prop · G703144 · 1983-12-31 00:00:00 — kommun menar alt det är angeläget atl §6 UllLbehålls, eftersom den större delen av de skyddsbehövande flyktingarna somåberopar "tungt vägande omständigheter" inte kan räknas in i gruppenkonventionsflyktingar och kvotflyktingar. Ett formellt mottagande i sammaomfattning som av spontaninvandrare 1983/84:144 169 som åberopar flyktingliknande skäl måste emellertidkopplas till en rimligare fördelning av kostnadsansvaret mellan stal ochkommun och även till ett instrument för atl fördela flyktingmottagandel på ettmer anpassat sätt mellan kommunerna. anser del vara viktigtatt en översyn görs av alla former av flykfinghjälpen, så alt del går att bildasig en uppfattning om huruvida resurserna används på bästa sätt. 1 första handvill kommunen atl den svenska flyktingpolifiken inriktar sig på att ge sådantbistånd att den enskilde flyktingen kan fä en i elt land med en kulturoch miljö, som inte alltför myckel skiljer sig från hemlandets. 1 fråga ommottagandet här bör vidare prioritering ske till förmån för organiseratöverförda flyktingar. Del är önskvärt med en översyn av 6§ UtlL, sä allresurserna verkligen används till de människor som behöver en här. Invandring på grund av flyktingliknande skäl IPOK:s förslag att behålla 6§ UtlL med viss ändring hargodtagits eller lämnats ulan erinran av den överväldigande majoritetenremissinstanser. Behovei av en bestämmelse som kompletterar 3 § UllLunderstryks allmänt. Några remissinstanser uttalar dock kritik mot förslagetsom de finner vara alltför restriktivt. I några fall kritiseras självaförfattningsregleringen. Det senare gäller exempelvis kammarrätten i . Kammartättenframhåller att det även med en generös tillämpning av 3 § UtlL finns behov avbestämmelser som reglerar invandringen av andra än konventionsflyktingar ochhar inget atl erinra mol den inbördes prioritering av olika skyddsgrupper som IPOKföreslär. Däremot bör enligt kammartättens mening denna prioritering mer kommatill uttryck inte enbart genom motiv och praxis utan även iförfattningsregleringen. Invandringen av andra hjälpbehövande änkonventionsflyktingar måste regleras. En i lag mera preciserad regel förprioriteringen är då viktig, inte minst för den enskilde sökanden. Övervågandeskäl talar därför enligt kammarrätten för att nuvarande 6 § första stycket börersättas med en bestämmelse som tar sikte enbart på de s.k. skyddsnälsfallenoch som ger rätt till här även i tider då relativt stor restriktivitetär påkallad. Undantagsklausulen bör kvarstå, men då eventuellt med en merrestriktiv skrivning. De som efter kammarrättens förslag ej längre faller inunder 6 § samt övriga med starka politisk-humanitära skäl bör inbegripas i 31 §UfiF. RPS förklarar sig inte ha något emot all 6 § behälls. SIVaccepterar i huvudsak lPOK:s förslag. Verket ifrågasätter dock den kategoriseringi skyddsnätsfall kontra andra fall som skisseras. Del vore enligt verketolyckligt all införa ytterligare klasser eller grupper av s.k. B-flyktingar. Ensådan kategorisering torde inte fylla några praktiska behov och skulle vidareinnebära ett betydande merarbete. anser att del är av vikt attstatsmakterna i ökad utsträckning kan styra invandringen av sådana som 1983/84:144 170 åberoparpolitisk-humanitära skäl och verket är berett alt i större omfallning än nuöverlämna ärenden fill regeringen. Del är önskvärt att sådana ärenden avgörsmed förtur. är även berett alt åriigen redovisa antalet personer som fåttstanna här på skäl enligt 3, 5 eller 6 § UfiL. Vad gäller självaförfattningsregleringen har inget emot all 6 S UllL behålls. anslutersig till IPOK:s uttalanden av viss innebörd alt vissa ytterligare kategoriermed skäl av individuell karaktär bör få skydd enligt 6 § UtlL. Utanför 6 § UllLbör liksom falla de som tvingas lämna sitt hemland på grund avomständigheter som drabbar alla, t.ex. sådana som nämns i artikel 1, punkt 2 i OAU-konventionen.Det skydd som erbjuds bör regleras i författning, t.ex. genom ellförtydligande av 31 § UtlF. SIDAframhåller, med anledning av förslaget att invandringen av s.k. B-flyktingaroch personer som åberopar politiskt-humanitära skäl regleras "med hänsyntill möjlighet atl la emot", att denna formulering riskerar atlbana väg för elt godtycke i behandlingen av asylsökande, där skäl som duger förtillstånd elt år kan vara otillräckliga nästa. Styrelsen anser att kontinuiteti tillämpningen av bestämmelserna är nödvändig för att förebygga både godtyckei behandlingen av flyktingärenden och osäkerhet för flyktingar. Den svenska polifikenmåste därför enligt SIDA:s mening innebära en beredskap alt lämna ettstörre antal tillstånd och bara i sällsynta undantagsfall värja sig genom allhänvisa till "möjligheter att la emot". RRV anser att om manskall uppnå målsättningen att flyktingpolitiken skall vara ett självständigtsamhällsmål medan övrig invandring anpassas efter resurserna, måste grundernaför tillståndsgivningen liksom nu hållas isär för de olika grupperna. Detta ären förutsättning för att regleringen av invandringen av andra grupper änflyktingar och familjeanknytningsfall skall kunna upprätthållas. RRV fillstyrkerdärför kommitténs förslag att 6 § UtlL skall vara kvar och atl den skall ha dentolkning som kommittén föreslår. Förutom de nu angivna skälen talar enligt RRVbehovet av kontinuitet i lagstiftningen för att paragrafen behålls. Förslagetatt ge undantagsklausulen "särskilda skäl" en mera uttalat styrandeinnebörd än bör enligt verkets uppfattning framgå av förarbetena fillden ändrade UtlL. i anser att invandringen avpersoner som åberopar flykfingliknande skäl bör få stå tillbaka förkonventionsflyktingar eller personer med starka skäl i akut nöd även om engenerös flyktingpolitik bör eftersträvas. finner kommitténs förslagtill en skärpning i fråga om mottagandet av utlänningar som inte har kommitdirekt till stå i överensstämmelse med en sådan prioritering. Enligtdet gemensamma yttrandet frän ärkebiskopen. Svenska flyktingrådetoch frikyrkorådlsamråd är de asylsökande som kommittén kallarskyddsnätsfall sädana personer som med en generös tillämpning av konvenlionsflyktingbegreppetbör betraktas som konventionsflyktingar. I yttrandet erinras om att riksdagenår 1980 beslutade att Prop.1983/84:144 - 171 konvenlionsflyktingbegreppetskulle tolkas i en genrös anda och att de sökande skulle ges "the benefitof the doubt". Man anför att dessa riktlinjer inte alltid har följts. Defyra remissinstanserna vill särskilt understryka följande: Nuvarande praxisifråga om bestämningen av vem som är flykting, krigsvägrare, s k B- flyktingeller som har tillräckliga humanitära skäl för uppehållstillstånd får inteskärpas. Det sammanlagda resultatet av IPOK:s förslag skulle troligen bli attfärre asylsökande får stanna. UNHCR:s exekutivkommittés rekommendation om skyddi vissa fall mot återsändande av sådana personer som definitionsmässigl omfaltasav OAU- konventionen skall följas av . Skyddet bör inskrivas i UtlL.Slutligen får styrkan i de skäl som krävs för uppehållstillstånd inle tillålasvariera beroende pä antalet som söker sig hit och möjligheterna atl ta emot.Resursskäl som motiv alt vägra uppehållstillstånd måste klart deklareras somsådana. Risk finns annars för atl centrala värderingar i fråga om humanitet ochmänskliga rättigheter undergår en icke önskvärd normförändring. I yttrandetföreslås avslutningsvis att tar initiativ i internationellt sammanhangtill en diskussion om flyktingdeflnitionen inom ramen för flyktingkonventionen. Advokatsamfundetframhåller i fråga om lPOK:s kategoriindelning att vi också i fortsättningen färfyra kategorier av asylberätligade varav en, benämnd de politiskt-humanitärafallen, fortfarande inte skall regleras i lag. Uppdelningen mellan vilka somskall hänföras till den sistnämnda gruppen och vilka som skall falla under 6 §förefaller delvis konstlad och näst intill obegriplig utom för ett begränsatantal i dessa tankegångar väl insatta experter. Med förståelse för atlbeskrivningen av dessa flyktingslag måsle ges en i viss mån flexibel karaktärvill samfundet förorda atl 6 § ges en sådan utformning "atl även den politisk-humanitäragruppen täcks därav och alt OAU-konvenlionens formulering därvid allvarligtbegrundas". Samfundet delar emellertid åtminstone teoretiskt IPOK:suppfattning, att skyddsbehovet kan graderas och att man följaktligen i eltträngt läge skulle kunna prioritera fill fördel för de mest skyddsbehövande.Att lagsfiftningsvägen fortsätta och delvis bygga ut en sådan gradering lederemellertid enligt samfundet till komplicerade regler och följaktligen tidskrävandehandläggning eller bristande rättssäkerhet samt till avlägsnandebeslutsom ändå kommer att le sig stötande för rättskänslan, vilketkommittén ju uttalat bör undvikas. Vad gäller den föreslagna möjligheten attåtersända en asylsökande som omfattas av 6§ UllL till tredje land ansersamfundet, alt de av kommittén föreslagna kriterierna inte förefallerbetryggande. "Att elt land tillämpar är ju iskyddshänseende helt ointressant för skyddssökande som inte kan åberopadensamma och varom del ju här är frågan." Det finns vidare anledningerinra om att alla länder inte tillämpar konventionen på samma sätt. Rödakorset anser del olyckligt alt ett så stort antal kategorier som föreslåsbibehålls och vill peka på risken för en utvidgning av dessa 1983/84:144 172 genomuppdelningen av s k "skyddsnätsfall" och andra fall under 6§. Omprocedurerna för flyklingskapsbedömning fastställs efter de riktlinjer somanges i FN:s flyktingkommissaries handbok och under medverkan av Flyklingkommissarien,skulle den kategori som kommittén kallar "skyddsnätsfall" direkthänföras till konvenlionsflyktingkategorin, med påföljd att man uppnår dengenerösa tolkning av 3 § UtlL som kommittén anser skall gälla. Det skydd somska ges till personer med flyktingliknande skäl enligt 6 § UtlL kan då enligtsamfundet utvidgas till atl omfatta fall av den typ som avses i ,vilka saknar lagbundet skydd . Endasl under denna förutsättning kan Rödakorset ansluta sig till den föreslagna formen för reglering i utsatta lägengenom användandet av "undantagsklausulen". FN:sflyktingkommissariat noterar med tillfredsställelse att 6§ UllL ger skydd åtvissa grupper av skyddssökande som inte uppfyller flyktingrekvisilen.Utformningen sägs emellertid ge anledning till viss oro av del skälet, att denkan medföra en restriktiv tillämpning av flyktingbegreppet. Det bör därförövervägas att begränsa 6§ till all avse personer "som åberopar vägandehumanitära skäl av annan art än de som nämns i art. I A (2) iflyktingkonventionen. Flyktingkommissariatet anser att 6§ UtlL bör tillämpaspå bl.a. personer som omfattas av flyktingdefinitionen i . Enliberalare tolkning av 3 § UtlL förordas . kommun föreslärall 6§ UllL förtydligas och paragrafförklaringen berikas med konkreta exempelfrån den faktiska verkligheten. Vidare framhålls atl man bör förtydliga vad sommenas med sociala och humanitära skäl. kommun anser atl 6§ UtlL skallfinnas kvar. Det förslag som framkommit för att ersätta denna paragraf ärvarken tydligare eller mindre tidskrävande. Kommunen anser del vara önskvärtatt spontaninvandrare som åberopar flyktingliknande skäl skall tillåtas stannai i samma utsträckning som . direktiv bör utformas angåendevilka som är flyktingar. hälsar medtillfredsställelse att kommittén föreslår atl man till 6§ UllL hänför sökandesom riskerar allvarligt straff för icke-poliliska handlingar eller förhållandensom inte är kriminella i och inle heller förkastliga enligt svenskrättsuppfattning. Motsvarande bör gälla den som riskerar förföljelse på sådan gmnd.Som exempel anför kommittén just förföljelse på grund av kön ellerhomosexualitet. Förbundet menar emellertid att själva 6§ UtlL bör förtydligas.Den bekrivning som återfinns i prop. 1975/76:18 om ändring i ufiänningslagen(1954:193) bör uttryckligen skrivas in i lagtexten. Till denna definition börenligt förbundet läggas ett stycke om förföljelse på grund av kön eller sexuellläggning. Bakgrunden till delta är atl förbundet under sin mångåriga erfarenhetav utlänningsärenden kommit till slutsal-sen att få känner till riksdagensuttalanden att förföljelse på grund av homosexualitet kan betraktas som skäl atlfå stanna i . Rätt till bör i dessa fall finnas om inle synneriigaskäl talar mot det. 1983/84:144 173 Frågan om första asylland IPOK föreslår bl.a. att en asylsökande som åberoparpolitiska skäl skall kunna avvisas till det land från vilket han närmast harkommit, om detla bereder skydd åt konventionsflyktingar. Möjligheten bör dock inlealltid utnyttjas. Kommittén preciserar de fall då möjligheten att avlägsna enasylsökande inle bör tillgripas samt förordar en generösare praxis än dennuvarande. Elt begränsat antal remissinstanser har kommenterat förslaget idenna del. Flertalet har, som redan framgått, mer allmänt tillstyrkt de förslagsom rör flyktingpolitiken. Flertaletav de remissinstanser som yttrar sig anser IPOK:s förslag vara alltförliberalt. Kammarrätten i tillstyrker förslaget all principen omförsta asylland tillämpas också för dem som hänförs till 6§ UllL. Härigenomundanröjs enligt domstolen orimliga konsekvenser som nuvarandeskyddsbestämmelse har kunnal medföra. Härmed avser kammarrätten dels delförhållandet alt dessa grupper i vissa fall kan fä en större rätt än flyktingaratt stanna i men även del förhällandet all principen om första asyllandinte helt har kunnat upprätlshållas i fråga om konventionsflyktingar tillföljd av svårigheten all avgöra om sökanden är flykting eller bör hänföras till6§ UtlL. Principen fär visserligen enligt kommittén inte ges en alltför strikttillämpning eller tillämpas så att resultatet kan framstå som stötande. I defall en asylsökande tillbringar några dygn i annat land är det dock enligtkammarrätten tveksamt om undantag utöver de i SIV:s cirkulärmeddelande angivnagenerellt bör medges. Resultatet av överläggningarna inom CAHAR föreslås böraavvaktas. Kammarrätten har dock inget all erinra mot atl 35 § UtlL redan nu fårföreslagen lydelse. RPS delarkommitténs uppfattning om möjligheten all återsända även den utlänning somåberopar skäl enligt 6§ till ett tredje land. RPS säger sig däremoi inte kunnaansluta sig till IPOK:s förslag om en uppmjukning av principen om förstaasylland. IPOK påpekar att det är angeläget att personer som har någon form avanknytning till kan få sin ansökan prövad här. "Någon form avanknytning" är enligt RPS elt opreciserat och vitt begrepp. RPS anser attden precisering av "anknytning" i förevarande ärenden som har kommittill uttryck i staiens invandrarverks föreskrifter och allmänna råd bör gällaäven . Likaså bör de regler som tillämpas beträffande enutlänning som under sin resa hit har passerat ett annat land i fortsätlningengälla, i vart fall till dess att frågan har slutbehandlats i CAHAR. Ettstadgande i UllL i denna fråga bör därför anstå. Liknande synpunkter framförSIV. Verket avstyrker atl undantag från principen om första asylland görs förpersoner som under direkt resa passerat genom andra länder på vägen tillSverige. En sådan regel skulle enligt verket innebära en avsevärd urholkning avförsta asylland-principen och få till följd ett kraftigt ökat antal inresor ochansökningar om asyl i fall där ansökan och prövning hade bort kunna göras i annalland. Prop.1983/84:144 174 vidarevara fråga om atl låta den enskilde välja asylland, vilket skulle kunna varatill förfång för dem som bättre behöver skydd i . förordar såledesalt man håller fast vid de riktlinjer som har fastställts av SIVsstyrelse. Ytterligare undantag från principen om första asylland kan i stället ävervägasom riktlinjerna visar sig vara för restrikfiva. Härtill kommer att denföreslagna regeln behandlas ofullsträndigt i IPOKs belänkande. Det gäller dessförhållande till den nordiska passkontrollöverenskommelsen saml regelnstillämpning i fråga om bevisbörda, skilda Iransportsätt, uppehålls- och restideretc. Slutligen ställer sig bakom förslaget att avlägsnande till tredje landäven skall få ske av den som omfattas av 6§ UtlL. Några remissinstansergodtar den föreslagna liberaliseringen av praxis. En rad remissinstanser villgå längre än IPOK och argumenterar därför av det skälet mol den föreslagnatillämpningen av principen om första asylland liksom mol dess utvidgning tillatt omfatta sådana personer som avses i 6§ UfiL. i län anser det vara en klar förbättring att de som åberopar politiska skäli vissa fall kan få asylfrågan prövad även om de tidigare hade kunnat begäraasyl i annat land som de t.ex. rest igenom med tåg. Röda korset beklagar allförsta asyllandsprincipen redan i praktiken används mycket strikt, vilketunder senare tid skapat en rad uppmärksammade fall, där asylsökanden harbollats fram och åter mellan och andra länder inom och utom . , där undanlagsreglerna från huvudregelnpreciseras, tycks inte längre gälla i praxis. Röda korset säger att mångaländer tidigare av tradition har valt att följa praxisulvecklingen i Sverige.Detta har haft positiva effekter för asylsökande och flyktingar, eftersomSverige under tidigare är utvecklat en generös attityd och tillämpning, somsmittat av sig på andra länder. När nu har skärpt tillämpningen ochanvändningen av första asyllandsprincipen blir detta därför normgivande förett stort antal länder. bär inle ensamt ansvaret för den striktaretillämpning som har kunnat skönjas i , men vi bidrarenligt Röda korset pä vårt sätt till att problemet med "Refugees in Orbit"ökar. säger att IPOK i skilda sammanhang uttalar sig för enstriktare och kanske flitigare tillämpning av principen om det första asyllandet.Denna princip har klara fördelar för den som vill minska mottagandet avflyktingar i , eftersom vårt land rent geografiskt ligger så till att fåflyktingar kan komma direkt hit ulan atl passera andra tänkbara asylländer påvägen. En återgång till en utvidgad användning av denna princip är dock snarastett steg tillbaka ur internationell och humanitär flyktingrältslig synpunkt. Enrigid tillämpning leder enligt samfundet också lätt till nya sådana avlägsnandebeslutsom kan framstå som stötande för den allmänna rättsuppfattningen.Advokatsamfundet säger sig därfär vilja erinra om den princip som ventileradesvid den aldrig formellt avslutade om territoriell asyl år 1977och som stöddes av den 1983/84:144 v 175 Principen kan enligt samfundetuttryckas så, att en flykting inte av en stat skall vägras bara därföratt han på vägen dit hade kunnat få eller söka asyl i annat land, om det intemed hänsyn till samtliga omständigheter framstår som rimligt att han borde hagjort del. Regeln antogs också av vid dess 30:esession . Någon lagstiftning för alt ytteriigare förankra dennaprincip i svensk rätt är enligt samfundet inle heller erforderiig eftersomsåväl 3 som 5 och 6§§ försetts med villkoreet "om han behöver sådantskydd" respektive "om han behöver skydd här". Den som har ellerutan vidare kan få asyl i annat land och som inte kan anföra någon rimlig orsakvarför han inte skulle begagna sig därav anses inte behöva skydd i ,utan man tillämpar då enligt praxis första asyllandsprincipen på honom. Ärkebiskopen,barnen. och frikyrkorådlsamrådtillstyrker en mindre restriktiv tillämpning av första asyllandsprincipen. Deframhåller vidare att avvisning av asylsökande till tredje land ej bör ske, ominte i det enskilda fallet varje risk för vidaresändning till hemlandetframstår som utesluten. De anser vidare all del försämrade skydd som kommitténvill införa för den kategori som får stanna i med stöd av 6 § UtlLär oacceptabelt. Kommitténs förslag innebär, om del genomförs, att man på ett allvariigtsätl försämrar skyddet för denna grupp skyddsbehövande. Flyktingkommissariatethälsar med tillfredsställelse IPOK:s förslag till en viss uppmjukning avgällande praxis, så att även den som har rest till med l.ex. tåg skallfå sin sak prövad här, fastän han har passerat genom andra länder. I dettasammanhang hänvisas också till de av FN:s flyklingkommissaries exekutivkommittényligen intagna konklusionerna i ämnet. Enligt dessa skall viss hänsyn tastill den asylsökandes egen önskan i fråga om valet av asylland, liksom tillprincipen att asyl inte skall vägras enbart därför att den kunde ha sökts i enannan stat. Flyktingkommissariatet anser att prövningen av en asylansökan inteskall vägras därför att sökanden har uppehållit sig i en annan stat, omvistelsen där med hänsyn till dess längd och sökandens avsikt att fortsättahit, måste bedömas som "Iransitory". I detta sammanhang hänvisasäven till diskussionerna i (). AmnestyInternational efterlyser garantier för att en till tredje land direklavvisadasylsökande ej riskerar vidaresändning till hemlandet eller annat land, där hankan påräkna förföljelse. Enbart det faktum att vederbörande återsänds till sitt"första asylland", formellt en signatärstal av ,utgör enligt Amnestys erfarenhet, dessvärre inte nödvändigtvis några reellagarantier. vill peka på det cyniska iatt på vinsl och förlust sända någon till ett land där man inte vet huruvida deskäl som vederbörande anför överhuvud taget blir föremål för materiellprövning. Man motsätter sig bestämt en formulering av det slag som kommitténföreslår som tillägg till 6§ UtlL. I stället bör i delta tillägg slås fast altutlänningen får vägras räll alt vistas i 1983/84:144 176 Sverigeom han kommit hit från annat land än hemlandet och det är väl känt att denkategori som utlänningen tillhör inte riskerar förföljelse i del landet ellerriskerar alt sändas vidare till elt sådant land där han riskerar förföljelse. SIVanser att det skulle vara av mycket stort värde med utvidgade kontakter mellanmyndigheterna i och de övriga nordiska länderna samt med UNHCR för atlman skall få en mer enhetlig praxis när det gäller flyktingbedömning. Av mycketstort värde är vidare bl.a. de informella kontakter som kan tas i samband meddeltagande i kommittéer och arbetsgrupper under . Beträffandebedömningen "uppenbart orikligt", anser Amnesty Internationalatt vadsom anses som uppenbart oriktigt ej erfordrar utredning. Så snart utredninganses erforderlig, kan påståendet ej bedömas som uppenbart oriktigt. Mot dennabakgrund kan organisationen inte acceptera kommitténs motivultalandenbeträffande vad som ska klassificeras som "uppenbart oriktigt".Enligt Föreningen måste en anpassning till andra länderspraxis ske med stor försiktighet och uppmärksamhet så alt ej den grundläggandeidén med flyktingålagandet förfelas. En självständig och individuell prövningav varje asylsökandes skäl och situation måsle garanteras när han eller honsöker tillstånd hos oss. Det får enligt föreningen inle bli så att en personmed flyktingskäl möts av all "alla dörrar är slängda".Advokatsamfundet vill i anslutning till vad kommittén framhåller om Irovärdighetsbedömningaroch deras belydelse framhålla viklen av atl förhandling enligt UllL:sbestämmelser kommer till användning i alla de fall, där detta enligt allmänna processuellaerfarenheter kan förväntas bli av betydelse för att bedöma en personstrovärdighet. Vadgäller möjligheten alt undantagsvis utfärda flyktingförklaring för den somönskar behålla sitt hemlandspass vill kammarrätten i för sin delframhålla, att en utlänning som kräver alt få behålla sill hemlandspass ellersom skaffar sig nytt sådanl i allmänhel inte bör tillerkännas status somflykting. Kammarrätten förordar således alt nuvarande ordning bibehålls. Fördet fall den föreslagna ordningen genomförs, bör möjligheten alt utfärda flykfingförklaringbedömas med ledning av den inom upprättade handboken.Kammarrätten förordar dock en mycket restriktiv tolkning. Även FöreningenSveriges länspolischefer och Föreningen år tveksamma tillden föreslagna lättnaden vad gäller en flyktings möjlighet alt erhållaflyktingförklaring utan att behöva lämna ifrån sig silt hemlandspass. Dettaskall enligt förslaget bli möjligl om han kan lämna en godtagbar förklaringtill denna önskan. 1983/84:144 v 177 Man bör enligt föreningarna vara mycket noggrann ochprecis vad gäller kravet på atl förklaringen skall vara godtagbar.