prop · G70360 · 1983-12-31 00:00:00 — Det torde f.ö. vara närmastgivet atl prövningen av ett sädanl tillsländsärende i särskilt hög grad kommeralt inriktas pä bedömningen av risken för radioaktiva utläck-age till vattnet.Dessa risker har också ingående prövats i det lämnade tillståndet tillförvaringsanläggningen för låg- och medelaktivt avfall (SFR) utanför Forsmark. 5.3.3Utförsel av ämnen och utrustning m. m. på kärnenergiområdet Somnärmare redovisas i bilaga 4 har genom det s.k.icke-spridningsfördraget (Treaty on the Non-Proltferation of Nuclear Weapons,NPT) åtagit sig att varken självt utveckla kärnvapen eller andra kärnladdningareller genom export bidra till atl andra länder gör del. Fördragsanslutnastater får heller inte tillhandahålla atområbränsle eller särskilt klyvbartmaterial eller utmstning eller material som har särskilt konstruerats elleriordningsställts för bearbetning, användning eller framställning av särskiltklyvbart material till icke-kärnvapenstater, med mindre atområ-bränslet ellerdet särskilt klyvbara materialet underkastas kontroll av det internationellakontrollorganet lAEA (artikel 111:2). har vidare åtagit sig att följade riktlinjer för export på kärnenergiområdet som överenskommits mellan ettantal stater genom de s. k. Londonriktlinjerna. Fömtom krav på intemationellkontroll av del som exporteras innebär de att material och utmstning päkärnenergiområdet endast får utföras, om ifrågavarande material ellerutrustning omfattas av tillfredsställande fysiskt skydd. Samma riktlinjerskall gälla vid eventuell reexport. För viss i icke-spridningssammanhangsärskilt känslig utmstning eller kunskap (teknologi) rekommenderar rikUinjernaatt export ej får ske till icke-kärnvapenstater. Genom bilaterala avlal harSverige slutligen gentemot några av våra viktigare leverantörer bl. a.Förenta staterna, och förbundit sig att inhämtaförhandsgodkännande innan åtemtförsel sker av sådant material, som faller underrespektive avtal. Sådana förhandsgodkännanden har i dessa eller senare avtalgetts för åtemtförsel som sker inom ramen för det svenska kärnenergiprogrammet.Jag vill i detta sammanhang erinra om att förhandlingar om elt nytt avtal medFörenta staterna har ägt mm. Enligtgällande svenska bestämmelser uppställs i 3 § atomenergilagen krav på tillståndav regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer för utförsel av klyvbaraämnen eller förening där sådant ämne ingår, med hah av sådant ämne, vadsom framställts av sådant ämne eller vara i vilken sådant ämne ingår. Tillståndkrävs också för utförsel av utmstning eller material som har särskiltkonstmerats eller iordningställts för bearbetning, användning eller framställningav särskilt klyvbart material, om regeringen föreskriver det. Föreskrifter omutrustning eller material, som omfattas av tillståndsplikt, ges i förordningen(1975:20) om förbud mot utförsel av utmstning eller material för utvinning avatomenergi m. m. Omfattningen av produkter, för vilka utförselkontroll gäller,anges i en 4 1983/84. 1983/84:60 50 Förteckningen i bilagan motsvarar den som finns iLondonriktlinjerna. De närmare motiven till bestämmelsemaom krav på utförseltillstånd angavs i prop. 1972:41 med förslag till lag omändring i aiomenergilagen (1956:306). Propositionen tillkom med anledning avSveriges ratificering av icke-spridningsfördraget. Ändringen avsåg rätt förregeringen att föreskriva exportkontroll beträffande visst nukleärt materialm. m. Departementschefen anförde därvid (s. 8) bl.a. följande. Denav mig förordade lagstiftningen innebär att det ankommer på Kungl. Maj:l atlmeddela föreskrifter om exportkontrollens omfattning. Jag vill ange någrariktlinjer för utformningen av denna kontroll. Fördraget(icke-spridningsfördraget) förutsätter att dess bestämmelser inte tillämpas päelt diskriminerande sätt. Jag tänker här särskih pä artikel IV, vari fastsläs bl. a. att fördragsparterna har rätt att della i ochskall underlälla fullständigast möjliga utbyte av utmstning och material. Detbör följaktligen inte komma i fräga atl underkasta den svenska exporten avnukleärt material m.m. längre gående begränsningar än som kan godtas av andraberörda länder. För atl syftet med icke-spridningsfördraget skall kunnaeffektivt tillgodoses krävs emellertid, att artikel III: 2b tillämpas på ett sålikartat sätt som möjhgl av de länder som kan leverera berörda utrustning ochmaterial. Den svenska exportkontrollen bör därför anpassas till de internationellaöverenskommelser som kan komma att träffas. Mängaskäl lalar för att utförselkontrollen begränsas till ett fåtal, väl definieradeprodukter. Till en början märks atl 3 § atomenergilagen är straffsanklionerad.Frän rättssäkerhetssynpunkt är det därför viktigt all de föreskrifter som kankomma alt meddelas med stöd av denna paragraf får etl sä noga preciseratinnehåll som möjligt. Ett annat skäl är att en effektiv kontroll inte torde kunnaupprätthällas annat än beträffande ett fåtal, noga definierade produkter. Omutförselkontrollen sålunda måsle begränsas, är det naturligt att den förbehållsprodukter som är av central betydelse ur icke-spridningssynpunkt.Utförselkontrollen bör därför omfatta endast strategiskt betydelsefullaprodukter. 1 kravet på att produkterna skall vara strategiskt betydelsefullafår då läggas att de skall ha avgörande betydelse för framställningen avmaterial för kärnladdningar. Produkter av delta slag kan vara bl.a.atomreaktorer, laddningsmaskiner av viss typ, kontrollstavar, tungt vatten,nukleär grafit samt viss utmstning som är särskill avsedd för skiljande avuranisotoper. Regeringenhar senare gjort uttalanden med innebörd att anslutningtill icke-spridningsfördraget eller minst motsvarande kontrollåtaganden genomlAEA över all kärnverksamhet i icke-kärnvapenstater - således inle bara detmaterial som omfattas av utförseltillständet - är en förutsättning för atttillstånd kan lämnas. Regeringenhar slutligen vad avser klyvbart material som avses i I §första och andra styckena atomenergilagen föreskrivit att förvärv i utlandetoch införsel till utan dröjsmål skall anmälas hos SKI. 1983/84:60 51 Målsättningenför de nu redovisade intemationella avtalen, rikUinjerna och motsvarandesvenska bestämmelser är att material eller komponenter inte skall föras ut urlandel, om det kan befaras leda till framställning av kärnladdningar i länderutanför kärnvapenstaternas krets. Denna målsättning har inte kommit tilluttryck i atomenergilagen eller ulförselförordning-en men beaktas vidregeringens prövning i enskilda ulförselärenden. I själva verket har regeringeni sin tillämpning av riktlinjerna vall att skärpa de krav som anges iLondonrikUinjerna. Utöver hänsyn av icke-sprid-ningsart har regeringen givetvismöjlighet att från fall till fall beakta andra faktorer av bl. a. utrikes-,industri- och handelspolitisk natur. Föregen del kan jag, i likhet med atomlagstiftningskommittén ochremissinstanserna, ansluta mig till de hänsyn av icke-spridningsart som liggerbakom de nu gällande utförselbestämmelserna och deras tillämpning. I fråga ombestämmelsemas lagtekniska utformning anser jag atl de ger möjlighet fillbedömningar utifrån såväl gjorda internationella åtaganden som de andra hänsynsom kan behöva las. De nuvarande utförselbestämmelsernas konstruktion, dvs.med en allmän tillståndsskyldighel i lag och med deialjföreskrifler i enförordning, är enligt min mening väl ägnad alt också i fortsättningen läggastill gmnd för utförselregleringen. Liksom bör det ankomma påregeringen att göra de bedömningar som krävs i utförselärendena. Vadavser omfattningen av de produkter för vilka utförselkonlroll gäller anges iatomenergilagen försl klyvbart material som kan användas som bränsle(kärnbränsle) i en anläggning för utvinning av kärnenergi (käm-reaktor) samlkärnbränsle som använts i en kärnreaktor. Från ulförselsyn-punkt omfattasalltså kärnbränsle helt av nuvarande regler om fillstånd. Ett molsvarande kravpå tillstånd anser jag bör ingå i den nya lagen. Till-ständskravet bör, somatomlagstiftningskommittén har föreslagit, avse utförsel av allt klyvbartmaterial oavsett om det skall användas i en kärnreaktor eller för annatändamål. I likhet med vad som f. n. gäller bör det ankomma på regeringen atlpröva frågor om utförsel av kärnbränsle m.m., med rätt för regeringen attöverlåta åt myndighet som regeringen beslämmer att i vissa fall göraprövningen. Jag tänker härvid närmast på sådana fall där utförsel begärs avl.ex. en smärre kvantitet uran för forskningsändamål. Iatomenergilagen ställs vidare upp krav på tillstånd efter regeringensbestämmande i fråga om utrustning och material, som har särskilt konstmeratseller iordningställts för bearbetning, användning eller framställning avsärskilt klyvbart material. De produkter som omfattas av utförselkontrollregleras närmare i utförselförordningen. Produkterna är i förordningen undertolv punkter beskrivna på ett allmänt sätt med avseende på sitt ändamål, såsom"utmstning lill kärnreaktor", "maskin för laddning","anläggning för upparbetning" och "tank för upplösning avbestrålat reaktorbränsle". Genom denna konslmklion kan det i vissa fallvara svårt 1983/84:60 52 attavgöra humvida visst slag av material faller under bestämmelserna. Det kan t.ex. röra sig om särskilda typer eller dimensioner av material,metallegenskaper, specifik utrustning eller maskiner. Alternativettill en förteckning över ändamålsbestämda produkter är en heltäckande listaöver samtliga de komponenter och delar som ingår i de ändamålsbestämdaprodukterna. En sådan lista blir dock med nödvändighet mycket omfattande ochrevision av denna måste företas kontinuerligt med hänsyn till bl.a.utvecklingen av ny teknologi. Dessutom kommer en heltäckande och specifikförteckning över ur icke-spridningssynvinkel känslig utmstning och material isig att innebära att informafion ges på ett sätt som inte kan anses önskvärt. Dennuvarande produklförleckningen omfaltar endast utrustning och material påkärnenergiområdet, dvs. sådan som har särskilt konstruerats elleriordningställts för bearbetning, användning eller framställning av särskiltklyvbart material. Utanför bestämmelserna faller således utmstning, som i ochför sig inte har konstmerats eller iordningställts för användning påkärnenergiområdet, men som kan komma till användning för tillverkning avkärnladdningar (s.k. dubbelanvändningsprodukter eller dual use-produkler). Enligt min mening bör detliksom ankomma på regeringen att i förordning närmare ange vilkenutrustning och vilka material som omfattas av tillståndsskyldighel. Jag anserdet lämpligt att på motsvarande sätt som i nuvarande förordning härvid utgåfrän olika ändamålsbestämda slag av utmstning och material. Delta ligger ocksåi linje med vad som internationellt överenskommits bl.a. genom de s.k.Londonriktlinjerna. Jag vill framhålla alt jag avser att noga följautvecklingen på utförselområdet och lägga fram de förslag om ändringar iproduktförteckningen som visar sig behövliga. Vad gäller utrustning meds.k. dual use är det angeläget att beakta behovet av att förhindra utförsel avsådan utrustning när det skulle strida mot den redovisade målsättningen försvensk utförselpolitik på kämenergiområdet. har idenna fråga bl. a. anfört atl, om en närmare precisering i författning av nuavsedda produkter inte är möjlig, det kan övervägas att utöver enproduklförleckning införa en regel som ålägger en exportör att sökautförsellillstånd när exportören är medveten om att en viss produkt hosmottagaren kan få användning i kärnladdningssammanhang. Sådan vetskapförutsätts i så fall ha bibragts exportören genom meddelande frän ansvarig myndighet.Något förslag i den riktningen har dock inte lagts fram av kommittén. Produktermed s. k. dual use kan vara av olika slag. Hit kan hänföras såväl enkla verktygsom sofistikerad apparatur. Användningsområdet kan vara både konventionellkärnenergiproduktion och framställning av kärnladdningar. Det torde vara givetatt en närmare utförselkontroll av dual use-produkter endast bör avse sådanaprodukter som är av central betydel- Prop.1983/84:60 53 En utvidgning av utförselreglerna till att omfatta ävendual use-produkter, vilket jag anser motiverat med hänsyn till Sverigesåtaganden pä icke-spridningsområdet, bör således - liksom gäller för utmstningoch material som enligt gällande regler står under utförselkontroll - endastavse produkter som är strategiskt betydelsefulla för framställning avkärnladdningar. FOA har i sitt remissyttrande föreslagit alt exporttillståndbör i den utsträckning regeringen föreskriver krävas för sådana dualuse-produkter som är av väsentlig betydelse för framställning avkärnladdningar. Jag finner den gränsdragning som FOA föreslagit väl avvägd ochföreslår att en regel av det innehållet tas upp i den nya lagen. sammanhanget särskild fräga gäller skyldighet att söka tillstånd för att föraöver teknologi till utlandet, dvs. spridning av grunddata om fysikaliska,kemiska m.fl. egenskaper hos "känslig" utrustning och klyvbartmaterial saml kunskap om vissa kärntekniska processer. Problemen kringteknologiöverföring har med avseende på licensförsäljning behandlatsav krigsmaterielexportkommitté i belänkandet (SOU 1981:39) Svenskkrigsmaterielexport och i proposition 1981/82:196 med förslag till lag omförbud mot utförsel av krigsmateriel, m.m. En ny lag (1982:513) och förordning(1982:1062) på detta område trädde i kraft . Medlicensförsäljning avses upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrätt(licens) antingen av en rättighet inom del industriella rättsskyddets områdeeller av vetande (know-how). Objektet för en licens kan utgöras exempelvis avtillverkningshemligheter eller drifterfarenheter. Eftersom licensförsäljning iregel innebär att en tillverkning skall ske i det köpande landet, skapas genomen sådan försäljning möjlighet atl kringgå eller undvika handelshinder, somförsvårar eller omöjliggör direktexport. Mol bakgrund av den allmännareslriktivitet som gäller beträffande exporten av krigsmateriel infördes enobligatorisk prövning av försäljning av tillverkningsrättigheler avseendekrigsmateriel. Tillståndsprövningen omfattar sådana omständigheter somköparland, möjlighet till vidareexport och giltighetstid. Liksom tidigare påkrigsmaterielsidan kan pä kämenergiområdet upplåtelse eller överlåtelse avlicens ske utan tillståndsprövning. har ansett atl,även om verksamheten på kämenergiområdet i avser mindre känsligaområden vad gäller risker för kärnvapenspridning och licensförsäljningen pädetta område förekommer i endast ringa omfattning, det dock ligger i linje medden svenska synen i fråga om export pä kämenergiområdet att licensförsäljningockså omfattas av ell krav på tillstånd. I likhet med detövervägande antalet remissinstanser ansluter jag mig fill kommitténsuppfattning. En bestämmelse i detta avseende bör knyta an tilltillsländsreglerna för utförsel av utmstning och material. Jag förordar såledesatt i den nya lagen en bestämmelse införs om alt tillstånd krävs i denutsträckning regeringen föreskriver för upplåtelse eller överlåtelse av 1983/84:60 54 tillverkningsrättför utmstning och material som har särskilt konstmerats eller iordningställtsför bearbetning, användning eller framställning av kämämne. 5.3.4Kompetensfördelningen mellan SKI och SSI Tillsynenav alomenergilagens efterlevnad samt av villkor som meddelats i tillståndeller senare utövas av myndighet som regeringen bestämmer. Med stöd avatomenergilagen har regeringen utsett SKI till tillsynsmyndighet i frågor somomfattas av denna lag. Tillsynen över efterlevnaden av strålskyddslagen ochföreskrifter som meddelats med stöd av denna lag utövas avstrålskyddsmyndigheten och fillsynsmän. Tillsynenöver verksamheten på kämenergiområdet utövas således av myndigheter somregeringen utsett med slöd av bemyndiganden i respektive lag. Jag föreslår atlmolsvarande ordning bibehålls i den nya lagen. Som jag har angett(avsnitt 5.3.2.2) har jag tillsatt en utredning vad avser den tillsynöver kärnbränslehanteringens slutled som omfattas av mitt förslag. Fråganom tillsynsmyndighetemas organisation ankommer på regeringen att avgöra. Jagvill emellertid som bakgmnd till mina överväganden beiräffande SKI:s och SSI:sverksamhet och organisafion särskilt framhålla följande. Jaghar tidigare (avsnitt 5.2) förordat att den nuvarande uppdelningen mellanaiomenergilagen och strålskyddslagen bibehålls. Det innebär således altrespektive tillsynsmyndighet (SKI och SSI) självständigt prövar frågor inomsitt kompetensområde. Ett bibehållande av den nuvarande laglekniskauppdelningen med en lag som reglerar säkerheten och en lag som reglerarstrålskyddet och enligt dessa lagar uppdelar fillsyn på två myndigheter ställerstora krav pä att myndigheterna samordnar sin verksamhet. Behov av samordningav säkerhets- och strälskyddsinlressen föreligger i nästan samtliga led inomkämbränslehanleringen och gör sig gällande såväl vid granskning ochbearbetning av del underlag som ligger till gmnd för en anläggnings utformningm.m. som vid åtgärder som måste vidtas under anläggningens drift. Enslrikl ansvarsfördelning mellan SKI och SSI är därför inle alllid lätt attuppnå. I praktiken kan det i och för sig leda till en viss överlappning avdessa tillsynsmyndigheters ansvarsområden och beslut. Isyfle alt öka möjlighelerna för en optimal skötsel och finansiering avtillsynsverksamheten och underlätta en flexibel och samlad bedömning avförekommande fillsynsfrågor har atomlagstiftningskommittén övervägtlämpligheten av att slå samman myndigheterna, alternativt att överförakämfysikaliska avdelningen (numera avdelningen för lillsyn av strålskyddet vidkärnkraftsanläggningar) inom SSI till SKI. Kommittén har dock inte ansett sigvilja förorda någon form av sammanslagning. Prop.1983/84:60 55 dockatt tillsynsverksamheten i fortsättningen bör följas med uppmärksamhet medhänsyn till både samordningsfrågor och administrativa frågor. Remissinstansernasinställning i denna fråga är blandad. Flertalet delar dock kommitténs bedömningatl den nuvarande organisationen och kompetensfördelningen mellan SKI och SSIbör bibehållas. Urallmän synvinkel kan det hävdas att etl system med två tillsynsmyndigheter ären fördel. Risken för atl en fråga "trycks ner" eller skjuts åt sidanblir mindre. Systemet innehåller också ett visst mätt av motiveraddubbelkontroll över kärnenergiverksamheten, vilket även torde gagna förtroendetför verksamheten. Det kan för övrigt ifrågasättas om det är de redankonstaterade samordningsfrågorna i tillsynen som skall särskilt beaktas idetta sammanhang. Snarare bör uppmärksamheten vara inriktad på sådana problemsom kan uppkomma men som f.n. ligger förborgade i kärnverksamheten. En dubbeltillsynsorganisalion kan därvid vara en säkrare garanti för alt problemen bliruppmärksammade. Jagär vidare av den uppfattningen atl klara fördelar bör föreligga för atl företaen organisatorisk förändring på tillsynssidan vad gäller SKI och SSI. Detlagförslag jag nu lägger fram beiräffande radioaktiva ämnen ger ökademöjligheter att få till stånd en samordning av verksamheten. Särskilt gällerdet reglering av frågorna kring innehav av använt kärnbränsle och radioaktivtavfall samt anläggningar härför. Jag är således inte nu beredd att föreslånågon form av sammanslagning av tillsynsmyndigheterna. Jagär medveten om all etl bibehållande av två tillsynsmyndigheter pådetta område ställer stora krav på samarbete och samordning av verksamheten.Atl därvid i viss omfattning de båda myndigheternas verksamhel går in ivarandra synes vara oundvikligt. En sådan överlappning behöver dock inlealllid vara till nackdel och får accepteras med hänsyn till lagens utformningoch karaktär samt den nära sammanvägning av säkerhets- och strålskyddsfrågorsom måste göras. Viktenav att allmänheten ges insyn i och information om den verksamhet påkärnenergiområdet som bedrivs i landet har blivit alltmeraframlrädande. Frågor kring kärnkraften engagerar sålunda många människor ocholika meningsriklningar föreligger. Frågorna är också i flera avseendenkomplicerade och svårbedömbara. Etl nödvändigl inslag i lagstiftningen päkärnenergiområdet måste därför vara alt genom bestämmelser om informationbidra till att skapa öppenhet kring och insyn i arbetet för kärnsäkerhet ochstrålskydd. Det gäller både driftsfrågor och frågor om avfallets hantering ochslutförvaring. Det är väsentligt atl lämnad information präglas avsaklighet och opartiskhet. Informationen måsle också ges sä alt den kan förståsoch bedömas av mottagaren. Informationsskyldigheteni säkerhets- och slrålskyddsfrågor åhgger enligl gällande bestämmelser de bådatillsynsmyndighetema, SKI och SSI, 1983/84:60 56 samlde lokala säkerhetsnämndema. Ett viktigt komplement härtill utgör den informationom det egna säkerhetsarbetet som kraftförelagen själva lämnar. Det sker bådelokalt beiräffande etl enskill kraftverk och centralt genom bl. Rådet förkärnkraflssäkerhet som bildals gemensamt av kraftbolagen. Dettorde vara närmast givet alt tillsynsmyndigheterna, som har den direkta insyneni säkerhets- och strälskyddsarbetet vid kraftverken, också svarar förinformation inom sina respektive områden. Delsamma gäller kämbränslenämnden ifrågor om forskning och utveckling på avfallsområdet. Särskiltbör uppmärksammas de uppgifter som tillagts de lokala säkerhetsnämndema. Delfår nämligen anses särskill viktigt att invånarna i kommuner medkärnkraftsanläggningar dvs. , , och -liksom kommunala myndigheter och insfitutioner på det lokala planet gesinformation om säkerhet och strålskydd vid det aktuella verket inom kommunen.Samma intresse torde föreligga även i sådana kommuner, inom vilka uppförsanläggningar för lagring, hantering och slutförvaring av använt kärnbränsle ochkärnavfall. Jag föreslår alt en bestämmelse härom tas in i den nya lagen.Molsvarande förslag har lagts fram av atomlagstiftningskommittén och hargodtagits av remissinstanserna. Kärntekniskverksamhet bedrivs vidare i () och (AB ASEA-ATOM) kommuner. Några lokala säkerhelsnämnder finns inte i dessakommuner. Verksamheten vid dessa anläggningar är emellertid av en annankaraktär än kärnkraftverken och kärnavfallsanläggningarna. Det finns enligt minmening inte heller något uttalat behov av säkerhetsnämnder i dessa kommuner.Det innebär dock inle atl allmänheten står utan erforderlig insyn ochinformation om dessa anläggningar. De slår under SKI:s och SSI:s tillsyn ochförhållandena vid de berörda anläggningama omfattas således avtillsynsmyndigheternas informationsskyldighet. Några skäl att tillsättasäkerhetsnämnder i dessa kommuner anser jag därför, liksomatomlagstiftningskommittén, inle föreligga. Delokala säkerhetsnämndernas uppgift enligt nuvarande bestämmelser är bl.a. atlinhämta informafion om det kärntekniska säkerhetsarbete som har utförts ellerplaneras vid etl kärnkraftverk samt lämna allmänheten information härom.Nämnderna skall även följa planeringen av beredskapen mot kärnkraftsolyckor. Enligtmin mening är, såsom också atomlagstiftningskommittén och remissinslansernauttalat, säkerhelsnämndernas uppgifter alltför snävt angivna i gällandebestämmelser. Deras verksamhet bör i en ny lag omfatta över huvud taget alla deåtgärder som berör säkerhets- och strålskyddsfrågor vid elt kärnkraftverk ochen avfallsanläggning. Även frågor om s. k. fysiskt skydd av en anläggning ochom säkerheten vid transporter av 1983/84:60 57 klyvbaraämnen bör ingå i nämndernas uppgifter. I sistnämnda hänseenden måste dock enavvägning göras mellan behovel av sekretess och vikten av alt informeraallmänheten. Jag ser heller inget skälatt behålla den nuvarande begränsningen vad gäller planeringen av beredskapenmot kärnkraftsolyckor. Säkerhetsnämnderna bör således inte enbart följa dettaarbele ulan ges samma insyn och möjlighet att informera allmänheten sombeträffande säkerhets- och strålskyddsfrågor vid kärnkraftverken. Nämndernas uppgifter är,som jag har sagt, att skaffa sig insyn i säkerhets- och strålskyddsfrågorsamt informera allmänheten härom. De har däremot inte någon uppgift aUexempelvis ställa krav på eller föreskriva säkerhetshöjande eller andraåtgärder för kärnkraftverken.