prop · G703126 · 1983-12-31 00:00:00 — Genombeslut uppdrog regeringen åt AMS att se över reglerna för KAS.Syftet med översynen var att åstadkomma förenklingar av rutinerna förhandläggningen av ärenden rörande KAS hos länsarbetsnämnderna ocharbetsförmedlingarna. Meden skrivelse har AMS redovisat översynsarbetet i en rapport. Irapporten läggs fram förslag som innebär ändringar i reglerna om överhoppningsbartid och det s.k. studievillkoret. Såsomhar framgått av vad jag nu har anfört bygger de grundläggande ersättningsvillkoreni KAS i stor utsträckning på det regelsystem som har utvecklatsi arbetslöshetsförsäkringen. Vid tillkomsten av KAS var det självfalletnaturligt att tillgodogöra sig erfarenheterna från försäkringen. AMS' rapportvisar emellertid att administrationen av KAS har blivit tungrodd och medför ettinle obetydligt arbete för arbetsförmedlingarna och länsarbetsnämnderna. Detfinns flera orsaker till alt administrationen av KAS upplevs som besvärligjämfört med försäkringen. Arbetslöshetsförsäkringenadministreras i första hand av f n. Systemet medarbetslöshetskassor, som läcker så gott som hela arbetsmarknaden, har vuxitfram successivt under en lång följd av år vilkel har medfört att de olikakassorna har kunnat anpassa sig till de särskilda förhållanden som råder inomden del av arbetsmarknaden där kassan är verksam. Det gör att kassorna är välförtrogna med de särförhål-landen och speciella problem som råder inom derasrespektive områden. Närman i samband med införandel av KAS i stor utsträckning förde överförsäkringens regler på denna stödform innebar det att man på varielänsarbetsnämnd lade ett ansvar att behärska alla de speciella frågor och förhållandensom i försäkringen till stor del fördelar sig på de olika kassorna. Detta ären orsak till att administrationen av KAS är betungande för länsarbetsnämndernaoch AMS. Ytterligare en förklaring till detta är att arbetsmarknadsverketshantering av KAS sker helt manuellt utan hjälp av datorer.Arbetslöshetsförsäkringen är däremot i stor utsträckning betjänad av ADB-teknik. Såsomjag framhöll inledningsvis i detta avsnitt visar utvecklingen av KAS sedan år1974 att denna stödform har fått stor betydelse för framför allt nytillträdandepå arbetsmarknaden. Stödet har emellertid belydelse också för sådana arbetslösasom har endast tillfällig eller i övrigt lös anknytning fill arbetsmarknaden.Även om arbetslösa som befinner sig i dessa situationer i första hand behöverstöd genom arbetsmarknadsåtgärder som är inriktade på en planerad ochmålmedveten start i arbetslivet, råder det ingen tvekan om att KAS har enbetydelsefull uppgift att fylla i 1983/84:126 24 arbetsmarknadspolitikenoch medverkar till att lösa de ekonomiska svårigheter som kan uppstå innan ettlämpligt arbete kan erbjudas. Ävenom de senaste årens inriktning av arbetsmarknadspolitiken - jag tänker dånärmast på inrättandet av ungdomsplatserna och ungdomslagen - avsevärt harminskat betydelsen av KAS behövs detta grundskydd vid arbetslöshet som ettkomplement till arbetslöshetsförsäkringen också . Detta innebär dockinte att man behöver behålla den starka anknytning till försäkringen som f n.finns. Jag anser att del är angeläget att förenkla regelsystemet i KAS ochdärmed frigöra resurser inom arbetsmarknadsverket för mer väsentliga insatserinom arbetsmarknadspolifi-ken. Jag avser därför att nu lägga fram förslag meddenna inriktning. Jagvill dock i detta sammanhang betona att enbart de förslag somjag här läggerfram inte är tillräckliga för att i önskvärd utsträckning förenklaadministrationen av KAS. Även de fillämpningsföreskrifter beträffande KAS somAMS har utfärdat, och som i stor utsträckning överensstämmer med motsvarandeföreskrifter i försäkringen, är i behov av en översyn i syfte att förenklahandläggningen. Det kan också finnas anledning att överväga om intelänsarbetsnämndens hantering av KAS kan föras över till de allmännaförsäkringskassorna. Jagövergår nu till de konkreta förslag som jag har för avsikt atl lägga fram.Vissa av dessa förslag sammanfaller med de förslag som AMS har redovisat i dentidigare nämnda rapporten, medan andra angår frågor som AMS inte har berört. början vill jag dock erinra om att redan de ändringar somjag i det föregåendehar förordat i fråga om 50-dagarsregeln, ersättningsreglerna för vissa helgdagaroch karensreglema för företagare medför förenklingar av regelsystemet i KAS.Även förslaget om att i vissa fall kunna avstå från kravet på arbetsgivarintygbör i viss utsträckning underlätta handläggningen. Till detta kommer attinförandet av ungdomslagen fr.o.m. årsskiftet innebär att ca 13 000 personerper månad inte längre belastar administrationen av KAS, vilket naturligtvisinnebär en inte oväsentlig lättnad i hanteringen. Ersättningsperiodernai arbetslöshetsförsäkringen och KAS är som jag fidigare har påpekat inteöverensstämmande. Motivet för denna skillnad är framför allt de skilda syftensom de båda stödformerna har. I vissa avseenden är ersättningsperiodernaförmånligare i försäkringen medan de i andra avseenden är förmånligare i KAS. Iförsäkringen är ersäuningstiden för dem som inte har fyllt ochdärefter . I KAS är ersättningstiderna mer differentierade.Huvudregeln innebär att stödet lämnas under längst . Har stödtagarenuppnått innan ersättningsperioden har gåu till ända, är ersätlningsperioden300 dagar. Sedan stödtagaren har fyllt lämnas stöd utan tidsbegränsning.Delta gäller också den som har fyllt , om 1983/84:126 25 arbetslöshetenär av strukturkaraktär. Detta innebär att arbetslösheten skall vara enomedelbar följd av en företagsnedläggning eller bestående driftsförändring ochi fråga om företagare att den arbetslöse har nödgats atl avveckla sin rörelsesom en följd av omfattande eller genomgripande förändring av näringslivet ibranschen eller på orten. Rätt till KAS under obegränsad fid fillkommer ocksåden som har uppburit dagpenning från arbetslöshetsförsäkringen och som har fyllt eller, i fråga om strukturarbetslösa, 55år. I såväl arbetslöshetsförsäkringen som KAS gäller att den som har fyllt 65år inte har någon räU till ersättning. Deförslag som jag lägger fram i fråga om ersättningstidens längd i KAS syftarfrämst till att ta bort en del av de skillnader som i detta avseende rådermellan försäkringen och KAS. Vad jag då framför allt tänker på är de möjligheteratt uppbära KAS utan tidsbegränsning som finns. Enligt min mening är dennaordning prindpidh felaktig. Visserligen råder det ingen tvekan om att det förarbetslösa i de aktuella åldersgrupperna normalt är svårare all erhålla ettnytt arbete än vad det är för dem som är yngre. Trots det anser jag attarbetslöshetsersättning utan tidsbegränsning inte är den metod som bör användasför att komma fill rätta med dessa problem. Redan när KAS infördes fanns det ioch för sig alternativa möjligheter till en stadigvarande försörjning för demsom mot slutet av sin aktiva tid blir arbetslösa. Jag tänker då på möjlighetenatt erhålla förtidspension på arbetsmarknadsmässiga grunder. har dearbetsmarknadspolitiska medlen utvecklats ytterligare och jag vill här baraerinra om den principiella rätt till beredskapsarbete för dem som inte harfyllt och som riskerar att bli utförsäkrade som regeringen beslutade omförra året. Jagföreslår således att de nuvarande möjligheterna att uppbära KAS underobegränsad fid slopas. Med hänsyn till de svårigheter som har visat sigföreligga när det gäller att tillämpa reglerna om strukturarbetslöshet förordarjag att också dessa regler slopas. Detta bör gälla såväl utförsäkradestrukturarbetslösa 55-åringar som sådana arbetslösa 55-åringar som direkt uppbärKAS. Dettakommer att innebära en betydande förenkling av reglerna om ersättningsfid i KAS.Den grundläggande regeln blir liksom att ersättningstiden skall varalängst . Därutöver bör gälla att rätt till ersättning föreligger under300 dagar för dem som har fyllt och för dem som har fyllt60 år. Såsomjag nämnde inledningsvis är de grundläggande kvalifikaiionsgrun-dema i KAS ocharbetslöshetsförsäkringen desamma. Den enda mer påtagliga skillnaden iregelsystemen i detta hänseende gäller den möjlighet att kvalificera sig för KASgenom olika former av utbildning somjag redan har nämnt. Prop.1983/84:126 26 Närdet gäller det s.k. studievillkoret vill jag förorda vissa förenklingar. Denutbildning som f.n. kan berättiga till KAS är ungdomsutbildning, yrkesinriktadvuxenutbildning på heUid som omfattat minst ett läsår och berättigat till studiesodaltstöd samt arbetsmarknadsutbildning som omfattat . Sökandenskall ha ställt sig till arbetsmarknadens förfogande som arbetssökande genomarbetsförmedlingen från utbildningens avslutande och därefterha varit arbetssökande . Isin rapport pekar AMS bl.a. på de ojämnheter som finns i regelsystemet när detgäller studievillkoret. Medan en utbildning kan kvalificera för KAS somungdomsutbildning kan det hända att samma utbildning som bedrivs i form avvuxenutbildning inte accepteras, eftersom den inte uppfyller kravet på attvara yrkesinriktad. När det gäller utbildningar inom arbetsmarknadsutbildningenpekar AMS på att flertalet sådana utbildningar som är avsedda för ny- ochåterinträdande på arbetsmarknaden omfattar . Rapporteni denna del föranleder mig att föreslå att de två kategorierna ungdoms- ochvuxenutbildning slås samman fill en kvalifikationsgrund benämnd utbildning påvilken bör ställas kravet att den skall ha bedrivits på heltid, omfattat minstett läsår och berättigat till studiesodalt stöd. För att undvika de omotiveradeskillnader som nuvarande regler medför, bör kravet på yrkesinriktning intelängre uppställas. Jag vill i delta sammanhang också påpeka att inrättandet avungdomslag för 18- och 19-åringar medför all ungdomsutbildning som särskild kvalifikationsgrundför KAS i stor utsträckning har spelat ut sin roll. Närdet gäller arbetsmarknadsutbildning bör denna ha pågått föratt kvalificera för KAS. Denna ändring medför att regeln blir mer likställd meddet krav på förvärvsarbete som uppställs i arbetsvillkoret. Kravetpå att sökanden skall ha stått till arbetsmarknadens förfogande i minst tremånader i anslutning till utbildningens avslutande har i den prakfiska tillämpningenmedfört många problem. För alt undanröja dessa förordar jag att regeln utformassom ett krav på att sökanden skall ha varit anmäld som arbetssökande eller haförvärvsarbetat under minst inom en ramtid av tio månaderfrån utbildningens avslutande. Detta bör kunna undanröja många av detillämpningssvårigheter som den nuvarande regeln har förorsakat. Dessa 90 dagarskall enligt min mening inte behöva fullgöras i en följd utan bör kunna liggautspridda . Det här förslaget innebär också att detnuvarande kravet på att sökanden skall ställa sig till arbetsmarknadens förfogandeinom från utbildningens avslutande kan slopas. Med den nya konstruktionenav studievillkoret förlorar detta krav i betydelse. Dessutom medför detta enförenkling, eftersom kravet har vållat fillämpningsproblem. För att förslagetinte skall medföra försämringar i förhållande till prop.1983/84:126 27 vadsom nu gäller bör införas en regel som innebär att ramtiden kan förlängas medtid då sökanden har varit hindrad att stå till arbetsmarknadens förfogande pågrund av sjukdom, värnpliktstjänstgöring, havandeskap eller vård av eget barneller adoptivbarn som inte har fyllt . Ifråga om studievillkoret vill jag slutligen också förorda ett slopande av förbudetatt kvalificera sig för KAS genom detta villkor. Regeln torde haringa prakfisk betydelse som den är tvivelaktig från sakligautgångspunkter. Jagvill i detta sammanhang också ta upp ett par frågor som har anknytning tillarbetsvillkoret. Detta villkor i KAS överensstämmer i stort sett medmotsvarande villkor i försäkringen. Det grundläggande kravet är således att denarbetslöse under en ramtid av före arbetslöshetensinträde har utfört förvärvsarbete . I KAS preciserasinnebörden av arbetsvillkoret ytterligare genom att det föreskrivs att hänsynendast får tas till månad då förvärvsarbete har utförts minst ochminst . Någon motsvarande precisering finns inte iarbetslöshetsförsäkringen. Medhänsyn till de varierande förhållanden som råder inom de olikaarbetslöshetskassorna har de fått en viss frihet atl med AMS' medgivande närmareutforma arbetsvillkoret efter förhållandena inom kassans verksamhetsområde. Enmotsvarande ordning är knappast möjlig att tillämpa i fråga om KAS som gälleröver hela arbetsmarknaden. Någon form av precisering av den närmare innebördenbehövs därför. Den nuvarande utformningen med krav på arbete under minst 10dagar och minst har emellertid visat sig svår att administreranärmast på så sätt att arbetsgivarintygen ofta saknar uppgifter om antaletarbetade dagar . Delta medför ett inte obetydligt merarbete medkompletteringar av intygen. Ofta visar det sig också att arbetsgivarna harsvårt att överhuvudtagel lämna uppgifter om antalet arbetade dagar. Jagförordar mot denna bakgrund att den ifrågavarande bestämmelsen ändras till attavse endast ett krav på atl arbete skall ha utförts minst för att enmånad skall få tillgodoräknas i arbetsvillkoret. Detta bör medföra en väsenfiigförenkling av hanteringen av KAS och jag bedömer att det föreslagna fidsmåtteti praktiken kommer att innebära ett krav på arbetets omfattning som ungefärmotsvarar det nuvarande kravet. Jagvill också här beröra en annan ändring som har anknytning till arbetsvillkoret,nämligen reglerna om överhoppningsbar tid vid beräkningen av ramtiden iarbetsvillkoret. Tid som får hoppas över är då sökanden har varit hindrad attarbeta på grund av styrkt sjukdom, värnpliktstjänstgöring, vuxenutbildning,yrkesinriktad rehabilitering, nykterhetsvård på anstalt, frihetsberövande påkriminalvårdens område och vård av eget barn eller adoptivbarn som inte harfyllt . Isin rapport pekar AMS på att de ifrågavarande reglerna medför att fid somligger mycket långt tillbaka kan få belydelse för rätten fill KAS. Prop.1983/84:126 28 införskaffaintyg som styrker överhoppningsbar tid förlänger inte sällanansökningsförfarandet och ibland är det överhuvudtaget inte möjligt att få framnödvändiga handlingar. Enligt AMS vore ett sätt att förenkla informationen ochhandläggningen av KAS att kräva att kvalifikationstiden ligger i så näraanslutning till arbetslösheten som möjligt. I rapporten föreslås därför att denöverhoppningsbara tiden maximeras till , vilket innebär att tid längre tillbakaän räknat från första arbetslösa dag som arbetssökande påarbetsförmedlingen inte kan påverka rätten till KAS. Med hänsyn till de skälsom AMS har anfört biträder jag förslaget. IKAS krävs att karensvillkoret skall fullgöras av . Detta krav som inte lär ha någonstörre praktisk betydelse är bara ägnat att komplicera handläggningen. Jagförordar därför att det slopas. Ersättningssystemeti KAS är uppbyggt på ett sätt som innebär att stödtagaren har möjlighet att på nytt uppfylla arbetsvillkoret. Dennaprövning görs när den första ersättningsperioden går fill ända. Vidomprövningen beaktas det arbete som har utförts ,vilket medför att förhållanden som ligger långt tillbaka i tiden kan behövautredas. För att förenkla handläggningen föreslår jag att man vid omprövningenbara skall gå tillbaka i liden. Slutligenvill jag i detta sammanhang ta upp en regel som har gällt oförändrad sedan KASinfördes. Regeln innebär att ersättning som understiger . per dag intebetalas ut. Med hänsyn till den penningvärdesförändring som har ägt rum sedanår 1973 förordar jag att detta belopp höjs till . Motsvarande regel iarbetslöshetsförsäkringen bör också ändras. Förutomde ändringar i syfte att förenkla administrafionen av KAS som jag i delföregående har förordat, har jag för avsiki att föreslå ytterligare ett parförändringar. Dessa är emellertid inte av någon direkt saklig betydelse och jagåterkommer därför till dem i specialmotiveringen. Kostnadernaför dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen, KAS och utbildningsbidragen kanpå grund av osäkerheten om den framfida ersättningsnivån och arbetslöshetensomfattning inte beräknas annat än över-slagsmässigt. AMS har i sinaanslagsberäkningar för /85 vid beräkningen av kostnaderna förersättningen till de erkända arbetslöshetskassorna utgått bl.a. från enarbetslöshet motsvarande per medlem och år och 3 350 000försäkrade. AMS har vidare räknat med en genomsnittligt fillförsäkraddagpenning på . och en oförändrad högsta dagpenning. Med dessaförutsättningar beräknar AMS statsbi- 1983/84:126 29 dragentill de erkända arbetslöshetskassorna till 4 766,6 milj.kr., varav 1668,3 milj.kr.utgör anslagsmedel. För KAShar AMS räknat med 7,8 miljoner stöddagar, vilket med en 10-procentig reduktionpå grund av pension, sjukbidrag och livränta medför ett medelsbehov av 702 milj.kr.,varav 245,7 milj.kr. faller på statsbudgeten. Kostnadernaför staten för utbildningsbidrag till deltagare i arbetsmarknadsutbildning ochyrkesinriktad rehabilitering har AMS beräknat till 756,4 milj.kr. Antaletdeltagare med utbildningsbidrag i arbetsmarknadsutbildning har beräknats till102 000 och den genomsnittliga utbildningstiden . Antalet deUagarei yrkesinriktad rehabilitering har beräknats till 21 000, den genomsniuliga inskrivningsfidentill och utbildningsbidraget till . AMShar föreslagit att den grupplivförsäkring som utgår till deltagare iarbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad rehabilitering i fortsättningen skallbekostas över samma anslag som utbildningsbidragen, dvs. över anslaget B 3.Bidrag till arbetslöshetsersättning och utbildningsbidrag. Den totala kostnadenför denna grupplivförsäkring kan uppskattas till omkring 15 milj.kr., varav ca5,2 milj.kr. skulle utgöra anslagsmedel. Jag har i budgetpropositionen (prop.1983/84:100 bil. 12) för nästa budgetår lillstyrkt förslaget. Jagövergår nu till mina medelsberäkningar för /85. Förnästa budgetår beräknar jag att arbetslösheten bland arbetslöshetskassornasmedlemmar kommer att motsvara per medlem och år. Vid enarbetslöshet av denna omfattning och en genomsniuligt tillförsäkrad dagpenningpå . och 3 350 000 försäkrade blir kostnaderna för statsbidragen 4 563,7milj.kr., varav 1 597,3 milj.kr. faller på statsbudgeten. Anslagsbehovetför KAS beräknar jag till 157,5 milj.kr. Jag har då uppskattat antaletstöddagar till 5 miljoner och räknat med en lO-procentig reduktion avstödbeloppet på grund av pension m.m. Vid min beräkning av antalel stöddagarhar jag tagit hänsyn till inrättandet av ungdomslagen fr.o.m. årsskiftet1983/84. Ett stort antal 18- och 19-åringar - som har fått KAS - är nusysselsatta i ungdomslag, vilket innebär en betydande minskning av antaletstöddagar. Jagberäknar statens kostnader för utbildningsbidrag vid arbetsmarknadsutbildningoch yrkesinriktad rehabilitering till 688,8 milj.kr. Jag har då uppskattatantalet deltagare med utbildningsbidrag i arbetsmarknadsutbildning till 100000 och den genomsnittliga utbildningstiden . För deltagare iyrkesinriktad rehabilitering har jag beräknat utbildningsbidraget fill 700 kr.per vecka och arbetssökande och en inskrivningstid . Antaletdeltagare har jag uppskattat till 20 000. Vidmin beräkning av medelsbehovet för utbildningsbidragen har jag tagit hänsyntill att den grupplivförsäkring som tecknas för deltagare i 1983/84:126 30 arbetsmarknadsutbildningoch yrkesinriktad rehabilitering i fortsättningen bör finansieras över anslagetB 3. Bidrag till arbelslöshetsersäUning och utbildningsbidrag samt till attfinansieringen bör ske enligt de grunder som gäller för utbildningsbidrag. Iårets budgetproposition har regeringen föreslagit att till Bidrag till arbetslöshetsersättningoch utbildningsbidrag för /85 skall beräknas eU förslagsanslagav 2 . De kostnader för staten som jag nu har beräknat för dettaanslag uppgår till . I beloppet ingår 4,3 milj.kr. förförvaltningskostnader hos AMS som bestrids över anslaget. Mångaav de förslag som jag nu har lagt fram har föranletts av olika framställningarangående arbetslöshetsförsäkringen och KAS. Framställningarna berör dock ocksåen del frågor som jag inte har funnit anledning att närmare gå in på i dettasammanhang. Det är bl.a. frågor om genomförandet av vissa av de förslag somden s.k. lade fram i betänkandet Allmän arbetslöshetsförsäkring(SOU 1978:45). Som exempel på en sådan fråga kan jag nämna arbetsvillkoret. Jaghar emellertid övervägt även dessa frågor men funnit att de f.n. inte bör föranledanågra förslag. Framställningarna bör anses behandlade genom de förslag somjag nuhar lagt fram. Enfråga vill jag dock beröra närmare och det gäller ett fall angående samordningenmellan KAS och sjukförsäkringen som jusfitieombudsman-nen (JO) uppmärksammadeför . Det fallet gällde i korthet en person som förvägradessjukpenning på grund av atl han inte bedömdes som sjuk och arbetsoförmögen.Samtidigt avslogs en ansökan om KAS från samma person med motiveringen att hanbedömdes arbetsoförmögen. Utan att lägga någon av de inblandade myndigheternadet inträffade till last såsom fel eller försummelse konstaterade JO att dethela fick tillskrivas den bristande administrativa samordningen mellan de olikastödformerna. JO nöjde sig med att peka på behovet av bättre samordning. Föregen del vill jag efter samråd med chefen för nöja mig medatt instämma i de synpunkter som JO har framfört. Även om den situation som JOredovisar torde vara yttersl ovanlig är det naturiiglvis ett starkt önskemålatt sådana här fall inte skall inträffa. Vederbörande myndigheter börsjälvfallet därför etablera samråd i tveksamma fall för att nå fram till engemensam bedömning. Jag utgår ifrån att detta regelmässigt bör vara möjligt ochfinner därför att några mer ingripande åtgärder f.n. inte är påkallade. Deregler somjag i det föregående har förordat i fråga om omprövning av beslut avbl.a. arbetslöshetskassorna rör i och för sig en sådan fråga över vilkenlagrådets yttrande bör inhämtas. Med hänsyn till att dessa regler i Prop.1983/84:126 31 tillämpligadelar motsvarar redan gällande bestämmelser i lagen (1962:381) om allmänförsäkring, vilka vid sin tillkomst granskades av lagrådet (se prop. 1977/78:20och 1981/82: 88), finner jag att remiss till lagrådet i förevarandelagstiftningsärende skulle sakna belydelse. Sådan remiss bör därför inte skeinnan regeringen fattar beslut om proposition till . Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom arbetsmarknadsdepartementetupprättats förslag till 1. lag om ändring i lagen(1973:370) om arbetslöshetsförsäkring, 2. lag om ändring i lagen(1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd. 4.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring Ändringarnai 12, 13,21, 24 och 32 §§ fordrar, utöver vad jag har anfört i den allmännamotiveringen, inga ytterligare kommentarer. När det gäller ändringarna i 30, 97och 99 §§ samt de nya bestämmelserna i 96a och 96b §§ vill jag däremoi anföraföljande. Tilläggetskall närmast ses som ett förtydligande. Att någon vid upprepade tillfällenutan giltig anledning har slutat en anställning utgör enligt min mening redan nuett typfall då de strängare avstängningsreglerna bör tillämpas. Beslämmelsernaöverensstämmer till sin konstruktion med 20 kap. 10 § första och andra styckenalagen (1962:381) om allmän försäkring. Iförsta stycket föreskrivs alt beslutet skall omprövas, om det begärs av försäkradsom beslutet angår. Detta gäller dock inte om det är fråga om ett beslut enligt96b§, dvs. ett beslut om ändring av uppenbart orikfiga beslut. Sådana beslutbör kunna överklagas direkt till AMS och således utan att behövapå nytt omprövas enligt förevarande paragraf. Påsamma sätl som en besvärsmyndighet skall avvisa besvär om del finns någotformellt hinder mot atl ta upp dem till prövning skall kassan i motsvarandefall avvisa en begäran om omprövning. I praktiken torde den vanligastförekommande orsaken till avvisning bli atl omprövningen har begärts för sent.Mot ett sådant beslut är rättsmedlet besvär. Detligger i sakens natur att ett beslut inte får omprövas mer än en gång 1983/84:126 32