknar dock tjänsteställe. a. anställda inom byggnads- och anläggningsbranschen. För dem ansesbostadsorten normalt utgöra den vanliga verksamhetsorten. De får alltså rätt lillavdrag vid tjänsteresor som företas utanför bostadsorten. Avdraget får beräknasenligt en schablonregel (punkt 3 andra stycket av anvisningarna till 33 § KL),som innebär att avdrag kan medges med belopp motsvarande uppburet traktamente,dock högst det normalbelopp som () fastställer . praktiska tillämpningen av denna avdragsregel har en tidsmässigbegränsning av regeln kommil att gälla. I anvisningar som utfärdats av RSVsägs sålunda, att avdrag såsom för tjänsteresa i regel inte bör medges om denanställde fortlöpande haft sin arbetsplats pä en och samma ort under längre tidän tvä år, den s. k. tvåärsregeln. Arbetsplatsen anses då ha blivit denanställdes vanliga verksamhetsort. För tid efter tvåårsperiodens utgång bedöms rätten tillavdrag för merutgifter enligt andra regler. Dessa innebär undanlag fränprincipen att avdrag inte medges för levnadskostnader på den vanligaverksamhetsorten eller för att skattskyldig tagit anställning utanför sinbostadsort. Undantagen gäller för relativt kortvariga anställningar utanförbostadsorten och fall av s. k. dubbel bosättning för makar (punkt 3 tredje ochfjärde styckena av anvisningarna till 33 § KL). Vid beräkning av avdraget utgårman i princip från de verkliga merkostnaderna. Såvitt gäller andra kostnader änför bostad förekommer dock i den praktiska tillämpningen en viss schablonisering. Organisationer, som representerar anställda inom byggnads-och anläggningsbranschen, har gjort framställningar om att schablonregeln vidtjänsteresa skall få tillämpas åven efter tvåärsperiodens utgång för anställdainom de nämnda branscherna. Som skäl härför har åberopats att kostnadssituationenför de byggnads- och anläggningsanställda inte förändras tvärt efter en visslidpunkt utan fastmer är tämligen under hela den tid somanläggningsarbetet pågår. Vidare har man pekat pä bl.a. de problem medbevisning som uppkommer för de skattskyldiga vid övergängen frän en schabloniseradmetod för beskattning lill etl system som innebår att varje avdragspost måste särredovisasoch verifieras. Som typiska anläggningsarbetsplatser har nämnts bl.a.kraftverksbyggen. Arbetet med att uppföra sädana anläggningar har sagts iallmänhet pågå mellan tvä och . Det har uppgetts att del inte finns någonreell möjlighet till fast bosättning pä arbetsorten för vare sig denskattskyldige eller hans familj. Som exempel på kostnader som uppkommer påarbetsorten har nämnts avgift för uppställningsplats för husvagn, samt hyra elleravskrivningskostnad för denna, kostfördyring och diverse småutgifter. Traktamentsbeskattningssakkunniga (B 1978:02) - numera förmänsbe- Prop.1983/84:68 9 skattningskommittén -- har i sitt betänkande (SOU 1983:3)Skatteregler om traktamenten m. rri. lämnat förslag i fråga om avdrag för ökadelevnadskostnader som innebär skärpning av tillämpningen av beslämmelserna omschablonavdrag. Beredningen i av traklamenlsbeskalt-ningssakkunnigasförslag är ännu inle slutförd. Enligt min mening talar mycket för att reglerna om avdragför ökade levnadskostnader för framtiden bör bygga på en mer restriktivbedömning. I avvaktan på ett närmare ställningstagande finner jag det med hänsyntill de speciella förhållanden som gäller för den ovan beskrivna kategorien avanställda inom byggnads- och anläggningsbranschen påkallat atl i någon månmildra de effekter som en strikt tillämpning av gällande regler skulle innebäraför deras del. De bör därför även efter tvåärsperiodens utgång under ettövergångsskede medges avdrag med dels belopp motsvarande faktiska utgifter förlogi på arbetsorten, dels ock visst belopp för övriga kostnader. Sistnämndabelopp bör motsvara vad som enligt föreskrifter från RSV medges för ökadeutgifter för kost vid förrättning som pågått än (s. k. längtidsförrätining).Bestämmelserna bör tas in i punkt 3 andra stycket av anvisningarna till 33 §KL. De bör träda i kraft . Tillämpnitigen av dem börbegränsas till att gälla endast i fråga om 1984 och taxeringar. 3 Avdrag för kostnader för resor med bil mellan bostad ocharbetsplats 3.1 Avdrag på grund av användning av bil i tjänsten 1 skattelagstiftningen finns en allmänbestämmelse om att skattskyldig kan medges avdrag för skäliga kostnader förresor mellan bostad och arbetsplats (punkt 4 av anvisningarna till 33 § KL).Avdrag medges dock efter en lagändringar 1981 (prop. 1980/81: 118 bil. 2, SkU44, rskr 285, SFS 1981:341) bara för den del av kostnaderna som överstiger 1000kr. Denna begränsning gäller för alla skattskyldiga. Det finns även andra inskränkningar i avdragsrätten. Dettagäller bl.a. när avdraget avser kostnader för resor med egen bil. För attavdrag skall medges för sådana kostnader krävs atl del skall vara ett visstminsta avstånd mellan bostaden och arbetsplatsen och alt man skall göra en visstidsvinst vid resor med bil jämfört med om resorna företas med allmännakommunikationsmedel. Dessa inskränkningar gäller dock inte för l.ex.skattskyldiga som pä grund av ålder, sjukdom eller handikapp är nödsakade attanvända bil för sina resor. De gäller heller inte för skattskyldig somregelmässigt använder bil i tjänsten. Avdrag medges således i dessa falloavsett avstånd och tidsvinst. Det har ankommit på RSV att utfärdaföreskrifter och Prop.1983/84:68 10 anvisningar angående avdragsberäkningen. När bestämmelsernaändrades är 1981 skrevs de krav som gäller för att avdrag för bilresor skallmedges in i lagtexten i siörre utsträckning än som varit fallet. Deltagällde förutom kraven på tidsvinst och avstånd för att avdrag för bilkostnaderskall komma i fråga även del ovan nämnda fallet atl bilen regelmässigt användsi tjänsten. Bestämmelsen om avdragsrätt i den sistnämnda situationen logs in itredje stycket av punkt 4 av anvisningarna till 33 S KL. Tillämpningen av denblev aktuell första gängen vid taxering. Trots att begreppel regelmässigt funnits irättstillämpningen redan innan del skrevs in i lagen har osäkerhet uppkommit omhur begreppet skall tolkas. Enligt en rekommendation frän en arbetsgrupp medföreträdare för och länsstyrelserna lill de olika länens skattechefer inför1983 års taxering skulle med regelmässig användning i tjänsten förstås attbilen används minsl i tjänsten av årets genomsnittligen 220-230arbetsdagar. Denna rekommendation har ifrågasatts. Den har inte hellertillämpats fullt ut vid taxeringen utan bedömningen har skiftat i olika delarav landel. I sammanhanget har bl. a. åberopats ett avgörande av regeringsrätten(regeringsrättens årsbok 1980 1:72) enligt vilkel 79 dagars användning avbil i tjänsten under totalt per är inle ansetts vararegelmässig. Med hånsyntill den olikartade tillämpningen av lagstiftningen finner jag del påkallat medelt förtydligande av bestämmelsen. Enligl min mening bör detta lämpligen skegenom att det i lagtexten preciseras hur många dagar som en bil bör användas itjänsten för att man pä den grunden skall kunna godkänna avdrag för kostnaderför resor med bil mellan bostad och arbetsplats. Med en sådan utformning avbestämmelsen kan begreppet regelmässigt utgå.