prop · G703117 · 1983-12-31 00:00:00 — medförslag till järnvägstranklag, m.m.; Regeringen föreslår att anta de förslag som hartagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll ovannämnda dag. I propositionen läggs fram förslag till en nyjärnvägstrafiklag. Lagen innehåller en samlad reglering av järnvägens och andraspårföretags förhållande till transportkunderna och till dem som skadas tillföljd av spårdriften. Den nya lagen föreslås gälla inte bara trafik medjärnväg utan också i vissa delar trafik med tunnelbana och spårväg. I lagförslaget regleras befordran av passagerare, gods ochinskrivet resgods. Lagförslagel innehåller också bestämmelser om järnvägensutom-obligatoriska ansvarighet, dvs. dess ansvarighet för skador på personersom inte är passagerare och på egendom som inte befordras som gods ellerinskrivet resgods. Slutligen ges också vissa bestämmelserom ordning ochsäkerhet vid järnvägstrafik. gällande regler har till stor del tagits upp iförslaget ulan sakliga ändringar. Reglerna om järnvägens ansvarighet för skadorsom tillfogas tredje man har dock arbetats om helt. Enligt gällande rätt ärjärnvägen normalt ansvarig för sådana skador endast om den har förfaritvårdslöst. Huvudregeln i lagförslaget är att järnvägen skall ersätta sådanaskador även om den inte har gjort sig skyldig till fel eller försummelse.Järnvägen svarar emellertid bara vid vårdslöshet för skador som vid enkollision mellan ett spårfordon och ett motorfordon tillfogas ett motorfordoneller personer eller egendom som befordras med ett motorfordon. Vidare föreslås att i järnvägstrafiklagen tas instraffbestämmelser som svarar mot bestämmelserna om rattfylleri ochrattonykterhet i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott. Dessastraffbestämmelser föreslås omfatta inte bara som enligt gällande rätt -förare av järnvägsfor-1 1983/84. Prop.1983/84:117 2 don och tunnelbanetåg utan också andra järnvägs- och tunnelbanetjänstemän somutför uppgifter av väsentlig betydelse för säkerheten. Denföreslagna lagen ersätter flera nu gällande författningar rörandejärnvägstrafik. Av dessa kan nämnas lagen (1886: 7 s. 1) angående ansvarighetför skada i följd av järnvägs drift, lagen (1976:58) om järnvägs ansvarighetvid befordran av resande och järnvägstrafikstadgan (1966:202). Ianslutning till förslaget till en ny järnvägstrafiklag föreslås ändringar ibl.a. trafikskadelagen (1975: 1410). Lagstiftningenföreslås träda i kraft . Lagförslageni denna proposition har granskats av lagrådet. Propositionen innehåller därförtre huvuddelar: lagrådsremissen (s. 26), lagrådets yttrande (s. 286) och föredragandestatsrådets ställningstaganden till lagrådets synpunkter (s. 307). Föratt få skälen till lagförslagen helt klara för sig måste läsaren ta del av allatre texterna. 1983/84:117 3 1 Förslag till Järnvägstrafiklag 1 §Denna lag tillämpas på järnvägstrafik på bana inom eller på svensk tågfärja. Vad som föreskrivs om järnväg i 1 kap., 2 kap. 1-4 §§ och 5 kap. tillämpas också på tunnelbana och spårväg. Bestämmelserna i 6 kap. tillämpas också på tunnelbana och spårväg i den utsträckning som anges där. Av2 kap. 3 § och 3 kap. 1 § följer alt vissa bestämmelser i lagen kan tillämpasäven på befordran med annat transportmedel än som anges i första stycket. Ifall som avses i 2 kap. 3 § kan därvid bestämmelser i lagen lillämpas påbefordran även utom . Enligt 3 kap. 1 § och 4 kap. 1 § skall lagen ivissa fall inte tillämpas på befordran av gods eller inskrivet resgods i trafikmed utlandet. Lagentillämpas inte på postbefordran med järnväg. 2 §Bestämmelserna i denna lag får inte genom avtal åsidosättas till nackdel för resande eller för avsändare eller mottagare av gods. Avtal som avviker från bestämmelserna i 3 kap. får dock träffas, när godsets ovanliga art eller andra särskilda omständigheter gör det skäligt. Avtalom att framtida tvister med anledning av förhållanden som regleras i denna lagskall avgöras av skiljemän får göras gällande endast i fråga om tvister som rörgodsbefordran. 3 § Om järnvägen inte fullgör ilag eller annan författning föreskriven befordringsskyldighel och om detdärigenom uppkommer skada för någon till vars förmån befordringsskyldighetengäller, är järnvägen skyldig att ersätta skadan. 4 § ansvar enligtdenna lag omfattar också vad den som är anställd hos järnvägen gör ellerunderlåter att göra i tjänsten samt vad den som järnvägen annars anlitar förverksamheten gör eller underlåter att göra vid utförandet av sitt uppdrag. 5 § Den som har en fordran påersättning enligt denna lag eller en annan fordran på betalning på grund avbefordringsavtal som avses i lagen förlorar rätten att kräva ut sin fordran,om han inte väcker talan inom den preskriptionstid som anges i andra ellertredje stycket. Preskriptionstiden är vid dödsfall från dödsfallet, dock inte längre än från den händelsesom ledde till dödsfallet, vid personskada som inte har från den händelse som orsakade lett till döden skadan, vidsakskada när fordringen då godset eller resgodset rör avtalom befordran av lämnades ul eller, om det inte har lämnats gods eller inskrivetresgods ut, från den dag då det senast skulle ha Prop.1983/84:117 4 vid sakskada i andra fall från den händelse som orsakade skadan, för annan fordran från det alt fordringenuppkom. När fordran avser sakskada och rör avtal om befordran avgods eller inskrivet resgods eller när den avser annat än person- ellersakskada är dock preskriptionstiden , om järnvägen eller någon som järnvägenansvarar för enligt 4 § har orsakat skadan uppsåtligen eller genom grovvårdslöshet. Om tiden för talan har försuttits, får fordran inte hellergöras gällande på annat sätt, såsom genom genkäromål eller yrkande omkvittning. De särskilda reglerna om preskription i denna paragrafgäller inle, om en fordran görs gällande mot någon på grund av dennesbrottsliga förfarande och fordringen inte rör sådan internationell befordransom avses i 2 kap. 6 § Talan mot järnvägen om ersättning för skada som avsesi denna lag får väckas vid 1. den domstol somenligt annan lag är behörig att pröva sådan talan, 2. domstolen iavrese-, avsändnings- eller bestämmelseorten, om orten ligger i ochtalan gäller ersättning enligt någon bestämmelse i 2-4 kap., 3. domstolen i ortpå tågfärjelinje, om orten ligger i och talan gäller skada som harinträffat i samband med trafik med svensk tågfärja på linjen. 7 § Sådanabestämmelser i denna lag som anger särskild beräkningsgrund för skadeståndeller som begränsar skadestånd till beloppet tillämpas inte på anspråk motjärnvägen, när järnvägen eller någon som järnvägen ansvarar för enligt 4 § harorsakat skadan uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet. 8 § fåråberopa denna lags bestämmelser om förutsättningar för eller begränsning avansvarigheten för skada, även om anspråk på ersättning som hade kunnat grundaspå lagen görs gällande på annan grund. 9 § Om anspråk påersättning för skada som järnvägen är ansvarig för enligt denna lag riktas motnågon som är anställd hos järnvägen eller i annan egenskap anlitas förjärnvägsdriften, gäller i fråga om denne vad som sägs i 7 och S §§ omjärnvägen. Om anspråket grundas på brottsligt förfarande av den mot vilkenanspråket riktas och detta inte rör sådan internationell befordran som avses i2 kap., får han dock inte mot anspråket göra gällande att talan mot järnvägengått föriorad på grund av preskription enligt 5 §. 10 § Om järnvägen har en förfallen fordran för sinbefattning med egen dom som den innehar med anledning av ett befordringsavtal som avses i denna lag, är järnvägen inte skyldig att lämna ut egendomen till den som är betalningsskyldig för fordringen förrän fordringen har blivit betald eller säkerhet har ställts för betalningen. När endast en del av en sändning begärs utlämnad, får järnvägen dock inte hålla kvar delen, om värdet av återstoden täcker fordringen. Rätt att hålla kvar egendom till säkerhet för en sådanfordran som avses i Prop.1983/84:117 5 förstastycket föreligger också, när tredje man har hand om egendomen för förvaring påuppdrag av järnvägen eller när egendomen finns hos en annan järnväg som hardeltagit i utförandet av befordringsavtalet. Tredje man som har hand om egendomför förvaring på uppdrag av järnvägen har också rätt att hålla kvar egendomentill säkerhet för en egen fordran på betalning för förvaringen. 11§ Om atomskada gäller särskilda bestämmelser. 1 §Om en resande skadas till följd av järnvägsdriften medan han uppe håller sig i eller stiger på eller av ett järnvägsfordon, skall järnvägenersätta skadan. Järnvägenär fri från ansvarighet enligt första stycket, om skadan har orsakats avomständigheter som inte kan hänföras till själva järnvägsdriften och somjärnvägen inte hade kunnal undgå eller förebygga följderna av även om den hadevidtagit alla åtgärder som rimligen hade kunnat krävas av den. 2 §Om egendom som den resande bär på sig eller har med sig som handresgods helt eller delvis går föriorad eller skadas i samband med att den resande tillfogas sådan skada som järnvägen är ansvarig för enligt I §, skall järnvägen ersätta också skadan på egendomen. Omegendomen går förlorad eller skadas under befordringen i annat fall än somavses i första stycket, är järnvägen ansvarig endast om fel eller försummelseligger järnvägen till last. 3 §Om järnvägen blir tvungen att tillfälligt avbryta järnvägsdriften och befordrar eller låter befordra de resande med annat transportmedel och om en resande till följd av denna befordran tillfogas personskada eller sådan sakskada som avses i 2 §, är järnvägen ansvarig för skadan enligt de regler som gäller för det använda befordringssättel. Bestämmelserna i 1 kap. 5 och 6 §§ skall dock tillämpas. 4 §I fråga om skadestånd enligt 1 eller 2 § gäller 5 kap. samt 6 kap. 1 och 3 §§ skadeståndslagen (1972: 207). Vidsakskada som avses i 2 § är järnvägens ersättningsskyldighet begränsad tillett belopp som för varje resande motsvarar hälften av basbeloppet enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring då den händelse som orsakade skadaninträffade. Särskildabestämmelser om internationell befordran 5 § Bestämmelserna i 6-13 §§gäller endast i fråga om sådan färd enligt internationell befordringshandlingsom avses i tilläggskonventionen till det internationellafördraget om befordran med järnväg av resande och resgods (internationellbefordran). 6 § Vid internationell befordranskall, i stället för 6 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207), gälla attskadestånd jämkas i den mån vållande på den skadelidandes sida har medverkattill skadan. Prop.1983/84:117 6 7 § Ersättning för framtidainkomstförlust eller förlust av underhåll fastställs i form av ettengångsbelopp, om den skadelidande inte begär annat. 8 § Om järnvägen vidinternationell befordran har ådragit sig ersättningsskyldighet enligt 2 §första stycket, skall vid tillämpningen av 4 § andra stycket i stället förhälften av basbeloppet gälla ett belopp om . Med franc förstås enguldfranc med en vikt av tio trettioendels gram och niohundra lusendelarsfinhet. Regeringenkungör motvärdet av franc uttryckt i de av användasärskilda dragningsrätterna. Omräkningfrån särskilda dragningsrätter till svenskt mynt skall ske efter kursen den dagdå dom meddelas eller en annan dag som parterna har kommit överens om. Kronansvärde skall bestämmas i enlighet med den beräkningsmetod som Internationellavalutafonden den dagen tillämpar för sin verksamhet och sina transaktioner. 9 §På en fordran som avser ersättning enligt 1 § eller 2 § första stycket utgår ränta från och med den dag då det förfarande som avses i 12 § inleddes eller, om något sådant förfarande inte har inletts, från och med den dag då talan väcktes. Om ersättningen avser kostnader vid personskada, inkomstförlust eller förlust av underhåll, utgår dock ränta först från och med den dag då järnvägen fick tillgång till den utred ning som behövs för alt ersättningens belopp skall kunna bestämmas. ' 10 §Den som vill kräva ersättning för skada vid internationell befordran skall från det att han fick kännedom om skadan lämna meddelande om skadefallet. Meddelandetskall lämnas till någon av följande järnvägar, förutsatt att järnvägen har sittsäte i eller i en annan stat som är ansluten till den konvention somnämns i 5 §: 1. järnvägsom trafikerar den sträcka på vilken skadefallet inträffade, 2. järnväg i avreseorten, 3. järnväg i bestämmelseorten, 4. järnväg i den resandes hemorteller vanliga uppehållsort. Harskadan orsakats genom vållande på järnvägens sida eller har någon järnväg somtrafikerar den sträcka på vilken skadefallet inträffade på annat sätt fåttkännedom om detta, behöver meddelande inte lämnas. 11 § Den som inte har iakttagitsin skyldighet enligt 10 § att lämna meddelande om skadefallet har förloraträtten till ersättning, om inte underlåtenheten beror på förhållande som haninte kan lastas för. 12 § Den som ulan att väcka talanvill kräva ersättning för skada vid internationell befordran skall framställakravet skriftligen hos någon av de järnvägar som anges i 10 §. Regeringenmeddelar närmare föreskrifter om handläggningen av sådana ersättningskrav. Omnågon framställer anspråk på ersättning enligt första stycket, skall i preskriptionstidenför detta anspråk inte räknas in tiden från det att anspråket framställdesintill den dag då järnvägen skriftligen meddelar att den inte medger anspråketoch återsänder de handlingar som har sänts in med framställningen. Om järnvägenmedger anspråket till en del, fortsätter preskriptionstiden att löpa endast förden återstående delen av anspråket. Påstår någon att krav eller svar på dettahar tagits emot av motparten eller Prop.1983/84:117 7 att handlingarna har återsänts, ankommer det på honom attbevisa detta. Förnyade krav avseende samma skada medför inte något ytterligareuppehåll i beräkningen av preskriptionstiden. 13 § I sådana fall som avses i 3 § skall vidinternationell befordran, förulom 1 kap. 5 och 6 §§, även 2 kap. 10-12 §§tillämpas. 1 § Detta kapitel tillämpas på sådan godsbefordran medjärnväg i allmän inrikes trafik som sker mot betalning. Har avtal träffats om sådan beford ran, tillämpas kapitlet på befordringen även när järnvägen ombesörjer denna med vägfordon. Pågodsbefordran i trafik med utlandet tillämpas kapitlet endast om annat inteföljer av det internationella fördraget om godsbefordran med järnväg (). Ingående och fullgörande av befordringsavtal Avtaletstillkomst 2 § Föravtal om godsbefordran gäller allmänna regler om hur avtal ingås. 3 § Avsändaren är skyldig att på järnvägens begäranupprätta en trans porthandling och järnvägen är skyldig att på avsändarens begäran ta emot en sådan handling, om de inte kommer överens om att någon transport handling inte skall användas. Avsändaren och järnvägen bestämmer gemensamt hurtransporthandlingen skall vara utformad. Om någon av dem begär det, skalltransporthandlingen dock ha den ulformning som anges i 4-6 §§. En sådantransporthandling benämns fraktsedel. 4 § En fraktsedel består av två blad, avsändarbladet ochmottagarbladet. Ytterligare blad skall upprättas, om järnvägen begär det. När järnvägen tar emot godset till befordran, skall den påavsändarbladet och mottagarbladet genom stämpling eller på annat lämpligt sätterkänna mottagandet och ange dagen för detta. skall snarastdärefter återlämnas lill avsändaren. behålls av järnvägen föratt överlämnas till mottagaren. 5 § I samtliga fraktsedelsblad skall anges 1. avsändarensnamn och adress, 2. bestämmelsestationen, 3. mottagarensnamn och adress, 4. godsbeskrivning, 5. i fråga omfarligt gods, dess tekniska benämning och de försiktighetsåtgärder som behövervidtas. 6 § Om avsändaren i fraktsedeln för in andra uppgifter änsom avses i 5 § är dessa utan verkan mot järnvägen, om inte denna uttryckligen har med gett att uppgifterna förs in. Prop.1983/84:117 8 Avsändarenär skyldig att i fraktsedeln lämna de ytterligare uppgifter som järnvägenbegär. Sådan begäran får avse endast uppgifter av det slag som järnvägenoffentligt har tillkännagett att den kan komma att kräva. 7 §Avsändaren är skyldig att ersätta järnvägen för kostnader och skador som uppkommer för den till följd av att de uppgifter som avsändaren lämnar i fraktsedeln är oriktiga, otydliga eller ofullständiga. Åtgärdernär järnvägen tar emot godset 8 §Innehåller fraktsedeln uppgift om antalet eller uppgift som avser identifieringen av , skall järnvägen när den tar emot godset till befordran kontrollera om uppgiften är riktig. Detta gäller dock inte, om avsändaren har lastat godset eller om förhållandena annars är sådana att järnvägen har godtagbara skäl att underlåta kontrollen. Företas inte kon troll, skall detta anmärkas i fraktsedeln, om det inte framgår av denna att godset har lastats av avsändaren. Anmärkning skall också göras i fraktse deln, om järnvägen finner att en uppgift är oriktig. tar emot godset, skall järnvägen göra en yttre besiktning. Om godseteller förpackningen därvid bedöms inte vara i gott skick, skall järnvägenanmärka detta och ange i vilket hänseende som brister föreligger. Anmärkningenskall göras i fraktsedeln eller, om fraktsedel inte har upprättats, på annattydligt sätt. 9 §Avtalsvillkor som anges i fraktsedeln skall antas återge befordrings avtalets innehåll, om inte annat visas. Har i fråga om uppgifterna om antalet eller idenfifieringen av dessa någon anmärkning enligt 8 § första stycket inte gjorts i fraktsedeln skall uppgifterna anses vara riktiga, om annat inte visas eller om det inte av fraktsedeln framgår eller annars är uppenbart att avsändaren har lastat godset. Uppgifter som har bekräftats av järnvägen är alltid gällande mot den. inte framställt någon anmärkning enligt 8 § andra stycket och visasinte något annat, skall godset och förpackningen anses ha varit i gott skick,såvitt kunnat bedömas vid en yttre besiktning, när järnvägen tog emot det till befordran. 10 §Avsändaren skall svara för skador och kostnader som uppkommer för järnvägen på grund av att godset inte har varit förpackat eller varit bristfälligt förpackat eller på grund av att avsändaren har förfarit felaktigti samband med lastning som har ombesörjts av honom. Detta gäller dock inte, när järnvägen har insett eller borde ha insett faran men har underlåtit att vidta lämpliga åtgärder för att avvärja den. 11 §När avsändaren överlämnar fariigl gods till järnvägen, skall han noga underrätta den om vad faran består i och om de försiktighetsåtgärder som behöver vidtas. Omavsändaren har överlämnat fariigl gods till järnvägen och järnvägen därvid intekände till farans art och vilka försiktighetsåtgärder som skulle vidtas, äravsändaren skyldig att ersätta järnvägen för skador och kostnader på grund avdetta. I fråga om järnvägens rätt att vidta åtgärder för att avvärja farangäller 6 kap. 7 §. Prop.1983/84:117 9 Påstår järnvägen att den inte har känt till någotförhållande som angår godsets fariighet, skall påståendet godtas, om det intehar lämnats någon upplysning om förhållandet i fraktsedel och avsändaren ellermottagaren inte visar att järnvägen ändå kände till förhållandet. Rätt att förfoga över godset under befordringen 12 § Under befordringen får avsändaren förfoga övergodset genom att hos järnvägen begära att befordringen avbryts eller att godset lämnas ut på en station under vägen eller till en annan mottagare än som har angetts eller genom annan liknande anvisning. är inle skyldig att följa en anvisning, om delskulle medföra att en sändning delas, störningar uppstår i järnvägsdrifteneller en annan sändnings avsändare eller mottagare orsakas skada. Kan denstation där den begärda åtgärden skulle utföras inte underrättas medan detfortfarande är möjligt att utföra den, får järnvägen lämna anvisningen utanåtgärd. Kan en anvisning inte följas av skäl som anges i andrastycket, skall järnvägen genast underrätta avsändaren om detta. Avsändarens rätt att förfoga över godset upphör, närmottagaren gör gällande sin rätt enligl 15 §. 13 § När järnvägenföljer en anvisning som avsändaren har lämnat enligt 12 §, har järnvägen rättatl av avsändaren få skälig ersättning för detta. Om skada har uppkommit, harjärnvägen rätt till ersättning även för skadan. Ersättning utgår dock inte, omfel eller försummelse ligger järnvägen till last. 14 § Om järnvägeninte följer en anvisning som den enligt 12 § är skyldig att följa eller om deninte lämnar en sådan underrättelse som avses i 12 § tredje stycket, ärjärnvägen skyldig att ersätta den skada som uppkommer genom detta. är också ansvarig för skador som tillfogasmottagaren på grund av att järnvägen följer en anvisning av avsändaren, faständennes rätt att förfoga över godset har upphört enligt 12 § fjärde stycket. 15 § Om avsändaren inte har förordnat annat med stödav 12 §, får mottagaren göra gällande de rättigheter som tillkommer honom enligt befordringsavtalet 1. när godset harkommit till bestämmelsestationen eller till en annan plats där godset enligtbefordringsavtalet får lämnas ut, 2. när det harfastslagits att godset har gått föriorat, 3. när den tid somnämns i 22 § andra stycket har gått ut utan att godset har lämnats ut tillmottagaren. En mottagare som med stöd av första stycket 1 begär att fåut godset eller mottagarbladet av fraktsedeln blir därmed skyldig att tilljärnvägen genast eriägga de belopp som. han skall betala enligtbefordringsavtalet. 16 § Om gods som har belagts med efterkrav lämnas uttill mottagaren, fastän efterkravsbeloppet inte har betalats, är järnvägen skyldig atl intill detta belopp ersätta avsändaren för den skada som han lider därigenom. Mottagaren är skyldig att ersätta järnvägen vad den har betalat till avsän daren. 1983/84:117 10 17 § Om det visar sig omöjligt att befordra godsettill den plats där det skall lämnas ut, skall järnvägen begära anvisning från avsändaren. Kan godset befordras till den plats där det skall lämnasut endast om avvikelse görs från befordringsavtalet, skall järnvägen ocksåbegära anvisning från avsändaren, om inte avvikelsen saknar nämnvärdbetydelse. Om järnvägen inte får någon anvisning inom skälig tid, är järnvägenskyldig att vidta de åtgärder som järnvägen, mot bakgrund av sin kännedom omomständigheterna, anser bäst tillgodose avsändarens intresse. Om avsändarens rätt alt förfoga över godset har upphört,skall vad som sägs om avsändaren i första och andra styckena i stället gällamottagaren. 18 § Om det, sedan godset har kommit till den platsdär det skall lämnas ut, visar sig att det föreligger hinder för godsets utlämning, skall järnvägen begära anvisning från avsändaren eller, om dennes rätt att förfoga över godset har upphört, från mottagaren. Om mottagaren begär att få ut godset fastän han tidigarehar vägrat att ta emot det, eller om annars hinder för att lämna ut godsetupphör, skall godset lämnas ut till mottagaren, om inte avsändaren harförordnat annat genom en anvisning som har nått järnvägen innanutlämningshindret upphörde. Lämnas godset ut, skall järnvägen genastunderrätta avsändaren om detta. Kostnader vid befordrings- eller utlämningshinder 19 § Om järnvägen har begärt eller följt enanvisning enligt 17 eller 18 § eller vidtagit åtgärder med stöd av 17 § andra stycket, har den rätt till skälig ersättning för detta. Ersättning utgår dock inte, om fel eller försum melse ligger järnvägen till last. 20 § Om järnvägen har begärt anvisning enligt 17 §första stycket eller 18 § första stycket men inte inom skälig tid fått någon anvisning som den rimligen är skyldig att följa, skall befordringen anses avslutad. är dock skyldig att med de inskränkningar som följer av 21 § förvara godset åt den som till följd av befordringsavtalet är berättigad lill godset. Järnvä gen kan därvid uppdra förvaringen åt tredje man. 21 § Vid befordrings- eller utlämningshinder fårjärnvägen utan att in vänta anvisning sälja godset, om detta är utsatt för snar förstörelse eller dess tillstånd annars ger anledning till det eller om kostnaden för godsets förvaring inte står i rimligt förhållande till dess värde. får även sälja godset, om den efter en skälig tids förvaring ännu inte har fått någon anvisning om annan åtgärd som den rimligen får anses skyldig att vidta.