prop · G703128 · 1983-12-31 00:00:00 — Domstolsverket:DV ställer sig tveksam tiU utredningens förslag att ge fastighetsägaren-rörelseidkarenmöjlighet att flytta gränsen mekan lös och fast egendom genom en ny typ avinskrivningsärende. Enligt DVs mening är detta en ingripandeförfattningsändring. DV är inte övertygat om att ett så markerat och överkonjunkturväxlingar bestående intresse föreligger, som bör krävas för attinstitutet skak införas. Om förslaget leder till lagstiftning bör 8 §stämpelskattelagen formuleras om så att inte konvertering kan utnyttjas föratt minska stämpelskatten. DVanser att det föreslagna förfarandet vid konvertering är välordnat. Den antydantik likhet med inteckningsärende som utredningen skönjer är emekertid inte tklräckligför att inordna konverteringsinstitutet i 22 kap. jordabalken. Ett nytt 24 kap.är en rimligare lösning. Detta gäller särskilt om begreppet fastighetsägare idetta sammanhang skak ges annan innebörd än det i övrigt har i 22 kap. DVsyftar här på utredningens mening (sid 218) att konkursförvaltaren skall fåansöka om konvertering utan medverkan från gäldenären-fastighetsägaren. Inskrivningenav konverteringen bör, som utredningen angett, ske i inteckningsspalten i detmanuella inskrivningssystemet, även om skäl kan tala för en placering ifastighetsspalten, där fastighetens omfattning anges. I fastighetsdatasystemetsinskrivningsregister, där IM inte själv disponerar över fastighetsspalt, synesden logiska placeringen vara avdelningen för anteckningar. Där kan den ocksåföras in utan att några tekniska förändringar behöver vidtas. Utredningen föratsätteremellertid att pantbrev på gmndval av inteckning i konverterad fastighet skall innehåkauppgift om konverteringen. Det torde inte kunna åstadkommas av ADB-systemetutan betydande omprogrammering. Man får därför utgå från att handläggningen iså fall får ske enligt sämitiner, vkket naturligtvis påverkar kostnadema förförfarandet negativt. DV noterar att pantbrev, som vid konvertering försettsmed uppgift härom, inte föratsätts behöva ges in vid återkonver-tering. Dekommer efter sådan åtgärd därför att vara missvisande. 1983/84:128 107 CFD:Enligt förslaget skall industritillbehör kunna rätlskgen skiljas frånfastigheten genom ägarens förklaring därom. Såsom CFD underhand framfört tikutredningen (sid 85) kan dylika inskrivningsärenden hanteras ifastighetsdatasystemet samt bevis om åtgärden och registemtdrag framställas maskinekt.Utredningens överväganden (sid 218) att ingivna pantbrev antingen skall försesmed påteckning om inskrivningen eller bytas ut mot nya pantbrev skulle dockkräva insatser från myndighetens sida. Att i sådana ärenden framställanya pantbrev maskinekt förutsätter visst systemutvecklingsarbete. Bankinspektionen:Inspektionen ser positivt på den flexibilitet i fråga om säkerhet i industritiUbehörsom ändringen syftar tik. Lantbruksstyrelsen:Utredningens förslag rymmer också ett inskrivningsrättsligt instmment för demsom driver industriell rörelse på egen fastighet. De skak med dess hjälp kunna rättsligenfrån fastigheten skilja dess s.k. industritUlbehör så att fastighet och rördseegendomkan obehindrat belånas eUer överlåtas var för sig trots att rörelseegendomenblir kvar på fastigheten. Denna företeelse torde inte förekomma ofta inomstyrelsens verksamhetsområde men i den mån så sker bedömer styrelsen attförslaget innebär fördelar för både långivare och låntagare. StockholmsHandelskammare: Utredningens förslag att ge näringsidkaren/fastighetsägarenmöjlighet att genom en inskrivningsåtgärd dels konvertera rörelseegendom av industritillbehörskaraktärtUl lös egendom, dels att senare rekonvertera den till fast egendom, torde varatill avesvärd praktisk nytta för näringslivet. Förslaget är i denna del av såstor betydelse att det enligt Handelskammarens mening bör genomföras även omvissa delar av förslaget i övrigt inte kan genomföras . : I sin finansiella stödverksamhet har industriverket anledning atthälsa med tikfredställelse förslaget om ett inskrivningsrättsligt instmmentför den som driver industriell rörelse på egen fastighet. Man skall kunna rättsligenfrån fastigheten skilja dess industritillbehör så att fastighet och dessa tikbehörobehindrat kan belånas eker överlåtas var för sig, trots att egendomen i självaverket blir kvar på fastigheten. Detta stärker företagsinteckningen (företagshypoteket)som kreditsäkerhet. FinansbolagensFörening: Utredningens förslag rymmer också ett inskrivningsrättsligt instmmentför dem som driver industriek rörelse på egen fastighet. Föreningen stödjerdetta förslag. KF:På senare år har det gamla sambandet mekan äganderätt till fastighet och produktionsutmstningi allt större utsträckning kommit att brytas. Enligt har regelni JB 2:3 härvid i många fak utgjort ett stort och ibland olösligt problem.Utredningens förslag undanröjer ett hinder för flexibla lösningar av samarbeteoch stmkturförändringar inom näringslivet. Behovet av ändring är enligt KF:smening av sådan styrka att förslaget i denna del bör bli föremål för separat behandlingoch träda ikraft . 1983/84:128 108 : Föreningen anser att det för näringsidkare är angeläget attkreditunderlaget är så stort som möjligt så att kreditgivningen underlättas.Den av utredningen föreslagna möjligheten att frigöra industritillbehör frånegenskapen av fastighelstillbehör medför att kreditunderlaget utsträckes.Föreningen ställer sig därför positiv tik utredningens förslag. : Eftersom företagshypoteket i princip skall omfatta all lösegendom, däribland inventarier, som inte kan vara föremål för panträtt på gmndav inteckning, omfattas alla industritikbehör som är lös egendom av företagshypoteketsåsom också f. n. gäker vid företagsinteckning. Utredningen har för att vidgaunderlaget för företagshypoteket föreslagit en möjlighet att lösgöra industritikbehörfrån egenskapen av fastighetstklbehör. Med hänsyn fik företagsinteckningssäkerhetensallt större betydelse i kreditlivet är detta en avsevärd förbättring.Utredningen har därvid stannat för ett förslag som medför flexibkitet såtikvidaatt tillbehören kan växla status mekan lös egendom och fastighetstklbehör.Bankföreningen anser utredningens förslag mycket förtjänstfuUt. Det skullestöta på olösliga övergångsproblem att genom lagstiftning generellt överförasamtliga industritklbehör tkl lös egendom. Utredningen har likväl enligt sittuppdrag framlagt ett förslag som möjliggör att industritikbehör när detta är möjhgtkan överföras tkl lös egendom. Eftersom detta rent praktiskt inte låter siggöra beträffande alla sådana inventarier får man två typer av sådana, dels desom är lös egendom, dels de som är fastighetstklbehör, även om det för varjefastighet bara kan förekomma en kategori. När ändå denna uppdelning blir ennödvändig följd av förslaget ligger det nära till hands att tänka sig ettflexibelt system av den typ utredningen föreslagit. Möjligheten att åter göraindustritillbehör tkl fast egendom kan ha stor betydelse i vissa fall. Det är ienskkda kreditärenden inte aktid givet vilken säkerhet som är denförmånligaste. kan det vara förmånligast att fastighetsägarenlåter inventarier av industritillbehörskaraktär vara fastighetstillbehör föratt därigenom öka underlaget för fastighetspant, vilken har bättre förmånsrättän företagshypotek och är en tik egendomen knuten "äkta" panträtt uUskillnad från företagshypotek. Flexibiliteten enligt förslaget kan därförförmodas öka näringslivets kredit-möjhgheter. har framfört synpunkter som överensstämmer medStockholms Handelskammares. : Även om det endast i enstaka fak visar sig betydelsefuUtatt kunna avgöra vad som är industritiUbehör och vad som är lös egendom kan detenligt föreningens mening knappast vara tkl nackdel att såsom utredningenföreslår åstadkomma flexibilitet genom att tillbehören tUlåts växla status meden inskrivningsåtgärd. Att genom lagstiftning generellt överföraindustritillbehör till lös egendom synes stöta på mycket svåriöstaövergångsproblem. Förslaget är intressant och torde 1983/84:128 109 underlättamöjlighetema att åstadkomma smidigare säkerhetskombinationer vid hanteringenav kreditärendena. Föreningen anser atl förslaget bör genomföras. Sverigesadvokatsamfund: Som en följdlagstiftning tkl ny lag om företagshypotek och somkomplettering därav har utredningen föreslagit vissa ändringar i jordabalken avinnebörd att ägare tik fastighet som helt eller delvis är inrättad för industriekverksamhet genom inskrivning i fastighetsboken skaU kunna åstadkomma att vissegendom av industritillbehörskaraktär skall kunna avskiljas och därmed kommaatt ingå i rörelseegendom enligt lag om företagshypotek. Samfundetanser att ett behov föreligger i avseende på åtskiljande av industritikbehörfrån fast egendom i och för överförande av detta kreditsä-kerhetsunderlag tkl företagshypotek.Samfundet finner att utredningen har löst åtskkjningsförfarandet på ett lagteknisktenkelt och elegant sätt. Samfundet tklstyrker således föreslagna lagändringari jordabalken. Idetta sammanhang vkl samfundet påpeka att mången industriell utmstning isvensk industri numera utgörs av s. k. leasad eller förhyrd maskinut-rastning.En borgenär kan därför vid besiktning av rörelseegendom lätt bibringas felaktiguppfattning om vad som rätteligen tikhör näringsidkaren och vilken egendom somrätteligen omfattas av företagshypotek. Leasad och förhyrd maskinutmstningborde därför, även för upprätthållande av äganderättsförbehåll, på ettbetydligt mer markant sätt än som vanligen sker vara märkt med upplysning omvem som är rätt ägare därtkl. Ett sådant lagstiftat krav avseende iögonfallandemärkning skulle också underlätta för kronofogdemyndighetema att i utmätningkunna särskilja annan tillhörigt gods. : Förbundet stäker sig tveksamt tkl den rättsfigur somutredningen vkl tillskapa när det gäller sådan utmstning för industriellverksamhet som enligt 2 kap. 3 § jordabalken hör tik fastighet. Enligtförslaget skak dyhk egendom ej höra tik fasfigheten om ägarens förklaring häromär inskriven i fastighetsboken. Med hänsyn också tkl bestämmelsema i 2 kap. 4 §jordabalken skuke förslagets genomförande medföra att reglema om rörelseegendompå industrifastighet blir svåröverskådliga. Risk för rättsförluster skulleföreligga. Det kan ifrågasättas om inte en bättre lösning vore att upphäva bestämmelsemaom att ifrågavarande utmstning skak höra tkl fastigheten. och : Bland företag har det blivkalltmera förekommande att förstärka det egna kapitalet genom att avyttra denfastighet där verksamheten bedrivs tik t. ex. hemmakommunen eller privata företagsom har behov av "tunga" investeringsobjekt. Ofta kombinerasfastighetsförsäljningen med ett hyresavtal. De sakrättsliga problem somuppstår i och med att det säljande företaget vik behålla äganderätten tklexempelvis maskinparken har belysts av utredningen. Prop.1983/84:128 110 Organisationemafinner utredningens förslag att låta fastighetsägaren, genom eninskrivningsåtgärd, skilja fastighet och rörelseegendom åt väl svara upp motnäringslivets praktiska behov. Genom förslaget har uppnåtts ett flexibeltsystem som torde vara till avsevärd nytta för näringslivet. Organisationemavill betona vikten av att förslaget genomförs och vkl särskilt framhålla attdetta är möjligt även om - av någon orsak - förslaget i övrigt inte kangenomföras . Malmötingsrätt: Ett inskrivningsärende kan utmynna i bifall eker avslag. Dessavgörande kan också uppskjutas i vissa fall. Vid uppskovsbeslut erlägges f. n.ej någon avgift. Detta förhåkande missbmkas av ingivare som lämnar inofullständiga ärenden och begär uppskov. Tingsrätten ifrågasätter om inteuppskovsbeslut bör avgiftsbeläggas och ett vkandeinsfitut införas. -Uppräkningen av de olika gmnder för avslag som anges i lagförslaget är enligtutredningen inte avsedd att vara uttömmande. Tingsrätten förstår inte vilkaskälen är för att inte i lagen ange alla gmnder för avslag. - I avsnittet ominteckningsåtgärder i 3 kap. lagförslaget ändras de nuvarande reglerna omutbyte till överensstämmelse med jordabalkens regler. Detta medför attmöjligheten att byta ett pantbrev (eller intecknat skuldebrev) mot ett nyttpantbrev försvinner. Detta är mindre lämpligt då behov av sådana utbyten iblandföreligger. Det förefaker opraktiskt att behöva tillgripa först utbyte ochsedan sammanföring för att få ett nytt pantbrev. Tingsrätten anser att ändringi staket bör ske i 22 kap. 8 § jordabalken så att enhetlighet uppnås. Domstolsverket:I sammanhanget vill DV påpeka att en möjlig rationaliseringsåtgärd - oavhängigfrågan om ADB-stöd - är införandet av obligatoriska ansökningsblanketter. om sådana blanketter vore välkommen från IMs synpunkt. antagande har nämligen de centralt framtagna, gratistillhandahållna men inte obligatoriska ansökningsblankettema på fastighetsinskrivningsområdetaks icke kommit till övervägande användning. Detta medför besvär för IM. Problemetbehandlades av DVs Inskrivningsprojekt. Visst samarbete har ägt ram ochfortgår med kreditinstitutionerna, men önskvärd lösning har ännu inte kunnatnås. Iremissyttrande över stämpelskatteutredningens betänkande Avgifter vid tingsrättm.m. (Ds B 1980:7) anförde DV att expeditionsavgift borde uttas i ärenden somuppskjuts på gmnd av försummelse från sökandens sida. Detta gäker även ärendenom företagsinteckningar, se 3:6 första stycket förslaget till lag om företagshypotek.Beslut enligt 3:6 tredje stycket, s.k. tankeuppskov, bör inte föranleda avgift.Det bör noteras att handläggningen av ärenden om företagsinteckning skiljer sigfrån fastig- Prop.1983/84:128 111 hetsinskrivningsverksamhetendärigenom att formellt uppskovsbeslut numera är väsentligt vanligare i denförstnämnda verksamheten. Detta utgör enligt uppgift från flera IM enbelastning. StockholmsHandelskammare: Innebörden av bestämmelsen i lagförslaget 3 kap. 14 § 2 st."samma inbördes företrädesrätt" är oklar. Den kan betyda såväl"samma inbördes företrädesrätt som de tidigare ägt" och som"samma företrädesrätt i förhållande tik varandra". Då det avspecialmotiveringen (sid. 189) framgår att det är det först nämnda tolkningsaltemativetsom avses och då detta altemativ också enligt Handelskammarens mening är detlogiskt rätta, bör den föreslagna lagtexten förtydligas i enlighet härmed. Besvär mot beslut iinskrivningsärende skall enligt lagförslagets 3 kap. 24 § föras i hovrätten.Enligt utredningsförslaget skak en central inskrivningsmyndighet handhainskrivning av företagsinteckning. Talan mot denna myndighets beslut tordedärför komma att föras vid den hovrätt under vilken myndigheten sorterar. Iklarhetens intresse bör denna hovrätt namnges i lagtexten. Utredningenangående de små och medelstora företagens finansiella situation: anför om principerna och inskrivningsförfarandet finns ingenerinran emot. FAR:Den enligt FARs uppfattning bästa lösningen på kontroll- och säkerhetsproblemeterbjuder en konsekvent innehavarregistrering av alla pantbrev i respektiveobjekt (fastighet respektive näringsverksamhet). Detta föratsätter enfullständig datorisering hos inskrivningsmyndighetema, vilket ingår iutredningens förslag om företagshypotek. (Enligt uppgift under hand kommer endatorisering däremot inte att kunna vara genomförd förrän vadgäller fastigheter.) Beviset om inskrivningen (hypoteksbrevet) skulle därmed föriorai betydelse och kunna ersättas med ett enkelt meddelande. Utöver denkontrollmässiga fördelen skuke kostnaderna för utskrivning och hantering av hypoteksbrevbortfalla. Skulleen innehavarregistrering ej kunna genomföras vill FAR fösta uppmärksamheten vidde kontroksvagheter som vidlåder ett system med pantbrev som bärare avpanträtt. Ett utdrag ur FARs framställning till pantbrevsutredningen i december1981 bifogas (bilagan har uteslutits här). Där återgivna citat bör kompletterasmed den upplysningen att vissa inskrivningsmyndigheter nu har datorer tik sittförfogande och att inte blott gravationsbevis utan även pantbrev i fastighetutskrivs på datom ifråga. I sådana fall sker ingen underteckning av pantbrevetfrån myndighetens sida. FARhar erfarit att skrivelsen av pantbrevsutredningen översänts tik domstolsverketför yttrande. har framfört synpunkter som överensstämmer medStockholms Handelskammares. Prop.1983/84:128 112 Sverigesadvokatsamfund: Samfundet förmodar att inskrivningsmyndigheten kommer att hasvårigheter att vid sin prövning av inteckningsansökningar kunna avgöra omlämnade uppgifter är riktiga. I detta sammanhang vkl samfundet peka på attenligt lagförslaget någon möjlighet att undanröja en på felaktiga gmnderbifallen inteckningsansökan inte torde föreligga. Ett hypoteksbrev utfärdat pågrand av en i strid med bestämmelsema i 2 kap. 2 § beviljad inteckning kommersåledes att utgöra en ombb-1ig handling. Samfundetanser att inskrivningsmyndighetens möjhgheter att kontrollera om deninteckningssökande uppfyker bestämmelsema i nämnda paragraf i någon form börförstärkas. Enligt3 kap. 4 § är i stort sett vaije vardag inskrivningsdag. Enligt 3 kap. 6 §tredje stycket kan krävande inskrivningsärenden uppskjutas tkl avgörandesenast till den femte inskrivningsdagen efter den inskrivningsdag, då ansökninggjordes. Bestämmelsen har sin motsvarighet i lagen om inskrivningsregister.Samfundet befarar emekertid att denna korta tidsfrist ur praktisk synpunki settkan visa sig vara orealistisk. S.k. krävande inskrivningsärenden torde medföra behov av kompletterandeuppgifter från sökanden. Föreläggande därom bör överbringas skriftligen tillsökanden och måste sålunda postbefordras. Det kan icke rimligen fömtsättas attsökanden skak vara tikstädes för mottagande av post fråninskrivningsmyndigheten. Än mindre kan det fömtsättas att sökanden eftereventuellt rättidigt mottagande av inskrivningsmyndighetens föreläggande skakha rådrum för åstadkommande av erforderlig utredning, vkkenutredning för övrigt även den rimligen måste vara skriftlig och sändas tklinskrivningsmyndigheten med postbefordran. Den femte inskrivningsdagen efterden dag, då urspmnglig ansökning gjordes, torde då för länge sedan varapasserad med påföljd att ansökningen har förklarats förfaken. - Samfundet kaninte finna att tidsfrist överhuvudtaget skuke fyka någon funktion. Motdenna bakgmnd vik samfundet även ifrågasätta, humvida inte i lagen bordeinarbetas en möjlighet att bevkja vilande inteckning respektive vilandebevis. Hovrättenöver och : Utredningen föreslår i 1 kap. 6 § andra stycketförslaget tkl lag om företagshypotek vissa ändringar i fråga om den frist somskall gälla för att på ett rimUgt sätt avgränsa inteckningshavarens s.k.förföljelserätt. De sakhga ändringar utredningen föreslår föranleder i och försig ingen erinran. Det krav på aktivitet från inteckningshavarens sida som stäksupp enligt förslaget innefattar bl. a. krav på att han inom den angivnatidsfristen "söker betalning ur egendomen". Prop.1983/84:128 113 Formuleringenåsyftar detsamma som eikigt 10 § FL uttrycks med orden "väcker talan motförvärvaren om betalning ur egendomen", dvs. att vederbörande väcker talangenom stämning eller lagsökning (s. 149). Enligt hovrättens uppfattning ärutredningens ordval i lagtexten inte invänd-ningsfritt Gfr även I kap. 8 och 9 §§förslaget tik lag om företagshypotek). ' Den nya formuleringen är enligt sinlydelse mer obestämd än den nuvarande. Om någon saklig ändring inte åsyftas,är det att föredra att man använder sig av ordalag som inte medgermissförstånd. Hänvisningeni 3 kap. 3 § förslaget tkl lag om företagshypotek till bestämmelsema omtvistemål bör förtydligas så att det klart framgår att det är bestämmelsema irättegångsbalken härom som åsyftas. SpecieUa regler om tvistemål finns nämligennumera även i andra författningar, t. ex. lagen (1974:8) om rättegången itvistemål om mindre värden. Att en sådan precisering saknas i jordabalken, vkkentjänat som förebkd vid utarbetandet av paragrafen, torde bero på att de berördaspecialbestämmelsema kommit tik efter jordabalkens ikraftträdande. Riksrevisionsverket:Beräkningen av intäkter för ärenden angående företagsinteckning baseras påärendestatistik och de expeditionsavgifter som gäker fr.o.m. 1980-10-01.Utredningen finner att intäkterna i nuvarande verksamhet (4,) överstiger kostnadema(3,) med ca . De nuvarande avgkfterna är enligt utredningensberäkningar tikräckligt höga för att täcka kostnadema även för den nyaorganisationen. Utredningen föreslår dock att nya expeditionsavgifter skakgälla för den nya organisationen. Sålunda föreslås att expeditionsavgiftema förriksinteckningar skak vara , för andra inteckningar , för andrainteckningsåtgärder . och för registemtdrag . Den lägre avgiftenför riksinteckningar motiveras med att bruket av sådana bör främjas. Utredningenpresenterar inget kostnadsunderlag som stöd tkl förslaget om nya avgifter.Utredningen räknar med att det skisserade avgiftsförslaget måste omprövas medhänsyn tkl de ärendeförhåkanden som är aktuella vid ett framtida genomförandeav utredningens förslag. RRVvill i detta sammanhang påminna om huvudtanken bakom stämpelskatteutredningensarbete, nämligen att avgifter i princip skall utformas så att fukkostnadstäckning för varje tjänst så långt möjligt uppnås. Utredningenföreslår att avsteg från denna regel görs beträffande riksinteckningar ochandra inteckningar i syfte att främja braket av riksinteckningar. RRV har ingetatt invända mot utredningens förslag i händelse av att territoriellt begränsadeinteckningar behålls men föreslår att de verkliga kostnadema för hanteringen avresp. slag av inteckning beräknas som underlag för statsmaktemasställningstagande i ärendet. Kommerskollegium:När det gäker den s. k. förföljelserätten (1 kap. 6 § lagförslaget) föreslårutredningen att borgenären skak kunna göra sin rätt gäUande intiU sex månaderefter det att han av överlåtaren eller förvärvaren underrättats om attverksamheten övergått i ny ägo, dock aldrig 1983/84:128 114 längreän aderton månader från del verksamheten överläts. Den nuvarande regeln stadgaratt rätten gäller efter det att överlåtelsen skett. Motivet tillden föreslagna ändringen, med krav på underrättelse, uppges vara att borgenäreni dag ofta inte har kännedom om att ägarbyte skett och därför inte kan tatillvara sin rätt. Utredningen föreslår emellertid inte någon tidsgräns inom vkkenunderrättelse skall ske och inte heller föreslås någon påföljd om överlåtareneller förvärvaren underlåter att underrätta borgenären. Kollegiet har i siginget att invända mot vare sig kravet på underrättelse eller tidsramarna förförföljelserätten, men om påföljd saknas är del inte helt säkert att denföreslagna ändringen i praktiken stärker borgenärens rätt. StockholmsHandelskammare: De omständigheter som enligt 1:12 § 1 st. 2 p. "vanvårdnad eller naturahändelse eller (av) annan orsak" medför attborgenären äger kräva förtida betalning har enligt Handelskammarensuppfattning fått en oklar utformning. Beträffande de omständigheter som skallomfattas av denna rätt instämmer Handelskammaren i att de skall vara hänförhgatill själva egendomen och inte avse förändringar i det allmänna marknadsläget.I lagtextens ordalydelse bör således den förvillande exemplifieringen utgå såatt det framgår att alla förändringar hänförliga till själva egendomen gerrätt att utkräva förtida betalning, förutsatt att "säkerhetens värde gårned väsentligt". Denkreditgivare eller kredittagare som bättre önskar tillgodose sina intressen får inta en bestämmelse av sådan innebörd i kreditavtalet. Detta sker redan i stor utsträckning i bankemas kreditgivning. I deföreslagna övergångsbestämmelserna p. 15 tas upp en situation där borgenärenkan säga upp fordringen till betalning . Handelskammaren anser att denfrist som måste förflyta från det gäldenären anmodas ställaytterligare säkerhet innan uppsägning får ske, är alltför lång. Eftersomförtida uppsägning enligt detta stadgande föratsätter attinteckningssäkerhetens värde gått ned väsenfligt samt att gäldenären ej efter anfordranställt fullgod säkerhet bör fristen kunna avsevärt avkortas. Konkurslagskommittén:Utredningens betänkande innehåller förslag tik ändring i bl.