prop · G703166 · 1983-12-31 00:00:00 — omtotalförsvarets ledning och samordning i samtinformationsberedskapen m. m.; Regeringenföreslår att anta vad som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll för de åtgärder och de ändamål som framgår av föredragandenshemställan. Ipropositionen behandlas uppgifter och organisation för försvarsrådet ochtotalförsvarets chefsnämnd. För chefsnämnden föreslås att ett kansli med enkanslichef inrättas. Vidare redovisas vissa konsekvenser för ledning ochsamordning av totalförsvaret inom bl. a. till följd av dennya departementsindelningen . I propositionen föreslås ocksåatt en ny myndighet för psykologiskt försvar, med en överdirektör som chef,inrättas fr.o.m. . Därvid upphör beredskapsnämnden förpsykologiskt försvar, totalförsvarets upplysningsnämnd och statens upplysningscentral. I 1983/84. I. , ordförande, och statsråden , ,, , , , , , ,, , , , , Propositionom totalförsvarets ledning och samordning i samt ominformationsberedskapen m. m. Motbakgrund av uttalanden i samband med försvarsbeslut bemyndigaderegeringen chefen för försvarsdepartementet att tillkalla ensärskild utredare' med uppdrag att utreda frågan om ledning och samordning avtotalförsvaret inom m. m. (Dir. 1982:70). Utredningen antognamnet Utredningen om totalförsvarets ledning i . I sambandmed att departementsindelningeri ändrades den 1 janitari 1983 inhämtadesutredarens synpunkter på försvarsdepartementets organisation. Ettslutbetänkande från utredningen benämnt (Ds Fö 1983:9) Totalförsvaretssamordning lämnades . Betänkandet har remissbehandlats. En sammanfattning avnuvarande förhållanden bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1.En sammanfattning av betänkandets innehåll bör fogas till protokollet i dettaärende som bUaga 2. Enförteckning över remissinstanserna och en sammanfattning av deras yttranden börfogas till protokollet i detta ärende som bUaga 3. Regeringenbemyndigade chefen för försvarsdepartementet att tillkalla ensärskild utredare med uppgift att se över informationsberedskapen vid krig ochkrigsfara m.m. Regeringen bemyndigade chefen förförsvarsdepartementet att ändra utredningen till en kommitté. 'Generaldirektören " Departementsrädet Prop.1983/84:166 3 Utredningen avlämnade ettprincipbetänkande (Ds Fö 1983:6) Informationsberedskap. Utredningen har i bilaga till sitt betänkande beskrivitnuvarande organisation m.m. för psykologiskt försvar ochinformationsberedskap. Denna bilaga bör fogas till protokollet i detta ärendesom bilaga 4. En sammanfattning av utredningens överväganden och förslagbör fogas fill protokollet i detta ärende som bilaga 5. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning överremissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandena bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 6. 2.1 Totalförsvarets ledning inom m. m. Mot bakgmnd av uttalanden i samband med 1982 årstotalförsvarsbeslut bemyndigade regeringen chefen förförsvarsdepartementet att tillsätta en utredning om ledning och samordning avtotalförsvaret inom m. m. Flertalet av de förslag utredarenhar lämnat är av den karaktären att det ankommer på regeringen att besluta omdem. Med hänsyn till totalförsvarsfrågornas betydelse anser jag det emellertidviktigt att informera om förslagen. Jag tar i det följande upp frågorrörande samordning av totalförsvaret på regeringsnivå, försvarsrådet ochtotalförsvarets chefsnämnd. 2.2 Samordning av totalförsvaret på regeringsnivå Begreppet totalförsvar avser inte någon särskildorganisation. Det är i stället ett samlingsbegrepp för alla de åtgärder som ärnödvändiga för att förbereda landets försvar inför yttre hot och för att ställaom samhället för kris och krigsförhållanden. I sådana situationer omfattartotalförsvaret strängt taget hela samhället. I den svåra situation som råder dåsamhället skall ställas om för kris eller krig måste ändringar iledningsförhållanden, organisation och arbetssätt undvikas så långt sommöjligt. Grundläggande för försvarsplaneringen bör därför vara att ett ansvar ifred för någon samhällsfunktion, som skall upprätthållas under kriser och ikrig,, skall behållas i sådana situationer och vara förenat med ett ansvar föratt erforderliga beredskapsåtgärder vidtas. Denna grundprincip för verksamheteninom vårt totalförsvar ställer särskilda krav på samordningen av totalförsvaretbåde på regerings- och myndighetsnivå. Ett av syftena med departementsreformen den 1 januari 1983var att underlätta samordningen av totalförsvaret inom genomatt föra ytterligare totalförsvarsfrågor till försvarsdepartementet. Åven omflera tunga totalförsvarsfrågor nu är förda till.försvarsdepartementet så 1983/84:166 4 liggerdet fortfarande kvar totalförsvarsuppgifter på praktiskt taget samtligadepartement, vilket innebär att ett relativt omfattande samordningsbehov inomregeringskansliet alltjämt föreligger. Samordningen avtotalförsvaret har i flera väsentliga hänseenden utvecklats sedan 1962 årsriksdagsbeslut om ledning och samordning av totalförsvaret. I fred skerinriktningen av totalförsvaret numera genom fleråriga riksdagsbeslut somomfattar hela totalförsvaret. Dessa beslut förbereds genom pariamentariskautredningar som behandlar hela totalförsvaret. Vidare har myndigheternassystem för planering av verksamheten getts en utformning som underlättar ensamordning. Mot denna bakgmnd anserjag att försvarsdepartementets samordning av totalförsvaret inom regeringskanslietskall utgå från att de olika departementen liksom tidigare svarar för sinatotalförsvarsuppgifter och att dessa ges erforderlig prioritet blanddepartementens fredsuppgifter. Försvarsdepartementets samordnande roll vadgäller samordning av totalförsvarsfrågor inom bör inriktasmot de övergripande frågorna. Väsentliga sådana uppgifter som kräver samordningär inriktningen av totalförsvarets planering, uppföljningen av fattadetotalförsvarsbeslut, beredskapshänsyn i samhällsplaneringen, denadministrativa beredskapen, krigsplanläggningen, inriktningen avtotalförsvarets övningsverksamhet samt utbildning och övning avregeringskansliets personal. För atttotalförsvarsuppgifterna skall prioriteras hos de olika departementen måstesamordningen utövas aktivt och uppsökande. En väsentlig del av samordningen ärdärför att göra departementen medvetna om totalförsvarsfrågorna och stimulera tillatt dessa aspekter fortlöpande beaktas i det fredstida arbetet. Då den tidigare samordningsavdelningeni försvarsdepartementet bildades (prop. 1962: 108) förutsattes att avdelningeni krig och vid krigsfara skulle ställas till statsministerns omedelbaraförfogande. Denne skulle då överta försvarsministerns samordnande uppgifter ifred. Mot bakgrund av den nyadepartementsorganisationen (prop. 1982/83: 100 bil. 6 s. 11)och den övning av som ägde rum har enöversyn av krigsorganisation genomförts. Jagredovisar i det följande några av resultaten från översynen. Försvarsledningsutredningenredovisade sin syn på vilka uppgifter som Kungl. Maj: t och riksdagenborde koncentrera sina insatser till. Dessa redovisades för i prop.1962: 108 (s. 11 f). Utgående från denna redovisning och med beaktande av demånga förändringar som inträffat i olika avseenden skulleregeringens viktigaste uppgifter i krig nu i stora drag kunna anges varaföljande: a)Ledning av säkerhetspolitiken. Säkerhetspolitiken formas härvid -på sätt somnärmare anges i prop. 1981/82: 102 (s. 18 f) - genom en samverkan mellan bl.a.utrikespolitiken, försvarspolitiken och handelspolitiken. Prop.1983/84:166 5 b)Inriktningeni stort av rikets försvar och av myndigheternas verksamhet, t.ex. i frågor somhar avgörande betydelse för de fortsatta krigsansträngningarna eller somkräver att olika myndigheters eller sektorers verksamhet samordnas. c)Fördelning och vid behovomfördelning av tillgängliga resurser. d) Ändring avansvarsfördelningen mellan regeringen och myndigheter na samt mellan myndigheterna inbördes. e) Upprätthållandeav försvarsviljan och motståndsandan. f) Information tillriksdagen eller krigsdelegationen, när denna har träU i ställe, om krigsutvecklingen och läget i stort. g) Övertagande avriksdagens uppgifter när dessa inte kan fullgöras av eller krigsdelegation (13 kap. 5 § regeringsformen). Eftersom regeringsarbeteti krig i så stor utsträckning kommer att präglas av de tidigare nämndatotalförsvarsuppgifterna kommer också statsministern som ledare av regeringensarbete att i hög grad få ägna sig åt de centrala totalförsvarsfrågorna, dvs. attleda de samlade totalförsvarsansträngningarna. Försvarsdepartementetssamordningsavdelning avskaffades i samband med den nyadepartementsorganisationen. Enligt proposition förutsattes, somjagtidigare nämnt, att denna samordningsavdelning i krig och vid krigsfaraställdes till statsministerns förfogande för att bilda kärnan i ett särskiltstatsministerns kansli. Med hänsyn dels till statsrådsberedningens roll somett organ för gemensamma frågor och samordning av departementens verksamhet påolika områden, dels till att försvarsdepartementets fredstidasamordningsavdelning har avskaffats i samband med den nyadepartementsorganisationen är det därför naturligast att en krigs-organiseradstatsrådsberedning biträder statsministern även i krig och vid krigsfara. När det gäller att inomregeringen och fördela ansvaret bör som grundprincip gällasamma princip som inom totalförsvaret i övrigt, nämligen att den som har ansvarför en uppgift i fred också bör behålla ansvaret för uppgiften i krig. Denredovisade ordningen för kansliorganisa-fionen stämmer väl överens med dennaprincip. Den i fred reglerade ärendefördelningen mellan departementen börsåledes i regel inte ändras i krig. Detta innebär bl. a. attförsvarsdepartementet också i krig bör svara för samordningen avtotalförsvarets olika grenar. Utredarenanför i sitt betänkande att försvarsrådet skall utgöra ett forum för ömsesidigorientering mellan regeringen och cheferna för de ledande centralamyndigheterna inom totalförsvaret. Det är därför naturiigt att dessa uppgifterinte preciseras utan bestäms från fall till fall aUt efter behovet av sådanömsesidig orientering. För att bedöma om intentionerna 1983/84:166 6 bakområdets tillkomst uppfyllts har utredningsmannen utvärderat rådets hittillsvarandeverksamhet. Utvärderingen visar tämligen entydigt att rådets roll somöverläggningsorgan i frågor rörande totalförsvarets målsättning,sammansättning, avvägning etc. i allt väsentligt har övertagits av andra fora. Trotsdetta anser utredaren att alla eller åtminstone de flesta av regeringsledamöternanågon gång bör få en samlad redovisning av aktuellatotalförsvarsfrågor. Försvarsledningsutredningensuppfattning (SOU 1961:66) att det i "kritiska lägen" kan behövasgemensamma överläggningar mellan regeringen och berörda verkschefer anserutredningsmannen fortfarande vara befogad. Regeringen och berörda verkscheferbör därför vid ett å två tillfällen mötas och behandla aktuellafrågor inom totalförsvaret, främst dess beredskap, styrka och svagheter. Syftetbör främst vara att skapa en gemensam grund för de överväganden om beredskapshöjningarm. m. som kan bli aktuella i krifiska lägen. Ettsådant informationsutbyte kan ske i skilda former t. ex. i form av en allmänberedning till vilken verkschefer kallas. Begreppet "försvarsråd" bördock behållas. Någonväsentlig ändring av försvarsrådets sammansättning föreslås inte. Däremotföreslås att kabinettssekreteraren samt den statssekreterare i statsrådsberedningensom handhar säkerhetsfrågor och statssekreteraren i försvarsdepartementet skalldelta i försvarsrådets sammanträden. Vidare föreslås att den sistnämnde skallvara sekreterare i rådet. Undersenare år har talman regelbundet inbjudits att delta isammanträdena. Utredaren anser att det kan vara motiverat att talmannen inbjuds. Remissmyndigheternaansluter sig till utredningens förslag beträffande försvarsrådet. Även jag delar utredarenssynpunkter beträffande försvarsrådet. Beträffande rådets sammansättning harunder remissbehandlingen framkommit vissa önskemål att utöka antalet ledamöter.Jag delar dock utredarens uppfattning att antalet ledamöter bör begränsas ochdärför vara oförändrat. Med hänsyn till den betydelse som utrikes- ochsäkerhetspolitiken samt säkerhetsfrågorna har för försvaret kan det somutredaren föreslår också vara naturligt att kabinettssekreteraren, denstatssekreterare i statsrådsberedningen som handhar säkerhetsfrågor ochstatssekreteraren i försvarsdepartementet regelmässigt deltar i sammanträdena.Jag anser vidare liksom utredaren att statssekreteraren i försvarsdepartementetbör vara rådets sekreterare. Det ankommer på regeringen att besluta i dessafrågor. Påcentral nivå är det ett mycket stort antal myndigheter, affärsverk och icke-statligaorganisationer som handlägger totalförsvarsfrågor. 1983/84:166 7 hållandeär en naturlig konsekvens av den grundtanke som gäller för totalförsvaretsuppbyggnad. I den svåra situation som uppstår då samhället skall ställas om förkris eller krig måste ändringar i ledningsförhållanden, organisation ocharbetssätt undvikas så långt som det är möjligt. Tanken på att ta bortberedskapsuppgifterna från de funktionellt ansvariga myndigheterna och läggadem hos någon särskild beredskapsmyndighet avvisas därför av utredningsmannen.Han anser att det i stället finns starka skäl för att i ännu högre grad än förnärvarande försöka få beredskapsaspekterna beaktade i den fredstidasamhällsplaneringen och hos de myndigheter som har ansvar för skildasamhällsfunktioner. Tillämpningenav detta synsätt reser emellertid krav på dels samordning avberedskapsförberedelserna, dels att någon tar på sig uppgiften att erinra berördamyndigheter etc. om betydelsen av beredskapsförberedelserna, dvs. utövar enstimulerande och pådrivande roll. Det är lätt att beredskapsfrågorna glömsbort vid handläggning av de primära, fredstida arbetsuppgifterna. Detta lederenligt utredaren till att totalförsvarets chefsnämnd har betydelsefullauppgifter därvidlag och bör finnas kvar. Utredarendiskuterar vidare chefsnämndens arbetsuppgifter och arbetsformer. Härvidföresläs att nämnden skall ta på sig en mer aktiv och utåtriktad roll än vadsom varit fallet . Nämnden bör dock inte ges befogenhet att utfärdadirektiv och anvisningar till berörda myndigheter. Den nödvändiga samordningenbör åstadkommas genom överläggningar och en förtroendefull samverkan. Utredarenanser även att nämnden i vissa fall efter beredning bör kunna utfärdarekommendationer till berörda myndigheter. Självfallet kan nämnden, när så ärbefogat, också avge förslag m. m. till regeringen. Någonändring av nämndens sammansättning föreslås inte. Däremot rekommenderarutredaren att nämnden i större utsträckning än utnyttjar möjlighetenatt kalla eller inbjuda representanter för de myndigheter som inte ärrepresenterade i nämnden att delta i nämndens överläggningar. Det kan ocksåvara lämpligt att framstående företrädare för näringsliv och arbetsmarknadinbjuds till nämndens sammanträden när frågor som berör dem diskuteras. Enfråga som har övervägts särskilt gäller sekretariatsfunktionen åt chefsnämnden.Här föreslås att en tjänst som heltidsarbetande kanslichef, administrativt ochlokalmässigt knuten till försvarsdepartementet, inrättas. Idet närmaste samtliga remissmyndigheter ansluter sig till förslagen. Ilikhet med utredaren anser jag att totalförsvarets chefsnämnd har viktigauppgifter när det gäller att samordna beredskapsförberedelserna inomtotalförsvaret på den centrala myndighetsnivån och bör därför finnas kvar.Vissa remissinstanser har framfört att chefsnämnden bör utökas. Jag delaremellertid utredarens uppfattning att nämndens sammansättning inte bör ändras.Genom de föreslagna sammanträdesformerna kan myndigheter 1983/84:166 8 ochorganisationer ändå beredas möjlighet att delta och framföra sina synpunkter påtotalförsvarsarbetet. Härigenom kan också förståelsen och intresset förberedskapsfrågor öka. Jaganser att nämnden bör ta på sig en mer aktiv och utåtriktad roll vad gäller decentrala myndigheterna än vad som varit fallet. För att göra dettamöjligt anserjag att ett kansli bör inrättas, som administrativt ochlokalmässigt knyts till försvarsdepartementet. Kansliets uppgifter bör vara attdels fungera som sekretariat vid chefsnämndens sammanträden, dels bereda deärenden som skall behandlas av nämnden. Kansliet bör härvid ha till uppgift attleda de grupper och organ som nämnden tillsätter för olika samordningsfrågor. Regeringenhar beslutat att totalförsvarets chefsnämnd får en visssamordnande uppgift när det gäller planering av led-ningsövningsverksamheten.Beredning av dessa frågor bör åvila kansliet. Kansliet bör också ges uppgiftatt biträda den av regeringen utsedde civile övningsledaren vid planering ochgenomförande av högre regionala ledningsövningar. Denna uppgift åvilar f. n.en befattningshavare i försvarsdepartementet. Jag anser således att ett kanslimed de uppgifter jag nu har redovisat bör inrättas . Kanslietbör bestå av en kanslichef och en handläggare som administrativt ochlokalmässigt knyts till försvarsdepartementet. Det ankommer på regeringen attinrätta dessa tjänster. för /85 bör få bestridas genom att medel underanslagen Al. Försvarsdepartementet, A2. Vissa nämnder m.m. inom totalförsvaret,El. Operativ ledning, G1. Beredskapslagring ochindustriella åtgärder får disponeras för detta ändamål. Fr.o.m. budgetåret1985/86 bör medel budgeteras under anslaget A2. Vissa nämnder m.m. inomtotalförsvaret genom att resurser omfördelas från de angivna anslagen. Någraytterligare kostnader på statsbudgeten uppkommer därför inte genom mittförslag. Genomatt chefen för enheten för civilt totalförsvar vid försvarsdepaile-mentethittills varit sekreterare i nämnden har departementet kunnat följa desamordningsfrågor som behandlats i nämnden. Detta är av värde även församordningen av totalförsvaret på regeringsnivå. Jag anser därför att enrepresentant för försvarsdepartementet bör adjungeras till nämndens sammanträden. 2.5Allmänna principer för informationsberedskap och psykologiskt försvar I1982 års totalförsvarsbeslut beslutades om riktlinjer för det psykologiskaförsvarets fortsatta utveckling (prop. 1981/82: 102, bil. 2, FöU 18, rskr 374).Försvarsbeslutet innebär bl.a. att vår försvarsvilja och motståndskraft motfrämmande propaganda vid krigsfara och i krig skall byggas upp ochvidmakthållas genom det psykologiska försvaret. I fred åstadkoms detta genomden inneboende styrkan i vår demokrati med fri åsiktsbildning, yttrandefrihetoch tryckfrihet i förening med fria massmedier. Prop.1983/84:166 9 Befolkningenskänsla av solidaritet med samhället har avgörande betydelse för försvarsviljanoch viljan att satsa resurser för samhällets försvar. I situationer som innebärhot, påtryckningar, krig i vår närhet eller då vi är i krig, är det viktigt attgenom en snabb, saklig och effektiv information sprida kännedom omhändelseutvecklingen och dess risker liksom om våra beredskapsåtgärder. Dettabör ske utan andra begränsningar än sådana som är en följd av hänsynen tillrikets säkerhet och enskild person. Uppgiften för detpsykologiska försvaret är således att bevara och stärka försvarsviljan ochmotståndsandan genom att skapa förutsättningar för en allsidig och korrektinformationsförmedling i kris- och krigssituationer. I fred fordras en allsidiginformation om vår omvärld och vår säkerhetspolitik samt dess mål, medel ochmöjligheter. En sådan information bör liksom bedrivas av de politiskapartierna, folkrörelserna inkl. frivilligorganisationerna, totalförsvarsmyndigheternam.fi. samt som en del av undervisningen i våra skolor. Jagutgår i mina fortsatta överväganden från de principer för det psykologiskaförsvaret som sålunda lades fast totalförsvarsbeslut. Sådanpropaganda i fred, som anses fientlig mot landet eller demokratin, tas upp tillgranskning i öppen debatt i massmedier och organisationer. I fredstid finnsinte nägot statligt organ som har till uppgift att motverka sådan verksamhet. Jagvill påminna om att sedan grunden lades till vårt psykologiska försvar harstora förändringar inträffat i samhället. Massmediernas utveckling har bl.a.medfört en kraftig ökning av informationsutbudet som samhälletsinsatser på utbildningsområdet har förbättrat medborgarnas möjligheter att ta delav och värdera information. Statsmakternas och myndigheternas agerande granskaskritiskt och ifrågasätts i större utsträckning . Informationsberedskapsutredningenhar mot denna bakgrund särskilt behandlat behovet av informationsberedskap ochfördelningen av ansvaret för uppgifterna inom det psykologiska försvaret.Utredningen anser att det finns två huvuduppgifter för det psykologiskaförsvaret. Den ena är att bevara ochstärka försvarsviljan. Den åvilar i fred samhället manifesterat i dessdemokratiska statsskick och institutioner i vid bemärkelse - riksdag, regering,myndigheter, skolor, folkrörelser, den fria pressen och radio/TV. Denandra är att sörja för en allsidig, snabb och korrekt informationsförmedling.Denna uppgift åvilar press, radio/TV och informationsfunktionerna hosregeringen och myndigheterna. Dessauppgifter kan enligt utredningens mening inte ses isolerade från varandra utanbör uppfattas så, att man genom en god informationsförmedling bidrar till attupprätthålla försvarsvilja och motståndsanda. Uppgiften att bevara ochstärka befolkningens försvarsvilja är ytterst av politisk natur. Utredningenanser, att det övergripande ansvaret på detta 1983/84:166 10 områdedärför måste ligga på en politiskt ansvarig instans, nämligen regeringen. Utredningenanser att man bör åstadkomma en uppgifts- och organisationsindelning för detpsykologiska försvaret och informationsberedskapen som tillgodoser bl.a.önskemål om kontinuitet från fred till krig, personalsnåla organ, en klararefördelning av ansvaret för nyhetsförmedlingen och uppgiften att stärkaförsvarsvilja och motståndsanda. Remissinstansernahar i stort biträtt utredningens synpunkter. Jaginstämmer i de synpunkter som utredningen har framfört. 2.6Uppgifter och organisation för en ny myndighet för psykologiskt försvar ochinformationsberedskap Omvårt psykologiska försvar skall kunna verka i ett utsatt läge, i krig eller vidkrigsfara fordras planläggning i fred. Den sker i samarbete mellan staten ochberörda organisationer. förpsykologiskt försvar är central myndighet i fred för den psykologiskaförsvarsberedskapen och svarar för beredskapsplaneringen ochkrigsförberedelserna i övrigt. Den bistår massmedier och folkrörelser i derasplanläggning av verksamheten under beredskap och i krig samt förbereder detorgan, statens upplysningscentral, som i krig eller vid krigsfara underregeringen skall svara för en samordnad samhällsinformation. Här ingårinformation från alla centrala totalförsvarsmyndigheter. Nämnden utbildarpersonal, som skall ingå i upplysningscentralen eUer som har motsvarandeuppgifter vid vissa regionala totalförsvarsmyndigheter. Den bedriver ocksåforskning på områden som är av betydelse för det psykologiska försvaret. Upplysningscentralen(UC) skall påbörja sin verksamhet vid beredskapslarm eller när regeringen såbestämmer. Inom UC finns en nyhetsavdelning, ett öppet presskvarter, eninformationsavdelning, en utlandsavdelning, en avdelning för radiobevakningoch en administrativ avdelning. Till UC är knutet ett press- och ettinformationsråd. () har i fredsfid en samordnande uppgift när det gällerinformation om totalförsvaret. Nämnden producerar vidare egen information omsäkerhetspolitik och totalförsvar. Verksamheteninom ansvarsområde har också stor betydelse för psykologisktförsvar. I krig skall de bolag som ingår i bilda ensjälvständig enhet i totalförsvaret och därvid lyda direkt under regeringen. Tidningarnastelegrambyrå (TT) är ett aktiebolag som ägs av den svenska pressen och som hartill uppgift att förse press, radio och TV med nyheter från ochutlandet, en verksamhet av synnerlig vikt även i ofred. Prop.1983/84:166 11 Beredskapsnämndenför psykologiskt försvar har endast fredstida uppgifter. UC har endastkrigsuppgifter och förbereds i fred av beredskapsnämnden.