prop · G703158 · 1983-12-31 00:00:00 — Därför är sårbarheten förkonflikter i jusl denna mening stor och motiverar all leveranssäkerhetensärskill beaktas när försörjningspoliliken formuleras. Del finns enligl rapporten i princip tre sätt alt hanterarisker: nämligen atl dels sprida dem på olika energislag och leverantörer, delssöka etablera långsikliga avlal med producentländer, dels bygga uppberedskapslager. Gemensamt för dem alla är all de pä kort sikl medförresursuppoffringar. väl utformat transportsystem har en mycket slorbetydelse för kolpriset hos förbrukaren. Vid import av kol från utomeuropeiskaexportländer uppgår koslnaden för transporter, hantering och lagring lill60-70% av det pris som konsumenten får betala. har genom en särskild arbetsgrupputvärderat förulsättningarna för gemensam nordisk kolimport (Gemensam nordiskkolimport?, NU 1983:3). Denna utvärdering bygger pä en jämförande analys avnationella rapporter angående kolhamnar i de nordiska länderna. Import av kol lill förväntas i framtidenhuvudsakligen komma atl ske från , , , ochKanada. Vid import av kol till , eller Sverigesvästkust är enligt arbelsgruppen för gemensam nordisk kolimport direklimporltransport-ekonomiskt fördelakligare än import via omlastning i annat land. Detkan dock i ell skede, då kolanvändningen byggs upp i ell land eller i enregion, vara lönsamt all ulnyllja omlastning eller dellössning i ell annalnordiskt land. Vid imporl av kol från lill konsumenlhamn medbegränsad kapacitet på gäller att omlastning i hamn föreinloppet lill är fördelakligare än omlastning i omlastningshamnar vidÖstersjön. Om förbrukningen i delta fall sker i sådan anslutning till djuphamnatl omlastning till annat farlyg inle är akluell, är i stället direktimportfördelaktigare än omlastning i hamn före inloppet lill . Dellossningi hamn före inloppet till är dock allra fördelaktigast. Dellossningmöjliggör utnyttjande av slörre fartyg till än ca 100000 dwi,eftersom fartygens djupgående minskas genom dellossningen. För kol frän och är enligl arbelsgruppenomlastning i det egna landet normall ekonomiskl fördelaktigast. Det börobserveras att del enligl redovisade kalkyler är billigare atl transporterakanadensiskt kol med Panamaxfartyg genom än med mycket slorafarlyg 1983/84:158 21 Om della förhållande skulle komma att ändras, kommer sammaslutsatser alt gälla för kol från västra som för kol från . Arbelsgruppenbedömer alt andelen kol från och under 1980-lalel kommer altvara relativt begränsad i förhållande lill den lolala importen av kol lillNorden. innebär atl från iransportekono-misk synpunkt lorde endasl enbegränsad del av kolimporten lill bli aktuell för nordiskt samarbele. Sjöfartsverkethar genomfört en enkät bland 43 av landels hamnar för atl fåen uppfattning om rådande kolhamnsplaner för den kommande tioårsperioden.Redovisningen omfattar inte hanlering av metallurgiskt kol. Hamnarna harredovisat kapacitelsuppgifter både i egentliga kolhamnar samt i andrahamndelar, i första hand avsedda för annal gods men möjliga för kolhantering. synes hamnarnas mottagningsförmåga i slorl sett inle vara någontrång sektor i koldislributionsmönstrei. Snarare torde, enligt verkel,ytteriigare stora hamninvesieringar inge stark betänklighet. Underlaget förslora kolhamnsprojekt , som inte är kopplade tillkolkondenskraftverk, framstår enligl verket som obefintligt. 2.2.3Rikthnjer för den framtida kolförsörjningen Jaghar redovisat utvecklingen på kolområdel inlernationelll och i Sverige.Som redovisades finns osäkerhet rörande den framlida ulvecklingen påkolmarknaden. Del krävs därför atl den svenska kolförsörjningen ges enlångsiklig inriklning för att genom insalser redan nu förebygga och motverkaeffekten av eventuella framlida kriser och knapphetslendenser på kolmarknaden. Målelför den svenska kolförsöriningspolitiken bör därt"ör även fortsättningsvisvara all inom ramen för de övergripande energipoliiiska riktlinjerna strävaefler långsiktiga engagemang med ett urval av exportJänder och därigenom Iryggaförsörjningen av ett frän miljösynpunkt lämpligt kol lill rimliga priser. Genomen sådan akliv kolförsörjningspolilik bör effekterna för värt land avförsörjningskriser och lillfälliga fluktuationer i dén inlernalionellakolhandeln kunna förebyggas. är del angelägel att handlingsfriheteninför framlida energipoliiiska beslut hålls öppen. Det är vikligl all vi inte,som tidigare skedde när det gäller oljan, gör oss beroende av en spotmarknad påkolområdet. Närdel gäller urvalet av länder för svensk kolimporl bör liksom hittillseflerslrävas geografisk spridning och samarbete också med andra länder än detraditionella, t.ex. med ulvecklingsländer. Liksom hillills bör dock inteSydafrika komma i fråga som exportör av kol lill . är inle enbartmotiverat från försörjningssynpunkl, ulan även mot bakgrund av all detta landbedriver en rasåtskillnadspolilik som kraftigl bör fördömas. Prop.1983/84:158 22 Värdet av sådana långsikliga engagemang beror självfallelbl.a. på om det går alt på alternativa vägar uppnå liknandeförsörjningslrygghel men med mindre uppoffring. I likhel med vad statensindustriverk har framhållit i sin rapport kan del finnas skäl för alt i ettvissl speciellt fall välja ell för-söijningsallernativ som kräver en slörreuppoffring om delta kan bedömas leda till en ökad framtidaförsörjningslrygghel. Denna typ av avvägningar kan självfallet endasl ske frånfall till fall när sådana engagemang aktualiseras. Genom alt det inle längreär nödvändigl all grunda kolanvändning på utnyttjande av extremtlågsvavligl kol, har handlingsfriheten när del gäller försörjning medkol ökal. är del dock angelägel all vi i första hand importerar kolmed låga halter av svavel och andra föroreningar. Del är väsentligt allengagemangen inle blir av sådan omfattning eller skapar sådana bindningar allhandlingsfriheten för den framtida energipolitiken minskar. I samband med riksdagsbehandlingen av prop. 1980/81:90föreslogs i den socialdemokratiska partimolionen rörande energipolitiken(motion 1980/81:1976) införandet av nägon form av licenssyslem för att styrakolanvändningen. Kravel var motiverat av en önskan alt dels undvika import avfrån miljösynpunkt dåligl kol, dels undvika en okontrollerad kolintroduklion.Genom importlicenser skulle det bli möjligl att undvika ölägenheter liknande desom har uppstått på oljeområdet med ell slarkl beroende av en osäkerspotmarknad. avslog motionen (NU 1980/81:60, rskr 381). Jag vill i della sammanhang erinra om att jag i prop.1983/84: 110 om yissa oljefrågor bl. a. behandlade frågan om behovel avimportlicenser för olja. Jag konstaterade då att lägel på oljemarknaden f. n.inle är sådanl all del motiverar denna lyp av ingrepp. Inle heller på kolmarknaden lorde silualionen enligt minuppfattning vara sådan atl imporllicenser är motiverade. Somjag harredovisal är för den framlida kolförsörjningen inte längre hänvisadtill all utnyttja kol med sädana låga svavelhaller som förutsattes i 1981 årsenergi-politiska beslut. Dessulom anser jag atl de syften som låg bakom densocialdemokratiska motionen tillgodoses genom den sänkning av gränsen förprövning av koleldade anläggningar enligt miljöskyddslagen lill 500 kW somIrädde i kraft och genom den energipolitiska prövning enliglfaslbränslelagen somjag har föreslagil. Vidare kan nämnas all, ettinförande av imporllicenser för kol skulle kräva särskilda överväganden medhänsyn lill ålaganden inom ramen för samarbelel inom . Jag bedömer mol denna bakgrund all det inle finns skäl föralt nu åter ta upp frågan om importlicenser för kol. hindrar dock inle altfrågan åter kan aktualiseras om kolimport i nägon väsenllig grad skulle ske islrid med de rikllinjer för kolförsöijningen som jag här förordar. Jag går över lill all behandla frågan omberedskapslagring av kol och vissa transportfrägor. 1983/84:158 23 1981/82: 102 om säkerhels- och försvarspolitiken saml totalförsvaretsforlsalla ulveckling, bil. 3, uttalades all beredskapslager av ångkol bordebyggas upp av försöijningsberedskapsskäl. Liksom i fråga om olja bordelagringsskyldighelen åvila störte säljare och förbrukare av ångkol.Föredraganden uttalade vidare alt han avsåg att senare återkomma med förslagtill sådan lagsliflning. hade inga erinringar mot regeringensförslag i denna del (FöU 18, rskr 374). Regeringenhar därefter uppdragit ål ulredningen (H 1982:03) rörande frågor omberedskapslagring på energiområdel all utforma och lämna förslag tilllagstiftning rörande beredskapslagring av bl.a. ängkol. Utredningen vänlasredovisa sina förslag . Utredningen (H 1982:04)för prövning av det löpande oljelagringsprogrammet har i siU delbetänkande (DsI 1983:23) Tvångslagring av olja och kol, förslag lill nya regler, m. m.,presenterat vissa överväganden rörande reglerna för tvångslagring av kol.Utredningen väntas redovisa sina slulliga överväganden rörande bl.a.beredskapen på kolornrådel i ett slutbetänkande . 1983/84:110 om vissa oljefrågor harjag anmäll all jag avser atl underhösten 1984 föreslå regeringen all förelägga en proposition med bl.a.förslag till ny lagstiftning om beredskapslagring på energiområdel. Jag avseratt då också närmare behandla frågan om beredskapslagring av ångkol. Denredovisning av länkbara framlida exportländer samt befinllig och planeradkolhamnsulbyggnad som jag har redovisal lyder på all en ökad kolinförsel ilandel inte innebär några kapacitetsproblem i landels hamnar. Sjöfartsverkethar genom enkäten till landels slörre hamnar i stället kunnal klariägga alt enbelydande kapacilel för motlagning och hantering av kol finns i landets hamnar.Den kapacilelsnivå som sammantaget planeras skulle öka den samlade kapacitetentill en nivå som avsevärt översliger del bedömda behovel. Fråganom mer omfattande utbyggnader av svenska hamnar för hantering av kol har underde senasle åren aktualiserats i skilda sammanhang. Planer på störteomlaslningshamnar har aktualiserats i bl.a. , , ochNynäshamn. I finns belydande kapacitet redan utbyggd. energipoliiiska propositionen angavs alt nägol statligt engagemangi en cenlralhamn för kolimport inte var moliveral. Vidare konstaterades atl encenlral kolimporthamn för sin lönsamhel är beroende av alt en betydandeförbrukning sker i anslulning lill hamnen. delade denna uppfattning. INordiska ministertädeis kolhamnsutredning konstateras all inriklningen av denframtida kolimporlen inte släller krav på nordiskl samarbete rörandekolimporten. Enligt utredningen förefaller direklimporl vara ell ekonomisktbättre alternativ än import via omlastning i annat land. Prop.1983/84:158 24 vändningav avancerad miljövänlig leknik, i slällel för import av extremt lågsvavliglkol för all klara stränga miljökrav, ökar också möjligheterna all klara enstörte del av koltillförseln via närimport med mindre tonnage. Detta minskarylleriigare motivet för en centralhamn. Mot denna bakgrund finner jag, eftersamråd med chefen för , att det för den tid som kanöverblickas inte finns nägot behov av en cenlralhamn för kolimporl. Omden svenska kolimporten skulle komma alt förskjutas lill myckel avlägsnaproducenlländer kan della ändra de ekonomiska förutsättningarna för en visskapacilelsulbyggnad på hamnsidan saml leda till all någon hamn ulvecklas centralhamn. Enliglmin mening lorde den befintliga kolhamnskapacileten inle ulgöra någol problemför den försikliga introduktion av kol som jag lidigare har föreslagil.Situationen tycks i stället delvis vara den motsatta, nämligen att en orealistiskthög kapacilel i vissa av landels hamnar planeras. Isammanhanget kan nämnas atl chefen för i sinanmälan till årels budgetproposition (prop. 1983/84:100 bil. 8) framhöll attdet var befogal all slalen mera aktivt verkar för atl skapa förutsättningar fören samordning av hamninvesteringarna. I första hand bör ett planeringsunderlagpä regional nivå las fram av . Tanken är alt hamnägare som står ibegrepp alt göra invesleringar skall kunna få ta del av ett för hela landetgemensamt underlagsmalerial och också kunna få råd. Det bör enligt vad somanfördes ankomma på och del lill verkel knutna hamnrådel althålla ell för hamnväsendet relevant material akluellt. Eflersamråd med chefen för anser jag atl statensenergiverk i detta sammanhang bör kunna förse och hamnrådet medvärdefullt underlagsmalerial för atl säkerställa en ralionellkolförsörjningsstruklur. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom industridepartementet upprättatsförslag till lagom ändring i lagen (1981:599) om utförande av eldningsanläggningar för faslbränsle. Förslaget bör bifogas prolokollel som bilaga 1.5 Förslagethar upprättats efler samråd med cheferna för jordbruks- ochbostadsdepartementen. Prop.1983/84:158 25 Lagens rubrik har ändrats till faslbränslelagen, eftersomden inle endast omfatlar bestämmelser om utförande av eldningsanläggningar. Dennya rubriken överensstämmer med den normalt brukade kortformen av lagensbenämning. Lagtexten har i förhållande lill utredningsförslagetbearbetats redaktionellt och i viss mån även i sak. 1 § En eldningsanläggning, som inle är tillfällig, skallenligt vad som föreskrivs i denna lag uppföras eller inslalleras (ulföras) så all den kan eldas med fasl bränsle och därefter bibehållas i ell sådanl utförande så länge den är i bruk. Med eldningsanläggning avses i lagen en eldningsanläggningi vilken varmvallen, hetvatten, ånga eller helolja framslälls för byggnadsuppvärmning,elproduklion eller användning i en induslriell process. Skall kol användas i anläggningen, krävs i vissa fallsärskilt tillstånd enligl 3a§. Inledningsparagrafen anger lagens tillämpningsområde. Härhar lagts till ett nyll tredje stycke, varav framgår alt i 3a§ finns vissasärskilda bestämmelser om kolanvändning. 2 § En eldningsanläggning i vilken den årligabränsleförbrukningen kan beräknas normalt uppgå till minst 180 lerajoule skall ulföras för eldning med fast bränsle och därefter bibehållas i ell sådant utförande så länge den är i bruk. Delsamma gäller en eldningsanläggning med lägrebränsleförbrukning i ett system i vilket varmvatten, hetvatten, ånga ellerhelolja framställs för sådanl ändamål som anges i 1 § andra stycket, om 1. den ärligabränsleförbrukningen i systemet kan beräknas normall uppgå lill minst 180lerajoule och 2. systemetsårliga behov av energi annars inle lill minsl kan tillgodoses påannal säll än genom användning av gas eller olja eller annat flytande bränsle. Paragrafen innehöll lidigare ett iredje stycke med deregler om samrådsskyldighet i fråga om bränsleval som redogjorts för i denallmänna motiveringen. Eftersom samrådsskyldighelen nu ersätts med del nya prövningsförfarandelhar detta stycke upphävts. 3a § Tillstånd av regeringen eller den myndighel somregeringen bestämmer krävs för alt 1. uppföra, installera eller ändra eneldningsanläggning så all den fär ell utförande för huvudsaklig eldning med kol, om anläggningen avses få en tillförd effekt överstigande , eller 2. elda med kol i en anläggning med annat utförande änsom avses i 1, om anläggningens tillförda effekt översliger . Tillstånd ges endast om användning av kol i anläggningenär förenligt 1983/84:158 26 medav antagna energipoliiiska rikllinjer för introduktion av kol. Etttillstånd får begränsas lill viss lid eller förenas med särskilda villkor. Tillståndenligl denna lag behövs inle om tillstånd lill anläggningen meddelats enligt136 a § byggnadslagen (1947: 385) med hänsyn lill hushållningen med landetssamlade mark- och vattentillgångar. Utanför områden där fjärrvärme ellernalurgas distribueras eller avses bli distribuerad enligt kommunensenergiplanering behövs inle tillstånd för anläggningar inom industrin eller förträdgårdsnäringens byggnader. Eneldningsanläggning för fasta bränslen kan i princip eldas med olika faslabränslen, men oflasl anpassas anläggningen lill ell speciellt bränsle. Omanläggningen avses eldas med huvudsakligen kol krävs enligl första stycket 1tillstånd innan den ulförs för denna användning. Kravet gäller även när entidigare uppförd anläggning med annat utförande ändras till utförande förhuvudsaklig eldning med kol. Ges tillstånd innebär del allanläggningen får eldas med kol utan att någon särskild ansökan behöver göras.Delta framgår av första siyckei 2 enligt vilkel tillstånd atl elda med kolkrävs endast om anläggningen har annat utförande än för huvudsakligen eldningmed kol. Tillstånd krävs oavsett mängden kol eller andelen kol i bränslel. Avförsta stycket framgår också den storleksgräns, 500 kW, som gälle.' för kravelpå tillstånd för en anläggning. Gränsen är densamma som gäller föranmälningsskyldighet enligt miljöskyddsförordningen (1981:574), se 1.27 ibilaga B lill förordningen (ändrad senasl 1983:729). Tillståndlämnas av regeringen eller den myndighel som regeringen beslämmer. I den måndelegering sker fär myndighetens beslut överklagas till regeringen om det gården sökande emot. I andra stycket anges grunderna för tillståndsprövningen.Denna fråga har behandlals i den allmänna motiveringen. På förslag av lagrådethar i andra stycket ell förtydligande skett i förhållande till del remitteradeförslaget på så sätt atl "av antagna" ersatt"gällande". Att ett tillstånd skall kunna förenas med villkor ellertidsbegränsas framgår av tredje stycket. Avfjärde stycket framgår atl tillstånd inle behövs i vissa fall även omanläggningen uppfyller kravel på tillförd effekl enligt första stycket. Detgäller lill all börja med om prövning sker enligt 136 a § byggnadslagen (BL)med hänsyn till hushållningen méd landels samlade mark- och vattentillgångar.I förhällande till del lill lagrådet remitterade förslagel har lagtexten förtydligatspä så sätt atl undanlag medges endasl i de fall där prövningen sker med hänsyntill hushållningen med mark och . Härigenom utesluts de fall där enbegränsad prövning sker med hänsyn till hushållningen med Iräfiberråvara. (Jfrändringen av 2§ miljöskyddslagen (1969:397) i motsvarande syfte som skeddegenom SFS 1983:518, prop. 1982/83:167, CU 32, rskr 359). Anläggningar med entillförd effekt överstigande 500 MW skall enligt gällande bestämmelser prövasenligt 136a§ BL, om inte undanlag medges i särskill fall. Vidare kanregeringen pröva också lillkomslen Prop.1983/84:158 27 och lokaliseringen'av annan anläggning eller utvidgning aven anläggning som bedöms ha sådan särskild belydelse som anges i 136a§ BLförsta stycket. Ett beslut om sådan prövning kan aktualiseras med hänsyn lillhushållningen med energi och med mark och . Enligl cirkuläret (1983:684)om statsmyndigheternas anmälningsskyldighet i ärenden enligt 136a§ BL ankommerdel på myndighelerna alt lill regeringen anmäla behov av beslut om sådanprövning. Som angetts i den allmänna motiveringen pågår f. n. en översyn avtillståndsprövningen enligl 136a § BL. Undanlag från prövningsskyldighel enligl faslbränslelagengäller också för anläggningar inom industrin och för trädgårdsnäringensbyggnader ulanför områden där Qärrvärme eller nalurgas distribueras eller avsesbli distribuerad enligt kommunens energiplanering. Bakgrunden till undanlagen i fjärde stycket har behandlatsi den allmänna motiveringen. Beträffande avgränsningen av Qärrvärme- och nalurgasområdenkan följande anges. Lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser omeleklriska anläggningar, innehåller i 2§4 mom. en beslämmelse som innebär atten elleverantör i princip inle är skyldig alt leverera ström för elvärme inomområden där fjärrvärme eller nalurgas distribueras eller avses blidistribuerad. I del sistnämnda ligger alt planerna skall vara konkreta och altfjärtvärmen eller naturgasen är ell realistiskt alternaliv lill elvärme vidvalet av uppvärmningsform (jfr prop. 1981/82:64 s. 64). Frågan om räll lillleverans av ström för elvärme föreligger kan prövas av statens energiverk, somsåledes då avgör tillämpningen i ell vissl fall. I faslbränslelagen blir avgränsningsfrågan särskill vikligeftersom den som bryter mot tillslåndskravel kan drabbas av sanktioner (straffeller vitesföreläggande). I förhållande till texten i ellagen har enprecisering skell med orden "enligt kommunens energiplanering".Enligl lagen (1977:439) om energiplanering skall varje kommun ha en avfullmäktige anlagen aktuell plan för all minska oljéanvändningen. Mångakommuner har också värmeplaner där uppvärmningsform för olika områden anges.Lagen om energiplanering håller f. n. på all ses över och en snabbutveckling sker i fråga om kommunernas planeringsarbete på områdel. Denna frågabehandlas i betänkandet (Ds I 1984:2) Utvecklad energiplanering.Syftet med tillägget "enligt kommunens energiplanering" är atlklargöra alt för alt ett område skall klassificeras som Qärtvärme- ellernalurgasområde det måsle krävas atl delta tydligt kommil till uttryck i denkommunala energiplaneringen. 4 § Regeringen eller den myndighel som regeringenbeslämmer fär medge undantag i särskilt fall från 2 §. Undanlag från 3 § första stycket får regeringen föreskrivaför särskill fall eller för ell vissl slag eller en viss grupp aveldningsanläggningar. Regeringen får ocksä överlåta åt elllerannan myndighel all i särskill fall medge undanlag frän 3 § första stycket. 1983/84:158 28 Iförsta siyckei har "2§ första eller andra stycket" ändrats lill"2§" med anledning av den förändring som gjorts i 2 §. 8 §Tillsynsmyndigheten fär meddela den som äger eller annars förfogar över en eldningsanläggning de förelägganden som behövs för all åstadkom ma rättelse, om anläggningen inle uppfyller vad som krävs enligt 2§ eller 3§ första stycket. Detsamma gäller om anläggningen ges ett utförande för huvudsaklig eldning med kol eller eldas med kol utan behövligt tillstånd enligl 3 a § eller om ett med sådanl tillstånd förenat villkor inte uppfylls.Ell föreläggande får förenas med vite. Ellutdömt vite får inle förvandlas. 9 §Om ägaren eller den som annars förfogar över en eldningsanläggning uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot vad som gäller enligt 2§, 3§ första siyckei eller 3a§ eller mot villkor som uppställts med stöd av 3a§, skall han dömas lill böter. I ringa fall skall dock ej dömas lill ansvar. Densom har åsidosatt vitesföreläggande enligt 8 § första siyckei döms inte lillstraff enligt denna lag för gärning som omfattas av föreläggandel. Paragrafernainnehåller vitesföreläggande- och straffbestämmelser som utvidgats så att deäven omfallar de nya krav som gäller enligl 3a§. tillägg har vidare gjortsi 9 § av innebörd all ringa överträdelser är straffria. Delta har ansettsmotiverat bl.a. av all straffbestämmelserna gäller även överträdelser avlillsländsvillkor. Andrastycket 9 § har salts in på förslag av lagrådet. I fråga om bakgrunden lill bestämmelsenhänvisas lill lagrådets yttrande, bil. Denna lag träder i kraft den 1juli 1984. Har uppförande ellerinstallation av en eldningsanläggning som avses i 3a§ första siyckei 1påbörjals men inle slutförts före ikraftlrädandet, behövs inget tillstånd förall slutföra uppförandel eller installationen på del säll som har avsetts, omanmälan görs före lill den myndighel som regeringenbestämmer. Motsvarande gäller om i en eldningsanläggning som avses i 3a§första stycket 2 vid ikraftträdandet ändringsarbeten påbörjals men inleslulförls för att ge anläggningen ett utförande för huvudsaklig eldning medkol och den planerade kolanvändningen redovisats lill slallig eller kommunalmyndighet före . Har en eldningsanläggning somavses i 3a§ första siyckei 2 eldals med kol före ikraftträdandet, behövs ingeltillstånd för atl fortsätta med koleldningen, om anmälan görs före den 1januari 1985 lill den myndighel som regeringen beslämmer. Har uppförande ellerinstallation av en sådan eldningsanläggning påbörjals men inte slulförls den 1januari 1984 utan atl koleldning skell före ikraftträdandet, får ulan tillståndeldning med kol ske, om kolanvänding planerals och redovisats till statligeller myndighet före och anmälan görs före den 1januari 1985 lill den myndighet som regeringen beslämmer. Har i en eldningsanläggning somavses i 3a§ första siyckei 2 ändringsarbeten päbörjals men inte slutförts den1 utan all koleld- Prop.1983/84:158 29