prop · G703104 · 1983-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1983/84:104 med förslag till lag omkontrollavgift vid olovlig parkering, m. m.; Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag avregeringsprotokoll ovannämnda dag. Ipropositionen läggs fram ett förslag till lag om kontrollavgifter vid sådanaparkeringsöverträdelser som inte omfattas av förordnande enligt lagen(1976:206) om felparkeringsavgift eller som är brott enligt vägtrafikkungörelsen(1972:603). Lagen syftar bl.a. till att utjämna skillnaderna mellan den i daghelt oreglerade privaträttsliga s. k. tomtmarksparkeringen och denoffentligrättsliga parkeringen. Lagenföreslås träda i kraft . 1 1983/84. Prop.1983/84:104 2 Lagom kontrollavgift vid olovlig parkering 1§ En markägare som upplåter ett område för parkering eller förbjuder parkeringinom området får under de förutsättningar som anges i denna lag ta ut en avgift(kontrollavgift) om ett fordon parkerats inom området i strid mot förbud ellervillkor som han har beslutat (olovlig parkering). Kontrollavgiftfår inte tas ut om överträdelsen omfattas av förordnande enligt lagen(1976:206) om felparkeringsavgift eller är belagd med straff enligt annanförfattning än . 2§' Med fordon avses i denna lag 1. fordon som är upptagna i bilregistret eller motsvarande utländska register, 2. fordon som är upptagna i det militära fordonsregistret, eller 3. fordon som brukas med stöd av saluvagns-, turistvagns-, exportvagns-ellerinterimslicens. Bestämmelsernai denna lag om markägare gäller också den som på grund av avtal har rätt attupplåta ett område för parkering eller att förbjuda parkering inom området. 3 § Kontrollavgift får tas ut endast om parkeringsförbudet eller parkeringsvillkorentydligt har tillkännagetts genom skyltning på platsen. Skyltningen skallutföras med vägmärken. 4 § Kontrollavgiften får inte överstiga den felparkeringsavgift som fastställtsinom kommunen enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgift. Omfelparkeringsavgiften har fastställts till olika belopp för skilda delar avkommunen eller för skilda slag av. överträdelser gäller följande. Kontrollavgiftenfår inte överstiga den felparkeringsavgift som fastställts för överträdelser avföreskrifter om avgiftsbelagd parkering eller, om sådana föreskrifter saknas,den lägsta felparkeringsavgift som gäller för den del av kommunen där denolovliga parkeringen ägde rum. 5 §En ny kontrollavgift får tas ut för varje påbörjat kalenderdygn som en olovlig parkering pågår. Minst måste dock förflyta från det att en betalningsuppmaning enligt 8§ första stycket utställdes till dess att en ny får utställas. Högstfem kontrollavgifter får tas ut för samma olovliga parkering. 6 §Gör markägaren anspråk på kontrollavgift för en olovlig parkering, har han inte rätt att för samma parkering också ta ut parkeringsavgift som inte betalats. '1 § i det lagförslag som remitterades till lagrådet har i propositionsförslagetdelats upp i 1 och 2§§. Till följd härav motsvarar 3§ i propositionsförslaget 2§i det remitterade förslaget osv. 1983/84:104 3 7 § Fordonets förare och ägare ansvarar solidariskt föratt kontrollavgif ten betalas. Ägaren ansvarar dock inte om omständigheterna gör det sannolikt att fordonet har frånhänts honom genom brott. Med fordonets ägare avses 1. den som vid tiden för den olovligaparkeringen var antecknad som fordonets ägare i något av de register som avsesi 2 § första stycket eller 2. i fråga om fordon som brukas medstöd av licens som anges i 2 § första stycket 3, den som innehadelicensen. 8 § Vill markägaren ta ut kontrollavgift skall hanutställa en betalnings uppmaning som överlämnas till fordonets förare eller ägare eller fästs på fordonet. Om kontrollavgiften inte betalas inom den tid som angettsi uppmaningen, skall markägaren påminna fordonets förare eller ägare ombetalningsansvaret innan han vidtar åtgärder för inkassering av avgiftenenligt inkas-solagen (1974: 182). Påminnelsen skall innehålla uppgift om näravgiften senast skall betalas. 9 § Talan om att få ut kontrollavgift får inte väckassenare än från den dag då den olovliga parkeringen upphörde. Talan skall väckas vid tingsrätten i den ort där denolovliga parkeringen ägde rum. 10 § Om det med hänsyn tillomständigheterna i samband med den olovliga parkeringen skulle framstå somuppenbart oskäligt att ta ut kontrollavgift, får avgiften inte tas ut. 11 § Har någon genom lagakraftägandedom dömts för gärning som innefattar olovlig parkering eller godkäntstrafföreläggande för sådan gärning får kontrollavgift inte tas ut. Redan erlagdavgift skall betalas tillbaka. 12 § Markägaren ansvarar för att densom övervakar efterievnaden av förbud eller villkor som avses i denna lag harför ändamålet lämplig utbildning. Denna lag träder i kraft . Lagen tillämpasdock inte i fråga om parkering som påbörjats före ikraftträdandet. M2§ i propositionsförslaget motsvarar del av 7§ förstastycket i det remitterade förslaget. 1983/84:104 4 Lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1976:206) om felparkeringsavgift'skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Har fordon stannats eller parkerats i strid mot föreskriftsom avses i 1 §, får polisman eller sådan trafikövervakare som avses i 2§ lagen(1964: 321) om trafikövervakning meddela parkeringsanmärkning. Sådananmärkning skall innehålla uppmaning att betala den fastställdaavgiften. Anmärkningen överiämnas till fordonets förare eller ägareeller fästes på fordonet. En ny parkerlngsanmärkidng får meddelas för varje påbörjatkalenderdygn som överträdelsen pågår. Minsl sex limmar måste dock förflytafrån del att en parkeringsanmärkning meddelats tid dess att en ny fårmeddelas. Högst fem parkeringsanmärkningar får meddelas för sammaöverträdelse. Denna lag träder i kraft . Den nyabestämmelsen skall inte tillämpas på överträdelser som påbörjats föreikraftträdandet. Lag om ändring i lagen (1982:129) om flyttning av fordon ivissa fall Härigenom föreskrivs att 2, 3 och 7§§ lagen (1982:129) omflyttning av fordon i vissa fall skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lyddse 2§ Regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter om rättför statlig eller myndighet att flytta fordon i särskilt angivna fall,när det behövs för ordningen och säkerheten i trafiken eller av naturvårdsskäl. Har etl fordon under i följd varit parkerati strid mot förhud eder villkor, som avses i lagen (1984:000) om kontrollavgiftvid olovlig parkering, får fiyttning ske även om sådana förhållanden som anges1 första stycket inte föreUgger. ' Lagen omtryckt 1981: 142. Prop.1983/84:104 5 Regeringenfår överlämna åt en eller flera myndigheter att meddela tillstånd för andramyndigheter att besluta och verkställa flyttning av fordon. 3§ Fordon som flyttas enligt före- Fordon som flyttas med stöd av skrifter meddelade med stöd av denna lag skall förvaras på en sär- denna lag skall förvaras på en sär- skild för ändamålet avsedd upp skild för ändamålet avsedd upp- ställningsplats eller ställas så nära ställningsplats eller ställas så nära den plats där de anträffades att de den plats där de anträffades att de lätt kan återfinnas, lätt kan återfmnas. Fordonsvrakskall i stället skrotas eller undanskaffas på annat sätt, så snart detlämpligen kan ske. I beslut om flyttning skall anges om fordonet är att ansesom fordons vrak. Ägarenav ett fordon som har flyttats med stöd av denna lag är skyldig att ersättakostnaden för flyttningen och de övriga åtgärder som vidtagits med stöd avlagen. Ersättningsskyldighet föreligger inte, om ägaren gör sannolikt attfordonet frånhänts honom genom brott. Vidberäkning av ersättningen skall fordonets värde dras av från kostnaderna omäganderätten har övergått enligt 6§. Kostnader,som inte tas ut av Kostnader, som inte tas ut av ägaren,skall bäras av statsverket ägaren, skall bäras av statsverket eller, om flyttningsbeslutet har eller, om flyttningsbeslutet har verkställts av en myn- verkställts av en myn dighet, av kommunen. dighet, av kommunen. endgt2§ andra stycket skall sådana kostnader i stället bäras av den som påkallat fiytlningen. Regeringenbemyndigas föreskriva om ytterligare undantag från ersättningsskyldigheten. Dennalag träder i kraft den . Vid tillämpningen av den nya bestämmelsen i2§ andra stycket skall hänsyn inte tas till parkeringstid före ikraftträdandet. Prop.1983/84:104 6 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , ,, , R. Carisson, , , Thunborg Lagrådsremissom kontrollavgift vid olovlig parkering Inovember 1978 tillkallades en särskild utredare med uppdrag att utreda frågorom parkeringsöverträdelser på tomtmark m. m. Utredaren',som arbetar under namnet tomtparkeringsutredningen (K 1978: 10), avlämnade idecember 1980 delbetänkandet (Ds K 1980:14) Felparkering på tomtmark. Avsnitten6 och 7 samt författningsförslagen i betänkandet bör fogas till protokollet idetta ärende som bdaga I. Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av justitiekanslern, ,, datainspektionen, trafiksäkerhetsverket, luftfartsverket,, , ,, Föreningen ,, kommuns parkerings AB, Handels- &juristinkasso AB, Kungl. Automobil Klubben, , , ,, och . FöreningenSveriges kronofogdar har till sitt yttrande fogat ett yttrande från föreningenslokalavdelning för . Ensammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärendesom bilaga 2. Jaganhåller att nu få ta upp de frågor som behandlas i betänkandet. 1 anslutninghärtill behandlar jag också vissa frågor om ändringar i lagen (1976: 206) om felparkeringsavgiftsom har aktualiserats av () i enframställning till regeringen . 1983/84:104 7 Manbrukar tala om två olika slags parkering, nämligen gatumarkspar-kering elleroffentligrättslig parkering å den ena sidan och tomtmarksparkering ellerprivaträttslig parkering å den andra. Med gatumarksparkeringeller offentligrättslig parkering menar man parkering som i huvudsak sker pågator och andra allmänna platser och som är reglerad direkt i författning.Regleringen avser såväl själva parkeringen som sanktioner för överträdelser avreglerna. Med tomtmarksparkeringeller privaträttslig parkering menar man parkering som i huvudsak sker påtomtmark eller i parkeringshus. Det finns inga författningar som särskiltreglerar denna typ av parkering. Allmänna civilrättsliga och i vissa fallstraffrättsliga bestämmelser tillämpas därför. Benämningarnagatumarksparkering respektive tomtmarksparkering är, som kommer att framgåsenare, inte helt korrekta. Det förekommer sålundaprivaträttslig parkering på områden som för betraktaren framstår som gatumarkoch parkering som sker på tomtmark kan omfattas av de offentligrättsligaparkeringsbestämmelserna. Eftersom benämningarna gatumarks- ochtomtmarksparkering trots allt ger en god vägledning om innebörden i de olikaparkeringsformerna används de dock t. v. Vägtrafikkungörelsen(1972:603, omtryckt 1978:1000, ändrad senast 1983:114) (VTK) gäller trafik påväg. Med väg förstås enligt 2 § VTK sådan väg, gata, torg och annan led ellerplats som allmänt används för trafik med motorfordon, led som är anordnad förcykeltrafik samt gång- eller ridbana invid led eller plats som sagts. Bestämmelser om stannandeoch parkering finns i 69-77 §§ VTK. Paragraferna innehåller huvudsakligenbestämmelser om hur ett fordon skall stannas eller parkeras samt förbud motstannande och parkering i vissa fall. Med stöd av 147 § VTK fårkommunerna meddela lokala trafikföreskrifter om stannande och parkering.Lokala trafikföreskrifter kan avse t. ex. förbud mot stannande eller parkering,tidsbegränsning av parkering och avgiftsbeläggning av parkering. får meddelas även för enskild mark under förutsättning attmarken faller under VTK: s vägbegrepp. Om vägen inte används av allmänheten förtrafik (är allmän-neligen befaren) krävs dock medgivande av vägens ägare. Terrängtrafikkungörelsen(1972:594, omtryckt 1979:642, ändrad : 117) (TTK) gäller trafik iterrängen. Med terräng förstås enligt TTK område som inte är att anse som väg.Med väg förstås detsamma som i VTK. Särskilda regler för stannande ellerparkering i terrängen fmns inte i 1983/84:104 8 TTK.Däremot får kommunen enligt 57 § TTK meddela lokala trafikföreskrifter omförbud att stanna eller parkera fordon. 2.2Påföljder vid överträdelser av bestämmelser i och TTK Överträdelserav bestämmelserna i om stannande och parkering beivras antingen genom böterenligt 164 § eller genom felparkeringsavgift enligt lagen (1976:206, omtryckt1981: 142, ändrad : 195) om felparkeringsavgift (FelpL).Överträdelser av lokala trafikföreskrifter om stannande eller parkering som harutfärdats med stöd av VTK eller TTK beivras med felparkeringsavgift. FelpLträdde i kraft . var överträdelser av parkeringsbestämmelsernakriminaliserade i VTK respektive TTK. Påföljden var penningböter. Lagstiftningenom felparkeringsavgifter kom till i syfte att åstadkomma ett effektivt ochrationellt system för att beivra olovlig parkering. Den dåvarande ordningen medböter hade lett till att orimligt stora resurser togs i anspråk hos bl. a.polis och domstolar för parkeringsärenden. 1korthet innebär lagstiftningen om felparkeringsavgifter följande. Regeringenfår enligt 1 § FelpL förordna att lagen skall tillämpas på överträdelser avföreskrifter om stannande och parkering av fordon som är upptagna i bl.a.bilregistret om överträdelsen inte är belagd med straff. Regeringen har i 1§förordningen (1976:1128) om felparkeringsavgift (FelpF) (omtryckt 1981: 144,ändrad senast 1983:189) förordnat att lagen skall tillämpas vid samtligavanligen förekommande fall av olovlig uppställning, bl. a. vid överträdelserav lokala trafikföreskrifter. Som sagts kan även enskild mark omfattas avlokala trafikföreskrifter. FelpL är då tillämplig på parkeringsöverträdelsersom sker på den enskilda marken. Densom överträder en föreskrift som omfattas av förordnande enligt FelpL ärskyldig att betala felparkeringsavgift. Regeringenfår ange det högsta och lägsta belopp som avgiften får fastställas till. Enligtförordningen (1983: 189) om ändring i förordningen (1976: 1128) om felparkeringsavgiftfårfelparkeringsavgifterna fr.o. m. fastställas till lägst75 kr. kommuner som svarar för trafikövervakning enligt lagen (1964: 321) omkommunal trafikövervakning (ändrad senast 1978:235) fastställer kommunfullmäktigeavgiftens belopp. I andra kommuner fastställer beloppet. Densom är registrerad ägare till det fordon som felparkerats ansvarar för attavgiften betalas. Omen bil parkerats fel får en polisman eller trafikövervakare meddela parkeringsanmärkningmed uppmaning att betala felparkeringsavgiften. Normalt fästsanmärkningen på fordonets vindruta. Omavgiften inte betalas inom föreskriven tid, skall bilens ägare erinras Prop.1983/84:104 9 ombetalningsansvaret och uppmanas att betala avgiften. Betalasavgiften ändå inte skall ett åläggande utfärdas för bilägaren att inom viss tidbetala en förhöjd avgift. Höjningen uppgår f. n. till . Följs inteåläggandet skall avgiften indrivas. Vid indrivningen höjs avgiften medytterligare . Åläggandefår inte utfärdas senare än efter den dag då överträdelsen skedde. Skyldighetenatt betala förhöjda avgifter vid för sen betalning infördes genom lagen (1981;142) om ändringi lagen (1976:206) om felparkeringsavgift. Lagändringen träddei kraft . Den syftar till att förmå fordonsägarna att betala irätt tid och att minska antalet ärenden som måste överlämnas till kronofogdemyndigheten. Felparkeringsavgiftenskall betalas även om man för talan om att betalningsskyldigheten skallundanröjas. Undanröjs betalningsskyldigheten återbetalas avgiften, inklusiveeventuell avgiftsförhöjning. Densom anser att parkeringsanmärkning inte borde ha utfärdats kan ansöka omrättelse hos polismyndigheten. Om myndigheten bifaller ansökan skall denundanröja betalningsansvaret. Anser polismyndigheten att rättelse inte kaneller bör ske får fordonsägaren till polismyndigheten anmäla att han bestriderbetalningsansvaret. gör då en utredning. då att undanröja betalningsansvaret får beslutet inteöverklagas. Andra beslut av polismyndigheten kan överklagas till tingsrätten.Tingsrättens beslut kan överklagas till hovrätten. Uppbördslagen (1953:272,omtryckt 1972:75, ändrad senast 1983:77) gäller i tillämpliga delar i fråga om felparkeringsavgifter. Detär trafiksäkerhetsverket som bevakar att felparkeringsavgifterna betalas. Ikommuner som svarar för trafikövervakning enligt lagen (1964: 321) om kommunaltrafikövervakning tillfaller felparkeringsavgifterna kommunen. I annat falltillfaller avgiften staten. Vid redovisning av avgifterna till kommunerna drasstatsverkets kostnader av med f. n. för varje helt eller delvis betaldavgift. Åriigenutfärdas ca 1,2 milj. parkeringsanmärkningar. Ettantal bestämmelser om stannande och parkering i VTK är alltjämtkriminaliserade. Som exempel kan nämnas överträdelser av förbudet mot attstanna eller parkera på sådan plats eller sådant sätt att fara uppstår eller trafikenonödigtvis hindras eller störs, VTK 70§. Detsaknas direkta författningsbestämmelser om tomtmarksparkering med undantag fören forumbestämmelse i 10 kap. 10 § (paragrafen ändrad senast1977: 1145). För parkering på sådan tomtmark som disponeras av statligamyndigheter finns dock vissa administrativa Prop.1983/84:104 10 bestämmelseri förordningen (1982:208) om avgiftsbeläggning av statligabiluppställningsplatser m. m. (ändrad : 713). Enrelativt fast praxis för tomtmarksparkeringen har emellertid vuxit fram. Denbygger på principen om att ett avtal träffas mellan markägaren och den somparkerar. Systemetmed tomtmarksparkering ser i sin tillämpning i huvudsak ut på följande sätt. Närparkering för allmänheten är tillåten pä en avgränsad yta eller i ettparkeringshus brukar det tillkännages genom ett anslag vid infarten. Där angesockså vilka villkor som gäller för parkeringen. Genom att bilföraren parkerarpä platsen anses han ha godtagit markägarens villkor och ett avtal ha slutits.Ofta innehåller ett sådant anslag upplysning om att en extra avgift tas ut förvarje påbörjat kalenderdygn som ett fordon är parkerat i strid mot de skyltadevillkoren. Åven detta villkor anses bilföraren i allmänhet ha accepterat. Denextra avgiften, som i princip är ett på förhand fastställt skadestånd elleravtalsvite, kallas kontrollavgift. Vanligenskall avgift betalas vid parkeringen. Markägarensvarar själv för övervakningen av parkeringsplatsen. Omavgift inte har betalats eller någon annan parkeringsföreskrift inte harföljts, tar markägaren i allmänhet ut kontrollavgift. Detta sker genom att enfaktura och ett inbetalningskort lämnas till föraren eller fästs på fordonetsvindruta. Fakturan innehåller uppgifter om överträdelsens art och tidpunkt samtfordonets igenkänningstecken. Kontrollavgiftens belopp fastställs avmarkägaren. I allmänhet tillämpas samma belopp som är felparkeringsavgift ikommunen för överträdelser av lokala trafikföreskrifter om parkeringsavgifter. Betalasinte kontrollavgiften inom angiven tid (vanligen ) får fordonsägaren enpåminnelse om att betala beloppet. Fordonsägaren erinras också om att ärendetkommer att överlämnas till inkasso vid utebliven betalning. Beträffandede kontrollavgifter som kvarstår obetalda utsänds efter påminnelsenett inkassokrav till fordonsägaren. Kravet utsänds som regel av en inkassobyräoch skall vara utformat i enlighet med bestämmelserna i inkassolagen(1974:182, omtryckt 1981:738, ändrad senast 1981:1055). Ominte heller inkassokrav medför betalning kan markägaren hos tingsrätten ansökaom betalningsföreläggande enligt lagsökningslagen (1946: 808, ändrad senast1983: 369). Om inte fordonsägaren bestrider föreläggandet, meddelartingsrätten ett slutbevis, dvs. bevis om att utmätning får ske. Bestriderdäremot fordonsägaren föreläggandet kan markägaren begära att målet hänskjuts tillrättegång. Sker detta kommer målet att handläggas enligt lagen (1974:8) omrättegången i tvistemål om mindre värden (ändrad : 1201). Prop.1983/84:104 11 Närslutbevis eller lagakraftägande dom föreligger, kan markägaren vända sig tillkronofogdemyndigheten för verkställighet av slutbeviset eller domen. Enligtlagen (1981:739) och förordningen (1981: 1057) om ersättning för inkassokostnaderm.m. (förordningen ändrad senast 1982:918) utgår ersättning för inkassoåtgärdmed högst . i fråga om krav som avses i 5 § inkassolagen.Ansökningsavgiften vid ansökan om betalningsföreläggande uppgår f. n. till 150kr. Enligt förordningen (1981: 1056) om ersättning för kostnader i mål omlagsökning, betalningsföreläggande eller handräckning vid tingsrätt (ändradsenast 1982:917) utgår i mål om betalningsföreläggande ersättning förborgenärens eget arbete och för arvode till ombud med högst 180 kr.Kronofogdemyndigheten tar enligt förordningen (1981:1185) om utsökningsavgifterut en grundavgift om . Sammanlagt kan alltså den försumlige fordonsägaren- i ett normalfall - drabbas av kostnader om . Detförekommer också att den besittningsrubbning, som olovlig parkering påtomtmark innebär, beivras med åtal för egenmäktigt förfarande. Detta är detvanliga när ett område inte är skyltat så att kontrollavgift kan tas ut. Fordonsom är olämpligt uppställda får i vissa fall flyttas genom det allmännasförsorg. Bestämmelser om detta finns i lagen (1982: 129) och förordningen(1982: 198) om flyttning av fordon i vissa fall (förordningen ändrad senast1983: 188). Enligt2§ förordningen om flyttning av fordon i vissa fall får ett fordon flyttas omdet äruppställt i strid mot föreskrifter om rätt att parkera på parkeringsplatserför handikappade med särskilt tillstånd, äruppställt i strid mot föreskrifter om stannande eller parkering i kollek-tivkörfält,på gångbana, på markerad busshållplats eller på eller inom före ettövergångsställe, äruppställt i strid mot föreskrifter om stannande eller parkering av fordon samthindrar andra fordon att passera eller försvårar snöröjning, renhållning ellerannat arbete på väg, iandra fall är uppställt så att fara för trafikolyckor uppstår eller hinder uppkommeri trafiken. Vidarefår ett fordon flyttas om det är uppställt i strid mot föreskrifter omstannande eller parkering och enligt uppgift i bilregistret är belagt med körförbudenligt fordonskungörelsen (1972:595) eller om det för fordonet gäller brukandeförbudenligt bilregisterkungörelsen (1972:599) eller vägtrafikskattelagen (1973:601)eller om fordonet är trafikförsäkringspliktigt Prop.1983/84:104 12 enligttrafikskadelagen (1975: 1410) och enligt uppgift i bilregistret saknar föreskriventrafikförsäkring eller om det varit fortlöpande uppställt under . Beslutom flyttning får fattas och verkställas av polisen och i vissa fall av enkommun eller en vägförvaltning. Lagstiftningenom flyttning av fordon gör i och för sig inte någon skillnad mellan tomtmarkoch gatumark. Eftersom flertalet flyttningsgrunder dock förutsätter attfordonet är uppställt i strid mot någon föreskrift, är tillämpligheten ihuvudsak inskränkt till den offentligrättsligt reglerade parkeringen. Äveninom byggnadslagstiftningen finns det bestämmelser som berör parkeringsfrågorna. Enligt25 § byggnadslagen (1947:385, omtryckt 1981:872, ändrad senast 1983:517) skalli stadsplan anges de för olika ändamål avsedda områden som ingår i planen. Allade i stadsplanen ingående områdeskategorierna kan komma i fråga förparkeringsändamål. som ingår i byggnadskvarter kan avses för parkering.Bestämmelser om detta skall då tas in i planen. Även utan sådana bestämmelserkan kvartersmark komma att användas till parkering, eftersom en fastighetsägarei princip är skyldig att anordna parkeringsutrymme på sin tomt, 53 § 3 mom.byggnadsstadgan (1959: 612, omtryckt 1981:873, ändrad : 1122). Inomregeringskansliet bereds f n. en ny plan- och byggnadslagstiftning. Deförändringar som den nya lagstiftningen kan komma att innebära torde intepåverka de frågor som behandlas i denna lagrådsremiss. Föratt trafiken i våra tätorter skall kunna fungera är det nödvändigt att parkeringsfrågornakan lösas.