prop · G703117 · 1983-12-31 00:00:00 — Någon motsvarandeverkan får användning av fraktsedel inte enligt lagförslaget. I förarbetenatill vägtransportlagen har det nämnda undantaget tillmätts ganska begränsadpraktisk betydelse (SOU 1972:24 s. 53). Med hänsyn bl.a. tilljärnvägsföretagens administrativa kapacitet får det antas atl ett motsvarandeundantag för järnvägslagstiflningens del skulle få än mindre betydelse. Ilagförslaget finns därför inte någon motsvarighet till den nämnda bestämmelseni vägtransportlagen. Hurtransporthandlingen skall vara utformad bestäms enligt paragrafens förstastycke av avsändaren och järnvägen gemensamt. Därigenom öppnas möjlighet tillutveckling av nya typer av transporthandlingar och en anpassning av dessa tillindividuella behov och tekniska framsteg. När parterna inte kan enas omutformningen av en särskild transporthandling eller inte har behov av en sådantransporthandling, kan emellertid enligt andra stycket vardera parten påkallaanvändning av en transporthandling vars utformning och bevisverkan är regleradi lagen. Enligt lagrummet skall endast en sådan transporthandling kallasfraktsedel. Hur fraktsedeln skallutformas och vilka uppgifter den skall innehålla anges i huvuddrag i 4-6 §§.Fraktsedlar som uppfyller kraven i dessa paragrafer skulle kunna ges enmångfald olika utföranden. Det skulle emellertid kunna medföra ölägenheter, omdet förekom fraktsedlar i många olika utformningar. Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer har därför bemyndigats att meddelaytterligare föreskrifter om hur fraktsedeln skall vara utformad. myndigheten kan givetvis fastställa en eller flera fraktsedelstyper. Somfraktsedel anses endast en transporthandling som har upprättats enligt ettsålunda fastställt mönster. 4§ En fraktsedel består av två blad, avsändarbladet och mottagarbladet.Ytteriigare blad skall upprättas, om järnvägen begär det. tar emol godset till befordran, skall den på avsändarbladet ochmottagarbladet genom stämpling eller på annat lämpligt sätt erkännamottagandet och ange dagen för detta. skall därefteråterlämnas till avsändaren. behålls av järnvägen för attöveriämnas till mottagaren. (32och 33 §§ JTS) Idenna paragraf ges vissa grundläggande bestämmeler om fraktsedeln. Enligt paragrafens/d«'flstycke skall järnvägsfraktsedeln, liksom enligt gällande rätt, bestå av tvådelar, den ena avsedd för avsändaren och den andra för mottagaren. Dessa delaravses motsvara fraktsedelsdubbletten och fraktsedelsoriginalet enligt gällanderätt. Beteckningarna dubblett och original stämmer emellertid inte överens meddet faktiska tillvägagångssät- Prop.1983/84:117 132 tetnär fraktsedeln upprättas och ger inte någon upplysning om hur de olikafraktsedelsdelarna kommer att användas. I paragrafen används i ställetbeteckningarna "avsändarblad" och "mottagarblad". F.n.ingår i järnvägsfraktsedeln regelmässigt ett blad som är avsett förtransportföretaget och ibland ytterligare ett blad avsett föravsändningssta-tionen. Järnvägarnas åtgärd att utöka fraktsedelns omfång utöverde obligatoriska delarna för avsändare och mottagare har stöd i järnvägstrafikstadgan.Också enligt första stycket har järnvägen rätt att få fraktsedeln upprättad ifler delar än de som särskilt föreskrivs. Iparagrafens andra stycke åläggs järnvägen att förse fraktsedelns avsän-dar- ochmottagarblad med erkännande av att det gods som anges i fraktsedeln har tagitsemot till befordran och med uppgift för mottagandet. Sedan dennaskyldighet har fullgjorts, skall järnvägen återlämna fraktsedelnsavsändarblad till avsändaren, medan mottagarbladet behålls av järnvägen för attsenare överlämnas till mottagaren. Somframgår av 8 § skall järnvägen i vissa fall föra in anmärkningar i fraktsedeln.Om sådana anmärkningar har gjorts, påverkar detta enligt 9 § i hög gradtrafikantens möjligheter att använda fraktsedeln som bevismedel. För avsändarenär det därför viktigt att han får tillbaka avsändarbladet av fraktsedeln isådan tid att han kan vidta de åtgärder som han anser påkallas av deanmärkningar som kan ha förts in i fraktsedeln. På förslag av lagrådet infördesför motsvarande fall i vägtransportlagen en bestämmelse om att fraktsedelnskall överlämnas till avsändaren i samband med att godset las emot tillbefordran Qfr prop. 1974:33 s. 179 f, 190 O- Med uttrycket "i sambandmed" avsågs att markera att fraktsedeln inte obetingat måste överlämnasfill avsändaren som godset tas emot till befordran utan attett kortare uppskov med överlämnandet kunde godtas. Uttrycket "i sambandmed" utesluter emellertid inte den tolkningen att avsändaren skulle kunnaha rätt att återfå avsändarbladet redan innan godsmottagningen har avslutats,t.ex. så snart han har överlämnat godset men innan järnvägen har hunnit vidtade åtgärder som åligger den enligt 8 § och som uppenbarligen är att anse somett led i mottagandet av godset. Bestämmelsen har därför utformats så att detklart framgår att fraktsedelns avsändarblad skall återlämnas efter mottagandetav godset. Någon får inte förflyta mellan godsmottagningen ochåterlämnandet av avsändarbladet. Sådana kortare uppskov som föranleds avexpeditionsrufinerna är dock tillåtna. 5§ I samtliga fraktsedelsblad skall anges 1. avsändarens namn och adress, 2. bestämmelsestationen, 3. mottagarens namn och adress, 4. godsbeskrivning, 5. i fråga om gods av fariigbeskaffenhet, dess allmänt vedertagna benämning och de försiktighetsåtgärdersom behöver vidtas. 1983/84:117 133 (32 § JTS) I denna paragraf regleras fraktsedelns obligatoriskainnehåll. Det ankommer enligt 3 § första stycket på avsändaren attupprätta fraktsedel. I fråga om de uppgifter som han måste föra in ifraktsedeln överensstämmer den förevarande paragrafen i huvudsak med såväl järnvägstrafikstadgansom vägtransportlagen. Från järnvägstrafikstadgan avviker paragrafen barasåtillvida som fraktsedeln, om befordringen gäller farligt gods, skall försesmed uppgift om godsets allmänt vedertagna benämning och om deförsiktighetsåtgärder som behöver vidtas. Paragrafen överensstämmer på dennapunkt med vägtransportlagen. Iförhållande till vägtransportlagen föreligger endast den avvikelsen att detenligt den förevarande paragrafen inte fordras uppgift om fraktförarens namnoch adress och om ort och dag för fraktförarens mottagande av godset tillbefordran. Uppgift om den dag då godset tas emot till befordran kommeremellertid enligt 4 § andra stycket att föras in i fraktsedeln genom järnvägensmottagningserkännande. Detta erkännande torde också ge tillräcklig upplysningom vem som är att anse som fraktförare. I motsats till vad som kan vara falletvid vägbefordran synes för övrigt denna fråga sällan ge anledning tillosäkerhet när det gäller järnvägstransporter. I praktiken ger således denföreslagna fraktsedeln samma upplysningar som vägfraktsedeln utom vad beträffarorten för godsets mottagande till befordran. Uppgift härom har självfalletbetydelse, t.ex. för kontroll av fraktberäkningen, men är knappast av intressenär fraktsedeln främst är avsedd att vara ett bevismedel. De uppgifter som anges i denna paragraf skall föras in påsamtliga blad av fraktsedeln. Motsvarande gäller enligt järnvägstrafikstadganoch vägtransportlagen. Fastän uttryckliga föreskrifter härom saknas, får dettanämligen anses framgå av att fraktsedelsbladen i järnvägstrafikstadganbetecknas som original och dubblett och i vägtransportlagen som exemplar avfraktsedeln. I 4 § första stycket i detta kapitel har emellertid fraktsedelnbeskrivits på ett annat sätt. I lagtexten har därför uttryckligen angetts, attde uppgifter som nämns i denna paragraf skall lämnas i vatje blad avfraktsedeln. 6 § Andra uppgifter än som avses i 5 § får avsändaren förain i fraktsedeln endast om järnvägen medger det. Om en sådan uppgift har förlsin i fraktsedeln ulan järnvägens medgivande, är den utan verkan mot järnvägen. På järnvägens begäran är avsändaren skyldig att ifraktsedeln föra in sådana ytterligare uppgifter som järnvägen i offenthgttillkännagivande har förklarat sig kunna kräva. (32 § JTS) I denna paragraf ges ytteriigare föreskrifter omfraktsedelns innehåll. Behovet av utförliga transporthandlingar torde väsentligenkunna tillgo- Prop.1983/84:117 134 dosesgenom att parterna enligt 3 § första stycket gemensamt utformar sådanahandlingar. Det är därför möjligt att låta den fraktsedel som regleras genomlagen bli en ganska enkel handling. Detta är en fördel för de flesta mindretransportkunder. De uppgifter som enligt 5 § skall föras in i fraktsedeln hardärför begränsats i förhållande till vad som gäller. Lagförslaget innehållerinte heller någon sådan uppräkning av tillåtna fraktsedelsuppgifter som finns i10 § väglransportlagen. Vad gäller sådana uppgifter utöver de obligatoriska somavsändaren vill föra in i fraktsedeln föreskrivs i stället i förslå stycket avden förevarande paragrafen att införingen får göras endast om järnvägen medgerdet. I sak överensstämmer detta med regleringen i 32 § järnvägstrafikstadgan.Normalvillkoren innehåller i bilaga 6 en uppräkning av de uppgifter somjärnvägarna f.n. generellt medger att avsändarna för in i fraktsedeln. Atten uppgift förs in i fraktsedeln har regelmässigt en viss bevisverkan. Genomatt vägra att ta emot fraktsedlar med uppgifter, vilkas införande järnvägeninte medgett, kan järnvägen undvika risken att på grund av sådana uppgifterkomma i en oförmånlig bevissiluation. I praktiken kan emellertid järnvägenknappast i full utsträckning undgå denna risk. I förevarande paragraf hardärför tagits in en föreskrift av den innebörden att en uppgift som inte ärobligatorisk enligt 5 § och som avsändaren för in i fraktsedeln utan järnvägensmedgivande är utan verkan mot järnvägen (första stycket andra meningen). Enligtjärnvägstrafikstadgan är avsändaren i obegränsad omfattning skyldig att ifraktsedeln lämna de uppgifter som järnvägen begär. bör givetvis harätt att genom fraktsedeln få upplysning om vissa andra förhållanden än dem somberörs av den obligatoriska uppgiftsskyldigheten. I andra stycket av dennaparagraf har därför avsändaren ålagts skyldighet att på järnvägens begäranföra in ytterligare uppgifter i fraktsedeln. Eftersom uppgiftsskyldighet intebör föreligga i andra hänseenden än avsändaren har kunnat förutse, har dennaskyldighet dock begränsats till sådana slags uppgifter som järnvägen kan kommaatt begära enligt vad den på förhand offentligen har gett tillkänna. Denuppräkning av fraktsedelns uppgifter som har gjorts under 2.2 och 2.3 i bilaga6 ull normalvillkoren får anses vara ett sådant tillkännagivande. 7§ Avsändaren är skyldig att ersätta järnvägen för kostnader och skador somuppkommer för den till följd av att de uppgifter som avsändaren lämnar ifraktsedeln är oriktiga, otydliga eller ofullständiga. (73§ JTS) Iparagrafen regleras avsändarens ansvar för uppgifterna i fraktsedeln. Enligtparagrafen har avsändaren ett strikt ansvar för de uppgifter som han lämnar ifraktsedeln. Beslämmelsen har utformats efter förebild av vägtransportlagen. Iförhållande till vägtransportlagen är dock bestämmel- Prop.1983/84:117 135 sennågot snävare formulerad i ett hänseende. Enligt vägtransportlagen omfattaravsändarens ansvarighet uppgifter som han lämnar i fraktsedeln eller för atttas in i denna. När avsändaren i vägtransportlagen har gjorts ansvarig föruppgifter som lämnats "för att intagas i" fraktsedeln, torde avsiktenha varit att reglera det fallet att fraktföraren på avsändarens uppdrag harfört in den aktuella uppgiften i fraktsedeln. Emellertid synes det objektivaansvaret också ha kommit att omfatta en uppgift som avsändaren har lämnat föratt tas in i fraktsedeln men som faktiskt inte har förts in i denna. Avsändarenbör emellertid inte ha ett strikt ansvar för kostnader eller skador som harföranletts av en uppgift som visserligen har lämnats av avsändaren men inteförts in i fraktsedeln. I paragrafen har därför avsändarens ansvarighet förlämnade uppgifter begränsats till de uppgifter som finns i fraktsedeln. För att ansvar skalluppkomma krävs enligt paragrafen att uppgiften är intagen i fraktsedeln och attden har lämnats av avsändaren. Det är utan betydelse för ansvarigheten omavsändaren själv har fört in uppgiften i fraktsedeln eller om järnvägen hargjort det på avsändarens uppdrag. Kostnader eller skador kansjälvfallet föranledas inte bara av att en förefintlig uppgift ärotillfredsställande utan också av att uppgifter saknas i något hänseende. Imotsvarande bestämmelse i väglransportlagen nämns bara fallen att en lämnaduppgift är oriktig eller ofullständig. Tolkad efter ordalydelsen omfattarsåledes denna bestämmelse i vägtransportlagen inte det fallet att kostnadereller skador har orsakats av att någon uppgift helt och hållet har utelämnats.Av förarbetena.till vägtransportlagen framgår dock, att en sådan tolkning inteär avsedd (SOU 1972:24 s. 58). Motsvarande bestämmelse i den förevarandeparagrafen har emellertid avfattats så, att den klart kommer att omfatta detfallet att kostnader eller skador uppkommer genom att avsändaren utelämnar enuppgift som det hade ålegat honom att ta in i fraktsedeln. I paragrafen knytsavsändarens ansvarighet inte som i vägtransportlagen till den enskildafraktsedelsuppgiften utan till uppgiftslämnandet i dess helhet. Att avsändarenhar utelämnat en enskild fraktsedelsuppgift innebär således atl "deuppgifter" som han har lämnat är ofullständiga. Som en ansvarsgrund angesi järnvägstrafikstadgan, utöver att en anteckning i fraktsedeln är oriktigeller ofullständig, att anteckningen är otydlig. I vägtransportlagen förekommerdäremot inte ordet "otydlig" utan bara orden "oriktig" och"ofullständig". Av förarbetena till lagen framgår emellertid att desistnämnda båda uttrycken är avsedda att täcka också det fallet att en uppgifthar blivit otydlig till följd av slarvig utskrift eller genom att fraktsedelnhar smutsats ner eller på annat sätt behandlats olämpligt, innan den avlämnadestill fraktföraren. I den förevarande paragrafen har det fallet att kostnadereller skador har föranletts av otydlighet hos en uppgift i fraktsedeln nämntsuttryckligen. har åtagit sig att för avsändarens räkning föra in en viss Prop.1983/84:117 136 uppgifti fraktsedeln men har försummat att göra detta eller gjort det på ettotillfredsställande sätt, kan avsändaren formellt bli ansvarig för följderna avdetta enligt förevarande paragraf. Eftersom det i sådana fall torde få ansesföreligga vårdslöshet på järnvägens sida, kommer järnvägen sannolikt ofta inteatt kräva ersättning i dessa fall. På grund av svårigheterna att bevisajärnvägens vårdslöshet, måste emellertid avsändaren se till att fraktsedelnsinnehåll blir riktigt. Denförevarande paragrafen avviker i vissa avseenden från motsvarande reglering ijärnvägstrafikstadgan. Dessa avvikelser torde dock inte vara av annat änformell natur. Enligt järnvägstrafikstadgan avser avsändarens ansvarighetskador som har orsakats järnvägen. Det kan möjligen ifrågasättas om begreppetskada innefattar t.ex. utlägg som järnvägen har haft för att efterforska enmottagare, vars adress inte har blivit korrekt angiven i fraktsedeln. För attundanröja eventuell osäkerhet i detta och liknande fall används i paragrafenuttrycket "kostnader och skador". Vidare sägs i järnvägstrafikstadganatt ansvarigheten omfattar "uppgift eller förklaring som avsändaren förtin i fraktsedeln". Skillnaden mellan "uppgift" och"förklaring" torde emellertid inte vara så klar att någon särskildtyp av införingar skulle uteslutas, om bara ettdera av dessa uttryck används.Liksom i vägtransportlagen har därför i den förevarande paragrafen använtsbara ordet uppgift. Åtgärdernär järnvägen tar emot godset 8 §Innehåller fraktsedeln uppgift om antalet eller uppgifter som avseridentifieringen av , skall järnvägen när den tar emot godset tillbefordran kontrollera om uppgiften är rikfig. Detta gäller dock inte, omavsändaren har lastat godset eller om förhållandena annars är sådana attjärnvägen har godtagbara skäl att underlåta kontrollen. Företas inte kontroll,skall detta anmärkas i fraktsedeln, om det inte framgår av denna att godset harlastats av avsändaren. Anmärkning skall också göras i fraktsedeln, omjärnvägen finner att en uppgift är oriktig. tar emot godset till befordran, skall järnvägen besiktiga det ochdess förpackning. Om godset eller förpackningen inte ser ut att vara i gottskick, skall järnvägen anmärka detta och ange i vilket hänseende som bristerföreligger. Anmärkningen skall göras i fraktsedeln eller, om fraktsedel intehar upprättats, på annat tydligt sätt. (34och 35 §§ JTS) Idenna paragraf regleras järnvägens skyldighet att kontrollera vissaförhållanden när den tar emol godset till befordran. Enligtallmänna bevisbörderegler åligger det varuhavaren att bevisa påståenden om attgodset har gått förlorat, minskats eller skadats medan fraktföraren innehadedet för befordran. Bara undantagsvis är det emellertid möjligt för varuhavarenatt direkl ange vad som har medfört förlusten, minskningen eller skadan. Iregel kan varuhavaren inte fullgöra sin bevisskyldighet på annal sätt än genombevisning om godsets mängd och till- 1983/84:117 137 ståndvid de tidpunkter då det togs emot till befordran och då det lämnades ut efterbefordran. Kan han därvid bevisa någon skillnad i fråga om godsets mängd ochtillstånd mellan dessa båda tidpunkter, får den slutsatsen dras attförändringen har inträffat medan fraktföraren innehade godset. Föratt underlätta bevisningen om godsets mängd och tillstånd dådet togs emot till befordran har fraktsedeln, som närmare anges i 9 §, getts enbestämd bevisverkan. Fraktsedeln torde emellertid kunna fungera som ettsärskilt bevismedel endast så länge fraktsedelsuppgifterna, allmänt sett,framstår som tillföriilliga. En förutsättning för att detta skall vara falletär att fraktsedelsinnehållet i viss omfattning kan betraktas som en utsaga sominte bara har avgetts av avsändaren utan också har bekräftats av transportören.Järnvägen åläggs därför i förevarande paragraf att vidta vissa kontrollåtgärder,när den tar emot godset till befordran. skall också i förekommandefall göra de anmärkningar som kontrollen föranleder. Paragrafen motsvarar ihuvudsak 12 § vägtransportlagen. Iparagrafens/öriM stycke anges de åtgärder som järnvägen skall vidla för attsäkerställa fraktsedelns bevisfunktion i händelse av förlust eller minskning avgodset. Dessa åtgärder avser i första hand kontroll av att sändningen omfattardet antal som uppges i fraktsedeln och att godset förefaller motsvara deuppgifter som lämnas i fraktsedeln för identifieringen av godset. En sådankontrollskyldighet kan emellertid inte göras undantagslös. Den kan inteupprätthållas i de talrika fall då avsändaren själv ombesörjer lastningen avgodset. Undantag från kontrollskyldigheten kan emellertid också påkallas av enrad andra omständigheter, t.ex. atl kolliantalet är mycket stort, attöverlämnandet av godset till befordran sker under exceptionella förhållandeneller att avsändaren förklarar sig inte önska någon kontroll. Det är knappastmöjligt att i lagtext mera preciserat ange de fall då kontrollskyldigheten börfalla bort av någon annan anledning än att" avsändaren svarar förlastningen. I lagrummet anges därför som förutsättning för bortfall avkontrollskyldigheten, utöver att avsändaren har lastat godset, endast attförhållandena är sådana att de innebär godtagbara skäl för järnvägen attunderlåta kontrollen. Omnågon kontroll inte har företagits, bör detta framgå av fraktsedeln. Utvisarfraktsedeln att godset har lastats av avsändaren, kan den slutsatsen dras attkontroll inte har ägt rum, om inte annat har antecknats. Någon särskildanmärkning om detta behövs således inte. Har kontroll underlåtils av någotannat skäl, måste emellertid detta anmärkas i fraktsedeln. I annat fall fårenligt 9 § de uppgifter som inte har kontrollerats samma bevisverkan som om dehade kontrollerats och befunnits vara riktiga. Detsamma gäller beträffande enuppgift som vid kontroll befinns vara oriktig men mot vilken anmärkning integörs i fraktsedeln. Enligtden förevarande paragrafens andra stycke åläggs järnvägen att besiktiga godsetoch dess förpackning, när den tar emot godset till beford- 1983/84:117 138 har besiktningsskyldighet oavsett ombefordringen ulförs med fraktsedel eller ej. Besiktningen, som är begränsadtill en granskning av godsets och förpackningens synliga tillstånd, bildargrundval för en presumtionsregel i 9 § andra stycket om att godset ochförpackningen normalt skall antas ha sett ut att vara i gott skick, närjärnvägen tog emot godset till befordran. Denna presumtion bryts, om järnvägenomedelbart efter besiktningen gör anmärkning mot godsets eller förpackningenstillstånd och anger vad som föranleder anmärkningen. En anmärkning enligt första eller andra stycket får, somnämnts, den verkan att motsvarande bevispresumtion i 9 § faller. Varuhavarenmåste då med vanliga bevismedel styrka sina påståenden om godsets mängd ochtillstånd vid den tidpunkl då det lämnades till befordran. kanytterligare förbättra sitt bevisläge genom att förmå avsändaren att godkännadenna anmärkning. Fraktsedelns bevisverkan m. m. 9 § Avtalsvillkor som anges i fraktsedeln skall antasåterge befordringsavtalets innehåll, om inte annat visas. Uppgifter ifraktsedeln om antalet eller uppgifter som avser identifieringen avdessa skall antas vara riktiga, om någon anmärkning mot uppgifterna inte harförts in i fraktsedeln. Delta gäller dock inte, om annat visas eller om delframgår av fraktsedeln alt avsändaren har lastat godset eller detta är på annatsätt uppenbart. Uppgifter som har bekräftats av järnvägen är alltid gällandemot den. Har järnvägen inle framställt någon anmärkning enligt 8 §andra stycket och visas inte något annat, skall godset och förpackningen antasha sett ut att vara i gott skick när järnvägen tog emot det till befordran. (34 § JTS) Denna paragraf innehåller bevisbörderegler. I förstastycket regleras fraktsedelns bevisverkan. Som framgår av 2 § i förevarandekapitel krävs bara parternas överenskommelse för att ett befordringsavtal skallanses ha kommit till stånd. I motsats till vad som gäller enligt är detsåledes vid inrikes järnvägstrafik inte nödvändigt att en fraktsedel upprättasför att ett befordringsavtal skall komma till stånd. Ofta kommer emellertidsådana avtal att ingås utan att några egentliga förhandlingar förs.Upplysningar om avtalets enskildheter kan då knappast erhållas på annat sätt ängenom de transporthandlingar som kan ha upprättats. Om en fraktsedel harupprättats i ett sådant fall, måste den i princip kunna anses som etttillräckligt bevis för att avtal har träffats på de villkor som fraktsedelnutvisar. Detta är också huvudregeln enligt första meningen i detta stycke. Om villkoren i befordringsavtalet, muntligen ellerskriftligen, har bestämts innan fraktsedeln upprättades, kan det emellertidtänkas att fraktsedeln oriktigt återger avtalets innehåll. I den mån det genomvittnen eller på annat sätt bevisas att så är fallet, skall vad fraktsedeln upplyserom 1983/84:117 139 avtalsvillkorenlämnas utan avseende. Så länge det inte styrks att ett avtalsvillkor somframgår av fraktsedeln har blivit oriktigt återgivet, skall däremot fraktsedelnanses visa vad som verkligen har avtalats i detta hänseende. Den nu redovisade regelnom fraktsedelns värde som bevis för villkoren i befordringsavtalet har i denförevarande paragrafen utformats i så gott som ordagrann överensstämmelse medmotsvarande regel i 13 § vägtransportlagen. I anslutning till denna regelfinns i vägtransportlagen en bestämmelse av följande lydelse:"Fraktsedeln skall gälla som bevis om fraktförarens mottagande av godset,om det ej visas att fraktsedelns uppgifter härom är oriktiga." Dennabestämmelse skulle kunna föranleda den slutsatsen att fraktsedeln alltid gällersom bevis för att fraktföraren har tagit emot det antal som anges ifraktsedeln, om det inte visas att uppgiften om antalet är felaktig.Enligt vägtransportlagen förlorar emellertid en fraktsedelsuppgift om antaletkollin sitt särskilda bevisvärde redan när fraktföraren i fraktsedeln anmärkeratt han inte har kunnat kontrollera uppgiften.