prop · G70396 · 1983-12-31 00:00:00 — Lantbruksstyrelsen:Riksdagen har begärt att regeringen skall lägga fram förslag till enkomplettering av lagen om skötsel av jordbruksmark med bestämmelser om denhänsyn som jordbruket bör ta till naturvårdens intressen. Lanibruksslyrelsensinställning i frågan har redovisats i samband med att styrelsen i oktober 1981överlämnade rapporten (dnr 20-49/80) till regeringen. Härvidkonstaterade styrelsen att "genom ett fungerande samrådsförfarande ikombination med den allmänna regeln i I § naturvårdslagen och i lagensbestämmelser till skydd för naturmiljön kommer jordbrukets hänsynstagande tillnaturvårds-, kulturminnesvårds- och övriga miljövärdsin-tressen aU kunnatryggas. En direkt anknytning till skötsellagen skulle inte komma alt förbättradelta hänsynstagande". Ipromemorian föreslås att lantbruksstyrelsen skall ges befogenhet att eftersamråd med och meddela föreskrifter omde hänsyn som skall las lill naturvårdsintressena i jordbruket. Lanlbruksstyrelsenkonstaterade vid överlämnandet av rapporten att det är "väl motiverat atlkraven på jordbrukets hänsynslagande närmare preciseras. Styrelsen är därförberedd atl i samråd med näringen och övriga berörda parter medverka till attspeciella råd och anvisningar utarbetas för jordbrukets näringsutövare ihithörande frågor". Lanlbruksstyrelsen finner att förslaget i promemorianligger i linje med styrelsens tidigare ställningstagande och är beredd attutarbeta sådana föreskrifter. Styrelsen utgår från alt dessa inte avser attväsentligt motverka nödvändig rationalisering av jordbrukets produktion. Förslagetinnebär vidgade arbetsuppgifter för lantbruksnämnderna och ställer ökadekunskapskrav på olika tjänstemän inom lanlbmksverkel. Detta förutsätter en ökadutbildning. Den utbildning som pågår inom verket är inte, som promemoriansynes förutsätta, tillräcklig för att tillgodose dessa krav. Möjlighet finnsdock att inom verket utveckla den erforderiiga kompetensen. Detta kommer dockatt ta såväl tid som resurser i anspråk. De samrådsrutiner som föreslagits iden tidigare omnämnda rapporten underiättar emellertid de nyaarbetsuppgifterna. Tvåav ledamöterna i lantbruksstyrelsen (Brunander och ) har anmältskiljaktig mening och anför: Vi kan därför inte ställa oss bakomlantbruksstyrelsens tillstyrkan av lagförslaget i fråga. Skogsstyrelsen:- anseratl de båda areella näringarna jord- och skogs bruk bör ta samma typ av hänsyn till naturvårdens och kulturminnesvår- Prop.1983/84:96 15 dens intressen, som också bör avspegla sig i respektivenärings lagstiftning. För vissa markområden där naturvårdshänsyn år aktuella, l.ex.i skogsbryn och på skogsholmar i , kan avverkning eller röjning skesåväl av skogsbruks- som av jordbruksskäl. Markägaren har då med föreslagenlagstiftning att ta hånsyn oavsett om åtgärder utförs i jordbruks-dierskogsbruksdriften. Det är likaså en fördel om berörda myndigheter-lantbruksnämnd och skogsvårdsstyrelse - har samma typ av lagstiftning att utgåfrån. Detta skapar fömtsättningar för att kontakter med markägarna liksomkontakter med länsstyrelse och kommuner och arbetsrutiner i övrigt kan utformaspå likartade sätt hos myndigheterna. Det är angelägel att regeringens förordningstext ochlantbruksstyrelsens föreskrifter och allmänna råd utformas så analogt sommöjligt med motsvarande bestämmelser i skogsvårdslagstiflningen. Delta synesockså ha varil såväl jordbruksutskottets som promemorieförfallarnas mening (PMsid 3 och 11 samt specialmotiveringen sid 14.). men denna tanke har inle heltfullföljts i förslaget. Skogsstyrelsenvill understryka vikten av att naturvårdshänsynen iakttas i jordbruksdriftenoavsett om marken betraktas som jordbruksmark enligt skötsellagens mening ellerinte. Därmed kommer hänsynen till naturvårdens intressen även att omfatta bl.a.de från naturvårdssynpunkt ofta viktiga naturbetesmarkerna. Sådana marker kanstundom vara föremål för skogsvårdsstyrdsens tillsyn enligtskogsvårdslagen varvid även föreläggande eller förbud kan meddelas enligt 21och 24 S§ skogsvårdslagen. Detta kan inträffa om l.ex. röjning elleravverkning i en exlensivt utnyttjad naturbetesmark är att betrakta som elt ledi skogsbruksdriflen. : Även om 1 § naturvärdslagen syftartill ett allmänt skydd för naturen är det väsentligt att naturvårdshänsynen ävenkommer lill uttryck i speciallagstiftning. hälsar därförmed tillfredsställelse att lagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmarkföreslås kompletterad med bestämmelser om sådan hänsyn. Denna avses innefattaäven åtgärder inom jordbruket, som berör mark som enligl skötsellagen inte ärjordbruksmark. Detta är bra och därigenom kommer bestämmelserna omnaturvårdshänsyn i skogsvårdslagen och skötsellagen alt tillsammans omfattamerparten av värt land. En fördel med detta är bl.a. alt tillämpningen avnaturvårdslagens regelsystem kan begränsas till de mest angelägna områdena. har goda erfarenheter av bestämmelserna iskogsvårdslagen om naturvårdshänsyn. Skogsbrukets företrädare uppmärksammasnu på ett helt annat sätt än tidigare på möjlighelerna all modifieraskogsbruksåtgärderna med hänsyn till naturmiljön. Av största betydelse har bl.a. varil den stora insats gjort i form av allmänna råd m. m. ochundervisning samt skogsvärdsstyrdsernas insatser vid rådgivning. Det tarvisserligen ännu innan en ny attityd med ett ekologiskt tänkandeslagit igenom hos alla, men utvecklingen går i rätt riktning. Verket ställer sig positivt till såväl huvudprinciperna ilagförslaget som förslaget alt lantbruksstyrelsen får i uppdrag att eftersamråd med och meddela föreskrifter ochäven allmänna råd om hänsyn till naturvårdsintresset i jordbruket. Verket vill emellertid anmärka följande. 1983/84: 96 16 Förslaget till den nya paragrafen 6a§ i skötsellageninnebär en viss glidning i språkbruket i förhållande till det i naturvårdslagentillämpade. I paragrafens första stycke om skyddet av odlings- och kulluriandskapetsom en del av skyddet av naturmiljön. Även om ett sådant skydd i och för sighör samman med skyddet av naturmiljön, innebär det använda uttrycket all osäkerhelkan komma att råda om vad som i andra sammanhang, främsl när del gäller tillämpningenav naturvårdslagen, förstås med naturmiljön. Uttrycket framstår också sommindre lämpligt med hänsyn till att det finns särskild lagstiftning omkulturminnesvården och även en särskild myndighet för denna. Avsikten är juockså att skall medverka vid utarbetandet av erforderiigaföreskrifter. Ett sätt att göra skrivningen klarare i andra stycket år attsärskilt ange kulturminnesvården i paragrafens första stycke. I naiurvårdshänsynen bör också hänsynen tillfriluftslivets intressen inbegripas samt till såväl växt- som djurliv. Deltabör klart framgå även av lagtexten. Omfattningen av begreppet naturvårdshänsyn Det är av stor vikt för lagtillämpningen att begreppetnaturvärdshänsyn preciseras närmare i förarbetena till lagändringen. Idepartementspromemorian ges några exempel på fall då hänsynsbestämmelserna kanbli aktuella. Det anmärks emellertid att de miljöfrågor som aktualiseras av idepartementet nu inneliggande förslag om skydd för ädellövskog och användningav växtnäring och bekämpningsmedel i jordbruket inte tas upp i promemorian. Naturvårdsverketförutsätter emellertid alt de föreskrifter som avses utarbetade av lanlbruksstyrelsenefter samråd med och även kommer attomfatta frågor som berör hagmarker med ädla lövträd samt användning avbekämpningsmedel och växtnäring i jordbruket. Vid t. ex. kvävegödsling av vissabetesmarker kan artsammansättningen ändras drastiskt ulan alt avkastningen ökarnämnvärt. Den föreslagna nya bestämmelsen i skötsellagen kan också behövautnyttjas för att skona t. ex. vissa åkerholmar eller dikesrenar med särskiltskyddsvärd flora från besprutning. Verket anser atl den rapport () som utarbetats av lantbruksstyrelsen,och också bör ligga till grund för enprecisering av vad som bör omfattas av begreppet naturvårdshänsyn. 1 dennarapport anges följande områden: strukturförändringar, brukningsteknik, nedläggningav jordbruksmark, mineralutvinning (matjordstäkt), markavvattning, bevattningoch byggnadsverksamhet. i tillstyrker det nuframlagda förslaget. i : Det framlagda förslagetligger helt i linje med uppfattning varför förslagettillstyrks. Vid beslut om föreläggande eller förbud kan det vara angeläget attförhindra atl åtgärder kommer till utförande som en eventuellöverprövning sker. föreslår därför att lagen förses med dettillägget att myndighet får förordna att dess beslut skall gälla med omedelbarverkan. 1983/84:96 17 i län:-- Såvitt kanbedöma har förslaget en utformning som väl överensslämmer med dehänsynsregler som finns i skogsvårdslagen. Dessa har visatsig fungera allt bättre sedan informationen nått ul även till de enskildaskogsägarna och naturvårdshänsynen blivit en del av skogsnäringens vardag ulanalltför omfattande formell hantering av ärenden. Den oro för tvångsåtgärder ochåtgång på arbetskraft för formella beslut som lantbruksnämnden (i bilagtyttrande) ger uttryck för synes därför något överdriven. Med den utformning avhänsynsreglerna i skötsellagen som föreslås är del naturligt att informationoch upplysning blir de viktigaste medlen alt införa naturvärdshänsynen ijordbruket och att den formella handläggningen får en mindre betydelse. Enligt uppfattning är de framlagdaförslagen väl lämpade för all uppnå målet, ett bättre hänsynstagande tillnaturvärdens och kulturlandskapets värden i jordbruket. villdock ifrågasätta om det inte vore lämpligt att utvidga de föreslagnahänsynsreglerna till att omfatta även kulturminnesvården vilken harberöringspunkter med jordbruket som liknar naturvårdens. i : harövervägande goda erfarenheter av den ordning som gäller förtillvaratagande av naturvårdsintressen i skogsbruket. Avvägningar motproduktionsintressena och kontakter med skogsägarna kan i allmänhet skesmidigare och effektivare när endast skogsvårdsslyrdsen uppträder somtillsynsmyndighet i skogsbruket. Motsvarande förutsåttningar bör finnas för rationaliseringav tillsynen i jordbruket. finner det logiskt att kravet på nalurvårdshänsynkommer till uttryck även i jordbrukels speciallagstiftning och tillstyrkerförslaget om komplettering av skötsellagen. Härvid förutsätts att det klargörsi lantbruksstyrelsens kommande föreskrifter vilken roll somregionalt naturvårdsorgan avses spela i sammanhanget. ():- Förbundet finner det inte möjligt alt nu närmare bedömaeffekterna av föreslagen lagstiftning. Som framgår av PMn kommer gränserna förjordbrukets hänsynstagande att fastställas först genom de föreskrifter somutfärdas på grundval av föreslagen lagstiftning. I lagtexten anges endast attföreskrifterna ej får vara så långtgående att "pågående markanvändningavsevärt försvåras". Denna begränsning ger dock föga vägledning. Begreppet""pågående markanvändning avsevärt försvåras" är i viss månoklart till sin innebörd och denna torde dessutom variera i tiden. LRF vill härunderstryka atl denna oklarhet skapar en betydande osäkerhet för den enskildelantbrukaren som av naturliga skäl har svårl att hävda sin rått att bruka ochutveckla sitt företag. Tillämpning och praxis fär inle utvecklas så attbegreppet "pågående markanvändning avsevärt försvåras" i praktikenleder till att brukaren inle får en ekonomisk gottgörelse som svarar mot denverkliga förlust som brukaren lider såväl i del korta som långa perspektivet.Överhuvudlaget påvisar här aktuellt lagförslag på etl myckel tydligt sättproblemen med en långtgående ramlagstiftning. Remissinstansernas möjligheleratt bedöma lagstiftningens effekler m. m. går förlorade. LRF känner motbakgrund av det sagda oro för atl lagförslaget i sig syftar till att meragenerellt tvinga jordbruket till begränsningar i driften eller i 1983/84:96 18 Delta i än högre grad än vad som ärmöjligt enligt NvL. En sådan befarad utveckling år helt oacceptabel för LRFsdel. I della sammanhang måsle för övrigt beaktas att hittillsvarande utvecklinginom jordbruket skett som en konsekvens av gällande jordbrukspolitik och därmedförenade krav på effektivt brukande. Förbundet anser inle alt jordbruket iallmänhet åsidosätter skäliga hänsyn till naturvårdens och kulturminnesvårdensintressen. Finner regeringen atl, generellt sett, större hänsyn skall tas tilldessa intressen, måsle detta åstadkommas genom en ändring avjordbrukspolitiken. Problemet kan inte lösas genom att vissa enskildajordbrukare tvingas ikläda sig kostnadskrävande begränsningar i sinnäringsverksamhet. Del är framför allt rationaliseringsåtgärder av typenmarkanläggningar som påverkar naturmiljön i jordbrukslandskapet. Som regel ärdessa företag alt hänföra under N vLs samrådsparagraf vartill kommer all deofta är underkastade tillständstvång, l.ex. Såvitt gällerbrukningshinder av typen stenmurar, åkerholmar osv. bör del ankomma pånaturvärden att redovisa objektiva argument ägnade alt skapa gehör för ettbevarande. Vad slutligen avser strandängar och hagmarker måste konstaleras atljordbrukare av företagsekonomiska skål knappast kan åläggas att vidmakthålladessa. LRF delar uppfattningen i PMn om att jordbruksverksamhetenundergått en snabb utveckling som påverkat landskapsbilden och naturmiljönävensom kulturlandskapets karaktär. Förbundet delar ocksä bedömningen alt delär angeläget att jordbruket lar stor hänsyn till naturvårdsintressen m.m. LRFanser att delta hänsynstagande bäst åstadkommes genom en ökadinformationsverksamhet till lantbrukare kombinerat med ett ökat samråd mellanberörda myndigheier. Förbundet har i samarbete med ochriksantikvarieämbetet påbörjat etl projekt ägnat att bidra till dennainformationsverksamhet. Sålunda har ett bildband ägnat att belysafrågeställningarna arbetats fram. Sammanfattningsvis vill förbundet i denna deluttala att det är utomordentligt angeläget atl jordbrukare bibringas en positivsyn på alt bevara naturvärds- och kulturminnesvårdens objekt. Denna effektuppnås bäst genom en omfattande informationsverksamhet. En tvångslagstiftning lordedäremot kunna motverka den positiva grundsyn som är nödvändig för alt ett braresultat skall uppnås. I vart fall bör en sådan ordning ej införas före det atti samband med lagstiftningsarbetet 1979 beslutad modell prövats ochutvärderats. LRF vill vidare framhålla alt effekterna av jordbruketsverksamhet på miljö och fauna är under ulredning av isamarbete med . Sålunda torde del för att här anföra ettexempel - vara mycket tveksamt om det är meningsfullt att behålla en åkerholmei en åker som är föremål för normalt brukande. För det fall atl åkerbruket isig skadar faunan uppkommer med stor säkerhet "skada" även på denbevarade åkerholmen genom influens från kringliggande områden. bedömning kan således föreslagen lagstiftning med blivandeföreskrifter i många fall komma att bli ett verkningslöst medel för atttillvarata naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen. Om delta blir effeklenav lagstiftningen kommer resultatet att skada det angelägna arbete som lagenskall bidra till att förverkliga. De verkningslösa föreskrifterna kommernaturligtvis av jordbrukaren att uppfattas som onödiga och ovetenskapliga. LRF har i olika sammanhang nödgats konstatera attlantbruksnämndernas allmänna rådgivningsverksamhet inskränks pä grund av detstatsfinan- 1983/84:96 19 Att nu påföra nämnderna ytterligare en funktion förefaller mot bakgrundhärav föga rimligt. LRF finner det fögarimligt atl - på sätt föreslagits i PMn - en eventuell hänsynsregel skulle gesett tillämpningsområde utöver det som eljest gäller för skötsellagen.Konsekvenserna av en sädan ordning har överhuvudtaget inte berörts i PMn. Med hänsyn till de synpunktersom framförts ovan avstyrker LRF att elt allmänt hänsynsstadgande införs iskötsellagstiftningen. Prop.1983/84:96 20 Bilaga 3 Det remitterade förslaget Lag om ändring i lagen (1979:425) om skötsel avjordbruksmark Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1979:425) omskötsel av jordbruksmark dels att 12 § skall ha nedan angivna lydelse, dels att i lagen skall införas två nya paragrafer, 6a och 9a§§,av nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse / Jordbruket skall hänsyn tas till naturvårdens intressen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmerfår meddela föreskrifter om den hänsyn som skall las enligt första stycket,såsom ifråga om skyddet av odlings- och kulturlandskapet samt växt- ochdjurlivet. Föreskrifterna får dock inle vara så ingripande att pågåendemarkanvändning avsevärt försvåras. får meddela föreläggande eller förbud sombehövs för att föreskrifter som meddelats med stöd av 6a§ skall efterlevas. Föreläggande eller förbud får meddelas först sedan det harvisat sig att lantbruksnämndens råd och anvisningar inte har följts. I brådskandefall eller när det annars Jlnns särskilda skäl, får dock föreläggande ellerförbud meddelas . I beslut om föreläggande eller förbud får lantbruksnämndensätta ut vite. får förordna atl dess beslut skad gällaomedelbart. Prop.1983/84:96 21 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 12§ Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1. tarjordbruksmark ur produktion i strid mot 4§ första stycket, 2. utfört läkt istrid mot 4 § andra stycket, 3. bryter motföreläggande som har meddelats med stöd av 9§, om inte föreläggandet harförenats med vite, 4. inte följer ett föreläggande eller biyler mot ettförbud som har meddelats för att en föreskrift enligl 6a§ skall efterlevas, ominte föreläggandet eller förbudet har förenats med vlie. Utbyte av brott som avses i första slyckel 2 skallförklaras förverkat, om del inte är uppenbart obilligt. Denna lag Iräder i kraft . Prop.1983/84:96 22 Närvarande: f. d. regeringsrådet , regeringsrådet Mueller,justitierådet Jermsten. Enligl protokoll vid regeringssammanträde den 3 november1983 har regeringen på hemslällan av statsrådet och chefen för jordbruksdepartementetLundkvist beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till lag om ändringi lagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmark. Förslaget har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn . Förslagel föranleder följande yttrande av lagrådel: Genom det remitterade lagförslaget införs en bestämmelseom skyldighel att i jordbruket ta hänsyn till naturvårdens intressen.Samtidigt bemyndigas regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer -enligt motiven avses lantbruksstyrelsen få sådant uppdrag - atl meddelaföreskrifter om "den hänsyn som skall tas". Lantbruksnämnderna färmeddela föreläggande eller förbud för efterievnaden av sädana föreskrifter;ohörsamhet sanktioneras med vite eller böter. Huvudregeln i 6a§ är allmänt hållen och anger inle närmarei vilka hänseenden föreskrifter kan tänkas bli aktuella eller vad de kan gå utpå. Myndigheternas befogenheter att meddela för den enskilde bindande föreskrifterbegränsas endast på det sättet atl föreskrifterna inte får vara så ingripandeatt pågående markanvändning avsevärt försvåras. Rörande utformningen av elt bemyndigande av detta slaginnehåller regeringsformen inte någon regel. Enligt uttalande vid tillkomstenav regeringsformen (se prop. 1973:90 s. 209) bör emellertid , när delgäller föreskrift t. ex. på näringsrättens område, där mera väsentliga med-borgarintressenkan komma att beröras av regleringen, mera preciserat ange de ramar inom vilkaregeringen skall få röra sig. Lagrådet, som är medvetet om atl det iförevarande fall kan vara svårt all i lagtext uttömmande ange vilkaföreskrifter som kan komma i fråga, vill mot bakgrund av vad sagtsframhålla att del hade varit önskvärt att lagtexten hade kompletterats mednågra exempel som närmare belyst de avsedda föreskrifternas inriktning ochomfattning. Med hänsyn lill lagregelns allmänt hållna utformningkommer innehållet i den all främsl få bestämmas med ledning av vad som uttalatsi motiven. I remissprotokollet har departementschefen angivit ett antalsituationer, där frågan om hänsynstagande till naturvården kan uppkomma ochvilka där- 1983/84:96 23 för kan föranleda föreskrifter, ävensom redovisat ettantal skyddsobjekt. Det tänkta innehållet i föreskrifterna anges dock inte.Tvekan kan därför uppstå om lagens innebörd i vissa hänseenden, exempelvisbeträffande frågan om en jordbrukare kan föreläggas att vara positivt verksam, säsomför att vidmakthålla en hagmark som inle längre är lönsam alt bruka. I närasamband med denna fråga står vilken innebörd som för jordbrukets del skallläggas i regeln atl föreskrifterna inle får vara så ingripande att pågåendemarkanvändning avsevärt försvåras. Departementschefen gör inte någol uttalandei delta hänseende. Begreppet "pågående markanvändning" diskuteradestämligen ingående i samband med att ersättningsreglerna i bl. a.naturvårdslagen ändrades 1972 (prop. 1972: 111). Därvid uttalades bl.a. attmarkägare som genom föreskriften hindras alt vidta en normal och naturiigrationalisering av pågående markanvändning bör få ersättning härför;bedömningen av om en viss åtgärd skall anses innebära en ändring i pågåendemarkanvändning mäsle dock ske från fall till fall med utgångspunkt i vad somvid varje tidpunkt framstår som en naturiig fortsättning av den pågåendemarkanvändningen. - Med de skiftande drift-och brukningsförhållanden som råderinom jordbruket torde det ofta vara tveksamt om en viss åtgärd kan inrymmas ibegreppet "pågående markanvändning". Det hade därför varit önskvärtatt departementschefen i remissprotokollet närmare gått in på denna förtillämpningen av den föreslagna lagen grundläggande fråga. Förevarande lag gäller endast beträffande skötsel avjordbruksmark, varmed avses och kultiverad betesmark inom en såsomjordbruksfastighet taxerad fastighet. Den föreslagna 6a§ skall emellertidtillämpas även pä åtgärd inom jordbruket som berör annan mark. Detta har iförsta stycket av paragrafen uttryckts så att "i jordbruket" hänsynskall tas lill naturvårdens intressen. Med hänsyn till att lagen i övrigtgäller endast beträffande jordbruksmark i förut angiven mening synes den sålundaavsedda innebörden av bestämmelsen böra komma till tydligare uttryck. Deltakan ske genom att första stycket utformas på förslagsvis följande sätt:"Vid skötsel av jordbruksmark och vid annan markanvändning i jordbruketskall hänsyn tas till naturvårdens intressen." Beträffande utformningen i övrigt av paragrafen hänvisastill de allmänna synpunkter, som lagrådet anfört inledningsvis. Utformningen av 9a§ har sin förebild bl.a. i 24§skogsvårdslagen. Lagrådet vill likväl ifrågasätta om det inte vore en fördel omparagrafen ändras så att det tydligare framgår att vad myndigheterna i förstahand skall göra är att bistå den enskilde med råd och anvisningar och att detförst när det visat sig att sådana åtgärder är otillräckliga som maktutöv- 1983/84:96 24 ningeni form av föreläggande eller förbud blir aktuell. Paragrafen skulle i så fallinledas med en bestämmelse av innebörd alt det åligger lantbruksnämnden att geråd och anvisningar om hur de föreskrifter som meddelats med stöd av6a§ börtillämpas i enskilda fall. Först i ett andra stycke skulle sedan anges attlantbruksnämnden kan ingripa med föreläggande eller förbud sedan det visat sigatt givna råd och anvisningar inte följts. Enligtförslaget skall till straffbestämmelserna i förevarande paragraf läggas enfjärde punkt, i vilken som straffbar gärning upptas åsidosättande av föreskrifteller förbud som meddelats med stöd av 9a §. Den nya bestämmelsen, som i detremitterade förslaget fått en mindre tillfredsställande utformning, kan enligtlagrådets mening enklast komma till uttryck om den fogas in i punkt 3. Lagrådetföreslår således att den behövliga ändringen i paragrafen sker på del sättet atlpunkt 3 formuleras förslagsvis enligt följande: "3. underiåter att följaföreläggande eller bryter mot förbud som har meddelats med stöd av 9 eller 9a§,om inte föreläggandet eller förbudet har förenats med vite."' Prop.1983/84:96 25 Närvarande: statsminstern , ordförande, ochstatsråden I. , , , , , , ,, , , , , , , R. ,, , , Proposition med förslag till ändring i lagen (1979:425) omskötsel av jordbruksmark