prop · G70360 · 1983-12-31 00:00:00 — Som påpekades av lagrådel i yttrandet överfinansieringslagen (prop. 1980/ 81:90, bil. 1, s. 637) omfattartillständsinnehavarens skyldigheter även atl ansvara med återstoden av sinförmögenhet för kostnader som staten skulle kunna ådra sig för sådanaåtaganden, ifall tillståndsinnehavaren skulle underlåta att fullgöra sinaskyldigheter och staten därför nödgas vidta åtgärderna. Ettviktigt komplement till vad som åligger en tillslåndsinnehavare enligtförevarande paragraf ulgör de skyldigheter beträffande iakttagande avstrålskyddet som anges i 10 § slrålskyddslagen. 11§ Den som har tillstånd all inneha eller driva en kämkraftsreaktor skall,utöver vad som sägs i 10 §, svara för att den forsknings- och utvecklingsverksamhetbedrivs som behövs för att vad som föreskrivs i 10 § 2 och 3 skall kunnafullgöras. Paragrafen,som närmare motiverats i avsnill 5.3.2.2, molsvarar 1§3 finansieringslagen.Paragrafen överensstämmer med 13 § första stycket i kommitténs förslag. Iparagrafen åläggs en innehavare av kämkraftsreaktor, varmed enligt 2§ 1 aförstås en anläggning för utvinning av kärnenergi, atl - utöver de skyldighetersom anges i 10 § bedriva erforderlig forsknings- och utvecklingsverksamhetpä avfallsområdet och i övrigt vidta de åtgärder som behövs för att kunna fullgöradenna skyldighet. Motsvarande skyldighet gäller i fråga om avveckling ochrivning av reaktoranläggningen. Skyldigheterna atl bedrivaforsknings- och utvecklingsverksamhet m. m. är begränsad till innehavare avkärnkraflsreaktorer. De gäller inle innehavare av tillstånd, som avserreaktorer som används för annat än kärnkraftsproduktion, l.ex.forskningsreaktorer, eller som avser annan verksamhel på kärnenergiområdet.Som framgår av 14 § är ansvaret inte begränsat till den lid driftstillståndetgäller eller kämkraftsreaklorn fakfiskt drivs. Enliglden nu gällande finansieringslagen (1 §) åligger forskningsskyldigheten m.m.innehavare av en kärnreaktor för kraftproduktion. I 2§ i förevarande förslagavses med kämkraftsreaktor en anläggning för utvinning av kärnenergi. Ianslutning till 2§ har närmare behandlats vad som avses med utvinning avkärnenergi. 1983/84:60 92 12§ Den som innehar lillsländ atl inneha eller driva en kämkraftsreaktor skall isamråd med övriga reaktorinnehavare upprätta eller låta upprätta ett allsidigtprogram för den forsknings- och utvecklingsverksamhet och de övriga åtgärdersom anges i I0§ 2 och 3, och 11 §. Programmet skall dels innehålla en översiktöver samUiga åtgärder som kan bli behövliga, dels närmare ange de åtgärder somavses bli vidtagna inom en tidrymd om minst sex är. Programmet skall med börjanär 1986 insändas lill regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer för atl granskas och ulvärderas. Dennaparagraf saknar motsvarighet i atomenergilagen och i kommitténs förslag. Iparagrafen åläggs en innehavare av en kärnkraftsreaktor skyldighet att i samrådmed övriga reaktorinnehavare förete ett allsidigt program för den forsknings-och utvecklingsverksamhet som krävs för en säker hantering och slutförvaring avuppkommet kärnavfall och för kärnämne som inte skall användas på nylt.Programmet skall också avse en säker avveckling och rivning av den anläggning ivilken verksamheten har bedrivits. Problemen påavfallsområdet är i allmänhet gemensamma för samtliga reaktorinnehavare ochdärför är ett för reaktorinnehavarna, åtminstone i väsentliga delar, gemensamtsystem en viktig fömtsättning för att lösa frågor om de i flera avseenden svåraoch kostsamma åtgärder som krävs för en säker avfallshantering och föravveckling av anläggningarna. En sådan samordning sker f. n. och ombesörjs avdet av kraftbolagen gemensamt ägda Svensk Kärnbränsleförsörjning AB.Möjligheten att upprätta etl gemensamt forskning- och utvecklingsprogram ges iparagrafen genom föreskriften att en reaktorinnehavare skall upprätta ellerlåta upprätta programmet i samråd med övriga reaktorinnehavare. Även omreaktorinnehavarna upprättar etl gemensamt program vilar ansvaret för att programmetupprättas och ges det innehåll som föreskrivs på den enskildereaktorinnehavaren. Somjag har angett i avsnitt 5.3.2.2 skall forskningsprogrammet vara inriktat päatt redovisa den forskning och utveckling som behöver vidtas för att slutligtkunna lösa problemen kring en säker hantering och slutförvaring enligt denmetod som framstår som bäst med hänsyn till säkerhet och strålskydd.Forskningen omfattar hela processkedjan för avfallets omhändertagande ochslutförvaring, således olika typer av mellanlager och andra anläggningar sombehövs före slutförvaringen. I kravet på ett allsidigt program ingår också enredovisning och en uppföljning av alternativa hanterings- och förvaringsmetodersom framkommer under den fortsatta utvecklingen på avfallsområdet, genom såvälden egna forskningen som ulländsk forskning. Syftet med bestämmelsen är attnågon bindning till en viss från början bestämd hanterings- ellerförvaringsmetod inte skall ske förtån man fått tillräckliga kunskaper för attkunna överblicka och bedöma föreliggande säkerhets- och strälskyddsproblem.Framkommer under det Prop.1983/84:60 93 fortsattaforskningsarbetet en ny och bättre metod bör i stället denna väljas. Del är för den slutligalösningen av avfallsfrågan väsentligt att programmet ges en långsiktiginriktning. I paragrafen anges därför atl forsknings-och utvecklingsprogrammetskall innehålla en översiktlig del i vilken anges samtliga de åtgärder som kanbli behövliga. Programmet skall emellertid också innehålla en mera detaljeraddel som behandlar de åtgärder som avses bli vidtagna på kort sikt. Denna periodskall avse en tidrymd om . Programmetskall med början vart tredje är insändas lill regeringen eller fillmyndighet som regeringen bestämmer för att granskas och utvärderas. Dennagranskning och utvärdering skall avse både den planerade framtida forskningenoch redan uppnådda forskningsresultat. De närmare skälen för dennaprövningsordning har redovisats i avsnitt 5.3.2.2. Behövs i viss fråga en årligredovisning av forskningsprogrammet har tillsynsmyndigheten påforskningsområdet möjlighel alt med stöd av 16 18 §§ infordra behövligaupplysningar av reaktorinnehavaren. 13 §I fråga om skyldighet för en reaktorinnehavare att svara för vissa kostnader som staten har och att erlägga en årlig avgift fill staten finns beslämmelser i lagen (1981:669) om finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle m. m. Paragrafen,som saknar motsvarighet i atomenergilagen, överensstämmer med 13 § andrastycket i kommitténs förslag. Somangetts i 11 § åligger det en reaktorinnehavare att bedriva den forsknings- ochutvecklingsverksamhet pä avfallsområdet som behövs för att kunna fullgöra deskyldigheter som anges i 10§. I dessa skyldigheter ingår bl. a. att svara förde kostnader som uppstår. Bestämmelsernaom reaktorinnehavarens forskningsskyldighet m.m. har överförts från I §finansieringslagen. I finansieringslagen kvarstår bestämmelserna omreaktorinnehavarnas skyldighet att svara för statens kostnader för forskningoch utveckling m.m. vad avser avfallshantering samt att erlägga en ärlig avgifttill staten. En erinran härom anges i nu förevarande paragraf. Omreaktorinnehavaren underlåter att belala den årliga avgiften kan avgiften f. n.drivas in enligt allmänna regler härför. Genom att reglerna om ansvar föravfallets omhändertagande, inkl. anläggningens avveckling, överförts till dennalag ges möjlighet att förelägga vite eller återkalla elt meddelat fillslånd omansvaret åsidosätts. 14 §Om ett tillstånd återkallas eller eft tillstånds giltighetstid går ut, kvarstår skyldigheterna för tillståndsinnehavaren enligt 10 § till dess de fullgjorts eller befrielse från dem medgivits. Befrielse kan medges av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. 1983/84:60 94 Paragrafensom saknar motsvarighet i gällande lagstiftning, överensstämmer i sak med 14 §i kommitténs förslag. Iparagrafen slås fasl alt de skyldigheter som enligl 10 § åligger en innehavareav tillstånd kvarstår även om tillståndet återkallas eller giltighetstiden förett tillstånd går ut ända till dess han har fullgjort sina åligganden. Deltaansvar kvarstår oavsett om han lagt ned verksamheten eller inle. Det får dockanses rimligt att tillståndsinnehavaren i vissa fall kan medges befrielse frånsina förpliktelser. I samband med en sådan befrielse bör prövas om deåligganden som lillståndsinnehavaren har kan fullföljas av annan. I en sådansituation bör också prövas om kraven pä säkerhet och en säker avfallshanteringoch avveckhng av en aktuell anläggning kan anses tillgodosedda och att medelfinns härför. Ett medgivande till befrielse ges av regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer. Möjligheten delegering bör kunnautnyttjas i fall som motsvarar dem som gäller enligt förordning omtillsynsmyndighet enligt atomenergilagen (1956: 306), m. m., vilket innebäratt SKI bör kunna medges atl pröva frågor om ansvarsbefrielse beträffande vissakärnämnen. Det ankommer på regeringen att lämna föreskrifter om del. Återkallelseav tillstånd m. m. 15 § Ett tillstånd atl bedriva kärnteknisk verksamhet kan återkallas av densom har meddelat tillståndet om 1. villkoreller föreskrifter som uppställts med slöd av 8 eller 9 § i något väsenlhgl avseende inte iakttas, 2. vad som har föreskrivits i 11eller 12 § inte iakttas och det föreligger synnerliga skäl frånsäkerhetssynpunkt, eller 3. del i annat fall föreliggersynnerliga skäl från säkerhetssynpunkt. Paragrafen,som har sin motsvarighet i 4§ tredje stycket atomenergilagen och 15 § ikommitténs förslag, anger när återkallelse av ett fillstånd till kärntekniskverksamhet kan ske. Enligtnu gällande beslämmelser i aiomenergilagen får ett tillstånd återkallas, ominnehavaren av tillståndet inle iakttar ett uppställt villkor eller eljestsynnerliga skäl föreligger. I den nu förevarande paragrafen anges atl enåterkallelse avser rätten att bedriva en tillåten kärnteknisk verksamhet. Vadsom avses med kärnteknisk verksamhet i denna lag anges i 1 §. Det ansvar som ärförenat med tillståndet alt inneha kärnämne, kärnavfall eller kärntekniskanläggning kvarstår däremot enligt vad som föreskrivs i 14 §. Iparagrafen anges vidare ultryckligen att det är den som meddelat tillståndet,dvs. regeringen eller den myndighet som regeringen enligt 5§ bestämt, sommeddelar beslut om återkallelse. Imofiven till aiomenergilagen (SOU 1956:11 s. 109) uttalas atl om etl villkoråsidosätts i allenast ringa mån eller om det villkor som åsidosätts i och försig är av mindre vikl, bör det inte komma ifråga all återkalla tillstånd. Eltskäl som enligl motiven kan föranleda återkallelse av tillstånd 1983/84:60 95 utanatl uppställt villkor har åsidosatts kunde vara att någon som innehar Ullståndalt driva kärnreaktor i något väsentligt avseende bryter mot beslämmelserna i1 eller 4 § atomenergilagen. Jag delar den uppfattningsom uttalades vid alomenergilagens tillkomst att en återkallelse av etttillstånd bör tillgripas endast vid mera allvariiga försummelser fråntillståndsinnehavarens sida. Normalt bör således återkallelse av Ullstånd intefillgripas annat än vid allvarliga eller upprepade överträdelser av uppställdavillkor eller av föreskrift i lagen. Av stor betydelse är också om försummelsenär väsentlig med hänsyn lill säkerhet eller strålskydd. I avsnittet 5.3.2.2 harjag närmare utvecklat min syn pä frågan om återkallelse på gmnd av försummadforsknings- och utveck-Ungsverksamhet enligt 11 och 12 §§. De enskilda rekvisiten föråterkallelse av elt fillstånd har i förevarande paragraf utformats mol bakgrundav vad jag nu har uttalat. Punkterna I och 3 har sin motsvarighet i gällandebestämmelser i atomenergilagen. I punkten 1 har dock angetts alt ettåsidosättande av villkor eller föreskrift skall ha skett i något väsentligtavseende. Begreppet väsentligt avseende syftar på sådana villkor ellerföreskrifter som är av särskild betydelse för alt säkerheten i verksamhetenskall kunna tryggas. Återkallelse av denanledningen att tillståndsinnehavaren inle iakttagit de villkor ochföreskrifter avseende forsknings- och utvecklingsverksamhet på avfallsområdetsom uppställts får enligt punkten 2 ske endast om det föreligger synnerligaskäl från säkerhetssynpunkt. Somjag har angelt i den allmänna motiveringen(avsnitt 5.3.2.2) får bedömningen av en återkallelsefråga i detta avseende ansesvara särskilt svåravvägd. I flertalet fall torderäUelse kunna uppnås genom att myndigheterna meddelar lämpliga villkor ochföreskrifter, vilka liksom enligt gällande bestämmelser kan kombineras medvitesföreläggande. Tillsynsmyndigheterna har därvid även möjlighel all avbrytaverksamheten lill dess föreskriven åtgärd vidtagits. Somframgår av 14 § kvarstår en tillståndsinnehavares skyldigheter enligt 10 § Ulldess de fullgjorts. Sedan detta skett kan han begära att tillståndetåterkallas. En begäran härom torde ligga i tillständsinnehavarens intresse ochjag anser därför en särskild bestämmelse i lag i denna fräga inte behövlig. Återkallelse med stöd avstrålskyddslagen kan inte ske beträffande tillstånd som meddelats enligtförevarande lag. Om strålskyddet åsidosätts gäller enligt 18 § slrålskyddslagenalt strålskyddsmyndigheten, när särskilda omständigheter påkallar det, som ettled i tillsynen kan förordna au anläggning eller anordning inle får användas,förrän föreskriven åtgärd har vidtagits eller ett radioaktivt ämne jämtestrålskyddsanordning har omhändertagils. 1983/84:60 96 16 §Tillsynen över efterlevnaden av vad som föreskrivs i denna lag och av villkor eller föreskrifter som meddelats med slöd av denna lag utövas av den myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafenmotsvarar 5 § första stycket atomenergilagen och 16 § första stycket ikommitténs förslag. Tillsynenöver kärnteknisk verksamhet utövas enligt nu gällande beslämmelser av SKI ochSSI. SKLs lillsyn avser efterlevnaden av frågor som regleras i atomenergilagenoch SSLs lillsyn av frågor som regleras i slrålskyddslagen. Jag har i avsnitt5.3.4 förordat alt denna uppdelning av fillsynsverksamhelen bibehålls. Enliglförevarande paragraf kan regeringen utse SKI att utöva tillsyn överefterlevnaden av vad som föreskrivs i den nu föreslagna lagen och av villkoroch föreskrifter som uppställts med slöd av denna lag. Denfillsyn som utövas av SKI avser frågor om säkerheten vid kärntekniskverksamhet, däri inbegripet viss verksamhet som syftar till att uppfyllaförpliktelser som har iklätt sig genom internationella överenskommelser.I tillsynen ingår också tillständsinnehavarens skyldigheter enligt 10§ atthantera och slulförvara uppkommet kärnavfall m.m. pä etl säkert sätt och attavveckla och riva anläggningen pä ell säkert sätt, när dessa åtgärder vidtas. Utöverde skyldigheter som anges i 10 § åligger det enligl 11 § en innehavare av enkämkraftsreaktor att svara för atl erforderlig forsknings- och utvecklingsverksamhetbedrivs på kärnavfallsområdel för att en säker avfallshantering och en säkeravveckling av verksamheten skall kunna ske. Övervakningen av nu angivnaskyldigheter ombesörjs enligt gällande bestämmelser av kärnbränslehämnden. Somjag har angelt i avsnitt 5.3.2.2 utreds f. n. myndighetsorganisationen i dessafrågor. Bestämmelserom tillsynen i fräga om strålskydd finns i 1420§§ slrålskyddslagen. SSIutövar tillsynen enligt den lagen. Vid sidan av den lillsynsom regleras genom denna lag eller strålskyddslagen föreligger också tillsynvid kärnteknisk verksamhet enligt arbetsmiljölagen. Det gäller sådanaanordningar som inle regleras genom kärnkrafts-lagstiftningen saml andraförhållanden som rör arbetsmiljön. De samordningsbehov som här kan föreliggakan, liksom f. n., beaktas i samband med tillståndsprövningen och genom samrådmellan arbetarskyddsstyrelsen och yrkesinspekUonen samt SKI och SSI. 17 § En tillståndsinnehavare skall på begäran av tillsynsmyndigheten 1. lämnamyndigheten de upplysningar och tillhandahälla de handlingar som behövs för tillsynens utövande, och 2. gemyndigheten tillträde till anläggning eller plats där kärnteknisk verksamhel bedrivs, i den omfallning som behövs för tillsynens utövande. 1983/84:60 97 Denna paragraf har sin motsvarighet i 6§ atomenergilagensamt 17 och 18 §§ i kommitténs förslag. I paragrafen åläggs en tillslåndsinnehavare att lämnatillsynsmyndighet upplysningar och tillträde till anläggning och plats därkärnteknisk verksamhet bedrivs i den omfattning som behövs för att tillsynenskall kunna utövas. I lillståndshavarens upplysningsskyldighet ligger också atlredovisa sådana förhållanden vid en anläggning eller plats som behövs för bedömningav med slöd av lagen uppställda villkor och föreskrifter. Motsvarande bestämmelser vad avser strålskyddet finns i 15och 17 §§ slrålskyddslagen. 18 § får besluta om de åtgärder sombehövs för all trygga efterlevnaden av denna lag eller av villkor eller föreskrifter som uppställts med stöd av lagen. Paragrafen har sin motsvarighet i 6 § första stycketaiomenergilagen och 17 § första stycket i kommitténs förslag. För atl kunna fullgöra sin uppgift ges tillsynsmyndigheteni denna paragraf befogenhet atl besluta om sådana åtgärder som behövs för atltrygga efterlevnaden av de allmänna skyldigheter som enligl lagen åligger entillslåndsinnehavare och av de villkor och föreskrifter som uppställts med stödav lagen. Sådana åtgärder kan utgöras t. ex. av anvisningar i form avföreskrifter eller av direkta åtgärder för alt underlätta kontrollen av enanläggning. 19 § Den sominnehar tillstånd att driva en kärnkraftsreaktor eller en anläggning förlagring, hantering eller förvaring av kärnavfall eller av kämämne som inteskall användas på nytt är skyldig att ge lokal säkerhetsnämnd som regeringenbestämmer insyn i säkerhets- och strålskyddsarbetet vid anläggningen. 20 § Insynen skallgöra det möjligt för nämnden att inhämta information om det säkerhets- ochstrålskyddsarbete som har utförts eller planeras vid en anläggning som avses i19 § och ställa samman material för att informera allmänheten om detta arbele. Paragraferna har sin motsvarighet i 1 och 2§§ lagen omoffentlig insyn i säkerhetsarbetet vid kärnkraftverken och överensstämmer med19 och 20 §§ i kommitténs förslag. Frågan om offentlig insyn har närmare behandlatsi den allmänna motiveringen (avsnitt 5.3.5). Till skillnad från nu gällande bestämmelser kan lokalsäkerhetsnämnd inrättas även i kommun inom vilken lagrings-, hanterings- ochförvaringsanläggningar för kärnavfall m. m. uppförs. Enligt 19 § har de lokala säkerhetsnämndema fått utökadeuppgifter. Nämndernas uppgift är således inte som f. n. begränsad till detkärntekniska säkerhetsarbete som ulförts eller planeras vid enkärnkraftsreaktor. 7 1983/84. 1983/84:60 98 Nämndernasinsyn och informationsskyldighet skall omfatta över huvud taget alltförekommande säkerhets- och strålskyddsarbete vid en anläggning. Häri ingårsäkerhets- och slrålskyddsfrågor vid bl.a. transporter av kärnavfall till ochfrän den aktuella anläggningen. Till säkerhetsfrågorna hör också, som framgårav motiveringen lill 4 §, frågor om skydd av en anläggning eller transport(fysiskt skydd), dock i den mån insyns- och informationsskyldigheten ärförenlig med kraven pä sekretess. Delokala säkerhetsnämndema har även tillagts räu att få insyn i och möjlighel attinformera om frågor avseende planeringen av beredskapen mot kärnkraftsolyckor. 21§ Tillståndsinnehavaren skall på begäran av nämnden 1. lämna nämnden upplysningar omtillgängliga fakta och låta nämnden ta del av tillgängliga handlingar, allt iden män det behövs för att nämnden skall kunna fullgöra vad som anges i 20 §,och 2. ge nämnden tillträde till ochförevisa anläggningar eller platser, om det behövs för att nämnden skall fåinnebörden av upplysningar eller handlingar som utlämnats enligt 1 belyst ochtillträdet är förenligt med gällande säkerhetsföreskrifter. Paragrafenöverensslämmer i sak med 3 § lagen om offentlig insyn i säkerhetsarbetet vidkärnkraftverken och 21 § i kommitténs förslag. Iparagrafen regleras fillståndsinnehavarens skyldighet att på ensäker-helsnämnds begäran ge de upplysningar m. m. som nämnden behöver för attfå insyn och kunna inhämta information. Informationsskyldigheten omfauar sådaninformafion som är tillgänglig för innehavaren av anläggningen. a. att den skall kunna tillhandahållas utan väsentliga ölägenheter ellerkostnader för innehavaren. Någon skyldighet för denne alt för nämndens räkninggöra utredningar i olika frågor är det alltså inte fråga om. Frågorom tillträde till en anläggning som avses i 19 § regleras av föreskrifter somSKI meddelat med stöd av lämnat tillstånd till innehav och drift avanläggningen. Tillträde av annan än anläggningens personal kräver i principsärskill tillstånd av SKI. Härvid gäller att tillträde inte får stå i konfliktmed de säkerhelsintressen som det åvilar inspektionen att beakta. Som framgårav denna paragraf (punkten 2) gäller skyldigheten alt lämna säkerhetsnämndernatillträde lill en anläggning i den mån tillträdet är förenligt med gällandesäkerhetsföreskrifter och i den omfattning sä är fallet. Avinstruktionerna för SKI och SSI framgår att det åligger dessa myndigheter attbl.a. ge säkerhetsnämndema information om frågor som rör resp. myndighetsverksamhetsområde. Motsvarande skyldighet anser jag bör åläggas den myndighetsom handhar frågan om hantering och slutförvaring av använt kärnbränsle m.m.och om forskning och utveckling på dessa områden. Det ankommer på regeringenatt föreskriva härom. 1983/84:60 99 22 § Till böter eller fängelse i högsl döms den som 1. utan tillstånd enligl 5 eller 6§ bedriver kärnteknisk verksamhet, 2. underlåter alt iaktta villkoreller föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag, eller 3. åsidosätterföreskrifter om provning som meddelats med stöd av 9 §. I fråga om olovlig införsel av kämämne eller kärnavfall eller olovlig utförselav kärnämne eller annat som avses i 1 § 4 eller försök därtill gäller lagen(1960:418) om straff för varusmuggling. Paragrafenhar sin motsvarighet i 7 § atomenergilagen och 22 § i kommitténs förslag. Iförhållande lill nu gällande bestämmelser i aiomenergilagen har skillnadenmellan påföljd för normala och grova brott lagils bort. Vidare har lagts lillatt straffbestämmelserna omfattar även åsidosättande av föreskrift om provning.I andra stycket har angetts att lagen om straff för vamsmuggling skalltillämpas även i fråga om olovlig införsel av kärnämne eller kämavfall. Ifråga om sådan upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrätt som avses i 1§ 5 gäller straffbestämmelserna i första stycket. Bestämmelserom straff för underlåtenhet att iaktta villkor och föreskrifter vad avserstrålskyddet finns i 23 § andra stycket strålskyddslagen. 23 §Kärnämne eller kärnavfall som någon utan tillstånd enligt 5 § för värvat, innehaft, överlåtit, hanterat, bearbetat, transporterat eller annars tagit befattning med kan förklaras helt eller delvis förverkat, om del inte är uppenbart obilligt. Innehar han inte längre ämnet, får i stället värdet förklaras förverkat. Paragrafenhar sin motsvarighet i 8 § atomenergilagen och 23 § kommitténs förslag.Paragrafen har redaktionellt ändrats så alt den överenstämmer med I § 24 §Den som inte fullgör vad tillsynsmyndigheten begär eller beslutar med stöd av 17 eller 18 § eller vad den lokala säkerhetsnämnden begär med stöd av 21 § eller som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar myn digheten eller nämnden orikliga uppgifter, döms till böter eller fängelse . . _. Paragrafenmolsvarar 9 § atomenergilagen och 5 § lagen om offentlig insyn isäkerhetsarbetet vid kärnkraftverken. Motsvarande bestämmelse finns i 24 §kommitténs förslag. Iparagrafen har följts den straffskala som anges i atomenergilagen. Det innebären skärpning i förhållande till vad som stadgas i 5 § lagen om offentlig insyni säkerhetsarbetet vid kärnkraftverken, enligt vilken påföljden är böter. 1983/84:60 100 25 §Den som inte följer vad som föreskrivs i 10-12 § eller med stöd av denna lag uppställda villkor eller föreskrifter eller att efterkomma vad fillsynsmyndigheten har begärt eller beslutat med stöd av 17 eller 18 §, får av myndigheten föreläggas vite.