prop · G70330 · 1983-12-31 00:00:00 — sparformerna planerade startpremien om förnyspararna vilket dessutom skulle innebära en minskning av statens utgifter istorleksordningen . En annan möjlighet vore attdiversifiera slartpremien till för sparare i kapitalsparfonder ochexempelvis för nyöppnade rikssparkonton. Enligt expertgruppen skall bankerna erhålla enuttagsavgift om eller på sådana uttag som inte åröverflyttningar till rikssparkonton i andra banker. SFF vill påpeka, atl även denna ersättning förmodligeninte blir kostnadstäckande. SFF föreslär i slället en 2-procentiguttagsavgift, vilket också motsvarar föreningsbankernas vanliga provision förförtidsuttag. En annan faktor, som SFF anser som ofillfredsslällande, ärutredarnas avsikt, att ingen ersättning för överflyttning av sparade medel tillannan bank skall utgå. SFF vill därför yrka att avgift skall utgå även i deltafall. 2.17 hantverks- och industriorganisation () Arbetsgruppen föreslår en övre gräns () för deinsättningar som totalt kan göras inom sparsystemet. Enligt organisationensuppfattning är den övre gränsen alltför lågt satt. Beloppet är inte hellerenligt förslaget skyddat mot inflationens verkan. SHIO-Familjeföretagen anser atl en rimligare nivå på denövre gränsen är lOOOOO kronor. Beloppet bör värdesäkras och vi föreslär att delanges till 5 basbelopp enligt lagen om allmän försäkring. har svårt att förstå all sparpremiensutformning skulle locka till långsiktigt sparande. Snarare kan det ledaspararna till uttag efter 2 1/sparande. En skattereduktion borde vara ettbättre lockbete till ett stort och långsiktigt sparande. Det är fortfarande angeläget att särskilt premieraaktiesparande om man vill uppnå rättvisa mellan detta och annat sparande. Denyligen beslutade reglerna om skalt på utdelning diskrimineraraktiesparandet ytteriigare. Det finns en påtaglig risk att om sparpremierna föraktier inte blir större än totalt , aktiesparandel kan kraftigtminska, varvid en omvänd process till den vi erfarit skullekunna inträffa. Förbundet anser all avgiften för uttagna belopp bör höjas.Avgiften måste dels täcka banks resp. fondbolags kostnader, dels något hämmauttagsFrekvensen. När det gäller omflyttning från en fond till en annan fårenligt expertgruppens förslag inga avgifter tas ut. Tillsammans med möjligheternatill fria uttag kommer detta att avsevärt fördyra fondförvaltningen tillnackdel för andelsägarna. Det är fräga om dels förvaltningskostnader. Prop.1983/84:30 104 dels den altcrnativkostnad det innebär atl ligga med en jämlörtmed aktie-spaiFondcrna hög likviditel. Förvallningskosinaderna måste ju betalasav Fondbolaget. Vi anser det riiriligare all låta dessa siirdebiteras dem sotnbyter fond än att de Fördelas på alla andelsägare. Föreningen anser det vara självklart att del riskfylldaakliesparandet i kapitalsparfonder bör piemieras bättre än det riskfriasparandet på rikssparkonlo. Föreningen finner det också helt oacceptabelt titthela slartpremien lillFallcr rikssparkontot vid kombinerat sptirande. 1extremlallet kan den situationen uppstå att en sparare som sparat pårikssparkonto och i kapilalspariond ändå premieras med 400kronor till sitt rikssparkonto. En sparare som väljer att byta kapitalsparFond skallenligt utredningens Förslag flytta hela sitt innestående belopp från den gamlaFonden till den nya. Föreningen anser inte att skäl föreligger hari'ör. utanmenar alt det Från spararens riskspridningssynpukl är motiverat att han självbeslutar huruvida det redan sparade kapitalel skall flyttas eller inte. Häravföljer alt kontrollen av sparandet inte bör ske inom det föreslagnahuvudbanksyslemet. utan bör lämpligen ligga på elt fristående kontrollorgan. Det bör framhållas all det föreslagna systemet skiljer sigfrän skattcspti-r;indet genom atl de totala insällningarna föreslås maximeradeiill . Föreningen vill för sin del rekommendera all denna begränsningslopas. Hiirigenom skulle skapas en ytteriigare förbättrad kontinuitet isparandet och långsikligheten betonas ån mer. Här öppnas också en annanmöjlighet att pä ett generöst sätt lösa avvccklingsproblematiken i detnuvarande skallesparandel. I skarven mellan sparformerna skulle hela detinnestående skaltesparandet kunna lillålas atl överföras - utan den årligahdopps-begrunsningeii - till allemanssparandet. Föreningen vill också rikta uppmärksamheten mot attförmånsgraden lör båda sparformerna inom allemanssparandet föreslås blidensamma irols all sparformerna representerar Ivå principiellt olika sparformer(risklriil resp. riskvilligt sparande). Rikssparkonton gynnas l.o.m eftersombankerna ersätts lör administrationen av dessa, vilkel alltså inte sker vidsparande i k;ipitalsparfonder där sp;irarna själva står för denna kostnad.Riskvilligheten koinpenseras således inle av en förmånligare behandling,vilkel vore motiverat in" neiilralitelssynpimkl. Föreningen vill Förordaall Fondcrnii åtminstone jämställs härvidlag, dvs. bankern;i ersattes med 2.5'''/av sal-doökningcn per är även lör kapitalsparkonlo. Delta ;ir viktigt också löratl inciuimcntcl vid rådgivning till h;inkernas ktmdcr skall bli neutralt. 1983/84:30 105 hävdar alt frånvaron aven riskpremie rubbar balansen mellan de två sparformerna. Den extrapremieringen av aktiesparandet i skaltesparsystemet anser man ha haft enavsevärd betydelse för denna sparforms framgång. Vidare framhålls atlhushållens strävan alt undvika risk är en dominerande faktor vid val av spartbrm.Aktiespararna anser det därför helt säkert att andelen allemanssparare somväljer Kapitalspaifond kommer alt bli mindre än andelen skatlesparare som vall Aktiesparfond. I syfte att ge en bättre balans mellan sparformerna ochmildra övergångsproblem från skattesparandet föreslår aktiespararna ett annat pre-mieringssyslem: - det viktigasteanses därvid vara atl en kontant åriig riskpremie utgår med omspararens insättningar på kontot året innan uppgår till netto - ensnabbhetspremie bör också inrättas varvid de som satt in minst I underförsta i Kapilalsparfond får insatt på kontot i januari1985 - denungdomspremie som föreslagits i betänkandet bör därtill bibehållas. Av någonanledning har arbetsgruppen föreslagit en högsta gräns för varje sparares insättningar i sparsystemet på . Syftet medsparsystemet är att öka hushållens sparande, i aktier och obligationer. Om detlaär målet, varför ska man då begränsa de tillåtna insättningarna? Ett Allemanssparandeutan denna begränsning genererar med säkerhet mer hushällssparande än ett Allemanssparandeined begränsning. Skulle det vara fördelningspolitiskl svårt atl acceptera,att sparare i Allemanssparandet får skattefrihet på avkastningen påinsättningar överstigande ? 1 dessa tider, när stora löntagargrupper äger egnabostäder i halvmiljon-klassen, är 30000 ett ganska blygsamt belopp.Aktiespararna föreslår, att gränsen sätts till tre basbelopp, dvs. förnärvarande ca , vilkel således varje är justeras upp medkonsumentprisindex. Om ""allemanssparandet"' genomförs måsteförslaget ändras i vissa avseenden för att drastiskt negativa effekter påriskkapitalbildningen skall undvikas: Sparrabatten för aktiesparande måste höjas i förhällandetill sparande pä riksgäldskonlo. 1. ex. . .Anledningen är atl '"allemanssparandet'" istörre utsträckning än skattesparandet är särskilt inriktat på småsparare. somav tradition och säkerhet sannolikt väljer det mindre riskfylldariksgäldssparandet. 1983/84:30 106 Utvecklingenav skattefondsparandel i det totala skattesparandet visar att fondernas ökningav sparandelen frän varit beroende av att fondspararna kompenseratsför den större risken. Behovet härav är inte mindre nu med tanke på dagens högakursnivåer. Detmånatliga maxbeloppet bör kunna höjas till . Det maximala månadssparandeti skattefondsparandel, , har varit oförändrat . 3 Sparande på rikssparkonto samt effekter på kreditmarknaden Enfräga som varit föremål för diskussioner mellan expertgruppen ochbankinspektionen är hur inlåningen pä rikssparkonto skall redovisas. Enligtexpertgruppen skall inlåningen även i fortsättningen ske i banken med bankensom gäldenär visavi kunden. Pengarna skall överföras till riksgäldskonlorel.Därvid uppkommer två möjligheter att redovisa medlen, nämligen brutto ellernetto. Expertgruppen har mycket kortfattat berört denna problematik och haröverlåtit pä bankgmpperna att själva bestämma redovisningsmetod. Skullebankgrupperna välja att redovisa brutto uppkommer inga större problem.Bankinspektionen har emellertid förståelse för de synpunkter, som tidigareframförts från banker med utlandsengagemang, att det kan vara svårt att visaoch förklara graden av soliditet med en sådan redovisningsmetod. Väljerbankgrupperna däremoi alt redovisa enligt nettometoden innebär detla enavvikelse från bokföringslagens regler. Detta kan lösas genom lagändring ellergenom att avvikelsen på annat sätt accepteras, t.ex. genom riktlinjer frånbankinspektionen. För att en sådan metod skall kunna godtas måsle dock enligtinspektionens mening krävas alt det i det avlal som upprättas mellan banken ochriksgäldskonlorel klart utsägs, alt garanterar bankens kravpå kontoret och att banken har omedelbar tillgänglighet till inlevererade medelför utbetalning vid uttag Frän kundens sida. Om ett sådant avtal upprättas kanbanken på passivsidan inom linjen dels ta upp inlåningen på rikssparkonto,dels dra bort bankens fordran på , varför endast demedel som ännu ej inlevererats kommer att påverka balansräkningen. Frågan omhur bankinspektionens riktlinjer närmare skall utformas har ännu inte lösts.Inspektionen förutsätter atl regeringen före lagens ikraftträdandeåtminstone i princip anger vissa riktlinjer för redovisningen. Bankinspektioneninstämmer i expertgruppens uppfattning att det är önskvärt om alla bankgrupperanvänder samma redovisningsprincip för rikssparsyslemet. Svårigheter skulleannars uppkomma vid jämförelser mellan de olika bankgrupperna. Dessasvårigheter år dock inte oöverstigliga. Prop.1983/84:30 107 För nuvarande skatlesparande i bank utgår högsta bankräntapä det sparade beloppet. Det nya sparandet på rikssparkonton skall enligt förslagetkanaliseras till via bankerna. En särskild fråga som endast vagt har berörts avexpertgruppen är vilka följder ett sparande på rikssparkonton kan komma atl fäför det traditionella banksparandet. Gruppen konstaterar att nuvarande sparskattekontonendast omfattar 2,6-2,av den totala bankinlåningen (s. 77) och menar atlsparandet på rikssparkonton - åven om del får större volym än sparandet på sparskattekontonfält - inte kommer att medföra "någon mer dramatisk dämpning avinlåningens expansionstakt". Enligt mening är detta ettmycket tveksamt uttalande. De förmåner som skulle följa av bestämmelserna omrikssparkonto är hell överlägsna nuvarande traditionella sparformer främstgenom den skattefria avkastningen. Det måste därför starkt sättas i fråga omallmänhetens nysparande i bankerna verkligen kommer alt öka. Del synes snararevara så atl detta sparande kommer att minska påtagligt under de närmaste åren.Bankerna torde helt sakna möjligheter all konkurrera med allemanssparandetsrikssparkonton som utöver skattefri avkastning kan erbjuda utmärkt ränta utanuppsägningstid. Endast för grupper som faller utanför allemanssparandet, t.ex.sparkonton för barnbidrag etc, kan ett nysparande förväntas. Om man därtilllägger att bankerna tvingas hålla 16 ä 17 miljardertillgängliga för lyftning inom ramen för medlen på skattesparkon-lona kan allvariigastörningar uppkomma på lånemarknaden. Av betänkandet (s. 77-80) framgårvisserligen att avsikten är att dämpa bankinlåningens expansionstakt och attviss del av hushållssparandel skall "dras ur banksystemet".Länsstyrelsen vill emellertid sätta i fräga om inte de föreslagna åtgärdernagår så långt att bankernas in- och utlåningsverksamhet under lång lid kommeralt påverkas kraftigare än vad som avsetts. Särskilt ansträngt kan del bli försparbankerna som beloppsmässigt svarar för ca 1/3 av t.ex. skallesparkontona. 3.4 Fullmäkfige i riksbank Det nuvarande skaltesparandet kan ske i två former - delsgenom förvärv av andelar i en aktiesparfond, dels genom bankinlåning. Det ärangelägel alt även fortsättningsvis stimulera hushållen till elt sparande i molsvarandeformer men att i systemet införiiva en i dagens läge värdefull ändring rörandebankdelen. Att i den situationen, vari svensk ekonomi nu befinner sig,stimulera just bankinlåning med skattefavörer framstår som 1983/84:30 108 Fullmäktige finner däiför expertgiuppens förslagatt omforma det nuvarande skattesparandet i bank till ett sparande pårikssparkonto i bank där medlen slussas vidare till särskiltvärdefull. Framför allt till följd av de stora statliga budgetunderskotten haren av kreditpolitikens huvuduppgifter blivit att söka öka statens upplåningutanför banksystemet och hålla tillbaka likvidiletsökningen i banksystemet ochi ekonoiTiin i övrigt. Oavsett hur bankerna i sin medverkan i det nya systemetredovisar sparandet - innanför eller utanför balansräkningen -skall sparmedlenodelat överföras till . Alternativet till ett system, sominnebär att medlen överförs till , är en mycket stor ökning avbanklikviditeten och därmed mycket höga likviditetskvotskrav. Sparsystemelshuvudmål är att öka sparandet och atl kanalisera del inom systemet uppsamladesparandet till näringslivet och slaten. Förslaget har , som berörtsovan, l"åll en sådan utformning atl det är ägnat att dämpa banklikviditeten.Härigenom underlättas den kreditpolitiska styrningen av bankerna. Det ärmöjligt att sparsystemet kommer att verka olika pä olika banker ochbankgrupper. Detta måste självfallet beaktas i just den kreditpoliliskastyrningen av bankerna. Leder del nya sparsystemet till en särskilt slorsänkning av likviditeten i en viss bank eller bankgrupp, måste självfalletlikviditetskraven sänkas särskilt myckel för denna bank eller bankgrupp. Detlaligger i linje med vad som redan sker, när banklikviditeten minskas av andrafaktorer än ullåningsexpansion. Fullmäktige tillslyrker således det framlagda sparförslagetoch kommer helt naturligt att i sin kreditpolitik beakta de effektersparsystemet har på bankerna. Vad fullmäktige ansett sig böra ifrågasätta gällerendast den låga uttagsavgiften och behovet av initialsubvenlion. Reservation av ledamöterna . De belopp, som kan bli tillgängliga för att genom allemanssparandetbidra till att finansiera det statliga budgetunderskottet är i förhållande tilldessa underskoll obetydliga. Det är en allvarlig svaghet att detta inteunderstrukits av fullmäktiges majoritet. Behovet av atl vidta kraftiga besparingari de offentliga utgifterna måste framhävas. Detnuvarande skattesparandet har fungerat väl. Avsikten har frän början varit atlefter en inledande period ändra systemet vad avser de skalleavdrag som är eltav inslagen. Beträffande den konstruktion, som den nu föreliggandeutredningen , vill vi dock framföra vissa synpunkter. Dol finns ingen principiell skillnad mellan å ena sidanett system med lidsbimdna sparavsältningar och skatteavdrag och å andra sidanett system med icke lidsbtmdna spanivsiitlningar. Skalleavdragen kan ses som enextra räntegoltgörcise lör bindningen av sparbeloppen. Det är därför ologiskl niir Fullmäktiges majoritet säger, att de sparbelopp, som frigörs 1983/84:30 109 fr. o. m. 1985, skulle med nuvarande system kunna komma iåtnjutande av skatteavdraget enbart genom att användas som insättningar 1985.Man skulle inle kunna komma i åtnjutande av avdraget utan att binda pengarnaför ell antal år. En annan fråga är om skatteavdragen för en sådan bindningskulle kunna anses vara en alltför generös premie för bindningen. Att ha sparbeloppenomedelbart tillgängliga - dock med vissa avgifter vid uttag - skulle då ses somen för statskassan mindre dyrbar favör. Detta är utredningens tanke och den ärantagligen riklig. Men detta innebär också alt det nya sparsystemet förallmänheten kommer alt uppfattas som mindre gynnsamt och därför också i minskadutsträckning bidra till finansieringen av statsskulden. Detta skulle vara isin ordning, om kraftfulla åtgärder vidtagits för att minska statsutgifterna. Den försämring i villkoren som sker, är särskilt påtagligför det riskvilliga sparandet. Vi anser detla vara en allvarlig nackdel. Fullmäktigegör gällande att det nya systemet har sådana egenskaper att del kan sägasfungera "evigt". Delta synsätt visar en beklaglig brist på insyn iden negativa dynamik som statsskuldsfinansieringens problemalik utlöser.Budgetunderskotten är stora; slaten försöker förbilliga sin upplåning genomalt tvinga försäkringsbolag och banker att på för dem oförmånliga villkor lånapengar till slaten; delta försämrar försäkringstagares och banksparares utbyteav deras sparande och minskar deras sparbenägenhet; för att motverka denna sidaav kreditmarknadsregleringarna vidtar så staten en ny reglering som gerallmänheten särskilda gynnsamma kreditvillkor vid utlåning till staten; dennaså gynnade allmänhet är samma allmänhet som fått sitt sparande skadat genomolika ivångsregler för försäkrings- och banksparande. Alt tro att "allemanssparandet"som ett led i denna process skulle kunna fungera "evigt" ärfelaktigt. Mycket stora budgetunderskott kommer att leda till snedvridningarsom också kommer att förstöra allemanssparandet. Av dessa skäl anser vi ocksåatt den beloppsgräns om för individuella sparkonton som utredningenföreslår för att inte särskilt gynna storsparandet och som fullmäktige vill tabort i sin iver alt illustrera det nya systemets hållbarhet, är ett ickeproblem.Beloppsgränsen kan bäde has och mistas. Systemet kommer au behöva ändras, innanbeloppsgränsen utövat någon spärr för sparavsältningar. Fullmäktige har särskild anledning all medtillfredsställelse notera att sparandet i rikssparkonto enligt förslaget skallöverföras till . Ett centralt mål för statsskuldspolitiken äratt finansieringen av budgetunderskottet i så stor utsträckning som möjligtsker utanför banksystemet. De långivare som då blir aktuella är kapitalmarknadsinstilut. 1983/84:30 110 företag,kommuner, fonder, stiftelser och hushåll. Kapitalmarknadsinslitu-ten har undersenare år visat en viss minskning i sin placeringskapacitet. Främst förelag ochkommuner har spelat en viktig roll i finansieringen av budgetunderskottet underdet gångna årel genom sina engagemang i statsskuldväxlar. Tillväxten avupplåningen mot statsskuldväxlar kan dock inte förväntas ske i samma takt underkommande är. Den statliga upplåningen från hushållen har sketthuvudsakligen i form av spar- och premieobligationslån. Hushållens andel avden totala statsskulden har minskat från en toppnotering på 1976 till 12%under 1982. Genomatl sparmedel i rikssparkonto överförs direkt till riksgäldskonloretunderlättas möjligheterna att nå ovannämnda mål för statsskuldpoliiiken.Effekten i detta avseende av det föreslagna sparsystemet blir givetvis beroendeav vilken omfattning sparandet får. Målet bör enligt fullmäktiges mening vara atluppnå ett totalt sparande i rikssparkonto på 5-10 miljarder . Det är motdenna bakgrund förslaget bör bedömas. Riksgäldskonloretförutsätter att vad avser bankernas ullåningsmöjlig-heter dessa regleras avriksbanken via de kreditpolitiska styrmedlen. Så sker t.ex. vid bankernasförsäljning av sparobligationer. Beträffanderänlesättningen vill fullmäktige föreslå en större flexibilitet än som anges iexpertgruppens förslag, dvs. diskonto -1-1,, bl.a. på grund av räntesatsensosäkra effekt på upplåningsvolymen. Detla kan uppnås genom attriksgäldskontoret på liknande sätl som för övriga upplåningsformer bestämmerräntan i samråd med . "Trotshäftig kritik från den dåvarande oppositionen har del system för skaltebesparandesom infördes under den borgerliga regeringsperioden blivit en slor framgång.Efter valet har den nya socialdemokratiska regeringen känt sig förpliktad attavskaffa skallesparandet. Det föreslås nu ersättas av ett "allemanssparande".Del nuvarande skattesparandet får i förslaget ett indirekt erkännande genom atlde båda systemen företer många likheter. Men det tidigare avståndstagandetmedför tyvärr att möjligheterna atl underlätta övergång från det gamla tilldet nya systemet inte tillvaratagits. Jämfört medskattesparandet innebär allemanssparandet minskad bindning av sparmedlen menborttagen skallereduktion. Eftersom den nuvarande skattereduktionen är störrevid sparande i aktiesparfond än på skattesparkonto, försvinner därmed denriskpremie som fått de insatta medlen atl fördelas ungefärjämnt på de båda sparformerna, i expertgruppens betänkande medges också atlinflödet till de nya rikssparkontona kommer atl bli betydligt större än till kapitalsparfonderna.Medborgarnas sparande skall tydligen styras över från näringslivet tillstatsskulden. Det är naturligtvis irgen tillfällighet att det utbud av aktierpå tvä miljarder kronor som aktiefondernas successiva avskaffande Prop.1983/84:30 111 förorsakartill omfattningen överensstämmer med del belopp som löntagarfonderna till enbörjan skatl köpa aktier . Ellannat medgivande från expertgruppens sida är att nysparandet blir lågt. Dettavar tidigare en vanlig invändning mot skaltesparandet. sägs att ävenöverföringar från annal sparande är nyttiga. Skillnaden är dock den atlhittills har banksparande i stor utsträckning omvandlats till riskvilligtkapital, medan det främst får formen av lån till staten. Fullmäktigesmajoritet hoppas att sparandet på rikssparkonlon skall uppgå till 5-10miljarder kronor . Vi tror att den låga bindningsgraden kan medföra engod anslutning vid starten. Samma faktor kommer dock sedan att göra uttagvanliga, varför nettosparandet kan väntas bli mindre. Viifrågasätter därför möjligheterna atl få önskvärd omfattning på denföreslagna sparformen. För alt lyckas därmed är det under alla omständigheternödvändigt atl bankerna ger villkor som stimulerar till en aktiv marknadsföringav sparformen. Vihar tidigare förutsatt alt skaltesparandet måste reformeras när man kommer tillden tidpunkt då det bundna sparandet får lyftas. Men det nya sparsystem som dåskall erbjudas hushållen måsle vara mer anpassat titt det tidigareskattesparandet än vad allemanssparandet är. Expertgruppen förestår ettavvecklande av skaltesparandet som direkt inbjuder till överflyttning av sparkapitalfrän del gamla systemet till de nya kontona. Detta innebär ingen som helststimulans för nysparande, vilket är en stor nackdel i nuvarande ekonomiskaläge. Jämförtmed statsskulden och del förväntade behovet av slatsupplåning blir under allaomständigheter sparandel på rikssparkonton obetydligt. Vi vilt därför krafiigtunderstryka futtmäktigemajoritetens inledningsvis framförda uppfattning attdet mest verksamma medlet för alt begränsa budgetunderskottet är all öka detoffentliga sparandet. 3.6Allmänna pensionsfonden, 13:e fondstyrelserna Överföringenav medel på rikssparkonto till innebär i praktiken enminskning av bankinlåningen. Rikssparkontona kan beskrivas som en av bankernaadministrerad statlig upplåning hos hushållen eller som en särskild bankräkningbelagd med 100 procents likviditetskrav. Ur kredUpolitisk synvinkel ärinsättningar på rikssparkonton likvida tillgångar, vilka liksom vanligbankinlåning måste inkluderas i penningmängden. Del är oklart hurrikssparkontona kommer att påverka bankernas balansomslutning. Delta beror bl.a.på om insättningen redovisas netto eller brutto i bankernas balansräkningar.Det är i princip även möjligl atl riksgäldskontorel slår som gäldenär iförhällande till spararna. De problem som aktualiseras i samband härmed är inlelösta i utredningens förslag. Insättningarnapå rikssparkonlo framstår väsentligen som substitut för bankinlåning ochtillkommer initialt som en omplacering. Prop.1983/84:30 112 synpunkt verkar omplaceringen som en höjning avlikviditetskraven. Bankernas medverkan i marknadsföringen av rikssparkonton ären förutsättning För systemets framgång. Frågan om bankernas ersättningbehandlas emellertid myckel knapphändigt i utredningen.