prop · G7031 · 1983-12-31 00:00:00 — I principbetänkandet har utredningen redogjort för hur man anseratt mönstringen och registreringen av sjömän bör utformas . I dettabetänkande behandlas i huvudsak tre i utredningsuppdraget kvarvarande frågor.Dessa är sjömansnämnden och på-mönstringsförbudet, fartygsnämndemas verksamhetoch hälsoundersökningen av sjöfolk. Utredningen lämnar i detta betänkandeockså författningsförslag som omfattar innehållet i båda betänkandena. Förnärmare studium av utredningens tidigare förslag hänvisas till principbetänkandet.Förslagen innebär i stora drag följande. Systemetmed mönstringsförrättare avskaffas. Ansvaret för att en tillträdande sjömanskvalifikationer svarar mot ställda krav skall åvila redaren och befälhavaren.Rederierna övertar ansvaret för rapporteringen till sjömansregistret. Alla fartyg skall ha sjömansralla som skall föras enligt lösbladssystem. Sjöfartsbokenskall utfärdas av sjömansregistret eller av de svenska passmyndigheterna inomeller utom . skall utfårdas även för utländska medborgare. Intendenturpersonali viss färjetrafik behöver inte ha sjöfartsbok. Bemanningskontrollernaskall bestå dels av kontroll med hjälp av sjömansregistret, dels avutökad kontroll direkt ombord på fartygen. Sjömansregistretskall föras med hjälp av ADB. Huvudmannaskapet överförs frånarbetsmarknadsstyrelsen till . Denya bestämmelserna skall med vissa undantag gälla alla svenska handelsfartyg omminst 20 bmttoton och inhyrda utländska fartyg som bemannas av förhyraren.Fiskefartyg berörs inte. Reglerom påmönstringsförbud och varning och om sjömansnämndens verksamhet finns i28-33 §§ mönstringsförordningen. En som på grund av grov misskötsamhetunder anställning ombord befinnes vara Prop.1983/84:1 33 olämpligatt utöva sjömansyrket kan meddelas påmönstringsförbud - högst sexår - eller, om särskilda omständigheter föranleder det, tills vidare. Den förvilken påmönstringsförbud gäller får inte tjänstgöra på mönstringspliktigafartyg. Ett påmönstringsförbud skall hävas sä snart det förekommer skäliganledning till det. En kan i stället för påmönstringsförbud meddelasvarning. Frågor om påmönstringsförbud och varning handläggs av sjömansnämndensom har sin verksamhet i . Ordföranden i nämnden skall vara lagfaren.Övriga ledamöter utses av arbetsmarknadens parter. Beslut om påmönstringsförbudskall anmälas till sjömansförmedlingama och mönstringsförrättarna. Det börunderstrykas att påmönstringsförbud inte är en disciplinär påföljd utan"en socialt betingad spärr" för att hindra dokumenterat olämpligasjömän att tjänstgöra ombord. I praktiken uppfattas påmönstringsförbudet dockofta som en bestraffning. Antalet ärenden hos sjömansnämndenhar minskat kraftigt . Från att hahandlagt över 1000 ärenden hade sjömansnämnden endast 120ärenden att behandla. Man kan anta att minskningen har sin grand i att det nufaktiskt begås förre förseelser ombord än tidigare och att befälhavare ochrederier ofta föredrar andra tillvägagångssätt än anmälan till sjömansnämndennär det gäller att komma till rätta med den misskötsamhet som ändå förekommerombord. Dessutom är påmönstringsförbudet inte helt effektivt som avstängningsin-strament.Det förekommer att avstängda sjömän återfinns i befattningar ombord på fartyg.Det finns alltså flera skäl för att ifrågasätta påmön-stringsförbudets - ochdärmed också sjömansnämndens - framtid. Genom att slopa nämnden skulleadministrativa och ekonomiska fördelar nås som en icke önskvärdsärbehandling av sjöfolk skulle upphöra. Enligt 1973 årssjömanslag har befälhavaren möjlighet att snabbt inskrida mot den somär en fara för sjösäkerheten genom att skilja denne från befattningen. På såvis kan de akuta problemen ombord av. Hur det sedan skall gå medanställningen blir en fråga för arbetsmarknadens parter. Uppsägning frånarbetsgivarens sida får ske om uppsägningen är sakligt gmndad. Saklig grandför uppsägning föreligger inte om det skäligen kan krävas att arbetsgivarenbereder arbetstagaren annat arbete hos sig. Enligt utredningens uppfattning börpartema vid eventuell uppsägning ta hänsyn till de speciella förhållanden sområder vid fartygsarbete. Lämpliga omplaceringar kan vara svåra att genomföra.Om en om-bordanställd visar sig vara en sjösäkerhetsrisk bör detta i regel varasaklig grund för uppsägning. För att man i land skall få ett ordentligtbeslutsunderlag när man prövar anställningsfrågorna är det dock nödvändigt attåtgärder vidtas så att utredningsorganet ombord - fartygsnämnderna -fungerarbättre än . För att en olämplig inte skall kunna gå till sjöss iett annat rederi är det vidare viktigt att rederierna skaffar sig ordentliginformation om den person man avser att anställa. Prop.1983/84:1 34 Utredningenföreslår att påmönstringsförbudet och sjömansnämnden avskaffas. Anställnings-och tjänstgöringsfrågoma kan helt överlämnas till arbetsmarknadens parter.Sjösäkerheten tillgodoses genom befälhavarens möjlighet att skilja någon frånhans befattning. Åtgärder bör vidtas för att fartygsnämndema skall fungera bättre.Lagen om anställningsskydd kan tillämpas med erforderlig hänsyntill de särskilda förhållanden som råder vid tjänstgöring ombord på fartyg.Rederierna får ett större ansvar i samband med nyanställningar. Fartygsnämndenär ett samråds- och undersökningsorgan vars verksamhet regleras i 20-28 §§sjömanslagen. skall finnas på fartyg som har en besättning omminst åtta anställda. Befålhavaren är ordförande. Nämnden skall i övrigt beståav ett befäl och två från den övriga personalen. skallsammankallas om det blir aktuellt att befälhavaren skall skilja en frånbefattningen eller vid ordningsförseelser ombord. Förutom att undersöka vadsom inträffat eller att tjäna som samrådsorgan får sjömansnämnden tilldelasjömannen en erinran. Om en grovt misskött sig under anställningenombord skall fartygsnämnden anmäla saken till sjömansnämnden. Vid misstanke ombrott skall anmälan ske till svensk åklagare eller polismyndighet. Utredningenföreslår inga förändringar i fråga om fartygsnämndernas sammansättning ellerarbetsuppgifter bortsett från att skyldigheten att göra anmälan tillsjömansnämnden bortfaller. föreslås ju bli avskaffad. För attverksamheten i fartygsnämndema skall bli bättre föreslårutredningen dock att vissa åtgärder vidtas. Anvisningarna för fartygsnämnd börses över. Ändamålsenliga blanketter för protokol-lering bör utformas.Informationen och utbildningen rörande nämndens arbetsuppgifter bör förbättras. Utredningenanser vidare att den kategori fartyg som skall ha fartygsnämnd bör utökas såatt nämnd skall finnas ombord på fartyg med minst sex anställda och att påfartyg med fårre antal anställda visst samråd skall ske. Sjömansyrketanses vara förenat med särskilda hälsorisker och sjösäkerheten kräver att desom tjänstgör ombord på fartyg har god hälsa. Därför finns bl. a. imönstringsförordningen och förordningen (1979:38) om läkarintyg för sjöfolkbestämmelser om hälsoundersökning av sjömän. De svenska bestämmelserna harutformats med hänsyn till intemationella konventioner. Somvillkor för att en skall bli inskriven i sjömansregistret eller 1983/84:1 35 fåtillträda en befattning ombord på ett fartyg gäller att han med ett läkarintygkan visa att han på gmnd av sitt hälsotillstånd inte är olämplig försjömansyrket eller befattningen. Läkarintyget får vara högst gammalteller, för den som är , högst . Skilda krav pä syn-ochhörselförmåga gäller i olika befattningar. Den som söker in till styrmans-eller maskinteknikemtbildning måste också fylla uppställda syn-och hörselkrav. Omen läkare vid undersökning finner att sjömannen på grand av sitt hälsotillståndär olämplig för sjömansyrket skall läkaren anmäla detta till sjöfartsverket.Med hänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet får läkaren dockunderlåta att göra anmälan. Detta s. k. läkarförbud kan överklagas hossocialstyrelsen. Ett läkarförbud skall möjligt meddelas tillsjömansförmedlingarna och mönstringsförrättarna. För att en som fått ettläkarförbud skall få tjänstgöra ombord krävs att han kan uppvisa ett läkarintygenligt vilket hans hälsotillstånd inte längre utgör hinder mot anställningombord på fartyg. Deav utfärdade föreskrifterna om hälsoundersökning av sjöfolk ärganska nya och utredningen föreslår inga förändringar när det gäller innehålleti läkarandersökningen eller intygets giltighetstid. Dock föreslår utredningenatt läkarandersökning beträffande personal ombord på fartyg med farlig lastövervägs i särskild ordning. I fråga om intygets utformning framläggerutredningen också vissa förslag. Utredningenanser att kravet på läkarintyg skall utökas att gälla för alla de sjömän somenligt de nya reglerna skall vara inskrivna i sjömansregistret. I stora dragskulle därmed kravet på läkarintyg gälla för sjömän som tjänstgör ombord påhandelsfartyg om minst 20 bmttoton. Alla personalkategorier ombord på dessafartyg bör omfattas av samma skyldighet att inneha giltigt läkarintyg. F. n.skall sjömannen förete läkarintyg dels när han skall skrivas in isjömansregistret, dels när han skall tillträda en befattning. Utredningen föreslåratt läkarintyg i fortsättningen inte skall behöva uppvisas i samband medinskrivning i sjömansregistret. Någon möjlighet till befrielse från kravet påläkarintyg kommer inte att finnas i fortsättningen. Avsiktenmed läkarförbudet har varit att förhindra att den som av hälsoskäl är olämpligför sjömansyrket skall kunna gå från läkare till läkare och kanske fåerforderligt intyg av någon läkare som inte upptäcker bristema. Antalet läkarförbudär litet. förekom endast 14 anmälningar. Man bör mot den bakgrandenöverväga om ett över hela landet gällande anmälningsförfarande behöver finnaskvar för ett så litet antal fall. Utredningensförslag gör det i fortsättningen praktiskt taget omöjligt för den som inte harläkarintyg att få tjänstgöra i den svenska handelsflottan. Kategorin ickemönstringspliktiga fartyg på vilka frågan om läkarintyg kanske inte ägnats såstort intresse upphör. Därmed bortfaller ett av skälen för att bibehålla läkarförbudet.Ett annat skäl för förbudet - risken att en 1983/84:1 36 läkaregör ett misstag - anser utredningen inte väga särskilt tungt. Vidare kanprincipiella invändningar göras mot läkarnas skyldighet att rapportera. Socialstyrelsenhar framhållit att anmälningsskyldigheten är oförenlig med det förhållandemellan läkare och patient som bör råda vid undersökningen. Det skulle ocksåuppstå svårigheter att få ut information om gällande läkarförbud när systemetmed mönstringsförrättare slopats. Utredningen föreslår av dessa skäl att läkarförbudetavskaffas. Vissaavvikelser och kompletteringar av förslagen i utredningens principbetänkande(Ds K 1980:13) Sedanprincipbetänkandet avgavs har utredningen kommit fram till att vissa avförslagen i principbetänkandet bör modifieras eller kompletteras i någotavseende. Utredningenbehandlade i principbetänkandet bl. a. frågan om hur efterlevnaden av den s.k.tvåtredjedelsregeln skulle kontrolleras. Den regeln innebär att fartygetsbesättning till minst två tredjedelar skall bestå av nordiska medborgare.Utredningen har senare kommit fram till att tvåtredjedelsregeln bör slopas.Likaså kan möjligheten till befrielse utomlands från kravet på läkarintygupphöra. Ennyhet i principbetänkandet är att sjöfartsbok skall kunna utfårdas även förutländska medborgare. Den nuvarande sjöfartsboken, som utfärdas endast försvenska medborgare, utgör en identitetshandling enligt (nr 108)angående nationella identitetshandlingar för sjömän. Skulle en sådanidentitetshandling utfärdas för en utländsk medborgare skulle denne med stödav artikel 5 i konventionen ha rätt att återvända till inom viss tid.Detta kan komma att stå i strid mot svenska invandringsbestämmelser. Utredningenföreslår därför att sjöfartsbok för utlänningar utfårdas på ett särskiltformulär varav tydligt framgår att den sjöfartsboken inte är enidentitetshandling enligt nr 108. Föratt ytterligare rationalisera verksamheten vid vissa utlandsmyndigheterföreslår utredningen att frågor om anställningstillstånd för utlänning ifortsättningen inte skall handläggas vid dessa myndigheter utan endast vid sjömansförmedlingeni . Utredningenhar i principbetänkandet förordat att ges möjlighet altinterimistiskt dra in befålhavares behörighet sedan man konstaterat brott motbemanningsbestämmelserna. Utredningen har senare kommit fram till attinterimistisk indragning av behörighet bör kunna ske inte bara när det gäller befålhavareutan även när det gäller andra befattningshavare. Vidare bör möjligheternatill behörighetsindragning inte begränsas enbart till brott mot bemanningsbestämmelsemautan sådan indragning skall även kunna göras när befattningshavaren begått vissaandra allvariigare brott enligt sjölagen. Iprincipbetänkandet har utredningen föreslagit att uppgifter från bl. Prop.1983/84:1 37 allasvenska passagerarfartyg skall tas in i sjömansregistret, således även frånpassagerarfartyg under 20 brattoton. Efter ytterligare överväganden harutredningen kommit fram till att tjänstgöring på dessa små fartyg inte böromfattas av sjömansregistreringen. Utredningenhar i principbetänkandet föreslagit genomgripande reformer när det gällermönstring och registrering av sjömän. har utredningen gjortberäkningar av vad förslagen ekonomiskt skulle innebära. Genom att slopa detnuvarande mönstringssystemet och utöka den operativa bemanningskontrollenskulle staten sammantaget göra en besparing av ca . Av dennasumma skulle . behöva tas i anspråk för det nya, ADB-baserade sjömansregistret. Statens besparingar skulle då stanna vid omkring I00(X)0kr. Rederinäringen skulle spara ca . Närdet sedan gäller förslagen i detta betänkande sparar staten omkring 600 0(X)kr. genom att avskaffa sjömansnämnden och påmönstringsförbudet. Iövrigt innebär förslagen varken särskilda kostnadsökningar eller besparingarför staten, rederinäringen, kommuner eller enskilda. Dock uppnår manexempelvis genom att avskaffa läkarförbudet att onödig byråkrati kringtjänstgöring till sjöss minskar. Utredningenanser med hänsyn till de beräkningar man gjort att det finns goda ekonomiska föratsättningaratt genomföra samtliga åtgärder som föreslås i de båda betänkandena. Dessutominnebär reformerna att man anpassar bestämmelserna på området till denmodernare syn på tjänstgöringen till sjöss som råder. uppnår manfördelen av att byråkratin minskar kring den svenska sjöfarten. Utredningensförslag får ses som en helhetslösning. Det går därför inte att vidta endast dekostnads-besparande reformerna. måste även de kostnadskrävande delarnagenomföras. 1983/84:1 38 Sammanställning av remissyttranden över mönstringsutredningensslutbetänkande (Ds K 1981:10) Enklare mönstring och bättre registrering av sjömän,Del II Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av ,datainspektionen, värnpliktsverket, , (),statens vägverk, , handelsflottans pensionsanstalt, ge-nerahullstyrelsen,riksskalteverket, universitets- och högskoleämbetet, ,statens invandrarverk, , statskontoret, (), stafistiska centralbyrån (SCB), Aktiebolaget trafikrestauranger, och . Handelsflottanskultur- och fritidsråd och har avstått från att yttrasig över betänkandet. Genomutrikesdepartementets försorg har yttranden inkommit från ambassaderna iKöpenhamn och , generalkonsulaten i , och samtkonsulatet i . 2 Remissyttrandena 2.1 Allmänna synpunkter Remissinstansernaredovisar genomgående en positiv inställning till förslagen i betänkandet ävenom kritiska synpunkter framkommer i enskilda frågor. Arbetsmarknadsstyrelsenfinner att utredningens överväganden och förslag i slutbetänkandet, likavälsom i principbetänkandet, överensstämmer med vad som sades i sjöfartsverketsoch hemställan till ochtillstyrker därför förslagen. RRVansluter sig till utredningens förslag medan statens vägverk, universitets-och högskoleämbetet samt förklarar att de inte harnågot att erinra mot de framlagda förslagen. Statskontorettillstyrker utredningens förslag och anför vidare. Utredningenerinrar också om förslagen i principbetänkandet (Ds K 1980; 13) om bl. a. ökaderesurser för den operativa bemanningskontrollen. Statskontoret anser att man iförsta hand bör pröva om dessa kan rymmas inom ordinarieverksamhetsramar. I sammanhanget kan uppmärksammas att överväganden om bl. a.kustbevakningens och framtida verksamhet och förslagen ibetänkandet (Ds K 1981:17) Samordnad säkerhetstillsyn i fartyg, kan förändra fömtsättning-arnaför interna omprioriteringar av resurser inom . 1983/84:1 39 Ambassadeni ser en ändring i enlighet med betänkandet som något positivt. Enligtambassaden i finns det skäl att helhjärtat tillstyrka de ibetänkandet framförda förslagen, som bl. a. kommer att befriautlandsmyndigheterna från att handlägga ärenden rörande anställ-ningsfillståndför utländska sjömän. Även slopandet av tvåtredjedelsregeln är ett steg i rättriktning eftersom den överlevt sig själv. Medrabricerade skrivelse har generalkonsulatet fått ta del av mönstringsutredningensslutbetänkande. Det är glädjande att se att denna utredning utmynnar i ettrealistiskt slutbetänkande som säkerligen kommer att för alla parter, såvälarbetsgivare som sjöfartens personalorganisationer och mönstringsmyndigheterinnebära en avsevärd förenkling av det gamla tunga mönstringsförfarandet.Generalkonsulatet vill därför ansluta sig till det framlagda betänkandet. Medhänsyn till de möjligheter förslaget öppnar till undantag och dispens synes debestämmelser som eljest kunde vara ägnade att vålla problem i tågfåijetrafikenkunna lämnas utan erinran i vad på SJ ankommer. För SJ är det bl. a. angelägetatt kunna bibehålla nu tillämpat system för personal-registrering utanskyldighet att föra sjömansralla. 2.2Förslaget till lag om mönstring av sjömän anför beträffande 4 § i lagförslaget, vari det anges attdispens skall kunna ges helt eller delvis från lagen vid s. k. bare-boatcharter till utlänning. Förbundethar kunnat konstatera att har synnerligen liberala regler när detgäller att dispensera från nationella lagbestämmelser vid bareboat-charter avsvenskt fartyg till utlänning. Det är sällsynt att andra nationer ger möjlighettill dispens från de nationella offentligrättsliga lagreglerna när en redarevill bortchartra fartyg till utlänning. Förbundet anser, att företeelsen bare-boatcharter behöver utredas i ett större sammanhang. a. behöver nogaundersökas i vad mån samhället skall främja denna typ av charter genom attdispensera från offentligrättslig lagstiftning. Innan en sådan utredning ärgenomförd kan inte förbundet acceptera att dispensmöjligheter införs i olikalagar. Förbundet anser således, att 4 § skall utgå ur lagtexten. Närdet gäller förslaget att passmyndighet skall utförda sjöfartsbok vidhållerrikspolisstyrelsen sin tidigare redovisade uppfattning att uppgiften intefaller inom ramen för den huvudsakliga polisiära verksamheten. Utredningensförslag avstyrks därför. 1983/84:1 40 Delademeningar har framförts rörande utredningens förslag om utfördande avsjöfartsbok för utlänningar. tillstyrker förslaget och ILO-kommitténuttalar sig positivt om detta. och statens invandrarverkavstyrker förslaget. ILO-kommitténhar närmare utvecklat sin syn på frågan. Kommitténnoterar med tillfredsställelse att principbetänkandets förslag angåendeutländska medborgares sjöfartsbok nu modifierats. förutlänningar föreslås utfördas på särskilt formulär, där det uttryckligenframgår att sjöfartsboken inte är en identitetshandling enligt konventionen nr108. Med ett sådant förfaringssätt blir artikel 5 i konventionen angående utländskamedborgares hemortsrätt inte tillämplig. Därmed faller invändningen att kravetpå sjöfartsbok för utlänningar skulle kunna stå i strid med svenskainvandringsbestämmelser. Somredan framförts i kommittéyttrandet över principbetänkandet medger konventionnr 108 inga undantag beträlfande medlemsstats skyldighet att utfärdasjöfartsbok. I slutbetänkandets förslag till lag om mönstring av sjömän heterdet i 16 § (s.22) att "sjöfartsbok skall utfördas för den som visar atthan skall tjänstgöra i befattning ombord på fartyg". Enligt kommitténsbedömning bör denna formulering i praktiken innebära att alla befattningshavarepå fartyg omfattas av kravet på sjöfartsbok. Utredningenföreslår att sjöfartsbok skall utfördas även för utlänningar men att dennasjöfartsbok skall skilja sig från sjöfartsbok för svenskar genom att dettydligt skall framgå att den inte är att betrakta som en nationellidentitetshandling enligt nr 108. Omdet anses nödvändigt med en särskild handling, som skulle utgöra ett samlingsdokument,anser RPS att det vore olyckligt att använda samma benämning på två typer avhandlingar, varav den ena har internationell status och berättigar innehavarentill vissa fördelar vid besök i såväl svenska som ufländska hamnar. Även om detbeträffande den handling som utfärdats för en utlänning tydligt framgår att deninte är upprättad med stöd av konventionen, kan benämningen sjöfartsbok orsakamissförstånd hos myndigheter och enskilda. RPS motsätter sig sålunda att enhandling som benämns sjöfartsbok utfärdas för annan än svensk . () begränsar sitt yttrande till utredningsförslaget attsvensk sjöfartsbok skall kunna utfördas även för utländska medborgare. Isin numera modifierade utformning innebär förslaget att två slags sjöfartsböckerskall finnas. För en svensk utfårdas en "vanlig" sjöfartsbokmedan en utländsk får en sjöfartsbok på ett särskilt formulär av vilketdet tydligt framgår att boken inte är en sådan nationell identitetshandling somavses i nv 108. Därigenom har rätten för utlänningen avskuritsatt med åberopande av sjöfartsboken återvända till . SIV- som i och för sig är angeläget om att en utlänning inte enbart genom innehavav svensk sjöfartsbok ges rätt att återvända till i Prop.1983/84:1 41 stridmot invandringsbestämmelserna - vill ändå ifrågasätta om ett system med tvåslags sjöfartsböcker är lämpligt. Enbetydande olägenhet för en utländsk , utan hemlandspass eller annangiltig passhandling men med svensk sjöfartsbok, är att han inte lagligen kanuppehålla sig i . Inte heller kan han resa in i landet för av- eller påmönstring.Sjöfartsboken blir därigenom i praktiken endast en tjänstgöringsbok. Dettatorde strida mot vad som är allmänt vedertaget i fråga om sjöfartsböcker ochkan komma att orsaka förvirring. Detsenare gäller inte minst vid passkontroll och utfårdande av sjö-mansviseringsom handhas av polisen. Kunskaperna om innehållet i nr 108 kanförmodas vara begränsade inom polisen och risken för förväxling mellansjöfartsböcker av olika "dignitet" får anses som stor. Motbakgrund av vad som ovan sagts avstyrker förslaget om att svensksjöfartsbok skall utfärdas för utländsk medborgare. Finns behov av ettsamlingsdokument för utländska sjömän i svensk tjänst, bör detta kunnatillgodoses genom att en tjänstgöringsbok utfärdas. Socialstyrelsenhar utförligt kommenterat detta avsnitt. Sjömansyrketanses vara förenat med särskilda hälsorisker och sjösäkerheten kräver att desom tjänstgör ombord på fartyg har god hälsa. Som villkor för att en sjömanskall bli inskriven i sjömansregistret eller få tillträda en befattning ombordpå ett fartyg gäller att han med ett läkarintyg kan visa att han på gmnd avsitt hälsotillstånd inte är olämplig för sjömansyrket eller befattningen. Omen läkare vid undersökning finner att sjömannen på grand av sitt hälsotillståndär olämplig för sjömansyrket skall läkaren anmäla detta till sjöfartsverket.Med hänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet får läkaren dockunderlåta att göra anmälan. Detta s.k. läkarförbud kan överklagas hossocialstyrelsen. förekom 14 anmälningar . Någon överklagningav beslut till har inte skett . Utredningenföreslår att läkarförbudet avskaffas. Styrelsen tillstyrker detta. Beträffandeläkarintygets utformning avser att se över föreskrifterna omhälsoundersökning av sjöfolk SOSFS (M) 1979:22. Styrelsenställer sig positiv till utredningens förslag att omarbeta blanketten"Läkarintyg för sjöfolk" för att införa ett utrymme för"särskilda anmärkningar".