prop · G703111 · 1983-12-31 00:00:00 — Polischeferna idessa distrikt har i stället samma ställning som länspolischef i operativthänseende. Enligt förordningen (1965:674) med instruktion förrikspolisstyrelsen utövar styrelsen som central förvaltningsmyndighet högstainseendet över polisväsendet. För att fullgöra denna uppgift skallrikspolisstyrelsen genom inspektioner hålla sig underrättad om polisväsendetstillstånd och behov. skall också genom allmänna råd ochanvisningar verka för planmässighet, samordning, enhetlighet ochrationalisering inom polisväsendet. Vidare ankommer det på styrelsen att i denutsträckning som anges i instruktionen eller i särskilda bestämmelser meddelaföreskrifter för lägre polismyndigheter och leda poHsverksamheten. Genom beslut om polisens uppgifter,utbildning och organisation har principerna lagts fast för en ingripandeorganisationsförändring inom polisväsendet. Jag skall här bara redogöra förnågra huvudpunkter som har särskild betydelse för utformningen avbestämmelserna i polislagen. I fråga om den lokala polisorganisationen innebär 1981 årsriksdagsbeslut bl. a. att förändringar skall göras när det gäller metoderna förresursfördelningen. Det förutsätts att regeringen liksom nu skall bestämma omindelningen i polisdistrikt och om antalet polismanstjänster för vart och ettav distrikten. I övrigt skall emdlerfid den fördelning av personalen som läggsfast centralt i huvudsak begränsas till att det för varje distrikt fastställs enbasorganisation, vilket innebär att lokala och regionala organ i princip fårfrihet att bestämma om hur personalen i övrigt skall användas. Denna del avreformen blir av mycket ingripande natur. Det är min avsikt att i denproposition rörande organisationsfrågor som jag kommer atl anmälaföreslå att det praktiska genomförandel av reformen i den delen sker i två stegför att övergångssvårigheter skall förebyggas. Av grundläggande betydelse för den nya organisafionen blirden ökade beslutsbehörighet för den lokala polisstyrelsen som harbeslutat om (prop. 1980/81:13 s. 57-62). Polisstyrelsen i plenum förutsättskunna besluta i alla viktigare frågor rörande verksamheten i distrikten utomnär det gäller ett ärende om polisledning i särskilt fall. Avsikten har varitalt skapa ett starkt förtroendemannainflytande i synnerhet när det gällerresursfördelningen mellan olika verksamhetsgrenar samt andra beslut som rörden allmänna utformningen av polisdistriktets policy. har också på en del andra punkter lagt fast nyaprinciper som får betydelse för författningsregleringen beträffandepolisstyrelserna. Prop.1983/84:111 61 främsten delvis ändrad metod för val av ledamöter (prop. 1980/81:13 s. 65-66) och enutökning av antalet ledamöter (s. 66). Polisstyrelsernas förtroendeledamöterskall i fortsättningen väljas direkt av kommunfullmäk-fige i de polisdistriktsom omfattar en enda kommun. I flerkommunsdistrik-len skall det alltjämtankomma på landstingskommunerna all utse polisstyrelseledamöter, i de falllandsfingsfria kommuner ingår i distriktet tillsammans med resp.kommunfullmäktige. Alt landstingskommunerna härvid liksom skallsamråda med kommunerna har uttryckligen förutsatts. Landstingen bör eftersträvaen sammansättning som i görlig mån fillgodoser skilda önskemål omrepresentativitet, bl. a. att varje kommun som ingår i ett polisdistrikt - ommöjligt - får representafion i polisstyrelsen. För att underlätta att detsistnämnda önskemålet blir tillgodosett skall enligt beslutmaximiantalet förtroendevalda ledamöter i en polisstyrelse höjas från åtta tilltio. Avbetydelse för författningsregleringen är också alt principbeslutet innebär attett nytt polismyndighetsbegrepp skall införas (prop. 1980/81:13 s. 68). Enligtriksdagsbeslutet skall man som benämning för det lokala polisorganet övergåfrån "polisstyrelse" till "polismyndighet". Endast ettbeslut som meddelats av polisstyrelsen i plenum kommer sålunda att anges såsomfattat av polisstyrelsen. Medborgarinflytandetpå regional nivå skall enligt beslut ankomma på länsstyrelsensstyrelse. En utgångspunkt är därvid att, i likhet med vad som har angettsi fråga om de lokala polisstyrelserna, frågor som gäller poHsledning i detenskilda fallet inle skall kunna hänskjutas till den regionalaförtroendemannastyrdsen. Däremoi har förutsatts ett starkt medborgarinflytandei frågor om bl. a. resursfördelning, rekrytering, utbildning samt allmäninriktning av verksamhet som berör flera distrikt. a. är avsikten att, närreformen är fullt genomförd, styrelse skall bestämma i vilkenutsträckning personal skall avdelas för regional verksamhet utöver denbasorganisation för ändamålet som har lagts fast centralt. Enligtriksdagens beslut skall länspolischefen i flertalet län fortfarande varatjänsteman i . För och och länförutsätts dock en särlösning enligt vilken länspolischefen förenar sinbefattning med tjänsten som polischef i residensortens polisdistrikt och länetutgör elt enda regionall verksamhetsområde. Detta ger enligt riksdagsbeslutetgynnsamma förutsättningar för en samordning av vissa gemensamma funktioner.Riksdagsbeslutet bygger på förutsättningen att länspolischefen i dessa län utövardirekt ledning över de enheter som är avdelade för regional verksamhet i denmån de är organisatoriskt inordnade i residensortsdistrik-tel. Jag vill ianslutning härtill nämna att det är min avsikt att i likhet med beredningenföreslå en motsvarande ordning för . Iriksdagens beslut har understrukils betydelse föruppbyggnaden av det moderna och effektiva polisväsende som vi har 1983/84:111 62 liksom den betydelsefulla roll för landets polisväsendesom styrelsen kommer atl få även i fortsättningen. I riksdagsbeslutet haremellertid förutsatts att blir föremål för en organisatorisköversyn med sikte på ett minskat personalbehov. Den frågan tillhör dem som jagavser att ta upp i den kommande organisationspropositionen. Beredningen anmärker inledningsvis att polisensorganisation inte utgör något ämne som enligt gällande principer behöverregleras i lag. Genom principbeslut har emellertid, påpekarberedningen, lagts fast att grundläggande regler om polisorganisationen skalllas in i den nya polislagen. Beredningen finner del naturligt att den nyapolislagen återspeglar de tre nivåerna inom polisväsendet, dessasorganisatoriska förhållande till varandra och de allmänna principerna förderas verksamhet. Med de angivna utgångspunkterna anser beredningen att deorganisatoriska beslämmelserna i polislagen bör begränsas till att avseföljande frågor. Beträffande den lokala organisationen bör anges att länenär indelade i polisdistrikt, att det i varje polisdistrikt finns enpolismyndighet och att denna har distriktet som sitt verksamhetsområde. Att deti enlighet med vad som förutsätts i principbeslutet i elt polisdistrikt kanfinnas enheter med regional behörighet är ett förhållande av sådan principiellbelydelse att det också enligt beredningen bör anges särskilt. I lagen börvidare slås fast att det för ledningen av polismyndigheten finns enpolisstyrelse, hur denna är sammansatt och hur ledamöterna väljs. Ytterligare ett förhållande av grundläggande betydelse förpolisorganisationen synes enligt beredningen böra komma till ultryck ipolislagen, nämligen att polispersonalen i princip är tjänstemän i den lokalaorganisationen. Detta gäller även om de står till annat polisorgansförfogande, såsom fallet är exempelvis beträffande rikskriminalen. Vissaundantag finns dock från denna princip: flertalet länspolischefer avses även ifortsätlningen vara tjänstemän vid länsstyrelserna och viss polispersonal äranställd hos , bl. a. inom dess säkerhetsavdelning. I lagenbör lämpligen anges att polismännen är tjänstemän hos polismyndigheterna i denmån annat inte föreskrivs av regeringen. I fråga om den regionala polisorganisationen bör,framhåller beredningen, i lagen anges atl är länets högstapolisorgan och att den i denna egenskap ansvarar för polisverksamheten i länet.Denna allmänna beskrivning av roll i den nya organisationen börgivetvis preciseras, varvid en naturlig utgångspunkt blir att de uttryck förlänsstyrelsens ställning inom polisväsendet som kan sägas innebära enbegränsning i de lokala myndigheternas självständighet anges särskilt. 1983/84:111 63 Med denna utgångspunkt anser beredningen att följandeledningsfunktioner för bör anges i lagen: - befogenhetenatl avdela personal för regional polisverksamhet, - befogenheten att meddela direktiv för denregionala polisverksamheten och, vid behov, för annan polisverksamhet inom länet, - befogenheten alt besluta om polisförslärkning inomlänet samt att begära sådan förstärkning från annal län, - befogenheten att ta över ledningen avpolispersonalen i länet när särskilda förhållanden föranleder det eller kravet på en enhetlig ledning annars är särskilt framträdande. Enligt principbeslut skall befattningen somlänspolischef i och förenas med chefskapetför polisdistriktet i residensorten, och beredningen har som redovisatsförutsatt en motsvarande ordning för . Detta blir visserligen ennyhet i organisationen av principiell betydelse, men beredningen anser att denreglering som här blir erforderlig inte lämpligen bör tas in i polislagen ulani länsstyrelseinstruktionen. I polislagen bör beträffande enligtberedningens förslag föreskrivas att styrelsen är central förvaltningsmyndighetför polisväsendet. Att uppgifter är av inspekterande,rådgivande och samordnande karaktär och att styrelsen alltså i princip inle haroperativa befogenheter är av så grundläggande betydelse att det enligtberedningen bör komma till uttryck i lagen. Lämpligen bör där anges atlstyrelsen får leda polisverksamhet och meddela föreskrifter om sådan verksamhetendast i de särskilda hänseenden som regeringen bestämmer, såsom exempelvisbeträffande den särskilda polisverksamhet som syftar till att hindra ochuppdaga brott mot rikets säkerhet. Remissinstanserna har genomgående lämnat huvuddragen avpolisberedningens förslag till lagreglering av frågan om polisens organisationutan erinran, så när som på att några instanser har ifrågasatt riksdagensprincipbeslut atl polisorganisationen över huvud taget skall återspeglas ipolislagen. Från olika håll framförs skilda förslag till justeringar ochkompletteringar. Vad gäller den lokala organisationen framför någrainstanser, bland dem i län och polisförbundet, attbegreppet polisman bör definieras i polislagen. Beträffande polismyndighetens arbete efterlyser en gruppinstanser, t. ex. i och polischefsföreningarna, enmotsvarighet till bestämmelsen i 49 § tredje stycket Pl enligt vilken ärendensom innebär 1983/84:111 64 utövande av polisledning inte får avgöras i plenum. Åandra sidan understryker kommunförbundet att polisstyrelsens befogenheter är avså grundläggande belydelse att de klart bör framgå av polislagen. Från någrahåll, t. ex. i och polischefsföreningarna,framhålls att lagen bör kompletteras med en bestämmelse enligt vilkenpolischefen skall vara polisstyrelsens ordförande. När del sedan gäller den regionala polisverksamheten anserRÅ och flera länsstyrelser att i lagen direkt bör anges hur en intressekonfliktmellan oUka länsstyrelser, t. ex. i fråga om polisförstärkning mellan länen,skall lösas. Polisstyrelserna i och polisdistriktanser att grundläggande regler om den avvikande regionala organisationen , och samt bör tas in i polislagen.Rikspolisstyrelsen ifrågasätter mot bakgrund av de rekommendationer om enenhetlig terminologi som intagits i departementspromemorian (Ds Ju 1982:11)Större klarhet i fråga om olika reglers rättsliga karaktär och syfte om det iberedningens förslag använda uttrycket "direktiv" är så lämpligt. Vad slutligen avser förslaget fill paragraf omrikspolisstyrelsen efterlyser flera instanser en mera restriktiv skrivning ilagen beträffande regeringens möjligheter att besluta att styrelsen skall ledapolisverksamhet. Redan i den allmänna delen (avsnitt 2.1) har jag förklaratatt jag delar den uppfattning som kommit till uttryck både i 1981 årsprincipbeslut och i polisberedningens förslag att vissa grundläggande regler ompolisens organisation bör meddelas i polislagen. Det är emellertid uppenbart all det kan finnas ett visstutrymme för olika meningar, när det gäller att ta ställning fill vilkabestämmelser som lämpligen bör meddelas i lag och vilka som på vanligt sätt istället kan tas in i en förordning. För min del har jag, liksom flertaletremissinstanser, kommit till den uppfattningen alt beredningens förslag iprincip är välavvägl utifrån de förutsättningar som föreligger. Jag godtardärför i huvudsak delta förslag. Det anförda innebär att jag inte kan ansluta mig fill deförslag som har förts fram om att man i polislagen bör definiera begreppetpolisman och att lagen bör reglera befogenhetsfördelningen mellanpolisstyrelsen och polischefen. Delta är betydelsefulla frågor, men de har ändåinte den karaktären att de lämpligen bör lagregleras. Detsamma gällerlänspolischefens ställning i de olika länen. Tanken alt polischefen skulle vara ordförande ipolisstyrelsen har avvisats av statsmakterna (se JuU 1972:1s. 51-52 och prop. 1980/81:13 s. 66-67). Jag ser ingen anledning au nu omprövadetla ställningstagande. Till vissa andra synpunkter som har förts fram vidremissbehandlingen 1983/84:111 65 återkommer jag i det följande. Jag övergår nu till attkommentera de föreslagna bestämmelserna mera i detalj. Länen är indelade i polisdistrikt. I varje polisdistriktfinns en polismyndighet som ansvarar för polisverksamheten inom distriktet.Regeringen eller den myndighet som regeringen utser bestämmer i vad mån enpolismyndighet skall bedriva verksamhet utanför sitt distrikt. Polismännen är tjänstemän hos polismyndigheterna, i denmån annat inte föreskrivs av regeringen. Regeringen bestämmer vad som avses medpolisman. I första stycket anges inledningsvis alt länen är indeladei polisdistrikt. Till skillnad från några remissinstanser anser jag dettauttryckssätt adekvat även med beaktande av att det finns ett län - -som i sin helhet utgör ett polisdistrikt. Avsikten är att liksom nu bestämmelser omdistriktsindelningen skall tas in i en av regeringen beslutad författning.Delta kan ske med stöd av regeringens allmänna befogenhet att meddelaverkställighetsföreskrifter och behöver inte anges särskilt. Självfallet bör enmera omfattande ändring av distriktsindelningen föreläggas förprincipbeslut. I andra meningen har angetts atl del i varje polisdistriktfinns en polismyndighet som ansvarar för polisverksamheten i distriktet. Denlokala myndigheten benämns alltså polismyndighet i stället för som nupolisstyrelse. Vidare har förutsatts att regeringen skall meddelaföreskrifter om i vilka fall polisstyrelsen skall besluta i frågor som ankommerpå polismyndigheten och i vilka fall beslutet skall fattas av polischefen ellernågon annan tjänsteman på polismyndighetens vägnar. Någon motsvarighet har inteföreslagits till den nuvarande föreskriften i 1 § andra stycket polismyndighetslagenom att befogenhet att besluta om frihetsberövande får tilläggas endast högrepolisbefäl. Detta kan iakttas av regeringen utan särskild bestämmelse därom ipolislagen. I stycket anges vidare att regeringen eller den myndighetsom regeringen utser bestämmer i vad mån en polismyndighet skall bedrivaverksamhet utanför sitt distrikt. Här åsyftas i första hand enheter medregionala uppgifter, såsom de nuvarande narkotikarollarna och ekonomiskarotlarna liksom trafikenheler med regionala uppgifter. Befogenheten attbestämma vilka enheter som har regionala uppgifter bör i enlighet med vad beredningenhar förordat i allmänhet inte delegeras från regeringen. Bestämmelsen avses dessutom ge stöd åt en i administrativordning meddelad föreskrift motsvarande 10 § andra stycket Pl, där detföreskrivs att en polisman får utsträcka sin verksamhet utanför distriktet föratt gripa den som har begått brott. Bestämmelsen lar däremot inte sikte på s.k. polisförstärkning, som nämns i 6 § tredje stycket. Kännetecknande förpolisförslärkning är nämligen att den personal som avdelas fill förstärkning 5Riksdagen 1983/84. 1983/84:111 66 underställs polismyndigheten i det mottagande distriktetoch alltså bedriver sin verksamhet på den polismyndighetens vägnar. I andra stycket anges som huvudprincip alt polismännen ärtjänstemän hos polismyndigheterna. Regeringen avses dock kunna föreskrivaavvikelser från principen såsom exempelvis beträffande länspolischefen samtsäkerhels-polisen och viss annan personal hos . I styckettilläggs slutligen regeringen rätt att bestämma vad som avses med polisman. Ensådan definition finns f. n. i 4 § Pl, formellt med giltighet endasl inom ramenför instruktionens tillämpningsområde. I en ny regeringsförfattning börlämpligen en definition ges med generell giltighet. Begreppet polisman har nämligenbetydelse även vid tillämpningen av flera andra författningar, t. ex.rättegångsbalken. För ledningen av polismyndigheten finns en polisstyrelse.Polisstyrelsen består av polismyndighetens chef (polischefen), av dessbiträdande chef (biträdande polischefen), om sådan finns, saml av det antalvalda ledamöter, lägst sex och högst tio, som bestämmer. Polisstyrelsens ledamöter utom polischefen och biträdandepolischefen skall väljas av kommunfullmäktige, om polisdistriktet omfattarendasl en kommun, och annars av . Om det i polisdistriktet finns enkommun som inte ingår i landstingskommunen, skall valet förrättas avlandstinget och kommunfullmäktige med den fördelning mellan dem somlänsstyrelsen bestämmer efter befolkningstalen. För de valda ledamöterna skalllika många suppleanter väljas. De ledamöter som utses genom val bör väljas så atterfarenhet av verksamhet blir företrädd bland dem. Vid valet börvidare beaktas att de olika delarna av polisdistriktet och om möjligt allakommuner i distriktet blir representerade. Regeringen kan bestämma att även företrädare förpersonalen vid polismyndigheten skall ingå i polisstyrelsen. Första och andra styckena motsvarar 1 § andra och tredjestyckena lagen (1972:509) om vad som avses med polismyndighet m. m. i deraslydelse fr. o. m. , dock med några avvikelser. För det första skall i de ca 30 enkommunsdistriktenkommunfullmäktige i stället för välja polisstyrelsens ledamöter.För det andra har maximiantalet för polisstyrelsens ledamöter höjts från åttatill tio. Dessa båda avvikelser från den nuvarande regleringen grundar sig på1981 års principbeslut. Vidare har angetts alt, om biträdande pohschef finns,också denne skall ingå i styrelsen. Tjänst som biträdande polischef avses bliinrättad i ; jag återkommer till den frågan iorganisationspropositionen. Tredjestycket motsvarar i huvudsak 76 § andra stycketförsta meningen Pl. I förhållande till sistnämnda författningsrum har i förtydligandesyfte uttryckligen angetts att om möjligt alla kommuner i distriktet skall vara 1983/84:111 67 representerade i polisstyrelsen. Så torde i själva verketregelmässigt kunna bli fallet sedan maximiantalet ledamöter höjts på nyssangivet sätl. Man måste dock räkna med alt det undantagsvis kan förekomma altnågon mindre kommun blir utan egen ledamot, exempelvis därför alt någon annanlösning i praktiken inte visar sig möjlig, om kravet på politiskproportionalitet skall tillgodoses. Som polisutredning har uttalat(SOU 1979:6 s. 186) bör kommunens intresse av atl bli företrädd i så falltillgodoses genom en suppleantplats. Fjärde stycket syftar till att ge uttryckligt stöd för entillämpning inom polisväsendet av kungörelsen (1974:224) om personalföreträdarei statlig myndighets styrelse m.m. Stycket motsvarar i sak 1 § fjärde stycketlagen om vad som avses med polismyndighet m. m. i dess lydelse fr. o. m. den 1juli 1983 (prop. 1982/83:76, AU 15, rskr 178, SFS 1983:177). Till skillnad frånSvenska polisförbundet anser jag det inte nödvändigt atl i själva lagen gå inpå personalens representation i polisstyrelsen i vidare mån än så. är länets högsta polisorgan. Den ansvararför polisverksamheten i länet och har tillsyn över den verksamhet som bedrivsav polismyndigheterna i länet. Det ankommer på att bestämma i vilkenutsträckning polispersonal skall ställas till förfogande för verksamhet sombedrivs gemensamt för flera polisdistrikt samt att generellt eller försärskilda fall i övrigt bestämma om sådan verksamhet. Vid behov fårlänsstyrelsen bestämma även om annan polisverksamhet inom länet. Vad som harsagts nu gäller dock inte i den mån annat har beslutats av regeringen. får besluta om polisförslärkning från ettpolisdistrikt till ett annat inom länet eller till ett annat län samt begäraförstärkning från ett annat län. Den får också helt eller delvis ta överledningen av polispersonalen i länet, när särskilda förhållanden föranleder deteller kravet på en enhetlig ledning inom länet annars är särskilt framträdande.Regeringen kan föreskriva att också i andra fall skall ledapolisverksamhet. När leder polisverksamhet, skall vad som i lageller annan författning föreskrivs om polismyndighet i tillämpliga delar ävengälla . I första stycket slås fast att är det högstapolisorganet i länet. Uttrycket "högsta polisorgan" har iförtydligande syfte valls i stället för "högsta polismyndighet" somf. n. anges i 30 § Pl med hänsyn till att den lokala enheten enligt förslaget ifortsättningen skall kallas "polismyndighet". I stycket anges vidareatt ansvarar för polisverksamheten i länet och har tillsyn överden verksamhet som bedrivs av polismyndigheterna i länet. Angåendelänsstyrelsens tillsynsfunktioner kan bl. a. hänvisas till prop. 1980/81:13 s.93-100. Jag avser också att återkomma till denna fråga i en senare propositionpå grundval av beredningens betänkande . 1983/84:111 68 Enligt principbeslut skall även för den regionalapolisorganisa-fionen en basorganisation fastställas centralt. När polisreformenär fullt genomförd har det förutsatts ankomma på styrelse medlänspolischefen som ansvarig handläggare att besluta om de närmare riktlinjernaför de regionala enheternas arbete och dimensioneringen av dessa enheter. Ocksåpå sikt torde det finnas behov för regeringen alt i särskilda fall besluta omdimensionering och inriktning av den regionala verksamheten. I överensstämmelse härmed anges i andra stycket att, omannat inle har beslutats av regeringen, det ankommer på attbestämma i vilken utsträckning polispersonal skall ställas till förfogande förverksamhet som bedrivs gemensamt för flera poHsdistrikt saml att generellteller för särskilda fall i övrigt bestämma om sådan verksamhet. Främst tarstycket alltså sikte på fall där särskilda enheter har avdelats för regionalverksamhet. Jag har tidigare förutskickal alt den del avpolisreformen, som innebär att de lokala och regionala organen skall få frihetatt bestämma om organisation av den personal som inte ingår i basorganisationeninte avses bli genomförd med verkan fr. o. m. . Det innebär atlregeringen under en övergångslid i huvudsak på samma sätl som måstebestämma om i vilken utsträckning personal skall avdelas för regionalverksamhet. Detta avses kunna ske med stöd av andra stycket tredje meningen.Det ankommer emellertid även under denna övergångslid på altmeddela direkfiv för den regionala verksamheten, självfallet med beaktande avde riktlinjer som har lagts fast av statsmakterna. måste ha viss möjlighet att meddela direktiväven för annan polisverksamhet än sådan som har regional inriktning. Härankommer det visserligen i första hand på den lokala polisstyrelsen attförverkliga statsmakternas intentioner oeh att därutöver göra de prioriteringarsom behövs med hänsyn till lokala förhållanden. Men situationer kan tänkasuppkomma då verksamheten i elt eller annat avseende bedrivs på ett felaktigtsätt eller på ett sätt som inte överensstämmer med de riktlinjer somstatsmakterna har lagt fast. kan också regionalpoHliskahänsynstaganden av överordnad karaktär tänkas motivera alt ändraren lokal polisstyrelses beslut på del område som avses . Med hänsyn härtill har angetts att vid behovfår meddela bestämmelser även om annan polisverksamhet inom länet än sådan somhar regional karaktär.