prop · G70316 · 1983-12-31 00:00:00 — Det är knappast möjligtalt i en enkel formel fånga in de fall som inte bör godtas. Man får i ställetbedöma saken frän fall till fall och då se tillöverenskommelsen som helhet. Med hänsynfill det anförda anser jag alt lagen inte bör innehålla någon regel somgenerellt begränsar möjligheterna för mäklaren att avtala om ersättning förarbete för del fall att uppdraget inte leder till någon överlåtelse. Om ettsådant avtalsvillkor i det enskilda fallet skulle vara oskäligt med hänsynbl.a. till avtalets innehåll i övrigt, får det i stället angripas medtillämpning av lagen (1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkor eller 36 §avtalslagen. En mäklare som mera systematiskt ställer upp sådana oskäligavillkor får vidare anses handla i strid mot god sed i fastighetsmäklarbranschen.Han riskerar då att få sin registrering hos återkallad. 2.5.3 Ersättning vid ensamrätlsuppdrag Mitt förslag: Om mäklaren har erhållit ettprovisionsuppdrag med ensamrätt, har han rätt till provision för överlåtelsersom sker inom den tid som har avtalals för ensamrätten även om överlåtelseninte har skett genom hans förmedling. I konsumentförhållanden får denna tidbestämmas åt gången. Kommitténs förslag: Om uppdragsgivaren utan giftiganledning bryter ett avtal om ensamrätt är mäklaren berättigad till skadestånd.I konsumentförhållanden skall ett sådant avtal ingås skriftligen och gälla förhögst åt gången. Remissinstanserna: Flera remissinstanser anser attmäklaren skall ha rätt till avtalad provision, om uppdragsgivaren bryter mot enöverenskommelse om ensamrätt. Så gott som alla remissinstanser har tillstyrktatt en fidsbegränsad ensamrätt skall få förekomma även i konsumentförhållanden.Flera remissinstanser anser att den av kommittén föreslagna tidsbegränsningenär alltför snäv. Skälen för mitt förslag: Till ett mäklaruppdrag kan knytasen ensamrättsklausul. VanHgen anges då ensamrätten gälla under viss tid.Klausuler av detta slag innebär som regel att uppdragsgivaren förbinder sig attunder tiden för ensamrätten sälja fastigheten endast genom förmedling avmäklaren. Uppdragsgivaren blir då skyldig att betala provision till mäklarenäven om fastigheten försäljs till någon som har anvisats av en annan mäklare.Samma sak anses i allmänhet gälla om uppdragsgivaren säljer fastigheten tillnågon som han själv har fått kontakt med. Det står dock givetvis mäklaren ochuppdragsgivaren fritt att avtala om en ensamrätt med mindre långtgåendeinnebörd, exempelvis så aft uppdragsgivaren förbehålls rätten att sälja fastighetentill någon som han själv har fått kontakt med. En ensamrätlsklausul kan innebära fördelar för såväluppdragsgivaren Prop.1983/84:16 22 Mäklaren kan göra en större arbetsinsats änannars i Ersättningen för medvetande om att han inte har konkurrens av någonannan mäklare. I uppdraget motsats till vad som gäller vid normala mäklaruppdraginnebär ett ensamrättsuppdrag också normalt att mäklaren tar på sig attprestera ett visst arbete. Detta kan vara av särskild betydelse exempelvis närfastigheten är svårsåld eller belägen på ett sådant avstånd att kostnaderna förresor m.m. blir högre än normalt. slår det klart att ensamrätten föruppdragsgivaren innebär en stark bundenhet, i synnerhet när ensamrätten avseren . Jag anser därför att det är befogal att i detta hänseende införaen särskild reglering till skydd för de uppdragsgivare som är konsumenter, dvs.i detta sammanhang de som säljer fasfigheter som de har innehaft huvudsakligenför enskilt bruk. Under remissbehandlingen har från något håll framhållitsatt mäklarens möjlighet att förbehålla sig ensamrätt bör begränsas till falldär det finns särskilda skäl, exempelvis då den aktuella fastigheten kanbedömas vara svårsåld. En sådan reglering bör emellertid enligt min mening intekomma i fråga redan av det skälet att den skulle bli alltför oklar. Principenbör alltså även i konsumentförhållanden vara att det alltid är möjligt attavtala om ensamrätt. Kommittén har föreslagit att ensamrättsuppdragen ikonsumentförhållanden skall ingås skriftligen. Så torde emellertid i de flestafall ske . Ett skäl fill det är att mäklaren har bevisbördan för attdet föreligger ensamrätt. Enligt kommittén skulle ett skriftlighetskrav kunnaförhindra att konsumenten alltför lättvindigt blir bunden av en klausul med såpass ingående rättsverkningar. Jag kan dock för min del inte finna att dettautgör ett tillräckligt skäl för att just i detta avseende uppställa ett sådantformkrav. Däremot anser jag i likhet med kommittén att tiden förensamrätten bör begränsas i konsumentförhållanden. Denna tidsbegränsning böravvägas så att rättsverkningarna för uppdragsgivaren lindras, sommäklaren ges rimliga möjligheter att åstadkomma en överlåtelse inom den utsattatiden. Enhgt flera remissinstanser är den av kommittén föreslagna tiden avhögst för kort. Jag anser för min del att tiden bör kunna bestämmastill högst åt gången, med möjlighet för parterna att varje gång föriängaöverenskommelsens giltighet. Det bör alltså inte vara tillräckligt att denursprungliga överenskommelsen förses med en klausul om aft ensamrätten automarisktföriängs för det fall att uppdragsgivaren inte vidtar någon åtgärd för attundvika detta. Av särskild betydelse är vad som skall gälla i fall dåavtal om överiåtelse av fastigheten kommer fill stånd utan mäklarensförmedling. Som jag berört i det föregående har mäklaren f.n. även i dessa fallnormalt rätt till ersättning under förutsättning att fastigheten överlåts underensamrättens giltighetstid. Kommittén har föreslagit att mäklaren i ställetskall bli berättigad till skadestånd,om uppdragsgivaren ulan giltigt skäl bryter avtalet om ensamrätt, och att det iprincip skall åligga mäklaren att visa storleken av den skada som hartillfogats honom. Som framhållits av flera remissinstanser -bl.a. ,juridiska fakulteten vid och -skulle emellertid en sådan regel ofta kunna ge upphov till tvister mellanmäklare och uppdragsgivare. Enligt min mening skulle också ensamrättens värdeför mäklaren urholkas i alltför hög grad. Den tidsbegränsning som jag harförordat får anses utgöra ett tillräckligt skydd för konsumenten. Denne kan ju inväntaafttiden för ensamrätten går ut, om han själv vill sälja fastigheten. Jag förordar av dessa skäl att mäklaren även ifortsättningen som regel skall ha rätt till full ersättning i de berördafallen. En sådan regel kan dock inte vara undantagslös. Det måste i vissasituationer finnas möjlighet att sätta ned ersättningen. Detta gäller framförallt i de fall där mäklaren har åsidosatt sina skyldigheter enligtuppdragsavtalet, exempelvis genom att han inte har vidtagitnågra förmedlingsåtgärder. Jag återkommer till detta i avsnitt 2.5.6. 2.5.4 Betalningsansvaret för provision Mitt förslag: Betalningsansvaret för provision sommäklaren är berättigad till åvilar den som säljer fastigheten, om annat intehar överenskommits. Kommitténs förslag: Saknar motsvarighet till milt förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig ifrågan. Skälen för mitt förslag: Av allmänna regler om sysslomannaskapföljer att det är uppdragsgivaren som är skyldig att betala ersättning tillsysslomannen för dennes uppdrag. Detta gäller även beträffandefastighetsmäklare i fall där uppdragsavtalet innebär att ersättningen skallbestämmas efter det arbete som mäklaren har lagt ned. Någon bestämmelse som larsikte på den situationen behöver inte tas in i lagen. Saken ställer sig enligt min mening annoriunda när mäklaruppdragetskall ersättas med provision. 1 sådana fall gäller f.n. enligt fast praxis attdet, när annat inte har överenskommits, alltid är säljaren som gentemotmäklaren har ansvaret för betalningen av provisionen. Säljaren får med andraord då betala provisionen även när det är köparen som ursprungligen harkontaktat mäklaren. Lagen bör innehålla en regel som klargör vad som skallgälla i den situation som jag nu har angett. Övervägande skäl talar för att ensådan regel bör ansluta till vad som gäller f .n., alltså att det är den avavtalsparterna till vilken köpeskillingen erläggs som i förhällande till mäklaren har att betala Prop.1983/84:16 24 Regeln bör dock ge möjlighet tillöverenskommelse om att Ersättningen för provisionen i stället skall utgesav den som erlägger köpeskillingen. En sådan uppdraget överenskommelse börkunna träffas antingen i samband med eller efter överlåtelsen. 2.5.5 Ersättning vid s.k. självinträde Mitt förslag: Fastighetsmäklaren har inte rätt tillersättning för sitt förmedlingsarbete, om han själv eller någon fysisk ellerjuridisk person som är närstående till honom inträder som köpare eller säljare. Kommitténs förslag: Överensstämmer med mitt förslag meddet undantaget att kommitléförslaget bara avser fall då mäklaren själv träderin som motpart till uppdragsgivaren. Remissinstanserna: Kommittéförslaget lämnas i allmänhetutan erinran. En remissinstans anser dock att bestämmelsen skall ta sikte ävenpå fall där någon fysisk eller juridisk person som är närstående till mäklarenträder in som uppdragsgivarens motpart. Skälen för mitt förslag: kan det förekomma attmäklaren själv träder in som uppdragsgivarens motpart. Det kan ifrågasättas ominte mäklaruppdraget då måste anses ha förfallit. I varje fall står det enligtmin mening klart att mäklaren inte bör vara berättigad till någon ersättningför det arbete han har utfört i ett sådant fall. En uttrycklig regel av dettainnehåll bör tas in i lagen. Enligt kommittén är det inte motiverat eller ens möjligtatt föreslå generella regler för fall då mäklaren inte själv träder in sommotpart men ändå kan ha ett större eller mindre egeninlresse i saken. Enremissinstans har mot detta invänt att rätten till ersättning bör falla bortäven när någon fysisk eller juridisk person som är närstående till mäklarenträder in som motpart till uppdragsgivaren. Jag delar denna uppfattning. Denregel som jag förordade bör alltså kompletteras med en föreskrift av dettaslag. Med uttrycket "närstående" bör avses sådana fysiska ellerjuridiska personer som vid tillämpning av konkurslagen (1921:225) skall ansessom närstående till konkursgäldenären (se 29 a § konkurslagen). Det kan tilläggas att om en mäklare mer än vid enstakatillfällen själv eller genom närstående inträder som köpare eller säljare,kan ha anledning att pröva om mäklaren därigenom får anses haåsidosatt god fastighetsmäklarsed. Mitt förslag: Mäklarens ersättning kan sättas ned, om hanvid uppdragets utförande har åsidosatt sina åligganden mot köparen ellersäljaren. Ersättningen skall dock inte sällas ned, om försummelsen är av ringabetydelse. Kommitténs förslag: Mäklarens ersättning kan sältas ned,om den med hänsyn till avtalad ersättningsform eller övriga omständigheter äroskälig. Remissinstanserna: Enligt flera remissinstanser börjämkning av ersättningen kunna göras endast när mäklaren har åsidosatt sinaåligganden mot köparen eller säljaren. Skälen för mitt förslag: I avsnitt 2.4 har jag förordatatt mäklaren skall vara skyldig att utge skadestånd, om han åsidosätter sinaåligganden mot köparen eller säljaren och därigenom tillfogar någon av demekonomisk skada. Om skadan drabbar den av parterna i överlåtelsen som harbetalningsansvaret för ersättningen, kommer skadeståndet i första hand attavräknas mot mäklarens fordran på ersättning för sitt uppdrag. I dessa fallinnebär alltså skadeståndsregeln i praktiken att mäklarens rätt tillersättning helt eller delvis bortfaller. Möjligheterna alt sätta ned ersättningen bör dock enligtmin mening inte vara begränsade till sådana situationer där mäklarensförsummelse har föranlett en skada för köparen eller säljaren.Skadeståndsregeln bör kompletteras med en allmän bestämmelse om prisavdragoavsett om köparen eller säljaren har tillfogats någon skada. Som exempel på ensituation då bestämmelsen kan bli fillämplig kan nämnas det fallet att mäklarenefter att ha sammanfört parterna helt underlåter alt hjälpa dem med allupprätta de handlingar som behövs för överiåtelsen. Om parterna själva klararav att göra detta, har det inte uppkommit någon ekonomisk skada till följd avmäklarens försummelse. Trots detta kan det vara rimligt att ersättningen sättsned i denna situation. Jag kan instämma i vad flera remissinstanser har anfört omatt nedsättning av ersättningen bör komma i fråga endast i fall dä mäklaren pånågot sätt har åsidosatt sina åligganden mot köparen eller säljaren. Denförordade nedsättningsregeln bör därför ges en sådan innebörd: Detta utesluterinte att ersättningen i särskilda fall kan jämkas även när den, som kommitténhar uttryckt saken, med hänsyn till avtalad ersättningsform eller övrigaomständigheter är oskälig. Jämkning kan i sådana fall göras med stöd av 36 §avtalslagen. Möjligheten att jämka ersättningen när mäklaren har varitförsumlig innebär en press på mäklaren all iaktta sina skyldigheter mot köpareoch säljare vid utförande av uppdraget. Emellertid bör ersättningen inte kunnasällas ned på grund av varje försummelse av mäklaren. Del skulle inte vara Prop.1983/84:16 26 förenligt med del praktiska livets krav att nedsättningaktualiseras även vid Ikraftträdande en försummelse av bagatellartat slag.Kommittén har av detta skäl ansett att nedsättningsregeln bör kunna tillämpasendast när mäklaren väsentligt har försummat sina skyldigheter. Enligt minmening skulle möjligheterna till prisavdrag emellertid då bli alltförbegränsade. Jag anser alt nedsättning bör vara utesluten endast närförsummelsen är av ringa betydelse. Del är önskvärt att lagen om fastighetsmäklare träder ikraft . Före ikraftträdandet måste emellertid en delförberedelsearbete vidtas. Länsstyrelserna kan behöva för att lösaorganisatoriska frågor med anledning av de nya arbetsuppgifter som lagen förmed sig. Den läroplan som har fastställt för utbildning avfastighetsmäklare måste vidare anpassas fill innehållet i lagen. Dessutombehöver fastighetsmäklarna och deras organisationer ett visst rådrum förutbildning och information om de nyheter som lagen innebär. Med hänsyn till dessaförhållanden bör lagen träda i kraft först . Särskilda övergångsbestämmelser är nödvändiga beträffandede fastighetsmäklare som är verksamma . Det kommer ofrånkomligen att taen innan länsstyrelserna har behandlat alla ansökningar omregistrering. Fastighetsmäklarna måste ha möjlighet att bedriva sin verksamhetunder . Vidare bör mäklarna ha på sig att göra ansökanom registrering sedan lagen har trätt i kraft. Enligt min mening bör det varatillräckligt att ansökan om registrering görs efter lagensikraftträdande. Och har ansökan gjorts , bör mäklaren ha rätt attbedriva sin verksamhet i avvaktan på beslut. En övergångsbestämmelse behövs också beträffande defastighetsmäklare som vid lagens ikraftträdande inte har genomgått denföreskrivna utbildningen. Dessa mäklare bör ges en viss lid att skaffa sigdenna utbildning. Denna tid kan lämpligen bestämmas till högst frånlagens ikraftträdande. Enligt allmänna grundsatser tillämpas inte nyacivilrättsliga bestämmelser i fråga om rättsförhållanden som har uppkommit förebestämmelsernas ikraftträdande, om inte annat särskilt föreskrivs. Enligt minmening bör lagens bestämmelser av civilrättslig natur tillämpas endast i sådanafall där ett uppdrag har lämnats till mäklaren efter ikraftträdandet. Uppgiften att registrera samtliga fastighetsmäklareinnebär ett visst merarbete för länsstyrelserna i förhållande fill vad somgäller . efter lagens ikraftträdande kommer dennauppgift att fordra vissa extra arbetsinsatser. De övergångsbestämmelser som jaghar 1983/84:16 27 förordat i avsnitt 2.6 innebär emellertid att detta arbetekan fördelas över en Specialmotivering 1 § . Merarbetet förlänsstyrelserna när detta inledande registreringsarbete har utförts torde intebli omfattande. Enligt min mening kan arbetsinsatserna med anledning av reformenrymmas inom ramen för länsstyrelsernas nuvarande resurser. Några nya tjänsterkommer därför inte alt behöva inrättas med anledning av den nya lagen. I dennafråga har jag samrått med chefen för . I likhet med vad som gäller vid registrering och tillståndsgivningi övrigt på det näring.srättsliga området bör en viss avgift kunna tas ut avmäklaren dels i samband med registreringen, dels därefter . Förutom attstatsfinansiella skäl talar för en sådan avgift kan framhållas att en löpandeavgift av detta slag bidrar till att länsstyrelsernas register hålls aktuellaoch alltså upptar endast sådana mäklare som verkligen är verksamma i branschen.Avgiftens storlek bör bestämmas av regeringen. I enlighet med vad jag nu har anfört har inomjustitiedepartementet upprättats ett förslag till lag om fastighetsmäklare. Förslaget bör fogas till protokollet i detta ärende sombilaga 4. 4 Specialmotivering Inledande bestämmelser Med fastighetsmäklare avses i denna lag den somyrkesmässigt förmedlar fastigheter, tomträtter eller bostadsrätter. (Jfr 1 kap. 1 och 2 §§ i kommittéförslaget) Paragrafen innehåller en definition av vem som i lagensmening är fastighetsmäklare. Den bestämmer därmed också lagens tillämpningsområde.Såväl de näringsrättsliga bestämmelserna i 4-8 §§ om registrering av mäklaresom de civilrättsliga reglerna i 9-18 §§ om mäklarens uppdrag är nämligentillämpliga endast på den som enligt denna paragraf är att anse somfastighetsmäklare. Vilka rättsregler som gäller beträffande den som förmedlaren fastighet utan att vara en sådan fastighetsmäklare som omfattas av lagen fårliksom avgöras i rättstillämpningen. Uttrycket förmedla fastigheter etc. tar sikte på en sådanverksamhet som går ut på alt anvisa uppdragsgivaren en motpart med vilkenuppdragsgivaren kan träffa avtal om överlåtelse av fastigheten. I praktikenlämnar mäklare även annat bistånd som är av betydelse för tillkomsten avavtalet. ' Paragrafen har ändrats i propositionsförslaget. rop.1983/84:16 28 xempel på detta kan nämnas rådgivning av juridisk ochekonomisk natur Specialmotivering 2 § ich upprättande av köpehandlingar.Sådan verksamhet är inte i sig att anse om förmedling i lagens mening. Den somyrkesmässigt ägnar sig enbart åt ådan verksamhet, exempelvis inom ramen för enallmän juridisk konsulta-ionsverksamhet, omfattas alltså inte av lagensbestämmelser. För att lagen skall bli tillämplig krävs att förmedlingensker yrkesmässigt. ;å är givetvis fallet beträffande de mäklare som bedriver enaffärsmässigt »rganiserad verksamhet i fastighetsförmedlingsbranschen. Även näringsid-aresom har sin vanliga verksamhet inom ett annat yrkesområde kan mellertid någongång omfattas av lagen. Av särskild betydelse för ledömningen är i dessa fall ivad mån förmedlingen är en återkommande öreteelse. Om exempelvis en advokateller annan som bedriver verksamhet ned juridisk eller ekonomisk rådgivningförmedlar en fastighet vid något nstaka tillfälle, kan lagen inte ansestillämplig. För bedömningen har det mellertid också betydelse hurnäringsidkaren marknadsför sin verksamhet. )m en näringsidkare erbjuderallmänheten sina tjänster som fastighetsför-nedlare, bör lagen anses fillämpligäven om förmedling rent faktiskt äger um endast vid något enstaka tillfälle. I begreppet yrkesmässigt ligger att förmedlingen skallbedrivas som ett led näringsverksamhet. Anvisning av spekulanter som äger rumsom ett led i nyndighetsutövning omfattas följaktligen inte av lagen. Deträknas sålunda nte som yrkesmässig förmedling att en kommun anvisar exploatörenav ett lytt bostadsområde spekulanter som har stått i den kommunala tomtkön. Lagen tillämpas på fastighetsmäklare som förmedlar/asf/g/i Vad som föreskrivs om fastigheter i denna lag skalltillämpas också på delar IV fastigheter,byggnader på annans mark, tomträtter, bostadsrätter, irrenderätter ochhyresrätter. Vid förmedling av arrende eller hyra tillämpas lock ej 12, 15eller 16 §. Vid sådan förmedling skall vad som sägs om säljare ivse den somöverlåter eller upplåter nyttjanderätten och vad som sägs om ;öpare avsemotparten i avtalet. Jfr 1 kap. 1 och 3 §§ i kommittéförslaget) I de följande paragraferna behandlas uttryckligen endastförmedling av astigheter, dvs. Enligt förevarande paragrafgäller dessa )estämmelser dock även förmedling av delar av fastigheter,byggnader på Paragrafen har ändrats i propositionsförslaget. Prop.1983/84:16 29 annans mark, tomträtter, bostadsrätter, arrenderätter ochhyresrätter. Där Specialniotivering 3 «; lagen talar om fastigheter fårdetta ord alltså i förekommande fall bytas ut mot något av de andraförmedlingsobjekt sorn det är fråga om. av arrende och hyra gäller dockenligt andra meningen vissa undantag. Dessa innebär i praktiken bl.a. alllagens regler om provisionsersättning inte skall tillämpas vid sådanförmedling. Om inte annat anges i det följande, är etlavtalsvillkorogiltigtiden mån det innebär att bestämmelserna i denna lag frångås till nackdel för enkonsument som köper en fastighet huvudsakligen för enskilt bruk eller somsäljer en fastighet som han har innehaft huvudsakligen för enskilt bruk. (Jfr 1 kap. 4 §, 3 kap. 7 § och 4 kap. 6 § ikommittéförslaget) Paragrafen innebär alt lagens bestämmelser som regel ärtvingande på del sättet all de inte i förväg kan avtalas bort till nackdel förden som är konsument. Däremot finns det givetvis inget som hindrar att parternaträffar avtal om villkor som är förmånligare för konsumenten än lagensbestämmelser. Begreppet konsument har här samma innebörd som i annankonsumenträttslig lagstiftning. Det syftar alltså på en enskild medborgare iegenskap av privatperson. 1 förhållande till mäklaren kan såväl köparen somsäljaren vara konsument. Konsumentbegreppet har dock preciserats på så sätt attförmedlingsobjektet skall ha innehafts eller vara avsett att innehas huvudsakligenför enskilt bruk. Kravet alt förmedlingsobjektet skall ha innehafts ellervara avsett att innehas huvudsakligen för enskilt bruk tar sikte främst påsådana situationer där fastigheten har använts eller skall användas förbostadsändamål av konsumenten eller någon som är närstående till honom. I deflesta fall torde del inte möta några svårigheter att avgöra om så är fallet.Sålunda torde t.ex. en- och tvåfamiljsfastigheter i allmänhet vara avsedda förenskilt bruk. Gränsdragningen kan bli besvärlig främst i situationer dåfastigheten tjänar dubbla funktioner. Som exempel kan tas det inte opraktiskafallet att en villa skall användas delvis som bostad och delvis som kontor,verkstad eller affär. Avgörande blir då vilken funktion som i del enskildafallet ter sig som den huvudsakliga. Om endast en mindre del av villan skallanvändas för förvärvsverksamhet, torde boendet i allmänhet få ses som detprimära. Lagtexten har jämkats något i propositionsförslaget. 1983/84:16 30 Registrering av fastighetsmäklare 4 och Varje fastighetsmäklare skall vara registrerad hoslänsstyrelsen i det län där han huvudsakligen är verksam. Detta gäller dockinte i fråga om advokater. (Jfr 5 kap. 2 § i kommittéförslaget) I paragrafen fastslås registreringsskyldigheten förfastighetsmäklare, dvs. varje fysisk person som yrkesmässigt förmedlarfastigheter etc. (se 1 §). Det saknar betydelse om vederbörande gör det i egetnamn eller som anställd. För de mäklarföretag som verkar i branschen betyderdetta att varje anställd som självständigt förmedlar fastigheter måsteregistreras. Den som i egenskap av lärling e.d. endast biträder enfastighetsmäklare utan att själv utföra någon uppgift på eget ansvar behöverdäremot inte vara registrerad. Kravet på registrering gäller givetvis inteheller anställda som utför kontorsgöromål och liknande arbetsuppgifter. Ansökan om registrering görs hos i det ländär fastighetsmäklarens verksamhet huvudsakligen utövas. Om verksamhetenutövas i flera län, bör registreringen som regel ske hos i dellän där mäklarens kontor är beläget. Ett undantag från registreringsplikten gäller föradvokater. Med den bestämning av begreppet fastighetsmäklare som har gjorts i 1§ omfattar lagen även advokater som mer än någon enstaka gång förmedlarfastigheter inom ramen för sin övriga verksamhet.