prop · G70360 · 1983-12-31 00:00:00 — För verksamhet pä kämenergiområdetuppställs således krav på tillstånd av regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer samt på en fortlöpande lillsyn av verksamheten.Tillståndet innefattar rätt för tillståndsinnehavaren att bedriva kärntekniskverksamhet eller inneha klyvbart material och avfall endast för det ändamål ochpå det sätt som följer av tillständsbeslutet. Vid meddelande av ett tillståndkan fogas vissa mera grundläggande och principiella föreskrifter och villkoravseende den kärntekniska verksamheten, användningsändamål o.d. När det gällerden fortlöpande driften av en anläggning och l.ex. vidtagande av säkerhetshöjandeoch strålskyddsförbällrande åtgärder vid anläggningen har tillsynsmyndighetemabefogenhet att meddela de kompletterande och mera detaljerade föreskrifter ochvillkor som kan anses erforderliga eller ändra föreskrifter och villkor sommeddelats av dem. Härtill kommer tillstånd och godkännanden - med villkor ochföreskrifter - av mera tillfällig karaklär såsom avseende transport ochutförsel. är inriktningen av lagstiftningen påkärnenergiområdet av sådan grundläggande betydelse att den bör klart framgå avlagen. 1 den föreslagna lagen om kärnteknisk verksamhet anges således attlagens syften är atl verksamhel pä kärnenergiområdet skall bedrivas medbeaktande av samhällets krav på säkerhet samt av de förpliktelser som följer avde internationella avtal och överenskommelser pä området som ingått. Ilagen anges vidare att dessa krav säkerställs genom bestämmelserna omtillstånd, villkor och föreskrifter samt tillsyn över verksamheten. Det är emellertid med hänsyn till utvecklingen på kämenergiområdetinle möjligt atl enkelt och i kvantitativa termer definiera en godtagbarsäkerhetsnivå. En bestämmelse om säkerhetskravet föreslås därför ges en meraallmän formulering av innebörd att det vid verksamhet på kämenergiområdetskall vidtas de säkerhetsåtgärder som krävs för att - förebygga fel ioch felaktig funktion hos utrustning, felaktigt handlande eller annanomständighet som kan leda till en radiologisk olycka och - förhindraolovlig befattning med kärnämne eller kärnavfall. Från redaktionell synpunkt föreslår kommittén en annanutformning än atomenergilagens vid angivande av lagens tillämpningsområde. Föratt uppnå en siörre överskådlighet och undvika upprepningar i lagen används somsamlingsbeteckning för lagens tillämpningsområde begreppet kärntekniskverksamhet. Därmed avses uppförande, innehav och drift av kärntekniska anläggningar,införsel, innehav, transport av eller annan befattning med kärnämnen ochkärnavfall, samt utförsel ur landet av kärnämnen eller viss utrustning m. m. påkärnenergiområdet. Samlingsbeteckningen kärnteknisk verksamhet är således avcentral betydelse för lagförslagets systematik och avgränsning. 1983/84:60 131 Ilagförslaget preciseras närmare vad som avses med begreppen kärntekniskanläggning, kärnämne och kärnavfall. Bestämmelsernaom tillstånd och villkor har i huvudsak sin motsvarighet i den nu gällande aiomenergilagen.Vissa ändringar och tillägg föreslås dock. I två avseenden uppställs krav påsärskilt tillstånd av regeringen, nämligen dels för atl första gängen fätillföra kärnreaktor för utvinning av kärnenergi kärnbränsle, dels för förvärveller innehav av uran med en halt av isotoperna uran 233 eller uran 235 somöverstiger eller av renframställt plutonium. Kraven för laddningstillständhar angetts i del föregående under rubriken . Rätlenatt uppställa villkor för kärnteknisk verksamhet anges i kommitténs förslag,liksom i atomenergilagen, i en allmänt hällen regel. Enligt förslaget fårsådana villkor uppställas som är påkallade med hänsyn till säkerhet ochstrålskydd. Bestämmelsens utformning ansluter lill de syften lagen avsestillvarata. Ilagförslaget införs vidare bestämmelser om officiell provning i fråga omanordningar för kärnteknisk verksamhet, som är av betydelse från säkerhetssynpunkt.Härigenom blir lagen om riksprovplatser m.m. tillämplig ochprovningsverksamheten därmed ställd under statens provningsanstalts tillsyn. Etlsärskilt avsnitt i den föreslagna lagen anger en tillsländsinnehavares allmännaskyldigheter vid kärnteknisk verksamhet. Motsvarande bestämmelser saknas iatomenergilagen, men ges vad avser strålskydd i slrålskyddslagen. I kommitténslagförslag åläggs en tillståndsinnehavare att svara för alt alla de åtgärdervidtas som krävs för att upprätthålla en betryggande säkerhet.Tillståndsinnehavaren skall även svara för att i verksamheten uppkommetkärnavfall och kärnämne, som inte återanvänds, hanteras och slutförvaras pä etlsäkert sätt och att den anläggning, i vilken verksamheten bedrivs, avvecklasoch rivs på ett säkert sätt, sedan verksamheten har upphört. Nuangivna skyldigheter avser envar som enligt lagen meddelats tillstånd Ullkärnteknisk verksamhet och således inte bara innehavare av reaktorer förkraftproduktion. För innehavare av kärnreaktorer för" utvinning avkärnenergi åläggs ytterligare ansvar, nämligen att bedriva den forsknings- ochutvecklingsverksamhet och vidta de åtgärder i övrigt som behövs för atl kunnafullgöra skyldigheten att ta hand om kärnavfall samt avveckla anläggningen.Bestämmelserna om reaktorinnehavarens skyldighet att erlägga en årlig avgifttill slalen för de framtida kostnaderna för avfallshanteringen kvarståroförändrade i finansieringslagen. Omen tillståndshavare inte iakttar uppställt villkor eller sina skyldigheterenligt lagen kan tillståndet att bedriva kärnteknisk verksamhet återkallas. Återkallelsekan också ske om det i annat fall föreligger synnerliga skäl frånsäkerhetssynpunkt. Återkallasett tillstånd eller upphör giltighetstiden för ett tillstånd är 1983/84:60 132 innehavarenav tillståndet ändå inte befriad frän sina skyldigheter enligt lagen, dvs. altsvara för säkerheten samt för kärnavfallets omhändertagande och anläggningensavveckling, förrän dessa fullgjorts. Ensärskild fråga, som tas upp i anslutning till återkallelse av ett tillstånd, ärtillständsinnehavarens rätt till ersättning på grund av återkallelse. Sådanrätt bör enligl kommillén inte föreligga om återkallelse föranleds av atl lillståndsinnehavarenbrustit i sina förpliktelser enligl lagen, l.ex. ej iakttagit uppställda villkoroch föreskrifter med hänsyn till säkerhet eller strålskydd eller en anpassningtill nya rimliga villkor i dessa hänseenden. Något behov av en särskildlagregel härom föreligger inle enligt kommitténs mening. Återkallelseav andra skäl än säkerhets- och strälskyddsskäl kan medföra rätt tillersättning. Frågan härom prövas av allmän domstol med utgångspunkt frånallmänna rättsprinciper. Fråganom tillsyn över kärnteknisk verksamhet regleras i kommitténs lagförslag påmotsvarande sätt som i atomenergilagen. Till den nya lagen har vidare överförtsbestämmelserna i lagen om offentlig insyn i säkerhetsarbetet vidkärnkraftverken, med de kompletteringar som angetts ovan under mbrikenOffentlig insyn. Ilagförslaget tas vidare upp bestämmelser om ansvar m. m. av i principmotsvarande innehåll som i atomenergilagen och lagen om offentlig insyn isäkerhetsarbetet vid kärnkraftverken. Medikraftträdandet av den föreslagna nya lagen upphävs atomenergilagen,villkorslagen och lagen om offentlig insyn i säkerhetsarbetet vidkärnkraftverken. I en särskild övergångsbestämmelse anges att de tillstånd samtvillkor och föreskrifter som har meddelats med stöd av atomenergilagen skallanses ha meddelats enligt motsvarande bestämmelse i nya lagen. Det anges vidarebl.a. att ansökan om laddningstillständ enligt villkorslagen, som getts införe lagens ikraftträdande men då ej avgjorts, skall prövas enligt den nyalagen. Kommitténsförslag medför i övrigt vissa följdändringar i slrålskyddslagen, finansieringslagenoch minerallagen. Reservationermot kommitténs förslag har i vissa frågor avgivits av ledamöterna . Prop.1983/84:60 133 Remissammanställningenhar begränsats till de frågor som behandlas i . lagrådsremissen. Atomlagstiftningskommitténsförslag till lagstiftning på kärnenergiområdet har överlag mottagits positivtav remissinstanserna. Dessa har - i en del fall med anförande av synpunkterbeträffande enskildheter i förslaget till övervägande del tillstyrkt,anslutit sig till eller lämnat förslaget ulan erinran. Kammarrätteni anför atl lagstiftningen om och skydd för kärnkraften harkommit till och under starka politiskamotsättningar. Del är därför värdefullt all den nu i ell lugnare debattklimat- blivit föremål för en systemaUsk genomgång och en teknisk överarbetning. Det arbelekommittén lagt ned avser närmast en kodifiering av gällande rätt och en kompletteringav denna utifrån redan tillämpade principer. Betänkandet fyller genomgåendehögt ställda krav. Kammarrätten tillstyrker därför att förslaget läggs till gmndför lagstiftning. Den disposition av förfatlningsmalerialet som föreslås ärkonsekvent och praktiskt användbar. biträder kommitténs mening om syftena med lagstiftningen päkärnenergiområdet. Tyngdpunkten i lagregleringen bör således läggas vidfrågorna om säkerheten i verksamhetens alla led och dennas anpassning tillSveriges internafionella åtaganden. finner vidare angeläget attförfattningsregleringen på kärnenergiområdet - inom ramen för beslutom del svenska kärnkraftsprogrammet sker på ett sådant sätt att verksamhetenundgår negativ påverkan av tillfälliga förändringar i den allmänna opinionen.En viktig målsättning för lagregleringen torde vara att så långt möjligtgarantera konsekvens och fömlsebar-het i myndigheternas handlande. 55/framhålleratl behovel av en särskild säkerhetslag på kärnenergiområdet motiverasframförallt av - risken för stora olyckor(säkerhetsaspekter), - risken för spridning avklyvbart material (safeguard), - förpliktelser enligt internafionellaavlal, - stora ekonomiska bindningar ochansvaret för de konsekvenser kärnkraften innebär. Desäkerhetsrelaterade frågorna pä kämenergiområdet är alltså enligt SSI av storbetydelse och det är väsentligl alt dessa beaktas genom en särskildlagstiftning. Prop.1983/84:60 134 SKIanför; Jämfört med nuvarande lagstiftning innebär kommitténs förslag ingastora förändringar vad gäller omfaUningen på del område som läcks in eller denprincipiella utformningen av ansvarsfördelningen, l.ex. mellananläggningsinnehavare och myndigheter. På vissa delområden, t. ex.avfallshanteringen, har dock förändringar av betydelse föreslagils. I övrigtinnebär förslaget till ny lag främst en samordning och i viss mån moderniseringav beslämmelser som återfunnits i flera skilda lagar av varierandeålder. SKI finner för sin del inte heller anledning lill genomgripandeförändringar i omfattning eller principiell utformning av lagstiftningen påområdet mol bakgmnd av erfarenhelema av hur nuvarande lagstiftning fungerat. InspekUonenfinner del dock väl mofiverat med en samordning och modemisering avlagstiftningen. Kommitténs förslag ulgör därvid en god gmnd även ominspektionen funnit anledning alt föreslå förändringar och förbättringar pä enrad punkter, som närmare redovisas i del följande. En svaghet med belänkandetär all kommittén inle lagt fram någon analys av hur de föreslagna lagreglernaskall praktiskt tillämpas i ett antal viktiga fall. Inspektionen fömtsäfter alldessa brister uppmärksammas i den fortsalla beredningsprocessen. KriUskaröster saknas emellertid inte. Hovrätten för anför atl kommitténsförslag väsentligen innebär en partiell samordning av befintlig lagstiftningsamt vissa terminologiska och redaktionella förändringar. Såväl i materielltsom i formellt hänseende är reforminnehållet ganska tunt. En ny lagstiftninginnebär erfarenhetsmässigt att de som berörs av den måste göra nya bedömningaroch tolkningsöverväganden, var och en inom sitt verksamhetsområde. Detta ärsjälvfallet fullt försvarligt när del är fräga om en innehållsmässigt nylagmateria eller om en mer omfattande och önskvärd samordning av gällande rätt.Enligt hovrättens mening medför kommitténs förslag inte så avgörande fördelarför de tillämpande myndigheterna och företagen m. fl. att det utan vidare börgenomföras. Förslagel bör snarare ses som etl gott underlag för en fortsalt,mera fullständig samordning av regelsystemet inom kärnenergiområdet. anseratt den nya föreslagna lagstiftningen innebär en mer begränsad hopslagning avlagarna pä området utan introduktion av mer än marginella nyheter. Betänkandetpekar dock på ålskilliga vikliga frågeställningar och samordningsmöjligheter, bl.a.på fillsynsomrädet, organisationen för tillvaratagandet av restprodukter, tillsländsgivningsförfa-randet,vilka enligt industriverkets uppfattning hade bort konkretiseras i förslag ålgärder,bl. a. i form av en enhetlig lagstiftning. Folkkampanjenmot kärnkraft anför att, eftersom villkorslagen kräver en hell säker metod förslutförvaring av det använda kärnbränslet men det med dagens metod inle kananges en sådan, tidigare laddningar enligt villkorslagen är olagliga.Lagstiftningen skall inte tillförsäkra en helt säker framtid för kärnkraften,utan tillgodose svenska folkets rättmätiga och lagenliga krav på en helt säkerslutförvaring av avfallet. Prop.1983/84:60 135 panjens huvudkrav och enligt Folkkampanjens uppfattningden enda moraliskt försvarbara ståndpunkten. Kommitténs förslag till utformningen av lagen, dvs. att ilagen om kärnteknisk verksamhet sammanföra bestämmelser som f. n. finns i atomenergilagen,villkorslagen, lagen om offentlig insyn i säkerhetsarbetet vid kärnkraftverkenoch finansieringslagen i de delar den reglerar reaktorinnehavarens ansvar föravfallshantering m.m., har tillstyrkts eller lämnats ulan erinran av de allraflesta remissinstanserna. 55/, som anser del rimligt alt man i görligaste mänförsöker samordna lagstiftningen inom kämenergiområdet, instämmer i kommitténsförslag alt samordna beslämmelserna. SSI anför: harkonstaterat alt det inte är lämpligt att genom enbart en säkerhetslag reglerahela kärnenergiområdet. är en följd av de skillnader som finns beiräffandedet gmndläggande syftet hos en kärnenergilag och slrålskyddslagen, vilket ocksåbör återspeglas i lagstiftningen. Kommittén anser således attstrålskyddsfrågorna även fortsättningsvis bör regleras med stöd av slrålskyddslagen.SSI instämmer i denna viktiga slutsats, inte minst mot bakgrund av alt detförekommer omfattande slrålskyddsfrågor även utanför kärnenergiområdet ochskilda strälskyddsverksamheter bör bedömas på ett enhetligt sätt. Också nämnden för hantering av använt kärnbränsle finneruppläggningen av förslaget till lagstiftning riktig och finner det värdefulltatt de grundläggande bestämmelserna för kärnkraften nu samlas i en lag. Nämndenhar heller ingen erinran mot att bestämmelserna om reaktorinnehavarensprincipiella ansvar för omhändertagandel av kärnkraftavfallet och föravveckling av kärnkraftverken förs över från finansieringslagens 1 § till dennya lagen och att finansieringslagen sålunda blir en renodlad speciallag förplanerings- och kostnadsfrågor. FOA anför:Principiellt skulle det vara en fördel med en lag som reglerar all kärntekniskverksamhet och en fillsynsmyndighet med väldefinierat ansvarsområde. Del finnsdock, som kommittén redovisat, betydande nackdelar med en sådan lösning. Fleraav de aktuella lagarna, l.ex. slrålskyddslagen, byggnadslagen ocharbetarskyddslagen, har viktiga tillämpningar utanför kämenergiområdet och haräven andra gmndläggande syften. FOA bedömer alt den föreslagna nya lagen utgören lämplig kompromiss. LO finner det positivt all det blir en samlad lagstiftninginom kämenergiområdet. Detta medger atl en helhetssyn kan utvecklas kringproblemen med hanteringen av kärnenergi och atl en gmndläggande inriktning påsikt kan läggas fast. Förslaget till ny lagstiftning medger enligl LO detta. LO tillstyrker att lagstiftningen pä kämenergiområdet formuleras allmänt såsomkommitténs förslag är formulerat. Detta ger möjligheter atl i framliden 1983/84:60 136 utnyttjaforskningens resultat för att finna bra lösningar avseende t. ex. hantering avavfall. Ocksåförelrädare för kraftindustrin ullalar sig positivt om den föreslagnasamordningen. OKG säger att den samordning av lagregleringen som föresläs avkommittén otvivelaktigt innebär en förenkling av regelsystemet, vilket enligt OKG:suppfattning synes i hög grad förtjänstfullt. Kritiskasynpunkter har anförts av hovrätten för som anser att kommitténhar överdrivit farhågorna för att en sammanhållen lag på kämenergiområdet skullebli alltför omfattande eller komplicerad. Hovrätten delar dock kommitténsbedömning beträffande slrålskyddslagen. Den lagens syften och karaktär medföratt den svårligen låter sig inarbetas i en lag om kärnteknisk verksamhet.Beträffande övrig hithörande lagstiftning borde det däremot - vilketutredningen i och för sig också har funnit - vara fullt möjligt att åstadkommaen sammanhållen lag, en lag som borde kunna bli mera överskådlig och texlmässigtnågot mindre omfattande än vad både den befintliga och den föreslagnalagstiftningen är. Hovrätten vill här också framhålla att en mer sammanhållenoch kapitelindelad lagtext borde kunna ge förbättrade möjligheter altkoncentrera de många och svåröverskådliga tillämpningsförfatlningar som nufinns inom kämenergiområdet. , , har kritiska synpunkter påförslaget. uttalar bl.a.: Utredningen har föreslagit en nylagstiftning som bygger på de olika säkerhetslagar som fanns Udigare, men somutesluter slrålskyddslagen vilken föreslås gälla vid sidan av den nya lagen.Mellan den föreslagna lagstiftningen å ena sidan, och modern grannelags- och miljöskyddslagsliflningå andra sidan, är skillnaden stor. Del förefaller som om utredningen menar attkärnenergifrågor inle kräver särskilt sträng och detaljerad lagstiftning.Fakultetsnämnden anser å andra sidan att inga skäl har getts för altverksamhet som avger joniserande strålning ska regleras mildare än annan föromgivningen potentiellt farlig verksamhel. Naturvårdsverkethar pekat på att det finns skäl atl även se över frågor som rör samordningmellan strålskyddslag, miljöskyddslag och lag om hälso- och miljöfarliga varorvad avser ämnen eller verksamhet som medför såväl radiologiska som kemiskarisker. Närdet gäller ansvarsregleringen avseende kärnbränslecykelns slutsteg diskuterarkommittén tvä alternativ. Alternativ I innebär en uppdelning mellan klyvbartmaterial (kärnämnen), som inle har förts till elt slutförvar, och radioaktivtavfall. Tillslåndsregler avseende kärnämnen samt anläggningar förmellanlagring och inkapsling av sådant material skulle därvid föras till denföreslagna lagen. Till strålskyddslagen skulle föras regler om ullståndavseende radioaktivt avfall samt mellanlager och inkapslingsan-läggningar fördetta. Tillstånd avseende alla typer av slutförvar skulle vidare enbarthänföras till strålskyddslagen. Alternativ 2 innebär att samtli- 1983/84:60 137 gatillståndsfrågor beträffande såväl kärnkraftverken som hantering av använtbränsle och avfall samlas under den föreslagna lagen. Alternativet främjar enteknisk helhetssyn på kärnavfallets samtliga processteg frän uppsamling avavfall i reaktorns reningssystem, över behandling, mellanlagring, transportoch till slutförvaring. Dä underlättas en samlad säkerhetsanalys av helaprocesskedjan där man kan väga samman avfallets egenskaper med tekniska och naturiigabarriärer i slutförvaret till etl totalsystem. Alternativet innebär också, somkommittén understryker, att den nödvändiga lagtekniska samordningen avsäkerhetsfrågorna i olika led av kärnverksamheten tillgodoses. Kommitténförordar alternativ 2. och har formulerat den föreslagna lagen i konsekvenshärmed. Kommiuénsförslag i denna del har vid remissbehandlingen godtagits eller lämnats utanerinran av nästan alla remissinstanser. SKI tillstyrker att samtligatillståndsfrågor av säkerhetskaraktär för kärntekniska anläggningar ochkärnämnen regleras enligt den nya lagen, dvs. enligt kommitténs alternaUv 2.Man bör dock överväga, säger , om man inte i tillämpningsföreskrifterskulle kunna undanta hantering av mycket lågaktivt avfall från prövning enligtden nya lagen, och endast pröva sådan hantering enligt strålskyddslagen. Endasten remissinstans intar en motsatt ståndpunkt. 55/ förordar att lagen omkärnteknisk verksamhet utformas i enlighel med det i betänkandet diskuteradealternativ 1. Detta alternativ skulle enligt institutets mening ge en bättregaranti än kommittéförslaget för att kärnkraftens avfallsfrågor bedöms på ettrimligt sätt i förhållande till andra frågor om radioak-Uvt avfall. Omalternativ I ej kan genomföras p.g.a. de av kommittén anförda lagtekniskasvårigheterna eller av tidsskäl bör tankarna bakom alternativ 1 iställetförverkligas med hjälp av en tillämpningsförordning till lagen. - Vad gällerdet radioaktiva avfallet, förutom använt kärnbränsle som inte har placerats islutförvar och upparbetningsavfall med hög plu-toniumhalt, har atomlagstiftningskommitténkonstaterat att problemafiken kring detta primärt är av strålskyddskaraktär,vilket också är SSLs uppfattning. Detta innebär att det radioaktiva avfallet,med det angivna undantaget, i princip bör regleras enligt strålskyddslagen ochinte enligt den föreslagna lagen om kärnteknisk verksamhet. De "säkerhetsrelaterade"frågorna är i detta sammanhang i första hand av konventionell art av typennedrasande berg i en underjordisk anläggning, funktioner hos lyftanordningar,brand m. m. Ensärskild fräga tas upp i universitets, juridiska fakultets-nämnden,remissyttrande. anför: En särskild brist som fakultetsnämndenvill fästa uppmärksamheten på gäller berörda närboendes möjligheter aU kommain i beslutsprocedurerna. SSLs beslutsfattande enligt strålskyddslagen - somju också enligt förslaget ska vara en integrerande del i tillståndsprövningenenligt atomenergilagen men formellt självständigt - faller underförvaltningslagen, men någon kommuni- Prop.1983/84:60 138 kation med berörda parter utöver sökanden förekommeregentligen inte. Vid prövningen enligt miljöskyddslagen, som är en procedur därnärboende m.fl. verkligen kan komma in och avge synpunkter m.m., prövasansökan bara utifrån de aspekter som miljöskyddslagen gäller för; alltså intejoniserande strålning. Möjligheterna för närboende och allmänheten att pä annatsätt uppmärksamma relevanta beslutsfattare pä aspekter som dessa har att beaktaär närmast obefintliga, om man upprätthäller ett visst krav pä att synpunkterska bli beaktade och att berörda intressenter ska ha möjlighet att yttra sigöver vad "motparten", dvs. sökanden, anför. haringen förståelse för utredningens åsikt att nuvarande ordning med informationtill allmänheten är tillräcklig, ulan föreslär i stället att det övervägs enprocedur som i rimlig mån uppfyller förvaltningslagens kriterier päkommunikation m.m. Därvid måste intressentbegreppet ses över och utvidgas lillatt motsvara miljöskyddslagens. Också koncessionsnämnden för miljöskydd anser, medinstämmande av , alt man bör överväga om inte ökade möjligheterskall ges allmänheten att föra talan vid tillståndsprövning på det kärntekniskaområdet i likhet med vad fallet är på miljöskyddsområdet. Laddningoch därmed nedsmutsning av nya reaktorer bör enligt motkärnkraft uppfattning överhuvudtaget inte ske. Skulle laddning ändå föreslåskräver Folkkampanjen en omfattande och gmndlig prövning och granskning. Dennaprövning och granskning skall gälla allt material av betydelse för attkontrollera hållbarheten i de metoder och forsknings- och utvecklingsprogramsom krävs enligt lagförslaget. Detta kräver enligl Folkkampanjen attgranskningen och prövningen sker offentligt. Folkkampanjen vill därför föreslåatt en offentlig hearing eller s. k. vetenskaplig medling genomförs som ett ledi tillståndsprövningen. Hea-ringen eller motsvarande kan gå till så att desvenska och internationella remissinstanserna företrädesvis då sådana med deviktigaste och mest kritiska synpunkterna blir utfrågare ochreaktorinnehavaren/sökanden svarande under juridisk ledning. Hearingen ellermotsvarande skall ske i sådana former och pågå som krävs för atldel skall stå klart vilka för- och nackdelar förslaget har.