prop · G703197 · 1983-12-31 00:00:00 — Rätten, som inte fär pröva om den dömde är skyldig uUbrotlet, bestämmer ny påföljd enligl vad som är föreskrivet i svensk lag ompåföljd för motsvarande brott. I fråga om frihetsberövande påföljd gäUer attpåföljden inte får vara strängare än i domen, även om den ådömda påföljden ärlindrigare än den lindrigaste påföljd som enligt svensk lag kan följa påbrottet. Vid bestämmandet av påföljd skall den dömde räknas till godo dels vadhan kan ha utstått av den påföljd som ådömts 3 1983/84. 1983/84:197 34 genomden utländska domen dels den Ud under vilken han varit anhållen eller häktadför brottet. Omframställningen avser endast böter eller förverkande, kan riksåklagaren prövaframställningen och utfärda strafföreläggande. IVLinnehåller också regler om tvångsåtgärder för det fall dä en stat som harfillträtt brottmålsdomskonventionen begär verkställighet av påföljd. Den dömdekan då under vissa förutsättningar anhållas, häktas eller meddelas reseförbud.Har egendom förklarals förverkad, kan den tas i beslag. k. utevarodomar finns särskilda bestämmelser om möjlighet för den dömde attbegära omprövning av domen. Verkställigheteni sker i enlighet med svensk lag. Den skall upphöra om domslandetbeviljat nåd eller amnesti eller tagit upp brottmåls-domen till ny prövningeller om det i den staten har meddelats annat beslut som medför att den ådömdapåföljden inte längre får verkstäUas. IVLinnehåller också vissa beslämmelser om verkställighet i av påföljdersom har ådömts i stater vilka inte tillträtt brottmålsdomskonventionen. Frågaom verkställighet i främmande stat av här i landet ådömd påföljd upptas i defall då generell överenskommelse föreligger av såvittgäller frihetsberövande påföljder och av i fråga om böter ochförverkande. Framställning får inte göras, om hinder mot verkställighet av enutländsk dom i i motsvarande situation skulle ha förelegat. Inte hellerfår framställning göras beträffande påföljd som innebär överlämnande tillsärskild värd. Om den dömde är svensk medborgare och det är fråga om enfrihetsberövande påföljd krävs att han inte motsätter sig åtgärden. Framställningeninges till som vidarebefordrar den till behörig myndigheti den främmande staten. Sedan framställningen vidarebefordrats fårverkställighet av den påföljd som avses med verkställigheten inte påbörjas iSverige, om den dömde inte är häktad. Om framställningen återkallas elleravslås, kan dock påföljden verkställas i . I IVL finns ocksä särskildabestämmelser om överförande av den dömde till den främmande staten. Enligtgemensamma bestämmelser i är laga domstol i mål ellerärende enligt lagen. Vidare gäller bl.a. att talan mot kriminalvårdsstyrelsensbeslut enligt lagen förs hos regeringen genom besvär. Från lagenstiUämpningsområde är uttryckligen undantagna frågor om verkställighet eUerannan åtgärd som regleras genom NVL. Medanledning av tillträde till brottmålsdomskonventionen ändrades bestämmelsernai 2 kap. BrB om tillämpligheten av svensk lag. Bl.a. infördes en ny paragraf -5 a § - enligt vilken en ufiändsk brott- Prop.1983/84:197 . målsdomunder vissa fömtsättningar utgör hinder för ny rättegäng här i landet om ansvarför samma gärning. Lagmmmel tar, efter en ändring , sikte pä bl. a.domar meddelade såväl i stater som tillträtt brottmålsdomskonventionen som istater vilka tillträtt lagföringskonvention (se avsnitt 2.6.3). Har ansvarsfrågan prövatsgenom lagakraftägande dom i den stat där gärningen har förövats eller i en statsom har tillträtt någon av de angivna konventionerna, får sålunda enligt förstastycket av den aktuella paragrafen lagföring här i landet inte ske, om dentilltalade har frikänts frän ansvar eller förklarats skyldig till brottet utanatt påföljd har ådömts. Detsamma gäller om ådömd påföljd har verkställts i sinhelhet eller verkställigheten pågår eller om ådömd påföljd har bortfallitenligt lagen i den främmande staten. Fråndet nu angivna förbudet mot lagföring görs i andra stycket vissa undantag. Ominte lagföringen i den främmande staten har skett på begäran av svenskmyndighet, utgör sålunda den uUändska domen inte hinder mot lagföring i frågaom brott som har begåtts eller kan antas vara begånget här i landet, brott somhar förövats mot , svensk kommun eller annan menighet eller svenskallmän inrättning, brott som avses i 2 kap. 3 § 5 BrB (bl.a. kapning avluftfartyg) och brott för vilket det lindrigaste straffet enligt svensk lag är fyraär eller däröver. Enligttredje stycket krävs förordnande av regeringen eller den regeringen bemyndigarför att åtal här i landet skall få väckas för brott som omfattas av tidigaremeddelad dom i främmande stat i fall då inte hinder mot lagföring föreliggerenligt första eller andra stycket. 2.5Internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet Genomlagen (1978:801) om internationeUt samarbete rörande kriminal-värd i frihet haröppnats möjlighet att under vissa fömtsättningar i verkställa enutländsk dom i brottmål som innebär kriminalvård i frihet. Personer med hemvisti som åtalas utomlands kan därmed dömas till en påföljd motsvarandeskyddstillsyn under hänvisning att påföljden kan verkställas i hemlandet.På motsvarande sätt kan en svensk dom pä skyddstillsyn som har meddelats någonmed hemvist utomlands verkställas i den dömdes hemland. Lagen tar också siktepä personer som har dömts fill frihetsberövande påföljd och därefter frigivitsvillkorligt eller annars överförts till kriminalvård utom anstalt. Det är isådana fall möjligt att anordna övervakning m. m. i det land där den dömde harhemvist. Lagenbygger på en inom utarbetad konvention omövervakning av villkorligt dömda eller villkorligt frigivna personer(övervakningskonvenUonen) och kan fillämpas i förhållande ull de stater somhar tillträtt konventionen. Dessa stater är f. n., förutom , ,, , och . Prop.1983/84:197 36 motsvarandesätt som IVL avses emellertid lagen bli tillämplig även på andraöverenskommelser i ämnel som kan komma att ingå. Vidare fmns ävenenligt den nu berörda lagen möjlighet för regeringen att, om synnerliga skälföreligger, förordna om verkställighetssamarbete i ett särskilt fall utan atlgenerell överenskommelse föreligger. 2.6Vissa andra former för internationellt samarbete i brottmål Sverigehar tillträtt den europeiska utlämningskonventionen ochhar dessutom särskilda utlämningsavtal med vissa stater. Bestämmelserom utlämning finns dels i lagen (1957:668) om utlämning för brott (allmännautlämningslagen), dels i lagen (1959:254) om utlämning för brott till ,, och (nordiska utlämningslagen). Enligt allmännautlämningslagen kan regeringen besluta att den som i främmande stat ärmisstänkt, tilltalad eller dömd för där straffbelagd gärning och som uppehållersig här i landet skall utlämnas till den främmande staten. Svensk medborgarefår dock inte utlämnas. Det brott för vilket utlämning begärs måste motsvarabrott för vilket enligt svensk lag är stadgat fängelse . Begärsutlämning på grund av en dom, måste den ådömda påföljden utgöra frihetsstraffeller annat omhändertagande . Utlämning får dock ske ävenför mindre allvarligt brott, om utlämning begärs för flera brott ochett av dem uppfyller de angivna kraven på svårighetsgrad. En särskild regelfinns för fall då gemensam påföljd har ådömts. Ufiämning fär inte ske förpolitiska eller militära brott och får inte heller avse person som därigenom pågrund av sin härstamning, tillhörighet till viss samhällsgrupp, religiösa ellerpolitiska uppfattning eller eljest på grund av politiska förhållanden riskeraratt utsättas för förföljelse. Om det här i landet har meddelats dom beträffandedel uppgivna brottet eller, med stöd av 20 kap. 7 § (RB) ellerannan motsvarande bestämmelse, har meddelats beslut att inte åtala brottet ellerom preskription har inträtt enligt svensk lag, får utlämning inte ske.Utlämningsförbud gäller också under vissa förutsättningar, om ansvarsfrågan harprövats genom lagakraftägande dom i annan stat än den som gjortutlämningsfram-ställningen och brottet är förövat i den förstnämnda stateneller denna stat har tillträtt den europeiska utlämningskonventionen,brottmålsdomskonventionen eller lagföringskonvention (betr.sistnämnda konven-Uon se nedan under 2.6.3). När ufiämning beviljas,skall i tillämpliga delar vissa i lagen angivna villkor ställas upp, såsom attden utlämnade inle annat än under vissa särskilda förutsättningar får dömas förannat före utlämningen begånget brott än det som utlämningen avser och intedömas till döden. 1983/84:197 37 FramstäUningom utlämning skall ske på diplomatisk väg. Avslås inte ansökningen, överlämnasärendet fill RA för utredning. Häktning och andra tvångsmedel får vid behovanvändas. Om den som begärs utlämnad samtyckt till att lämnas ut, redovisar till regeringen, som då direkt kan besluta i frågan. I annat fallöverlämnar RÅ sin utredning till högsta domstolen (HD), som har att pröva omutlämning kan beviljas. Sedan HD:s beslut meddelats beslutar regeringen omutlämning skaU ske. Har HD funnit hinder möta mot utlämning, är regeringenbunden därav. Densom i främmande stat är efterlyst för brott som kan föranleda utlämning får iavvaktan på framställning om utlämning anhållas eller åläggas reseförbud. Enligtnordiska ufiämningslagen kan även svensk medborgare ufiämnas, om han sedan tvåår vistas i den ansökande staten eUer gärningen är av viss allvarligarebeskaffenhet. I övrigt gäller bl. a. att utlämning inte fär ske för enbartbötesbrott. Utlämning kan under vissa fömtsättningar ske även för politisktbrott. Vid utlämning inom krävs i vissa fall medgivande av regeringenför att den utlämnade skall få dömas för andra brott som har begåtts föreufiämningen. Det gäller här faU då den utlämnade är svensk medborgare eller dådet är fråga om politiskt brott. Framställningom utlämning enligt nordiska utlämningslagen skall göras av poUs- elleråklagarmyndighet i den ansökande staten antingen hos RÅ eller, omgärningsmannens uppehållsort här i landet är känd, direkt hos stats- eUer distriktsåklagare.Åklagaren har att skyndsamt utreda ärendet och kan under vissa fömtsättningarbesluta om ufiämning, när den som begärs utlämnad har samtyckt. Annars avgörs utom i vissa undantagsfall - frågan av RÅ, om den är uppenbar. Är detta inte förhållandetbeslutar regeringen. HD kan höras i ärendet, om det finns särskilda skäl. Isyfte att genom internafionellt samarbete öka möjligheterna att effekfivt ochsmidigt beivra trafikbrott som har begåtts av trafikant vid tillfäUig vistelseutanför hemlandet har inom utarbetats en konvention om straff förvägtrafikbrott, vUken tiUträtts av (trafikbrottskonventionen).Konventionen öppnades för undertecknade och har hitfiUsUllträtts av - fömtom - , och . Ikonventionen ges regler om lagföring för trafikbrott och verkställighet av dombeträffande sådana brott i fall då gärningsmannen har sitt hemvist i annankonventionsstat än den stat där brottet har begåtts. Hemviststaten förpliktasatt på begäran av gärningsstaten pröva frågan om lagföring för brottet elleratt på begran av gämingsstaten verkställa dom som har meddelats i den staten. Hemviststatensegen lag skall tillämpas när den staten har övertagit lagföring ellerverkställighet. Konventionen förutsätter sålunda i första Prop,1983/84:197 38 handatt hemviststatens egen trafikstraffrätt har sådant innehåll att den kanfillämpas på brott som begås utomlands. Men konventionen förpliktar dessutomhemviststaten att i vissa fall lägga de trafikregler som gäller pågärningsorten till gmnd för den straffrättsliga bedömningen. När framställning omlagföring har gjorts får gärningsstaten inte längre vidta åtgärder motgärningsmannen för att beivra brottet. Gärningsstaten får emellertid tillbakasin behörighet i detta hänseende, om hemviststaten inte vidtar någon åtgärd ikonventionens mening eller om gärningsstaten återkallar framställningen påvissa gmnder. Vidsin anslutning till trafikbrottskonventionen har godtagit dessbestämmelser om lagföring men gjort förbehåll mot reglerna om överförande avverkställighet. Sådant överförande kan dock även beträffande trafikbrott kommai fråga i förhållande till stat som har tillträtt brottmåls-konvenfionen enligtreglerna i den konventionen. Isamband med beslutet om tillträde till trafikbrottskonventionen antogs ensärskild lag (1971:965) om straff för trafikbrott som begåtts utomlands. a. en föreskrift om att samtliga bestämmelser i lagen (1951:649)om straff för vissa trafikbrott skaU gälla även i fråga om brott som harbegåtts utomlands. har utarbetats en konvention om överförande av lagföring i brottmål(lagföringskonventionen), som öppnades för undertecknande den 15 maj 1972.Syftet med denna konvention är att bereda medlemsstaterna möjlighet att i varjesärskilt fall förlägga lagföringen för ett brott till den stat där det medhänsyn till samtliga omständigheter framstår som mest ändamålsenligt att denäger rum. I samband med beslutet om tiUträde till konventionen (prop.1975/76:3, JuU 14, rskr 22) antog en lag (1976:19) om internationelltsamarbete rörande lagföring för brott (internationeUa lagföringslagen). Dennalag innebär att hos stat, som har fillträtt lagföringskonventionen, kangöra framställning om överförande av lagföring för brott mot svensk lag. Enfömtsättning är därvid bl.a. att den misstänkte har hemvist i den främmandestaten eller annan närmare anknytning dit. Enligt lagen kan överförande avlagföring också ske efter det att dom har meddelats här. Detta gäller dockendast om domen inte kan verkställas och utlämningsför-farande inte heller kankomma till stånd. FramstäUning om överförande av lagföring medför enligt lagenhinder mot att åtal väcks här. Har åtal hunnit väckas medför framställningenrättegångshinder. På motsvarande sätt medför en framstäUning om överförande avlagföring att en här i landet meddelad dom inte får verkställas. Framställningenmedför även att tiden för älalspreskription här förlängs . Enligtlagen är det också möjligt för en annan stat, som har tiUträttlagföringskonventionen, att i begära lagföring för brott enligt dess Prop.1983/84:197 39 lagpå motsvarande villkor. Vid prövningen av en sådan framställning upprätthålls iprincip kravet på dubbel straffbarhet, dvs. lagföringen får föras över bara omgärningen skulle ha varit ett brott enligt svensk lag, om den hade begåtts häri landet. Kommer lagföring till stånd här, skaU svensk strafflag fiUämpas. Lagföringskonventionenhar tiUträtts av - fömtom - , , , ochÖsterrike. europeiska konventionen om bekämpande av terrorism harde avtalsslutande parterna åtagit sig att antingen tillmötesgå begäran frånannan konventionsstal om utlämning av någon som har begått terrordåd av visstangivet slag eller att själv vidta åtgärder för lagföring av honom. Enligtkonventionen får en konventionsstat inte vägra utlämning för ett sådant brottunder hänvisning till att brollel är politiskt. Konventionen innebär också attkonventionsstaterna skaU lämna varandra rättsligt biträde när det gällerstraffrättsliga förfaranden mot personer som gjort sig skyldiga terrordåd.Sverige har vid sitt tillträde till konventionen gjort förbehåll sominnebär att behåUer nuvarande möjlighet att vägra utlämning förpolitiska brott (prop. 1976/77:124, JuU 36, rskr 330). Utnyttjar sinmöjlighet att vägra utlämning blir emellertid förpliktat att söija förlagföring här i landet. Terrorismkonvenfionenhar tillträtts av, förutom , 13 andra europarådsstater. 3 Konventionen om överförande av dömda personer Syftetmed konvention är att underlätta överförandet av utländska intagnalill hemlandet genom att erbjuda en enkel och lättillämplig ordning för ensådan procedur. Konventionen är avsedd att komplettera 1970 årsbrottmålsdomskonvention, som ansetts vara förenad med vissa brister. Den harratificerats av endast ett fåtal medlemsländer i , och detförfarande som föreskrivs i konventionen anses innebära en alltför kompliceradoch utdragen procedur. Genom den nya konventionen har man försökt skapa enenhetlig, snabb och flexibel mekanism för att utländska intagna skall kunnaavtjäna sina straff i hemlandet. Dennya konventionen skiljer sig från brottmålsdomskonventionen huvudsakligen ifem avseenden. -Förfarandet är enklare, vilket skall göra den praktiska fillämpningen lättare.- Överförande av straffställighet får begäras inte bara av domslandet utanockså av den stat som önskar överta verkställigheten. 1983/84:197 40 Överförandefömlsälter den dömdes medgivande. Konvenfionendrar endast upp ramen för ett överförandeförfarande. Den innebär inget tvångför parterna att bifalla en begäran om överförande. Konventionen innehåUerdärför inte i samma utsträckning som brottsmålsdomskonventionen en uppräkningav de gmnder som fär åberopas till stöd för en vägran att medge överförande. Konventionenär avsedd att kunna tillträdas även av stater utanför . När detgäller andra sådana stater än dem som har deltagit i utarbetandet avkonvenfionen (och ) krävs inbjudan efter beslut med särskildmajoritet av . Konventionen består av 25 artiklar.Art. 1-2 innehåller definitioner och I art. 3 anges fömtsättningarna för ett överförande avstraffverkställighet. Art. 4-6 innehåller bestämmelser om de upplysningar ochdet dokumentationsmaterial parterna är skyldiga att lämna varandra när ettöverförande är aktuellt. I art. 7 understryks att den dömdes medgivande skallvara frivilligt, och staterna åläggs att särskilt sörja för det. Art. 8-9innehåller regler om de rättsliga följderna av ett överförande när det gällerverkstäUighet av den påföljd överförandet avser. I art. 10-11 redogörs närmareför de alternativ som står verkställighetslandet tiU buds, fortsattverkställighet eller omvandling av påföljden. Art. 1213 reglerar rätten förresp. stat att meddela bl. a. nåd och att ompröva det avgörande somverkställigheten avser. Art. 1415 reglerar frågor kring verkstäUighetensfullgörande, medan det i art. 16 finns regler om skyldighet för partema atttillåta transitering av dömda från ett land tiU elt annat. Art. 17-25 behandlarbl.a. frågor om språk och kostnader, ikraftträdande och konventionensförhållande tiU andra traktater. Art. I innehållerdefinitioner av vissa uttryck som används i konventionen. Med"sentence" (påföljd) avses sålunda varje straff eller annan åtgärdsom bestämts av domstol och som innebär ett frihetsberövande för en begränsadeller obegränsad tid på grund av en brottslig gärning. Till skillnad frånbrottmålsdomskonventionen är den nya konventionen alltså fiUämplig endast ifråga om frihetsberövande påföljder. Sådana påföljder omfattas av konventionenoberoende av om verkställigheten har påbörjats eller inte. Med"judgment" (avgörande, dom) avses ett avgörande eller beslut av endomstol som innebär att en påföljd av angivet slag har ådömts. "Sentencing State" (domslandet) är den stat i vilken en dom harmeddelats beträffande en person som kan bli eller har blivit överförd. "Administering State" (verkställighetslandet) är den stat till vilkenden dömde kan bli eller har blivit överförd för att påföljden skall bliverkställd. 2 åtar sig parterna att i största möjliga utsträckning erbjuda varandrasamarbete när del gäller överförande av dömda personer enligt konventionen. Dendömde skall enligt samma artikel få anmäla önskemål om överförande såväl tilldomslandet som till verkställighetslandet. 1983/84:197 ' 41 domslandetoch verkstäUighetslandet skall kunna göra framställning om överförande.Konvenfionen avviker som nämnts i detta hänseende frånbrottmålsdomskonventionen, enligt vilken endast domslandet kan begäraöverförande. Den nya konstrukfionen har skapats med hänvisning till detintresse hemlandet kan ha av att den dömde återförs, exempelvis av kultureUaeller religiösa skäl eller med hänsyn tUl hans familjeförhållanden ellersociala anknytning i övrigt. Somnödvändiga fömtsättningar för överförande anges i art. 3 alt den dömde ärmedborgare ("national") i verkställighetslandet, att domen har vunnitlaga kraft och att den dömde vid tiden för mottagandet av framställningen omöverförande har minsl kvar all verkställa, om inte påföljden ärtidsobestämd. Vidare krävs det att den dömde eller i förekommande faU hanslegale ställföreträdare har lämnat sitt samtycke till överförandet, att dengärning som avses med domen är straffbar ocksä i verkställighetslandet samtatt både domslandet och verkställighetslandet medger överförandet. Iundantagsfall får parterna medge överförande även om den resterandeverkställighetsfiden understiger . Sexmånadersregeln har tillkommitmot bakgmnd av att den sociala rehabilitering som åsyftats med konventioneninte ansetts få aktualitet vid en kortare strafftid liksom med hänsyn tiU dekostnader som ett överförande allud för med sig. Undantagsmöjligheten harinförts för att ge utrymme för överförande där rehabilitering anses möjUg inomen eller där kostnaderna är låga, exempelvis vid överförandemellan grannländer. Varjekonventionsstat kan när som helst genom en förklaring hos Europarådetsgeneralsekreterare, såvitt på staten ankommer, definiera innebörden av"national" enligt konventionen. 4 finns bestämmelser om vad som åligger konventionsstaterna när det gällerinformation till dem som dömts och som kan komma i fråga för överförande avstraffverkställighet. Alla sådana dömda skall av domslandet informeras ominnehållet i konventionen. Om den dömde anmäler intresse för överförande avstraffverkställigheten skaU domslandet informera verkställighetslandet såsnart som möjligt efter det att domen har vunnit laga kraft. UnderrättelsenskaU fömtom personuppgifter om den dömde innefatta uppgifter om domen och omverkställigheten. Omden dömde har begärt överförande hos verkställighetslandet skall domslandet päbegäran lämna verkställighetslandet den berörda infor-mafionen. Dendömde skall skriftligen underrättas om de åtgärder som vidtas av domslandeteller verkställighetslandet liksom om de beslut som någondera staten meddelarmed anledning av en begäran om överförande. 5 finns bestämmelser om formerna för framställningar och svar rörandeöverförande. Såsom kommunikafionskanal anges justitiedepartementen i resp.land. Möjlighet finns dock att anmäla att annat organ 1983/84:197 42 Den anmodade staten skall genast underrätta den anmodande statenom sitt beslut humvida man samtycker till det begärda överförandet. 6 finns bestämmelser om vilka handlingar som konventionsstaterna skalltillställa varandra i ärenden som gmndas på konventionen. Verkställighetslandetskall sålunda alltid pä begäran tillställa domslandet bevis om att den dömde ärmedborgare eller har hemvist i det landet, utdrag ur lagtext utvisande alt de gärningarsom domen gmndas på är straffbara där samt besked humvida landet, omöverförande sker, kommer att fortsätta verkställigheten eller bestämma nypåföljd. Om överförande begärs skall domslandet till verkställighetslandetöversända en styrkt kopia av domen, uppgifter om straffverkstäUigheten ochbesked om den dömdes samtycke till överförandet. De nämnda uppgifterna kanvaije konventionsstat begära av annan stat innan överförande begärs ellerbeslut fattas om medgivande till ett överförande. 7 skall domslandet försäkra sig om atl den dömde frivilligt och medkännedom om konsekvenserna härav lämnar sitt medgivande tiU överförandet.Konvenfionsstatema skall reglera förfarandet för inhämtande av sådantsamtycke. Rättsföljdernaav ett överförande behandlas, beträffande domslandet i art. 8, och beträffandeverkställighetslandet i art. 9. Såsnart den dömde berövats friheten i verkställighetslandet skall verkställigheteni domslandet skjutas upp. Vidare gäller att domslandet inte kan vidta vidare verkställighetsåtgärderom verkstäUighetslandet anser aft påföljden har till fuUo verkställts. Iverkställighetslandet skall myndigheterna antingen fortsätta verkställighetenmed den utländska domen som underlag eUer genom en domstolsprocedur eller ett administrativtförfarande omvandla domen till en påföljd som svarar mot vad som skuUe hakunnat ådömas för samma brott i verkställighetslandet. VerkstäUigheten skalläga mm enligt verkställighetslandets lag och endast den staten skall varabehörig att fatta beslut om verkställigheten.