prop · G703179 · 1983-12-31 00:00:00 — På motsvarande sätt bör enligt hovrättens mening debestämmelser i 15 § 2 och 3 st., vilka handlar om vem som får ange sig som specialistrespektive av registrerad psykoterapeut, upptas i två särskildaparagrafer. Dessa bör pä grund av sitt innehåll införas efter förslagels 11 §.För atl markera övergången till de därpå följande straffbestämmelserna synesdet lämpligt att dessa föregås av en ny rubrik med texten Ansvarsbestämmelser.Ur systematisk synpunkt bör under denna rubrik införas lagförslagels 13 § följdav 12 §, 14 § och 15 § 1 st. Avslutningsvis kan därefter intas en särskildparagraf som upptar straffbestämmelserna för den som obehörigen anger sig somspecialist respektive av registrerad psykoterapeut. Kammarrätteni anser att kommittén på elt i stort sätt tillfredsställande sätt harlöst sin uppgift när det gäller utformningen av författningsförslagen. Det ärsålunda en betydande fördel atl bestämmelserna har samlats och syslemafiseralssä som har skett. Beträffandelagtexten vill kammarrätten anföra: 1983/84:179 100 1 § Lagrummet blir mera lättläst omandra meningen bryts ut till ett fristående stycke. En sådan lösning ger ocksåen bättre inledning fill de följande paragraferna. 2 § I 2 § andra stycket förordningen(1983:751) om legifimation eller annan behörighet för hälso- ochsjukvårdspersonal med utländsk utbildning sker hänvisning till hela 15 § lagen(1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. I "2 § avhär förevarande lagrum har hänvisninge till punkten 3 i nyssnämnda 15 §uteslutits. Detta är korrekt, eftersom punkten i fråga inte kan få relevans isammanhanget. Motsvarande gäller beträffande 6 § andra stycket i förslaget. 8 § Den praktiska tillämpningen skulle underlättas, om detredan inledningsvis markeras alt lagrummet endast tar sikte på utbildning, somhar genomgåtts i annat nordiskt land. I syfte all vinna ökad överskådlighelbör, efter förebUd frän 2 §, yrkena las upp i bokstavsordning. Härvid färspecialistkompetensen föras in efter respektive yrken. I punkt 1 tredjekolumnen i tabellen hänvisas till lagen (1960:408) om behörighet all utöva läkaryrket.Denna lag föresläs emellertid bli upphävd i punkt 1 av övergångsbestämmelserna.Hänvisningen bör i stället avse 2 § i del nu aktuella lagförslaget. Pä sammasätt hänvisas under punkt 2 första kolumnen tUl 5 § i kungörelsen (1972:678)med tillämpningsföreskrifter tiU lagen (1960:408) om behörighet atl utöva läkaryrket.Eftersom sist angivna lag skall upphävas, måste hänvisningen ändras. Hur dettaskall ske får avgöras när ställning las till utformningen av den författningsom skall ersätta de aktuella lillämpningsföreskriflerna. Vad som har sagts nuhar motsvarande tillämpning på punkt 4 första kolumnen. Det föreslås all i allakolumnerna i tabellen de oUka avsnitten inleds med stor bokslav. Tredjekolumnen i punkten 5 bör byggas upp efter samma modell som texten i motsvarandekolumner i fortsättningen. 16 § Kammarrätten tillstyrker att besvär över beslut avsocialstyrelsen enligt den aklueUa lagen skall föras till kammarrätten. Härmedkommer en enhetlig besvärsordning fill stånd. Vidare avlastas regeringen enärendegrupp, för vilken skäl fill fullföljd dit knappast föreligger. I punkt 2 bör orden "vidlagens ikraftträdande" inskjutas efter "som". motsvarandebestämmelser till förordningen (1978:341) om legitimafion av psykolog. Vad avser den lagtekniska utformningen har JO inle någrainvändningar. JO påpekar emellertid följande. I 11 § 1 st. förslaget fill lagom särskilt utfärdande kompelensbevis och behörighet i vissa fall för hälso-och sjukvårdspersonalen m.fl. anges bl.a. att den som har föreskriven kompelensfår biträda tandläkare i yrkesutövningen. Den föreslagna bestämmelsen synes bliklarare om meningen inleds med "Endast". anser att en värdefull förenkling av denrättsliga regleringen Prop.1983/84:179 101 av kompetens och behörighet inom hälso- och sjukvården,landvården m.m. kan uppnås genom alt de centrala reglerna samlas i en lag ienlighet med behörighelskommittés förslag. ifrågasätterdock lämpligheten av all inarbeta de detaljerade bestämmelser, som finns i dennyligen fastställda förordningen om legitimation eller annan behörighet för hälso-ochsjukvårdspersonal med utländsk utbildning i den föreslagna lagen. Styrelsenföreslår i stället att en generell bestämmelse medlas i lagen och alt nämndaförordning får kvarstå. Om förbuden alt använda vissa yrkestitlar ochyrkesbeteckningar bryts ut ur den s.k. kvacksalverilagen och överförs till denföreslagna nya lagen måste en hänvisning medtas i den förstnämnda lagen. Denföreslagna lagen avses bl.a. ersätta läkarbehörighetslagen. I sistnämnd lagfinns en bestämmelse om all endast den som är legitimerad läkare har rätt altyrkesmässigt bedriva enskild läkarverksamhet. Denna bestämmelse, som infördessä sent som , saknas i den föreslagna lagen och bör införas i denna.Kommittén föreslär atl kungörelsen om legitimation av sjukgymnaster (senastelydelse SFS 1980:938) skall upphöra atl gälla. förutsätter atlbestämmelser om den legitimerade sjukgymnastens verksamhet kan meddelas genomde ytterligare föreskrifter som regeringen eller eventuellt kanutfärda enligt 17 § i lagförslaget. Riksrevisonsverkelkonstaterar all kommittén i sill förfallningsförslag vall tekniken all räknaupp de yrkeskategorier för vilka legifimafions- och behörighetskrav bör finnas.Enligt vad RRV kan finna är denna teknik mot bakgrund av att förutsättningarnaför dessa insfitul kan förändras snabbi, mindre väl lämpade. Verket förordardärför alt del i den föreslagna lagen las in en bestämmelse som bemyndigarregeringen att fatta beslut om vilka yrkeskategorier som skaU omfattasav legifimalions-och behörighetskrav. Kommitténsprincipiella uppläggning av förfallningsförslagen leder såvitt statskontoretkan bedöma till färre författningar och möjliggör därmed förenklingar ochbättre överblick. Invandrarverketanser atl kunskaper i danska språket inte alltid ger tillräcklig språkUgkompelens för arbete i svensk sjukvård. Delta med tanke på den stora gruppen invandrarpalienleroch även mänga svenskar som ej förslår danska. Kravet bör därför varafärdigheter i svenska eller till svenska anpassad danska eller norska. Juslitiekanslernkonstaterar atl kommitténs förslag atl det även i fortsättningen skallmeddelas bindande statliga bestämmelser om kompetensen för vissambulanspersonal inte har följts av något förfallningsförslag. Som kommitténframhåller finns del redan föreskrifter på området. Dessa återfinns i socialstyrelsenskungörelse (SOSF (M) 1978:34) med föreskrifter om sjukvårdsutbildning förambulanspersonal m.m. Bestämmelserna innebär bl.a. krav på viss utbildning.Det kan emellertid ifrågasättas om denna reglering fillkommit i grundlagsmässigordning. Enligt 8 kap. 7 § regeringsformen (RF) kan genom lagbemyndiga regeringen att genom 8 1983/84. Prop.1983/84:179 102 förordning meddela föreskrifter om bl.a. skydd för liv,personlig säkerhet och hälsa. kan därvid enligt 8 kap. 11 § RF medgeatt regeringen överlåter ät en förvaltningsmyndighet alt meddela sådanaföreskrifter. föreskrifter om sjukvårdsutbildning avambulanspersonal har meddelats på regeringens uppdrag. Något förfaltningsmässigtstöd för regeringen all ge ett sådant bemyndigande synes inle ha förelegal vid fidpunklenför fillkomslen av föreskrifterna. Enligt 36 § sjukvårdslagen (1962:242) kunderegeringen överlåta ät annan myndig hel att utfärda närmare bestämmelser om fillämpningenav sjukvårdslagen. Behörighels-reglerna för ambulanspersonal kan emellerfid inlehärledas ur tillämpningen av sjukvårdslagen. Inle heller kan den ifrågavarandedelegationen av normgivningskompetensen stödjas på lagen (1975:100) med vissabestämmelser för personal inom hälso- och sjukvård m.fl. Enligt denna lag kanregeringen överlåta åt förvaltningsmyndighet atl meddela föreskrifter omåligganden för den som utövar verksamhet inom hälso- och sjukvård. Medåligganden avses vad ifrågavarande personalkategorier skall iaktta i sinverksamhet (prop. 1975:8 s. 69). Direkta behörighetskrav torde därför knappastomfattas av bemyndigandet. Mot bakgrund av del anförda finner jag del angelägelalt även kompetenskraven för ambulanspersonalen kommer alt omfattas avlagstiftning. Regeringen har därvid möjlighet alt enligt 16 § hälso-ochsjukvårdslagen (1982:763) överlåta ät alt meddela erforderligaföreskrifter. Juslitiekanslern anför ifråga om regleringen för personalmed utländsk utbildning: Enligt 11 § förslaget till lag om särskilt utfärdadekompetensbevis och behörighet i vissa faU för hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl.får den som har föreskriven kompelens biträda landläkare i yrkesutövningen. Fördenna s.k. assisterande tandvårdspersonal har föreslagils all behörighetsbevisenskall avskaffas och all 6 § folktandvårdskungörelsen (1973:637) till följddärav skall upphöra atl gäUa. Detta gäller inle den som genomgått utbildningutomlands. Av den i 8 § nyssnämnda lagförslag upptagna tabellen framgårnämligen atl t.ex. tandhygienister med viss utbildning i och Finlandeller som godkänts i på ansökan skall få ell särskilt utfärdatkompetensbevis. Med hänsyn till de slopade behörighetskraven i folklandvårdskungörelsenkan del ifrågasättas om den i 6 § lagförslaget angivna förutsättningen att delhär i landet skall finnas en rättslig reglering av yrket är uppfyllt. Kommittén har ansett att en viss rättslig reglering iSverige föreligger genom föreskrifter SOSFS(M) 1981:100.Kommittén har visserligen framhålUl all föreskrifterna inle tillkommit iformellt riktig ordning och all de även i övrigt är diskutabla. skulle del ändå kunna försvaras all tolka dessa föreskrifter på delsätt atl behörig atl Prop.1983/84:179 103 utöva viss verksamhet som bl.a. tandhygienist är den somhar landhygieni-stexamen. Kommittén har därefter tagit detta som utgångspunktför sina fortsatta överväganden. Redan den tveksamhet kommittén har gett uttryck för ledertill osäkerhet om huruvida villkoren för personal med svensk resp. ufiändskutbildning enligt kommittéförslaget är likvärdiga. Om en utveckling sker mot t.ex.självständigt praktiserande tandhygienister utanför folktandvården torde ipraktiken olika förutsättningar uppkomma beroende på var utbildningen skett. Enligt JK:s mening bör samstämmigheten mellan reglerna förpersonal med svensk resp. utländsk utbildning ägnas uppmärksamhet vid denfortsatta departemenlsbehandUngen av kommitténs förslag. anför: Den omorganisation som beslutals avriksdagen och genomförs inom förutsätter all verket i fortsättningenskall huvudsakligen ägna sig ät övergripande planering, tillsyn och samordning.De förslag till meddelande av legitimation och andra kompetensbevis m.m., somkommittén framlägger i sitt betänkande, innebär emellertid all socialstyrelsenäven i fortsättningen skall svara för omfattande arbetsuppgifter av detaljkaraklär,för vilka den nya organisationen inle är dimensionerad. Styrelsen delarkommitténs bedömning såtillvida all några rationaliserings- eller andraresursmässiga fördelar inle kan uppnås för samhället totalt genom att flyttadessa arbetsuppgifter från till t.ex. sjukvårdshuvudmännen.Styrelsen vill emellertid framhålla att det är väsentligt atl den fastställdanya organisationens resurser inle förs över till handläggning av detaljuppgifter på bekostnad av de övergripande uppgifter som styrelsen enligtutgångspunkterna skall ha. avser att i kommandeanslagsframställning ta upp de konsekvenser i fråga om dess egna resurser somföranleds av behörighelskommilléns förslag. RRV anser alt kommittén inte har tillräckligt analyseratde ekonomiska konsekvenserna av sina förslag. Statskontoret gör samma bedömningsom kommittén att förslaget i stort sett inle kommer all medföra ökadekostnader eller ökad administrativ belastning för vare sig stat, kommun ellerallmänhet. anför i frågan om krav päspråkkunskaper atl det finns skäl all la fillvara sjukvårdspersonal medutbildning i andra länder. sådant skäl är behovet av yrkeskompelent och Ivåspråkigpersonal inom olika delar av vården. Den tvåspråkiga personalen är värdefuUdels för sin möjlighet all arbeta med invandrare på deras eget språk, när deltabehövs, och dels för all den kan tillföra personalen som helhet ell ökat kunnandeom invandringssilualionen och invandrargruppens bakgrund i ursprungslandet. Om invandrare, som genomgått utbildning utanför ,saknar betyg över utbildning och yrkeskunskap och sådana handlingar ej kan fäsfrån utbildningsanstallen, bör kunskapsprövning kunna genomföras i . 1983/84:179 104 Kompletterandeutbildning bör ordnas för vårdpersonal med utländsk utbildning genom atl ettantal platser för kompletteringsutbildning finns i anslutning till denreguljära utbildningen. Ett inträdeskrav till den kompletterande utbildningenbör vara tillräcklig kunskap i svenska. All sjukvårdspersonal i måsteha tillräckliga kunskaper i svenska för atl utföra sill arbete i kontakt med allmänhelen/palienterna.För vissa befallningar inom verksamhet, som särskilt riktas till någonspråkgrupp vid sidan av -den svenska, blir krav pä kunskap i denna grupps språkdessutom aktuellt. Kravet på kunskap i svenska för personal med utländsk utbildningmotiverar atl behörighet ges först sedan språkprov genomgåtts. Dettasutformning och innehåll måste vara anpassat fill yrkets krav. Mot dennabakgrund anser invandrarverket alt krav på kunskaper i svenska eller fillsvenskan anpassad danska eller norska bör vara krav för all få godkännande iSverige. NOkonstaterar atl kommittén när olika rättsverkningar behandlats inte berör denmycket stora betydelse det har för olika yrkesgrupper med legitimation ellerandra särskilt utfärdade kompelensbevis all omfattas av gällandeförsäkringssystem. En viktig grupp har berörts i fidigare utredningar, (senasti SOU 1982:4), nämligen privatpraktiserande, legitimerade tandläkare. För dessagäller f.n. atl nyetableringar visserligen inte är förbjudna men all sådana elableringarpraktiskt tagel omöjliggjorts. En nyelablerad landläkarpraklik omfattasnämligen inte av den allmänna tandvårdsförsäkringen och tvingas därför genomtvånget att ta ut full kostnadstäckning av patienterna atl konkurrera pä heltandra och sämre vUlkor än kolleger som redan etablerat sig när ändringen träddei kraft eller som övertagit äldre praktik. I tandvårdsulredningensnyssnämnda betänkande föresläs fortsalt elableringsbegränsning av delta slag.NO vill i detta sammanhang erinra om sin skrivelse i ämnet lUlsocialdepartementet. För personer inom hälso- och sjukvården vilka motersättning bedriver verksamhet inom området ulan att tillhöra den s.k. hälso-och sjukvärds-personalen, dvs - utan atl ha särskilda av de allmänna utfärdade behörighels-ellerkompelensbevis, gäller lagen (1960:409) om förbud i vissa fall mot verksamhetpå hälso- och sjukvårdens område. Lagen har allmänt kallats kvacksalverilagen,exempelvis i lagbokens uppslagsregister. I själva lagtexten används uttryckethälsofarligt kvacksalveri. Ordet kvacksalveri innefattar alltså inte barahälsofarlig utan även av samhället accepterad verksamhet. Inle minst frånkonkurrenssynpunkt framstår det som mindre tillfredsställande all en av samhälletgodtagen yrkesutövning äsälls en så nedsättande beteckning som kvacksalveri.Som redan berörts ovan tillhör vissa medicinskt verksamma yrkesutövare inle dens.k. hälso- och sjukvårdspersonalen och omfattas därmed inte, i vart fall somnäringsidkare, av det allmänna sjukförsäkringssystemet. En vikfig sådan grupputgör chiroprak-lorerna och andra yrkesutövare som använder s.k. manuellmedicin, främst naprapater och osleopaler. Frågan om den ställning dessagrupper skall ha, främst om och i vilken omfattning de bör inlemmas i den s.k.etablerade 1983/84:179 105 sjukvården,har tidigare behandlats i ett särskilt betänkande av medicinalansvarskommillén.Efter förslag av denna kommitté bedrivs f.n. viss försöksverksamhet vid någrastörre orlopedkliniker. Kritik har framförts från vissa berörda organisationerom att denna verksamhet gått långsamt och att man frånsocialstyrelsens sida varit obenägen atl inhämta material frän andra länder,där sådana undersökningar redan gjorts. NO anser det angeläget all pågåendeförsök och utvärderingar effektiviseras och påskyndas så atl - givelvis ihändelse av elt positivt resultat - dessa yrkesutövare, som fallet är bl.a. iUSA, , , m.fl. länder, fär möjUghel all genom anslutningtill del allmänna försäkringsysle-mel konkurrera pä lika villkor med andrayrkesgrupper inom hälso- och sjukvårdsområdet. Konsumentverkethar i sitt arbete uppmärksammat att utbudet av tjänster inom den s.k.alternativa medicinen har ökat kraftigt . Marknadsföringen avdessa tjänster är enligt av mycket varierande slag.En alltför stor del av marknadsföringen företer från såväl medicinsk som marknadsrällsligsynpunkt myckel allvarliga brister. Verket har också lagt ned förhållandeisstort arbete att pä olika sätt söka sanera marknadsföringen. I annonser för alternafivmedicinskatjänster ullovas ofta behandling eller bot av allehanda sjukdomar, en del t.o.m.av sådan art atl man inom den etablerade sjukvärden inte har funil någon adekvatbehandlingsmetod eller möjUghet fill bot över huvud laget. räknasspeciella behandlingsmetoder upp ulan alt det därvid anges vilka sjukdomar sommetoderna lar sikte på all behandla. Beträffande chiroprak-torerna - av vilkaflera har en för yrkets utövande adekvat utbildning - har vaddel gäller marknadsföringen nått betydande framgångar. Dessa torde kunna tjänasom riktUnjer för verkels framlida arbete inom andra mer bristfälliga områden. TCOkonstaterar att kommittén har valt att inte behandla behovet av bestämmelsersom rör behörighet atl ulföra konkreta vårdåtgärder, som t.ex. utlösande avstrålkälla. TCO vill betona viklen av att en utredning verkligen kommer fillstånd i detta avseende. länslandstingskommuns habiliteringsnämnd konstaterar att i och med all nya ansvarsföreskriflerhar trätt i kraft genom ny hälso- och sjukvårdslagstiftning, skedde denförändringen atl dessa ansvarsföreskrifter inle längre gäller föromsorgspersonal. Delta har påtalats och en reglering av ansvarsförhållandenaför omsorgspersonal torde vara all vänta. Ansvarsförhållanden inom elt givetverksamhetsområde kan inle rimligen regleras ulan atl kompetensförhållandenadessförinnan har analyserats och reglerats. Del är därför myckel beklagligt atlbehörighelskommiltén helt uteslutit omsorgs-verksamheten ur betänkandet, destomer beklagligt som praktiskt taget samtliga yrkesgrupper som redovisas ibetänkandet också utgör väsentliga personalgrupper i landslingensomsorgsverksamheter. Kommittén har gjort en avvägning mellan landsfingskommunallsjälvbestämmande å ena sidan 1983/84:179 106 ochpatienters/allmänhets krav på kompelens hos dem som handhar vården och därmedtrygghet i värden. Samma avvägning och samma krav torde gälla inför omsorgsvårdoch där hade varit synnerligen önskvärt alt man i betänkandet hade inkluderatställningstaganden till kompetenskraven för de personalgreupper som finns ibåde omsorgsvård och sjukvård. SÖanför: SÖ:s synpunkter utgår huvudsakUgen från skolhälsövården som en del av hälso-och sjukvården. I detta perspektiv är det, som så mänga gånger tidigare,påtagligt atl man med "hälso-och sjukvärden" i huvudsak avsersjukvården. Ytterligare en begränsning som, ulan alt vara uttalad, präglarbetänkandet är alt del handlar om landstingsvård. Kompelens inom hälsovård ochutanför landsfing berörs inte. Det vore önskvärt med elt samlat grepp såvälhälsovård som sjukvård, utgående frän individen/ patienten istället för fråndelar av organisationen. Inom skolhälsövården finns speciella behörighelsföreskriflerför skolsköterskor. SÖ fömlsälter all dessa kvarstår oförändrade. För skolläkaresaknas motsvarande föreskrifter. SÖ anser det angeläget med en översyn av skolläkarnasulbUdning och forbildning utifrån skolhälsovårdens innehåll, sä atl lämpliga kompetens-ochbehörighetsföreskrifter för skolläkare kan utformas. Hälso-och sjukvårdens ansvarsnämnd () tar upp till behandling en särskild frågasom kommittén vidrört mera i förbigående. Vid förslaget att registrera psykoterapeuteri en särskild förteckning hos har kommittén diskuterat om iförteckningen borde införas beslut om discipUnpåföljder.Kommittén har emellertid inte funnit lillräck-Uga skäl för en sådan åtgärd. Kommitténberör här en fråga som har vidare innebörd, nämligen den om ansvarsnämndensbeslut om disciplinpåföljder eller begränsningar av behörighet över huvudskall kunna registreras. Till skillnad mot vad som gällde före ,då tillsynslagen trädde i kraft, sker ingen sådan registrering f.n.Dessförinnan antecknades dylika av dåvarande medicinal-väsendels ansvarsnämndfattade beslut i ett särskilt register som fördes vid nämndens kansli inomsocialstyrelsen. Uppgifterna i registret var sekretess-kyddade (11 § i 1937 årssekretesslag). Enligt nu gällande sekretesslag är förutsättningen för sekretessför uppgifter av angivet slag atl de tillförts ett särskilt register somförfattningsenligt förs hos myndighet. Författningsbestämmelser angåenderegistrering av beslut har emellertid inte meddelats, varförden registrering av ansvarsärenden som tidigare ägde mm upphört fr.o.m. den 1 juU1980. Ansvarsnämndenhar övervägt frågan om inte den registrering av nämndbeslul som tidigare skeddebör fortsätta. Vid nämndens ställningstagande i päföljdsfrågan kan del vara avbetydelse att vela i vad mån en yrkesutövare tidigare blivit föremål för någonnämndens åtgärd. Särskilt gäller delta i ärenden angående inskränkning ibehörigheten. Nämnden har därför kommit fram till atl elt register meduppgifter om nämndens beslut angående disciplinpåföljder eller begränsning avbehörighet bör föras. 1983/84:179 107 äremellertid om ell sådant register bör föras hos . EnUgt nämndensmening talar övervägande skäl för all del förs hos i dessegenskap av tillsynsmyndighet. Motsvarande grunder som anförts för ell sådantregister torde kunna åberopas även för vidkommande. Nämndenutgår från atl nämnden vid behov äger ta del av uppgifter som förekommer iregistret. Åberopande vad sålunda anförts hemställer altförfattningsbestämmelser utfärdas om förande av ett register av nu nämnt slag. Bilaga4 De remitterade lagförslagen Lagom behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården 1 §I denna lag ges bestämmelser för hälso- och sjukvården, landvården och detaljhandeln med läkemedel vad gäller - behörighet atl utöva yrke, - skyddet för yrkestitel och yrkesbeleckning. 2 §Den som har genomgått den utbildning och i förekommande fall fullgjort den praktiska tjänstgöring som anges för ett visst yrke i nedanstående tabell skall efter ansökan få legitimafion för yrket. Legitimation får också meddelas den som visar atl han pä annat sätt förvärvat motsvarande kompelens.Le gitimation får dock inle meddelas om sädana omständigheter föreligger atl legitimationen skulle ha återkallats om sökanden varit legitimerad. Godkänd utbildning för glasögonoptiker Av regeringen föreskriven praktisk tjänstgöring (allmäntjänstgöring) Av regeringen föreskriven praktisk tjänstgöring Av regeringen föreskriven praktisk tjänstgöring (allmäntjänstgöring) Enlegitimerad psykoterapeut skall i sin yrkesverksamhet ange sin grundutbildning. 1983/84:179 109 3 §Frågor om meddelande av legitimation prövas av . Ilagen (1980:11) om tUlsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m. fl. finnsbestämmelser om ålerkallelse av legitimation och om meddelande av ny legitimationefter ålerkallelse. 4 §En legitimerad läkare eller tandläkare som har genomgått den vidareutbildning som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, föreskriver skall pä ansökan fä specialistkompetens. Frågorom meddelande av speciaUslkompelens prövas av . Enläkare eller landläkare får för aUmänhelen ange att han är specialist inom sittyrke endast om han har specialistkompetens. 5 §Regeringen meddelar föreskrifter om villkoren för att den som utomlands genomgått utbildning skall få legitimation, specialistkompetens eller behö righet atl utöva yrke.