prop · G703194 · 1983-12-31 00:00:00 — Del normala förfarandet vid försäljning avfasligheter genom mäklare torde nämligen vara alt säljaren inle upplyses omsitt solidariska ansvar gentemot staten för stämpelskatten. Säljaren uppfattartroligen överenskommelsen i köpekontraktet att köparen står förstämpelskatten, som all han aldrig kan komma i fråga för betalning av den. Antaletfall dä säljaren krävs på stämpelskatt är vidare mycket litet. Enligt vad DVkunnat konstatera värdet under /83 endast fråga om några tiotalfall. De fall som överlämnats till kronofogdemyndighet för indrivning uppgicktill tio och omfattade tillsammans stämpelskalt om . Av dessa är deli två fall fråga om avregistrering av skepp med en sammanlagd skatt om 597 000kr. Återstående åtta fall om . Med hänsyn tillvad som anförts kan det starkt ifrågasättas om inte den solidariskaskyldigheten bör slopas i fråga om fastighetsköp." Även inskrivningsmyndigheten i domsaga anförliknande synpunkter. Utredningens förslag att utvidga skallefriheten till atlavse markförvärv för samtliga typer av specialbyggnader har inle rönt någrainvändningar. Flera remissinstanser anser däremot att det inle ärtillfredsställande atl utredningen inte funnit någon lösning på problemet allmarkanvändningen måste framgå av fastställd plan för atl skattefrihet skallkunna medges. "Kollegiet delar utredningens uppfattning atl man avpraktiska skäl inte kan frångå kravet på fastställd plan vidinskrivningsmyndigheternas prövning om ett kommunalt förvärv skall varaskattefritt. Utredningens förslag leder emellertid till ett materiellt settotillfredsställande resultat, eftersom 1983/84:194 57 grundtankenär att de specialändamål som det här är fråga om skall vara befriade från skattenligt både fastighetstaxeringslagen och slämpelskatie-lagen. Kollegiet anserdärför att kommunala förvärv, som först efter lagfartens beviljande uppfyllerkravet pä fastställd plan, bör kunna befrias från stämpelskalt dispensvägen.Gränsdragningsproblematiken undgår man emellertid inte. Särskilt svårbedömdakan sådana fall vara där endast en mindre del av ett fastighetsförvärv avsermark för ett sådant specialändamål som bör vara fritt från stämpelskatt.Skattebefrielse bör framför allt avse fastigheter som i sin helhet eller tillhuvudsaklig del förvärvas för ett sådant ändamål. Vidare torde en tidsfristförslagsvis om ett är frän förvärvet böra tillämpas som en allmänriktpunkt." ÄvenSvea hovrätt anser att det är otillfredsställande att frågan inte kunnat lösasoch anser att den bör undersökas ytterligare. anser attkommuns uppgift att förvärvad mark skall användas för de särskilda ändamålenbör vara tillräcklig för att skattefrihet skall medges. En sädan ändring skulleenligt förbundet inle försvära inskrivningsmyndigheternas arbete.Landstingsförbundet finner del otillfredsställande att någon lösning påproblemet, som påtalats av förbundet , interedovisats och hemställer om åtgärder sä all landstingens förvärv av fastegendom blir skattefria. Jönköpingstingsrätt och AFR ansluter sig dock lill utredningens förslag att bibehållanuvarande regler. ifrågasätter om skattefriheten intebör gälla även andra rättssubjekt än kommuner. påpekar atläven enskilda rättssubjekt kan inneha anläggningar t.ex. för el- ochvärmedistribution, avfallshantering och avloppsrening. Inskrivningsmyndigheteni domsaga ifrågasätter om inte i stället av förenklingsskäl regeln omkommunernas skattefrihet helt bör avskaffas. Enligt inskrivningsmyndighetenuppslår problem även om kravet på fastställd planläggning upprätthålls,eftersom kommuner ibland köper fastigheter för vilka det endast delvis finns enplan. Fleraremissinstanser instämmer i utredningens ståndpunkt att några regler om uttagav stämpelskatt vid marköverföring genom fastighetsreglering inte erfordras.Ett par remissinstanser menar dock att det skaileun-dandragande som möjliggörsgenom fastighetsregleringarna inte bör godtas. ansluter sigsåledes till utredningens bedömning och anför att en slämpelskattebeläggningskulle komplicera fastighetsregleringsförfarandet väsentligt. har antalet fastighetsregleringar minskat på senare tidmedan del i stället är sammanläggningsärendena som ökar. Tingsrätten delardärför utredningens bedömning. Samma slutsatser drar iKopparbergs län, som anger att de fall där fastighetsregleringsinslitutelutnyttjas huvudsakligen för att 1983/84:194 58 uppnå skattemässiga fördelar är fåtaliga. Även AFR,och anser att åtgärder äronödiga. påpekar dock att höjningarna av stämpelskatten iförening med värdestegringen på fast egendom kan medföra att stämpelskattenspringer ifrån lantmäteritaxan, som bestäms efter lantmätarnas arbetsinsats.Fastighetsbildningsutredningen instämmer slutligen i utredningens bedömningarmen anser att det hade varit värdefullt om utredningen hade presterat eltförslag hur stämpelskatt skulle kunna las ut i samband medfastighetsregleringen. Kammarkollegiet anser dock åtgärder erforderliga ochanför: "Redan genom en skrivelse fäste kollegietregeringens uppmärksamhet pä all fastighetsreglering i bland används för attundgå stämpelskalt. Därefter har mänga liknande fall kommit under kollegietsgranskning, vilket bestyrkt kollegiet i dess uppfattning. Enligl högsta domstolensavgörande i rättsfallet NJA 1981 s 1068 kan stämpelskatt med nuvarandelagstiftning inte tas ul ens när en fastighet förvärvats genom skattepliktigtfång, om fastighetsreglering skett senare men innan lagfart sökts. Det är med beklagande kollegiet konstaterar altutredningen inte föreslagit någon form av stämpelbeskattning vidfastighetsreglering. Det är en bedömningsfråga, om man med öppna ögon villacceptera det skatteundan-dragande som fastighetsreglering möjliggör. Enligtkollegiets mening bör i vaije fall sådana procentuella beräkningar avskattebortfallet som utredningen redovisar inle vara utslagsgivande. Skatteundandragandeni enskilda fall kan väcka sädan anstöt atl rättvisan i gällande regler omstämpelbeskattning ifrågasätts. Särskilt i fall där ett klart köp föreliggermåste det le sig anmärkningsvärt atl frågan om beskattning är beroende avmöjligheten att tillämpa fastighetsreglering." anför liknande synpunkter och anser atlstämpelskatt bör ulgå om värdet av överförd mark vid en fastighetsregleringuppgår till betydande belopp. Några remissinstanser anser, till skillnad mot vadutredningen föreslagit, att möjligheter till efterbeskattning bör införas ävennär del gäller stämpelskatt. "Enligt kollegiets erfarenhet finns ett stortpraktiskt behov av efterbeskattning även vid stämpelskatt. Kollegiet anslutersig därför i sak till af Sandebergs särskilda yttrande i denna del. Möjlighettill efterbeskattning bör således finnas när den slutliga köpeskillingenavviker från en preliminär köpeskilling som lagts lill grund för slämpelskalteberäkningmen också när det visar sig atl köpeskillingen varit oriktigt angiven eller närdet Prop.1983/84:194 59 kommit fram någon annan omständighet som förelegal vidtiden för skattskyldighetens inträde och som föranleder annan skatteberäkningän den som skett (jfr 32 § e arvs- och gåvoskattelagen)." Även och i Göteborgsoch län anser alt det bör införas möjligheter till efterbeskattning ifall när för låg köpeskilling angetts i lagfartsärendet. Flera remissinstanser uttalar sig för att ett särskilt rältelseinslitutinförs även pä stämpelskattens område. DV och anser till skillnad från utredningenall det inte finns skäl alt avvakta rättegångsutredningens arbete. "DV anser i likhet med experten af Sandeberg atl detbör tillskapas ett särskilt rättelseförfarande för felaktiga beslut omstämpelskatt. Enligt sker nämligen rättelse av felaktigabeslut myckel ofta med stöd av 17 kap 15 § även i fall dådenna bestämmelse inte torde vara avsedd atl användas. Utredningen har avståttfrån atl lägga fram förslag i denna del eftersom rättegångsutredningen harfrågan under övervägande. Enligt DV:s mening är det dock rikligast all rätlelseinstilulelfår en lösning som ansluter till del rältelseförfarande som används inomskattelagstiftningen. DV anser således att rätlegängsutredningens förslag intebör avvaktas utan menar att frägan om en självständig lösning bör övervägasånyo. En snar lösning skulle medföra viss lindring av hovrätternas arbetsbörda." Kammarkollegiet anför atl man borde "undersökamöjligheten att införa ett förfarande för ändring av skattebeslutet utan ettförfarande hos hovrätten. En jämförelse kan göras med förenklingssträvandenavid den direkta beskattningen. Förenklingar skulle effektivisera beskattningen.De förutsätter emellertid en översyn av reglerna för skatteärendenas hanteringhos inskrivningsmyndigheten. En sådan översyn är motiverad av de skäl somnämnts ." Även inskrivningsmyndigheterna i och i samtlänsstyrelsen i Göteborgs- och län, allmänna hypoteksbank ochSveriges fastighetsägareförbund anser alt en rättelsemöjlighel bör införas. Remissinstanserna har inte haft någol alt invända motutredningens förslag atl i stort bibehålla nuvarande värderingsgrunder. DVanser dock att de av utredningen föreslagna lagreglerna bl.a. bör ändras så atlde blir bättre anpassade till inskrivningsmyndigheternas arbetssätt. 1983/84:194 60 "Stämpelskattenär lill sin natur en omsättningsskatt. Det är sålunda det reella värdet av denomsatta egendomen som skall bilda utgångspunkt för skatteberäkningen.Huvudregeln blir därför atl köpeskillingen läggs lill grund för beräkningen,eftersom den i normalfallet rätt återspeglar det reella värdet. För atttillskapa en kontroll av att sä är fallet vid det enskilda förvärvet skallköpeskillingen emellertid jämföras med en annan uppgift om egendomens reella värde.Som jämförelsevärde skall resultatet av den offentliga värderingen användas,dvs taxeringsvärdet. I de fall taxeringsvärde inle finns för egendomen (registerfaslighelen/erna),krävs ell annat värde alt jämföra - verifiera köpeskillingen med. I bådafallen skall skatten beräknas på det högsta av de båda beloppen. Längre än vad som sagtsskall IM inte behöva gå för atl beräkna stämpelskatten. 1 vissa fall skulledetta emellerfid leda lill felaktig skatt och därför behövs supplerande reglerom att sökanden kan yrka avvikelse från huvudregeln. Om köpeskillingenöverstiger jämförelsevärdel, kan sökanden visa att del av den avser ickeskattepliktig egendom. Typfall här är entreprenadkonlrakt. Om jämförelsevärdet(taxeringsvärdet) överstiger köpeskillingen, kan sökanden visa all egendomenefter värderingstillfället men före förvärvet gått ner i värde. Typfall här ärändrad fastighetsindelning. Sökanden kan även förhindra atl värdehöjandeåtgärder efter förvärvet, men före värderingslillfällel, medräknas. DVdelar inte utredningens mening, såsom den uttrycks på sid 69, all elt fastställttaxeringsvärde avseende endast registerfastighets mark föriorar sin betydelsesä snart byggnation påbörjats och alliså inle skall kunna användas vidjämförelsen. I utredningens exempel pä ett enlreprenadfall skall enligt DV:smening jämförelse primärt ske mellan . (köpeskilling) och ,(taxeringsvärde). Om sökanden inte yrkar annat utgår sålunda skatt - utan vidarevärdering - på . Först när sökanden visar fördelning av köpeskillingmellan fast och lös egendom kan skatten grundas på de i exemplet givna 100 000kr. En annan ordning skulle innebära att IM, så snart man kunde misstänkatillbyggnad eller andra förbättringar pga skillnad mellan taxeringsvärde (medeller utan byggnadsvärde) och köpeskilling, skulle se sig föranlåten all krävavärderingsintyg för atl konstatera om taxeringsvärdet avspeglar den fastaegendom som överlåtits." Sveahovrätt anser atl del bör klargöras att även i de fall taxeringsvärde saknasdel är köpeskillingen som skall ligga till grund för stämpelskatleber-äkningen,om inle jämförelsevärdet är högre. När det gällervärderingsreglerna vid byte påpekar DV och inskrivningsmyndigheten i Malmödomsaga atl bestämmelserna är svårtillgängliga och bör förenklas.Inskrivningsmyndigheten anför vidare atl frågor om identitet mellanentreprenör och markförsäljare komplicerar beräkningen av stämpelskatt närfastighet köps med ej färdigställd byggnad, och att dessa frågor behöverklargöras. Lantmäteriverketanser atl del bör klargöras vilka taxeringsregler som skall beaktas vidutfärdande av värderingsintyg - de regler som gäller vid förvärvstidpunkteneller de regler som gällde året före förvärvslidpunklen. Ifråga om inverkan av värdet av industritiltbehör vid stämpelskatteberäkningenanför DV att skatten mycket sällan påverkas därav. 1983/84:194 61 kanövervägas om bestämmelsen om industritillbehör kan slopas. Även CFD anför attett slopande av dessa regler skulle innebära förenklingar men sannolikt intenågot bortfall av skatteinkomster. DV, kammarkollegiet, Sveahovrätt, inskrivningsmyndigheterna i och domsagor och SI anseralt stämpelskaltelagen bör innehålla en uttrycklig bestämmelse om atl lösegendom skall värderas enligt reglerna i lagen (1941:416) om arvsskatt ochgåvoskatt. anför därvid att en särskild regel om lill vilkentidpunkt värderingen skall hänföra sig erfordras. Förslagetatt lagfästa 85 %-regeln i fråga om gränsdragningen köp/gåva har inte röntnågra invändningar. I fråga om utformningen av regeln har dock anförtsföljande. DVanser att elt klargörande erfordras att vederlag som utgår i annan form änpengar skall beaktas. Inskrivningsmyndigheteni domsaga anför att den föreslagna utformningen av 85 %-regeln i vissafall kan innebära en ändring av praxis. Enligt inskrivningsmyndigheten torderegeln "innebära en förändring beträffande sådana förbehåll för givaren,som inskränker gåvotagarens rådighet över fastigheten. Med hänsyn tillrättsfallet NJA 1980 sid 291 har sådana inskränkningar för gåvoiagaren medfört atlavtalsparterna för säkerhels skull begränsat vederlaget till högst 80 procent.Förmån av fast egendom förbehållen säljaren skall enligt förslaget anses ingå iköpeskillingen och höja vederlaget. Eftersom förbehåll som inskränker gåvotagarensrådighet över fastigheten utan alt utgöra förmån för säljaren avegendomen inte höjer vederlaget, torde sådana förbehåll kunna förekomma ulanalt påverka frågan om stämpelskatt för gåvan enligl förslaget. Exempel päsådant förbehåll är förbud för gåvoiagaren att ulan medgivande från givaren intecknaeller överlåta fastigheten eller upplåta nyttjanderätt i fastigheten. Färnärvarande ingår sådana förbehåll i en bedömning av om förvärvet med hänsyntill sitt huvudsakliga innehåll skall anses vara elt köp eller annatskattepliktigt fång och inte en gåva." Liknandesynpunkter framförs av . Kammarkollegietanför alt utredningen inle har behandlat de fall när ett som köp betecknat fångkan ifrågasättas vara gåva. "Högstadomstolen har i rättsfallen NJA 1972 s 263 1 och II, vilkagällde som köp betecknade förvärv där vederlaget uppgick lill 50 resp. 66,1 %av värdet, ansett alt den skattskyldige har rätt atl påkalla en prövning av fångelsverkliga karaktär och att man vid denna prövning skall bedöma fångetförutsättningslöst. Bägge fången bedömdes av HD som gåva, och stämpelskalteskyldighetansågs därför inte föreligga till någon del. Prop.1983/84:194 62 falletNJA 1980 s 291 var förvärvet också belecknal som köp. Vederlaget uppgick tilldrygt av värdet jämte rådighelsinskränkningar. HD bedömde här förvärvetsom köp. Kollegietanser det ytterst angeläget att bedömningen av de som köp betecknade förvärvenregleras i stämpelskattelagen. Merparten av köpen, där köpeskillingenunderstiger taxeringsvärdet, har inte gåvokaraktär. Särskilt vidprisutvecklingen på fastigheter har fall, där en säljaretvingas acceptera ett pris under taxeringsvärdet, ökat väsentligt. Enbartrelationen mellan taxeingsvärde och köpeskilling kan alltså inte vara avgörandevid bedömningen om en som köp betecknad handling i verkligheten till någon delutgör gåva. Inskrivningsmyndigheterna bör inte tyngas med en prövning huruvidavarje köp möjligen kan anses utgöra gåva, och de saknar fö i allmänhetmöjlighet all utreda de omständigheter som kan förklara skillnaden mellantaxeringsvärde och utfäst vederlag. Har avtalsparterna enats om att beteckna avtaletsom köp, saknas anledning alt i stämpelskatteärendet pröva, om avtalet iverkligheten har annan innebörd. Om en tillämpning av beteckningen köp i ettenskilt fall skulle vara oskälig, har den skattskyldige möjlighet att genomdispens få befrielse från stämpelskatt. Detta är en avgjort smidigare ochrimligare ordning än en prövning av transaktionens karaktär hosinskrivningsmyndigheten. Av förarbetena till nuvarande stämpelskattelag framgårtydligt att den ordning som förordas här är lagens åsyftade innebörd. Eftersompraxis inle motsvarat detta syfte, torde lagen böra förtydligas så att av dettydligt framgår att en förvärvshandling, som betecknas köp, skall beskattas somett sådant förvärv oberoende av handlingens reella innebörd. Detta hindrar inteatt transaktionen behandlas som gåva vid tillämpningen av arvs- och gåvo-skatlelagen." Kammarkollegietanser vidare att en samordning bör ske med reglerna i lagen (1941:416) omarvsskatt och gåvoskatt. "Kollegiethar i samband med fastighetstaxering sett åtskilliga exempel på gåvormot stora vederlag som skett . Genom att lagfart sökts först harstämpelskatt kunnat undvikas och gåvoskatten blivit låg eller obefintlig.Förfarandet strider inte mot nuvarande lagstiftning och har medvetet använtssom elt medel för s k skatteplanering. Del leder emellertid till en inteåsyftad skattelindring, och det är enligt kollegiets uppfattning angeläget allstoppa detta förfaringssätt. Eftersom det inte kan bli fråga om att ändra gåvoskatlelagstiflningeni della sammanhang, föreslår kollegiet en regel av innebörd att vidtillämpning av 85-procenlsregeln samma värde skall gälla som enligt arvs- och gåvoskaltelagen,dvs taxeringsvärdet för året före det år då gåvan skedde. Om förvärvet vid dennaberäkning anses vara köp, skall skallen beräknas enligl vanliga regler, dvs påtaxeringsvärdet året innan lagfart söktes." Endastkammarkollegiet har synpunkter pä att utredningen inle lagt fram förslag omförseningsavgift etc. 1983/84:194 63 "Stämpelskattelagen saknar f n någon typ av sanktionför det fall all lagfart söks . Detta upplevs av de skattskyldiga somytterst förvånande men mottas naturligtvis tacksamt av dem. Möjligheten lillvitesföreläggande enligt JB 20:3 fungerar i praktiken inte, eftersominskrivningsmyndigheterna saknar kännedom om fastighetsförvärv som skett. Kollegiet finner det ytterst angeläget atl regler omsanktioner vid för sent inkommen lagfartsansökan införs. Stämpelskatt tordevara den enda betydelsefulla form av skatt och allmän avgift där denskattskyldige själv kan fördröja skattskyldighetens inträde och skattensbetalning ulan atl riskera någon ekonomisk påföljd. Detta är särskiltuppseendeväckande nu med tanke pä försöken att på varje område avstatsverksamheten tidigare-lägga inbetalningar och effektivisera indrivningenav statens inkomster. Del rör sig här om belopp som inte är föraktliga. Dettorde finnas så stora vinster att hämta här genom effektivisering av lagfarts-resp inskrivningsplikten att organisatoriska åtgärder och kostnder är välmotiverade. Kollegiet föreslår alt denna fråga utreds skyndsamt. Härvid börfrågan om förseningsavgift resp dröjsmålsränia övervägas." 1 fråga om åtalsanmälan anser kammarkollegiet, tillskillnad från utredningen, att en sådan skyldighet bör föreskrivas även förinskrivningsmyndighet. "Som beskattningsmyndighel harinskrivningsmyndigheten elt stort ansvar för alt beskattningen blir korrekt.Inskrivningsmyndigheten är den instans som lättast kan upptäcka olika typer avtvivelaktiga transaktioner. Sådana förekommer även inom det område av stämpelbeskattningensom handhas av inskrivningsmyndigheterna. Sålunda torde inte sällan förekommaatt vederlaget i en överlåtelsehandling sätts lägre än det verkliga för attdärigenom undgå stämpelskatt. kan ett sådant förfarande syftatill undandragande av annan skatt. Kollegiet anser därför atl en bestämmelsebör införas i stämpelskattelagen som ålägger inskrivningsmyndigheten sammaskyldighet att göra åtalsanmälan som föreslagils för i frågaom stämpelskatt där." Meningarna är delade bland remissinstanserna omutredningens förslag att de inskrivningsmyndigheter som slår utanför fasiighelsdatasystemetskall få utdrag ur fastighetslängderna. DV avstyrker förslaget och anför: "genomförde DV en försöksverksamhet där IMi , , och domsagor fick tillgäng tillutdrag ur fastighetslängd. Av försöket kan dragas den slutsaisen atl ellslopande av skyldigheten att förete laxeringsbevis skulle förorsaka IM ettbetydande merarbete. Det framkom också att utdragen ur fasiighetslaxeringsläng-dernainle användes i samband med bouppleckningsärendena. Erfarenheten visade vidareatt taxeringsbevis oavsett behovet i inskrivningsären-del - tas ut i sambandmed de lånetransaktioner som vanligen följer med ett fastighetsköp. DVmotsätter sig således att skyldigheten atl förete Prop.1983/84:194 64 DV har dock inget atl erinra mot atlde IM som anser atl behov av utdrag ur fastighetslängd föreligger självaanskaffar sådana." Liknande synpunkter anförs av . RSVanser att utredningens förslag bör leda lill vinsler för inskrivningsväsendetmen pekar bl.a. på atl det är oklart om inskrivningsmyndigheterna fortlöpandemåste underrättas om ändringar. Kostnaderna kan enligt RSV bedömas vara ca . bortsett från kostnader för sådana underrättelser om ändringar. Tillstyrker utredningens förslag gör lokalskattemyndigheten i och i fögderier saml och . De förslag lill ändringar när del gäller stämpelskatten påaktier som utredningen lagt fram har inte rönt några invändningar frånremissinstanserna. Några remissinstanser har dock yrkat all skatten helt ellerlill vissa delar avskaffas. anför således alt föreningentidigare fört fram krav på att skatten helt slopas. Föreningen vidhåller sittkrav och anför att skatten motverkar den s.k. Annell-lagens syften och dessutomger ett mycket marginellt tillskott till statskassan. advokatsamfundanser att utredningen närmare hade bort analysera problematiken. Samfundetanser att i vart fall dispensreglerna bör utnyttjas och anför: "Om generell skattebefrielse av lagstiftningslekniskaskäl inle anses kunna lämnas bör sådana möjligheter ges vid rekonstruktion avaktiebolag genom nedsättning av aktiekapitalet i kombination med nyemission.Aktie-kapitalökning kommer eljest även i fortsättningen atl bli ett dyrare valän andra former av kapitaltillskott och därmed minska benägenheten för bolag atlvälja nyemission, vilket från allmän synpunkt kan vara mindre önskvärt." "1 samband med börsintroduktionen av nya aktiebolagär del förhållandevis vanligt med följande uppläggning. Den ursprungligaägargruppen riktar först en nyemission lill allmänheten till en kurs medbetydande överparivärde. På nyemissionsbeloppei uttas stämpelskatt. Överparivär-deianvänds härefter till en uppskrivning av det egna kapitalel genom fondemission.Även vid fondemissionen utgår stämpelskall. Effekten blir däiför att sammapengar dubbelbeskatias. Förfarandet med ny- och fondemission kan av börstekniskaoch andra skäl vara nödvändigt. Vi anser inle att det är godtagbart altstämpelskatt uttas vid fondemission som finansieras med medel som influtit vidnyemissionen. Denna fråga bör därför bli föremål för ändradlagstiftning." Prop.1983/84:194 65 Några remissinstanser anser atl del erfordras klarareregler eller ökade möjligheter för dispenser vid överlåtelse av fastigheterinom koncerner. Kammarkollegiet anser således atl klarare riktlinjerbehövs och anför atl kollegiet i egenskap av beslutande myndighet idispensärenden enligt 56 § stämpelskaltelagen får inle så få ärenden och inteminst många telefonförfrågningar som gäller stämpelskatiebefrielse inom koncerner.I fråga om riktlinjerna anför kollegiet: "Ett sådant kriterium som utredningen anger, dvs atl överiåtelsenframstår som särskilt välgrundad från del allmännas synpunkter, är enliglkollegiets mening alltför allmänt hållet för all ge vägledning. Industriförbundetsbeskrivning av de fall som bör komma i fråga visar hur svårt det är attavgränsa dispensfall från andra fall.