prop · G703116 · 1983-12-31 00:00:00 — Detta torde dock inte alltidvara möjligt. En differentiering av utbildningsmöjligheterna måste i vissa fallkombineras med differentierade individuella utbildningsmål. En väsentlig fråga i detta sammanhang, som utredningeninte har behandlat och som inte heller ingått i utredningens arbete, är enligtTCO att klargöra sambanden mellan utbildningar av här framfört slag ochelevernas möjlighet att få arbete. TCO är väl medveten om de svårlösta arbetsmarknadspoliliskafrågor som här aktualiseras. Dessa problem får dock inte förhindra enutveckling mot en gymnasieskola, som kan ge alla elever en utbildning som är avbetydelse för deras egen utveckling. Även LO delar utredningens uppfattning attstudieorganisationen måste göras betydligt mer anpassad för svagmotiveradeelever. Detta kan bl.a. ske genom att en extraresurs satsas på de elever sominte väljer någon gymnasial utbildning. Dessutom föreslås kommunerna få enförstärkningsresurs för de elever som behöver en mer individuellt upplagdstudiegång. LO menar även att studiestödsutredningens förslag om bättrestudiehjälp för denna grupp av ungdomar bör prövas. Ett av utredningens förslag är att införa en form avdeltidsstudier för dessa ungdomar med förhoppning om att de skall genomförastudier i kombination med arbete. Enligt LO är risken uppenbar att ungdomarnadå hamnar utanför skolans möjlighet att ge ordentligt stöd. Kombinationen avutbildning och arbele ställer större krav än vad heltidsstudier gör. Förslagetleder i bästa fall fram till en gymnasial delkompetens. I stället öppnasmöjligheten till en sämre sorts gymnasieskola än den nuvarande. () anser i likhet med utredningenatt skolan måste ta hänsyn till vaije elevgrupps eller varje elevs särprägladeönskemål och behov. Ett sådant synsätt kräver ökade resurser. På en delutbildningslinjer bör det vara möjligt att bilda en särskild elevgrupp förvissa studieprogram och handikappgrupper. Det är vidare enligt SL väsentligt att det finns utbildadlärarpersonal som kan ta ett särskilt ansvar för de lågpresterande eleverna.Det kommer att 1983/84:116 129 finnas behov såväl av lärare med erfarenhet frånundervisning i grundläggande färdigheter som av specialpedagogiskt utbildadeämneslärare. Flera länsskolnämnder, bl.a. i , ,, , och . framhåller attutredningens förslag svarar mot ett länge upplevt behov av större flexibiliteti studieuppläggningen för gymnasieskolan. I konstaterar vidare attde särskilda stödåtgärderna i en "skola för alla" har behandlatsmycket knapphändigt av utredningen. Delta gäller såväl försöken atl definieramålgruppen "allmänt skoltrötta" som förslagen till åtgärder. Viktigagrupper som invandrarelever och elever med hörsel-, rörelse- och synhandikapphar överhuvudtagel inte nämnts. vill understryka betydelsen av att deåtgärder som sätts in inte mer eller mindre automatiskt separerar vissa eleverfrån sina naturliga grupper. Trols allt föreligger en viss risk för svagt studiemotive-radeelever. Behovet av förstärkningsresurser för den aktuellamålgruppen framhålls av ett stort antal primärkommuner och landstingskommuner/ bl.a.Göteborgs, , , och län. Negativa inställningar till utredningens förslag redovisasockså. Så t. ex. avvisar förslaget om heltindividualiserade, skräddarsydda utbildningar. Ett sådant förslag lederofelbart tankarna till anpassad studiegång på . Förslaget, och ännumer det sätt som anpassad studiegång används på, vittnar enligtElevorganisationen om en grav felsyn på skolans problem. Det absoluta flertaletelever som inte "passar in i systemet" är inte så"särpräglade" och speciella att de inle kan gå en utbildningtillsammans med andra elever. I stället skall orsaken till utstöt-ningensjälvfallet sökas i skolan, i dess arbetssätt och för övrigt i den situationsom eleven befinner sig i. LR avvisar utredningens förslag om ensidiga satsningar påfortsatt skolgång för svagmotiverade elever och förordar att särskildaresurser också satsas på andra åtgärder såsom ungdomspraktik, inbyggdutbildning och lärlingsutbildning, vilka ger eleverna möjlighet att välja ochdärmed att med större motivation ägna sig åt sin utbildning. som utredningsarbetet pågått, har en delförbättringar skett för just de elever som betecknas som "utsatta",varför utgångspunkterna för förslaget till fullständig omorganisation avgymnasieskolan delvis har ändrats. Som exempel kan nämnas att lokaltarbetsmarknadsanknutna kurser startats till hjälp för skoltrötta elever. Sådanaåtgärder är helt i linje med LR:s uppfattning att inte enbart fortsatt skolgångbör erbjudas skoltrötta elever. 9 1983/84. Prop.1983/84:116 . 7 Kurssystem, fördjupningsstudier oclipåbyggnadsutbildning Av stor betydelse för studiernas uppläggning äruppdelningen av ämnen i kurser. Allmänna färdighetsämnen och karaktärsämnendelas upp i grundkurser och tilläggskurser. Grundkurserna är gemensamma föralla som läser ämnet i det aktuella studieprogrammet och kan vara en ellerflera beroende på ämnets karaktär. Tilläggskurserna är i regel flera och hartill uppgift att befästa och belysa centrala begrepp och problem i grundkursernagenom mer djupgående tillämpningsstudier, ge ökad bredd genom tillägg av nyamoment samt ge fördjupning i sådana moment som behandlats mindre ingående igrundkurserna. Utöver ämnesstudier skall vatje studieprogram erbjuda möjlighetertill fördjupningsstudier. Dessa studier skall gå längre i fördjupning än vadman kan nå i de vanliga ämnena. För dem som inte önskar fördjupningsstudier skallkoncentrerade yrkestekniska kurser (kyt-kurser) finnas på de långastudieprogrammen. På förhållandevis skall dessa kurser ge en"yrkestopp" och kunna fungera som något av en sluss ut motarbetsmarknaden för de ungdomar på de långa studieprogrammen som inte avser attdirekt fortsätta studierna vid högskolan. Vidare föreslås att de kortastudieprogrammen på motsvarande sätt skall kunna följas avkompletteringsutbildning som leder till kompetenser motsvarande de långaprogrammen. En majoritet av de remissinstanser som yttrat sig om enkursindelning i grund- och tilläggskurser är positiva till förslaget. Blanddessa finns UHÄ, tio länsskolnämnder och nio kommuner. UHÄ framhåller att man tillstyrker kurssystemet med dessstörre möjligheter till valfrihet och fördjupning. Man är visserligen medvetenom att vissa anpassningssvårigheter kan uppstå mellan gymnasieskolan och högskolanbl. a. till följd av att de studerande kommer till högskolan med olikaförkunskaper. I förhållande till den variation i förkunskaperna som finns redani dag anser dock UHÄ att detta inte är någon avgörande olägenhet frånhögskolans synpunkt. anser att systemet med grundkurser ochtilläggskurser ingående bör prövas och utvecklas i försöksverksamhet. Skolstyrelsen i kommun uttrycker tveksamhet införsystemet med tilläggskurser. Man befarar att det i systemet ligger en risk atteleverna stressas till att försöka hinna med så många tilläggskurser sommöjligt. Elever och lärare bör dock gemensamt kunna använda systemet så att detkan bli ett positivt redskap i uppbyggnaden av studiegången för enskild elev. anser att förslaget har givna fördelareftersom det tillfredsställer behovet av individualiserad svårighetsgrad istudierna. Prop.1983/84:116 131 stemet kan dock bli administrativt krävande och komma attmedföra behov av ökade administrativa personalresurser. i menar att systemet medgrund- och tilläggskurser leder till en ytterst individualiserad undervisning,vilken kan vara svår att genomföra. Tillräckliga resurser i form av lokaler,undervisningsmateriel och lärare kanske inte heller finns att tillgå. I fråga om fördjupnings studier, kyt-kurser ochkompletteringsutbildning är de remissinstanser som uttalar sig om dessa förslaggenomgående positiva. Dessa utbildningsmöjligheter kan på ett verksamt sättbidra till större flexibilitet i gymnasieskolan och de kan lätt anpassas tillelevernas intresseinriktning, arbetsmarknadens behov och lokalaförutsättningar, framhåller bl.a. SÖ och länsskolnämnden i län. AMS anserdet värdefullt att det inom gymnasieskolans ram finns reguljära möjlighetertill kompletteringsutbildning för dem som genomgått korta studieprogram. Vidareanser AMS att olika inslag av yrkesförberedelser på de länga, huvudsakligen teoretisktinriktade studieprogrammen är angelägna och utgör en möjlighet att ge merhandfast information om arbete och yrkesliv. AMS finner det dock inte möjligtatt med nuvarande underlag närmare ta ställning till kyt-kursernas värde påarbetsmarknaden och förhållandet till jämförbara kompetenser på de kortastudieprogrammen. Det är enligt AMS angeläget att man vid utveckling avkompletterande utbildning i den nya gymnasieskolan tar till vara de positivaerfarenheter som vissa specialkurser, t. ex. ekonomisk specialkurs, f. n. ger. Kyt-kurserna skall enligt SÖ ge eleverna på de studieförberedandeprogrammen en möjlighet att byta studieinriktning i gymnasieskolanoch kan därigenom komma att utgöra goda utbildningsalternativ till högskolan.Under de närmaste åren kommer en sådan "avlänkning" att behövas.Liksom utredningen är SÖ medveten om att den anslagna tiden kan vara alltförbegränsad för att ge en verklig yrkeskompetens. Avvägningen mellan yrkesförberedelse och förberedelse förhögskoleutbildning behandlas även av UHÄ. Det är enligl UHÄ angeläget atthuvuddelen av gymnasieskolans elever får en utbildning som ger dem reellamöjligheter att söka ett permanent arbete, så att inte stora delar av ungdomskullenförst tvingas genomgå högskoleutbildning eller annan utbildning. Jämsides medde breda yrkesförberedande utbildningarna är det viktigt att gymnasieskolanäven kan tillgodose mera exklusiva yrkesutbildningsbehov på gymnasial nivå,eftersom dessa annars måste tillgodoses inom andra ulbildningsformer. UHÄ villdärför betona vikten av att utbudet av de föreslagna kyt-kurserna blir såbrett som möjligt. Prop.1983/84:116 132 8 Den inre arbetsmiljön En viktig princip för studieprogrammens uppläggning är atti ökad utsträckning tillämpa koncenlrationsläsning. Dagens ämnessplittringminskas därigenom som antalet studiepass per ämne och vecka ökarunder de tider då ämnet finns på schemat. Undervisningstiden samlas till längresammanhängande studiepass. Tiden används dels till normalt lektionsarbeteunder lärares ledning och dels till projektarbete enskilt eller i grupp. Underviss tid kommer lärarens roll mer att bli handledarens. Utredningen föreslår också att en ordning medstudiekontrakt mellan elev och skola införs. Studiekontraktet innebär en formaliseraddialog varvid ett individuellt handlingsprogram bestäms. Vidare föreslås atthandledningen av eleverna förstärks och att vissa lärare får ett särskiltansvar som handledare. Eleverna föreslås få bilda studiegrupper om ca åttaelever, inom vilka arbetet bedrivs i former som tränar den sociala förmågan.Studiegrupperna utgör en grund för ett aktivt handledarskap. Samtliga remissinstanser som yttrat sig i frågan (33stycken) är positiva till utredningens förslag om koncenlrationsläsning ochlängre sammanhängande studiepass. SÖ liksom flera kommuner och länsskolnämnder framhåller deövervägande positiva erfarenheterna av försöksverksamheten med koncentrationsläsningpå tre- och fyraåriga linjer. Såväl SÖ som UHÄ framhåller dock att alla ämnen inte ärlika väl lämpade för koncentrationsläsning. Det gäller främst färdighetsämnensom matematik och språk, där det behövs en kontinuerlig träning . SÖ pekar också på de problem som kan uppstå med att erhålla enrationell och ekonomisk organisation i fråga om lärartjänstgöring ochlokalbeläggning ifall det blir stora skillnader i timtal mellan läsårets terminer.SÖ anser att försöksverksamheten med koncentrationsläsning bör vidgasytterligare för att kunna ge information och underlag för vidare insatser. Viss tveksamhet till förslaget om koncentrationsläsninganför LR som anser att utredningen dragit för vittgående slutsatser averfarenheterna från de relativt begränsade försöken. LR framhåller attresultaten inte nödvändigtvis blir lika positiva vid en centralt styrd,obligatorisk koncentrationsläsning som vid lokalt planerad, frivillig sådan. LRförordar att en utvärdering av den utökade verksamheten med koncentrationsläsninggörs före beslut. Flertalet remissinstanser, bl. SÖ, AMS, SIL, LO, TCOoch , flertalet länsskolnämnder samt ett antal kommuner ärpositiva till tanken på en ordning med studiekonlrakt mellan elev och skola. Prop.1983/84:116 133 Enligt SÖ kan ett sådant studiekontrakt rätt utnyttjatmedföra åtskilliga fördelar. En viktig sådan är att lärare och elever försnärmare varandra, eftersom lärarna engageras i samtal med den enskilde elevenom hans framgångar och misslyckanden i skolan och om hans planer för framtiden.En annan är att studiekontraktet ger anledning till en utvärdering av skolansoch elevens arbete. En tredje är att alla lärare i skolan engageras ielevvårds- och syo-arbetet. Förändringen kan därför komma att kräva vissafortbildningsinsatser på det lokala planet för lärarna i årskurs 9 och igymnasieskolan. TCO tillstyrker förslaget om studiekontrakt även om självaordet "kontrakt" kan uppfattas negativt. TCO anser att det ärviktigt att eleverna i denna åldersgrupp får större medinflytande över arbetetsuppläggning och därmed inflytande över sin egen och sina kamratersstudiesituation och får träning i att ställa krav på skolan och sig själva samtatt ta ansvar. Dialogen lärare-elev är också viktig. Genom kontraktet måsteeleven sätta sig in i vad olika utbildningsalternativ egentligen innebär. Detutgör en positiv utgångspunkt för en ökad studie- öch yrkesorientering ochbättre kontakter med representanter för arbetslivet. Eleverna får också enplan för sin praktik. Kontraktet får emellertid inle bli alltför bindande utanmåste kunna ändras i takt med elevens utveckling och ändrade utbildningsplaner. Skolstyrelsen i kommun anser att förslaget om formaliseradestudiekontrakt är värt att stödja även om en viss risk för en ytteriigare byråkratiseringföreligger. Styrelsen finner det nämligen angeläget att en verklig diskussionkontinuerligt etableras mellan eleven och handledaren via kontrakten. Enligtskolstyrelsens mening förutsätter kontrakten såväl fortbildning för somattitydförändringar hos lärarkåren på gymnasieskolan. Det är vidare yttersttveksamt om antalet lärare i karaktärsämnen kommer att räcka till.Skolstyrelsen vill understryka kravet på lärarfortbildning eftersom denföreslagna handledarfunktionen delvis innefattar vad som är att hänföratill syo-funktionärens arbetsområde. LR avvisar däremot förslaget om studiekontrakt, eftersomdet kommer att bli alltför resurskrävande och i brist på resurser schabloniseratoch byråkratiserat. Förslagenom studiehandledning och studiegrupper tillstyrks av en majoritet av deremissinstanser som yttrat sig om dessa förslag. Många synpunkter ges dock pådet praktiska genomförandet av förslagen saml inte minst på dess ekonomiskakonsekvenser. TCO finner förslagen intressanta och som principförslagväl värda ett fortsatt utvecklingsarbete. Tanken med studiegrupper bestående avåtta elever och med vissa angivna funktioner är bra men effekterna av studiegruppsprincipenkan bli mycket olika bl.a. beroende av hur grupperna sätts samman och fungerar.På denna punkt har utredningen enligt TCO inte lämnat ett tillfredsställande underiagför ett mer definitivt ställningstagande. Ett sådanl kan för TCO:s del intekomma förrän principerna för Prop.1983/84:116 134 studiegruppernas sammansättning, förändringar understudieåren och funktioner klarlagts genom kompletterande utredningsarbete. Utredningens förslag i fråga om elevernas möjligheter atlvälja studiegång, studiekontrakt och studiegrupper kräver ökad handledning.TCO delar utredningens uppfattning på denna punkt och vill särskilt understrykabetydelsen av att denna handledning skall kunna räknas in som en fullvärdig delav arbetsuppgifterna i tjänst som lärare. SL kan i huvudsak tillstyrka utredningens förslagbeträffande studiekontrakt, handledning och studiegrupper. En stor fördel ärom studiegruppen kan hållas samman under hela studiegången och om sammahandledare kan följa gruppen . En förutsättning för attförslaget skall kunna genomföras i praktiken och få ett kvalitativt innehållär dock att berörda lärares undervisningsskyldighet minskar. Utredningen har inte närmare preciserat förslagen omstudiegrupper och handledning. Så är exempelvis studiegruppernas sammansättningoklar. Det är väsentligt atl olika modeller prövas i kommande försöksverksamhet. i tillstyrker i principförslagen. Systemet med studiekontrakt, studiegrupper och personligt-socialainslag är kopplade till varandra och tanken att en lärare skall ha handledar-och klassföreståndaruppgifter i en studiegrupp med åtta elever är en bra förstärkningi skolans inre arbete. Nämnden vill dock markera sin uppfattning attförstärkningen sannolikt har kostnadskonsekvenser. Samma uppfattning framhålls av flera länsskolnämnder ochkommuner, t.ex. skolstyrelsen i kommun, som framhåller att utredningentyvärr har nonchalerat de praktiska konsekvenserna i form av ändamålsenligalokaler för verksamheten. Redan en normalstor gymnasieskola torde fåsvårigheter att anvisa lokaler i tillräcklig omfattning. Däremot framhåller skolstyrelsen att införandet avhandledning inom studiegrupperna ersätter klassföreståndarskapel och innebär enklar förbättring med avseende på såväl kvalitet som kvantitet när det gällerkontaktytorna mellan lärare och elever. SAF kan acceptera utredningens förslag om studiekohtrakt,om handledning och om gruppering av elever i studiegrupper som exempel på ivissa situationer lämpliga arbetsformer. Däremot anser SAF det inte rimligt medföreskrivna regler i dessa hänseenden. Det måste ankomma på varje enskildskolas rektor och lärare att tillsammans med eleverna utveckla de arbetsformersom bäsl svarar mot de lokala förhållandena. GU föreslår att praktik införs för alla elever igymnasieskolan. I såväl korta som långa studieprogram bör praktiken omfattaminst tre kalender- Prop.1983/84:116 135 veckor per läsår. Praktiken skall vara en del av skolanssamlade undervisning och skall.därför samordnas med den ämnesmässigaundervisningen. Två typer av praktik skall finnas, arbetslivspraktik ochyrkespraktik, av vilka den senare skall ge direkt yrkesträning. För att få frampraktikplatser i tillräcklig omfattning lägger utredningen fram två alternativaförslag, antingen att det sker en reglering genom avtal (alt. A), vilketutredningens majoritet förordar, eller att en lag stiftas (alt. B). Flertalet remissinstanser som yttrat sig i frågan (81stycken) lämnar en allmän tillstyrkan till utredningens förslag om praktik. SAF, /SR, länsskolnämnden i , Göteborgsoch samt avvisar däremot förslagen. Många remissinstanser (50 stycken) har i sin allmännatillstyrkan behandlat problem i samband med anskaffande och administration avpraktikplatserna. Flera menar att det inom näringsliv och förvaltningar inteär möjligt att tillmötesgå det stora behov av praktikplatser som utredningensförslag leder till. I syfte att säkerställa tillgången på praktikplatserstöder en majoritet av de remissinstanser som berört frågan utredningens alt.B, dvs. Hit hör bl.a. LO, TCO, LRF och 12 kommuner. Statensungdomsråd föreslår en försöksperiod där praktikplatserna regleras genom avtal.Skulle detta misslyckas föreslås lagstiftning. En lösning genom avtal förordasäven av SAMN och fem kommuner. Några remissinstanser diskuterar i detta sammanhang ocksåbehovet av samordning i fråga om skolväsendets totala praktikplatsanskaffning.Bland de remissinstanser som uttalat sig i frågan finns en majoritet för attgrundskolans praktiska yrkesorientering och gymnasieskolans yrkespraktik vidbrist på praktikplatser bör prioriteras framför den mer allmänna praktiken (GU:sarbetslivspraktik). Hit hör t.ex. AMS, , SAF och länsskolnämndeni län. Andra hävdar dock att den föreslagna arbetslivspraktiken igymnasieskolan bör sältas främst, t. ex, , länsskolnämnden iKronobergs län samt kotnmun. och länslandstingskommuner framhåller att praktikplalserna inom vårdområdet måsteförbehållas studerande i vårdutbildningar, oavsett skolform. Vikten av ett väl fungerande samarbete mellan skola ochpraktikarbetsplats liksom praktikens betydelse som en integrerad del avundervisningen betonas av ett antal remissinstanser, bl. a. SAMN, LO, RHS,läns landstingskommun, tretton länsskolnämnder och sex kommuner. AMS, /SR, SAF, LRF, RHS m.fl. anser att feriearbeteskall räknas in under utredningens praktikbegrepp. I fråga om elevernas ställning under praktiken avvisar Prop.1983/84:116 136 förslag att elev i praktik utanför skolan ej skall betraktassom anställd. LO menar vidare att elever som vistas på företag inte bör undantasfrån arbetsmiljölagens minderårighetsanvisningar och betonar att elever påpraktik skall garanteras samma försäkringsskydd som anställda. hävdar att hittillsvarande oklarheter i fråga om elevernasställning under praktik måste undanröjas genom en entydig lagstiftning. AMS pekar på den regionala obalansen i fråga om tillgångenpå praktikplatser och menar att vid brist på hemorten bör möjligheten att fåyrkespraktik i andra regioner prövas. Däremot bör man inte ersätta praktik medstudiebesök, projektarbete e.d. AMS liksom länsskolnämnderna i , ,, , och , och län.Svenska kommunförbundet, sju landsting och sju kommuner menar att ett fortsattberedningsarbete krävs för att lösa frågan om hur praktiken skall organiserasoch finansieras. För att få utrymme bl. a. för praktik i alla studieprogramsamt för vissa nya ämnen föreslår utredningen att läsåret förlängs med åttadagar. Dessutom föreslås att läsåret delas i tre terminer samt att terminernadelas i perioder om i medeltal . En bättre utnyttjad arbetsvecka föreslås också bli införd,vilken skall ge utrymme för studietid motsvarande per veckaav vilka dock ej alla skall vara lärarledda. Genom koncentrationsläsning ochlängre sammanhängande arbetspass minskas "spilltiden", vilket delsminskar schemats håltimmar, dels gör det möjligt att anordna prov och frilutftsin-slagutan att andra ämnen i så stor utsträckning som drabbas avlektionsbortfall. De föreslagna åtgärderna innebär enligt utredningen för dekorta studieprogrammen en ökning med av den schemalagda tiden förstudiearbete. Åtgärderna för de långa studieprogrammen innebär att det trotsinförandet av gemensam start och praktik finns ett ökat tidsutrymme i schemat iförhållande till dagens treåriga linjer. Remissopinionen är i fråga om inställningen tillutredningens förslag om tidsramar mycket splittrad. I huvudsak negativ är remissinstansernas inställning tillatt veckostudietiden utökas till en omfattning som svarar emot . SÖ framhåller att det schemaexempel som presenteras avutredningen och som skall visa att den utökade lektionstiden ryms mellanklockan S.10 Prop.1983/84:116 137 och 15.30, kan betecknas som ett idealt schema som intetar hänsyn till samläsning, lokaltillgäng, lärartjänstgöring m. m. Insatt i ettsammanhang och som en del i en skolas schema är det troligt att ytterligareminst en schemaposition kommer atl behövas per dag, dvs. att skoldagen måsteförlängas med en eller två lektioner. Även om självstudiernas och hemarbetets omfattning ärosäkra moment i utredningens förslag synes det SÖ ofrånkomligt att förslagetmedför en inte oväsentlig ökning av elevernas arbetstid. Detta kan medföraproblem för elever som måste förvärvsarbeta parallellt med studierna. Om utredningensförslag förverkligas, bör därför en översyn av studiehjälpssystemet göras. Ett antal länsskolnämnder,bl.a. de i , , , , , ,och , , och anser detinte realistiskt för en tonåring. Inkl.hemarbete skulle detta för många gymnasieelever innebära en arbetsvecka somöverstiger den normala för en vuxen arbetstagare. i län påpekar att skoldagen förmånga elever med lång resväg redan kan vara 11 lång. Enförlängning kan inte accepteras med mindre än att man först utreder behovet avnya kommunikationer, extra skolmåltider m. m.