prop · G70360 · 1983-12-31 00:00:00 — Dessa frågor ankommer uteslutande pätillsynsmyndigheterna att pröva och avgöra. De ansvarsförhållanden som f. n.föreligger mellan innehavaren av elt kärnkraftverk och de särskildamyndigheterna bör således inle rubbas. Föratl de lokala säkerhetsnämnderna skall kunna inhämta behövlig information ochställa samman materialet för information till allmänheten krävs en såfullständig redovisning som möjligt. Enligt den nuvarande lagen om offentliginsyn i säkerhetsarbetet vid kärnkraftverken åligger det innehavaren av enreaktoranläggning att lämna nämnderna upplysningar om tillgängliga fakta ochlåta nämnderna ta del av de fakta som behövs för deras insyn ochinformationsskyldighet lill allmänheten. Reaktorinnehavaren är vidare skyldigatt ge nämnderna tillträde till och förevisning av anläggning och plats, om delbehövs för deras arbete. Reaktorinnehavarensnuvarande skyldighet alt tillhandahålla upplysningar m. m. är väsentlig förnämndernas verksamhet och bör behållas i den omfattning som den nuvarande lagenhar. Enligl min mening är det emellertid betydelsefullt för nämndernaatt få upplysningar också frän de tillsynsmyndigheter som är verksamma päkärnkraftsområdet. Upplysningar från myndigheterna bör avse vidtagna åtgärdersom angår säkerhet och strålskydd vid kärnkraftverk och anläggningar förkärnavfall saml motsvarande frågor om fysiskt skydd och transport avradioaktivt material. Det torde vidare vara väsenfiigt att nämnderna tillställsupplysningar om åtgärder i beredskapsärenden frän vederbörande länsstyrelseroch andra organ som svarar för beredskapsfrågor. 1 praktiken har säkerhetsnämndernaredan i dag kontakter med och får upplysningar från de angivna myndigheterna.Jag anser dock att nämnderna bör ges en uttrycklig rätt till de angivnaupplysningarna. Det torde vara tillräckligt att behövliga föreskrifter häromges i instmktionerna för respektive myndighet. Det ankommer på regeringen atllämna de föreskrifter som behövs. Delokala säkerhetsnämnderna har verkat endast och dettorde vara för tidigt att ännu draga några mera långtgående slutsatser av derasarbete. Det synes dock i detta inledande skede vara väsentligl att framhållabetydelsen av att nämnderna pä olika sätt får den Prop.1983/84:60 58 utbildning och de kunskaper i kärnsäkerhets- och slrålskyddsfrågorsom behövs för att kunna bedöma och ställa samman erhållet material. Till sinhjälp härför har nämnderna visserligen vissa möjligheter att inom de ramarsom regeringen fastställer - utföra sådana utredningar som är nödvändiga föralt förstå betydelsen av vidtagna eller planerade säkerhetsåtgärder. Jag anseremellertid också alt hämtöver bör respektive kommunledning och nämndernasjälva effektivt verka för all nämnderna erhåller erforderiig kompetens. 5.3.6 Reglering av kärnkraftens avveckling Den som har meddelats tillstånd fill verksamhet påkämenergiområdet är skyldig att ta ansvar för alt alla de problem somverksamheten ger upphov lill också kan lösas. Delta ansvar bör åvila honom intebara medan verksamheten pågår. Ansvaret bör kvarstå även om fillständetåterkallas eller giltighetsfiden för ett tillstånd gått ut, om innehavaren intei särskild ordning befrias från det. I ansvaret ligger således även skyldighetatl iaktta ställda krav på säkerhet, strålskydd, maierialkontroll, fysiskt skyddetc. Det bör även åligga en tillslåndsinnehavare alt avveckla och riva denanläggning i vilken den kärntekniska verksamheten har bedrivits när verksamhetenupphört. Enligt de senaste antagna riktlinjerna för energipolitiken(prop. 1980/ 81:90, bilaga 1, s. 321) förutsätts atl kraftförelagen i landelsamordnar sin verksamhel i fråga om kärnavfallets hantering. Denna uppgifthandhas av . I vart fall i elt längrefidsperspektiv -sedan slutförvaren tillslufits - förutsätts att innehavetöverläs av en statlig myndighet. Överföring av kärnavfallet kan ordnas antingen sä atlSvensk självt ombesörjer uppförandet och driften avslutförvaret och således övertar avfallet när det kommit till förvaret ellerså att den urspmngliga tillständshavaren själv vidtar alla åtgärder förslutförvaring och ansvaret för avfallet därefter övertas av företagel. Oavsettvilket förfarande som väljs bör liksom f. n. krävas atl överföring av innehavetpå annan inte får ske ulan tillstånd av regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer. Därvid bör prövas inte bara atl den som övertar kärnavfalletuppfyller de krav som lagen ställer, l.ex. att avfallet kan tas om hand på eltbetryggande sätt och att den som övertar hanteringen har resurser för det. Detbör också prövas om överlätaren har uppfyllt alla de förpliktelser som åvilarhonom. En tillsländsinnehavares ansvar för kärnavfall kan ocksåupphöra när materialet inte längre utgör någon risk från slrälskyddssynpunkt.En bedömning av atl ämnet inte längre utgör någon risk bör göras av tillsynsmyndigheten(SSI) och ingå bland övriga frågor som hänger samman med fillsynen. 1983/84:60 59 Närdet gäller nedläggning av kärnkraftsanläggningar åligger det enligt nuvaranderegler innehavaren alt svara för att anläggningen avvecklas och rivs på ettacceptabelt säll. Del betyder l.ex. atl han ansvarar för en fullständigdemontering och bortforsling av anläggningens olika delar och att dessa iförekommande fall placeras i en förvaringsanläggning eller på annat sätt lasomband. I ansvaret för avveckling och rivning ingår också en noggrann planeringi god lid av behövliga åtgärder. Motsvarande bestämmelse bör införas i den nyalagen. Bestämmelsen bör dock utformas så att skyldigheten alt avveckla och rivaen anläggning även avser andra anläggningar pä kämenergiområdet änkärnreaktorer. Enligl näringsutskottetsbelänkande (NU 1979/80:70 s. 18) vid riksdagsbehandling av riktlinjerför energipolitiken bedömdes en reaktors tekniska livslängd till cirka 25 årfrån idrifttagningen. Med hänsyn härtill angavs att den sista av de tolvreaktorer som ingår i det svenska kärnkraftsprogrammet skall stängas senast är2010. Därvid skall enligt utskottet säkerhetsaspekterna vara avgörande för ivilken ordningsföljd reaktorerna skall tas ur drift. Det är enhgtatomlagstiftningskommittén naturiigt alt i den föreslagna lagen förutsätta atlsäkerhetsaspekter - och slrälskyddsaspekter - skall avgöra frågan om enreaktors avstängning. Denna ordning gäller . Således ägertillsynsmyndigheterna som villkor för drift av en reaktor kräva all åtgärder avsäkerhels- och strälskyddsskäl vidtas eller upprätthålls. Uppfylls inte dessavillkor får driften inte heller fortsätta. Oni således inle säkerhets- ochsträlskyddsskäl talar mot driften av en reaktor bör denna enligt kommittén fådrivas till den beslutade avstängningstiden . Vid sidan härav kan enliglkommittén i tillstånden för reaktordriften ha föreskrivits inskränkningar i driftstiden,vilka givetvis skall beaktas. Atomlagstiftningskommitténframhåller atl avstängning av en reaktor kan ske av olika skäl. en återkommande översyn av anläggningen kan sålunda reaktorn tillfälligttas ur drift med hänsyn till säkerheten eller strålskyddet för att åtgärderskall vidtas enligt föreskrifter av tillsynsmyndigheterna. En slutligavstängning av en reaktor kan, som sagts, också ske av säkerhets- ellerstrålskyddsskäl och avgörandet om en sådan avstängning ligger inomfillsynsmyndigheternas kompetens. Därvid bör, på motsvarande sätt som gällerenligl nuvarande ordning, reaktorinnehavaren ha möjlighet atl anföra besvär hosregeringen mot myndighetens beslut. Ensärskild fråga som togs upp i samband med riksdagsbehandling avkärnkraften gällde behovet av en beslämmelse i lag om antalet reaktorer och omdriftsperiodens längd. I näringsulskottets betänkande (NU 1979/80:70 s. 18)uttalades att bestämmelser härom "torde böra införas ilagstiftningen" på kämenergiområdet och atl närmare överväganden omfömtsättningarna och formerna härför lämpligen kunde ske inom ramen föratomlagstiftningskommitténs utredningsarbete. Prop.1983/84:60 60 utskottet här anfört borde, uttalade utskottet, riksdagensom sin mening ge, regeringen till känna. Något hinder frän lagteknisk synpunkt mot att i den nyalagen införa en beslämmelse om antalet kärnkraftsreaktorer ochavvecklingsperiodens längd föreligger enligl atomlagstiftningskommittén i ochför sig inte. Kommitténs majoritet har dock ifrågasatt behovet av enlagreglering om antalet kärnreaktorer. Denna fråga omfattas redan av de avriksdagen redan godkända riktlinjerna för kärnkraftens roll i energisystemet.De lagstiftningsåtgärder som kan behövas för kärnkraftens avveckling är 2010bör vidare enligt majoriteten i kommittén tas upp först när alla frågor sombehöver regleras finns klarlagda. Kommillén har därför i sina övervägandenstannat för den uppfattningen att en särskild lagbestämmelse omavvecklingsperiodens längd inte bör införas i detta sammanhang. Nästan allaremissinstanser har anslutit sig till kommiltémajoritelens förslag. Inte hellerjag anser skäl föreligga att nu i lag ange atl kraftreaktorerna skall tas urdrift är 2010. 5.3.7 Fråga om ersättning vid återkallelse av tillstånd I den nuvarande atomenergilagen finns ingen lagfäst rätttill ersättning vid bl. a. återkallelse av ett tillstånd. I lagens förarbetenförutsätts dock alt ersättning kan lämnas till en innehavare av tillstånd l.ex.i fall där nya villkor för tillståndet ställs upp. I propositionen (prop.1956:178 s. 28) framhölls således att återkallelse av etl tillstånd elleruppställande av nya villkor kunde medföra olägenheter för den enskilde. Närfråga uppstod om att återkalla tillstånd eller atl under tillståndsgiltighetslid ändra uppställt villkor eller uppställa nya villkor borde enligtvad som uttalas i propositionen självfallet lillböriig hänsyn tas lill denenskildes intresse. Någon generell regel om ersättning för de förluster som isådana fall kunde uppstå ansågs emellertid inte böra uppställas. Skulle det inågot fall framstå som uppenbart obilligt att ersättning inte lämnades ansågsdetta få bli föremål för särskild prövning. En rätt för reaktorinnehavare till ersättning av stateninfördes i villkorslagen (4 §) för de fall tillstånd vägras enligtvillkorslagen på grund av att lagens krav i fråga om använt bränsle ej uppfyllseller att villkorslagen i annal fall föranleder att tillstånd enligtatomenergilagen kan utnyttjas. Ersättning enligt villkorslagenomfattar förlust till följd av åtgärd som reaktorinnehavaren vidtagit förelagens ikraftträdande. För åtgärder därefter föreligger däremot inte någonlagfäst räll till ersättning. I propositionen till villkorslagen (prop.1976/77:53 s. 26) uttalas dock att riktlinjerna i atomenergilagens förarbetenhärvid bör kunna vara vägledande. Försummar reaktorns innehavare, i de fall rätt tillersättning enligt villkorslagen föreligger, atl vidta skäliga åtgärder för attbegränsa förlusten, skall ersättningen sättas ned i motsvarande mån (4 § andrastycket villkorslagen). 1983/84:60 61 Detär enligt alomlagsfiftningskommittén en allmän utgångspunkt för ersältningsrättatt en innehavare av ett tillstånd till kärnteknisk verksamhel - liksom iandra koncessionssammanhang - äger förlita sig pä det tillstånd som han harerhållit och att han kan arbeta och företa investeringar inom den ram somtillståndet anger. Endast i sädana fall där uttalade säkerhets- ellersträlskyddsskäl talar för det, bör återkallelse av ett tillstånd få ske utanatt det leder till en ersältningsrätt. Ett meddelat tillstånd bör däremot inteulan vidare få återkallas genom fri prövning, t. ex. därför att ekonomiskaeller organisatoriska skäl skulle motivera en återkallelse ulan atttillständshavaren gottgörs sina förluster. Kommittén hänvisar i dennafråga lill gängse förvaltningsrättslig praxis. Med denna utgångspunktanser atomlagstiftningskommittén att någon rätt fill ersättning inte börföreligga när ett tillstånd återkallas eller förlängning av ett tidsbegränsattillstånd vägras på grund av att innehavaren av tillståndet inte har iakttagitde villkor och föreskrifter för verksamheten som lagen uppställer. Föranledssålunda återkallelse av ett tillstånd av att kraven på säkerhet ellerstrålskydd inte kan uppfyllas eller exempelvis att det visar sig att eninnehavare av en kraflreaktor inte kan uppfylla kravet på en säkeravfallshantering, bör således enligl kommittén någon rätt lill ersättning inleföreligga. Kommittén anser vidare atl rätt till ersättning inte heller börföreligga när lillståndsinnehavaren inle kan fortlöpande anpassa verksamhetentill nya rimliga villkor, som tillkommit av säkerhets- eller strälskyddsskäl,eller till en ny teknik, vars betydelse i dessa hänseenden inte tidigare varitkänd. Detsamma bör gälla när tillsynsmyndigheterna bedömer atl det föreliggersynnerliga skäl för att stoppa driften vid ett kärnkraftverk i avvaktan päulredning av säkerhets- och slrålskyddsfrågorna med anledning av en inträlTadallvarlig olyckshändelse vid ett liknande kraftverk. Något behov av ensärskild lagregel i dessa hänseenden föreligger inte enligt kommitténs mening. Atomlagstiftningskommitténframhåller vidare att den lagstiftning på kärnenergiområdet som föreslås ärinriktad på att tillvarata säkerhet och strålskydd i alla led av kärntekniskverksamhet, däri inbegripet ett ansvar för en anläggningsinnehavare att delsbedriva den forsknings- och utvecklingsverksamhet som åligger honom, dels lahand om och på ett säkert sätt slutligt förvara använt kärnbränsle ochkärnavfall samt pä ett säkert sätt avveckla och riva den kärntekniskaanläggningen. Uppfylls inte dessa krav och tillståndet återkallas pä grundhärav bör enligt kommittén inte någon ersältningsrätt föreligga. Återkallasdäremot ett lämnat tillstånd utan att återkallelsen föranleds av all säkerheteneller strålskyddet vid verksamheten äventyras eller av försummelse mot lagenfrån tillståndsinnehavarens sida kan enligl kommittén en rätt förtillståndsinnehavaren till ersättning aktualiseras för den skada han åsamkas.Sådan rätt kan i och för sig uppkomma även när statsmakterna fattar beslut sominskränker tillständs-innehavarens möjligheter att i full utsträckning utnyttjaett meddelat till- 1983/84:60 62 ståndulan att detta motiveras av de intressen den föreslagna lagen avser atttillvarata. kan sålunda grund för ersättning uppkomma näråterkallelse av ett tillstånd föranleds av andra skäl än dem som anges i dennya lagen. Liksom f. n. gäller bör enligl kommitténs majoritet frågan omersättning i dessa mera exceptionella situationer bli föremål för särskildprövning av domstol och avgöras med utgångspunkt från allmänna rättsprinciper.Någon särskild bestämmelse om ersättning i lag har kommittén inte ansetterforderiig. En ledamot har dock reserverat sig pä denna punkt. Remissinstansernadelar kommitténs uppfattning att en återkallelse som motiveras av säkerhets-eller strälskyddsskäl inte skall föranleda någon rätt till ersättning. Fränkraftindustrins sida framhålls därvid vikten av att underiagel för ettåterkallelsebeslul måste vara rättsligt oantastligt och vetenskapligt hållbart.1 frågan om en särskild bestämmelse i lag om ersättning vid återkallelse sominte föranleds av säkerhets- och strålskyddsskäl menar vissa remissinstanser,däribland företrädarna från kraftindustrin, alt en lagregel i ämnet ärpåkallad. Tillgrund för den av mig föreslagna lagen ligger att säkerheten i verksamhetenskall tillvaratas. Ett åsidosättande av detta krav kan inte föranleda enersättningsrält. Av detta skäl förordar jag att en särskild regel om ersättninginle tas upp i lagen. En särskild fråga somtagits upp av atomlagstiftningskommittén är huruvida rätt till ersättningmotsvarande beslämmelserna i 4 § villkorslagen bör föreligga vid ett vägratladdningslillsländ för de två kraftreaktorer som återstår atl pröva. synsätt är ersättningsbestämmelserna i villkorslagen särskiltmotiverade med hänsyn till att frågan om laddning av de fyra då avseddareaktorerna var aktuell endast efter villkorslagens ikraftträdande imaj 1977. Situationen får enligt kommittén anses vara en annan för de tvååterstående reaktorer i det svenska kärnkraftsprogrammel som ännu inte harladdats. Visseriigen erhöll innehavarna av dessa reaktorer tillstånd tilluppförande och innehav enligl aiomenergilagen före villkorslagens tillkomst.Men å andra sidan, framhåller kommittén, har uppförandet av dessakärnkraftsblock i allt väsentligl pågått under tid då villkorslagen gällt.Frän villkorslagens tillkomst och , däladdningsansökningar ingavs, har således gått under vilken tidtillständsinnehavarna haft möjlighet att bereda frågan om avfallets hantering.Mot denna bakgrund anser atomlagstiftningskommittén alt någon generell regelom rätt till ersättning vid uteblivet laddningstillstånd inte bör införas i dennya lagen. Skulle del i ett visst fall framstå som uppenbart obilligt atlersättning inte lämnas bör det, liksom uttalades i motiven tillatomenergilagen, bli föremål för särskild prövning. Någon invändning motkommitténs uppfattning i denna fråga har inte framförts vid remissbehandlingen.Inte heller jag anser all en lagbestämmelse är erforderlig i denna fräga. 1983/84:60 63 Enannan fråga som tagils upp i atomlagstiftningskommittén avser den situation somkan uppkomma då den sista kärnkraftsreaktorn enligt beslutskall tas ur drift. Främst gäller det de reaktorer som togs i drift förevillkorslagens införande, dvs. reaktorerna 1 och 2, 1 och 2samt . Tillstånden för dessa reaktorer är inte begränsade i tiden.Enligt kommitténs bedömning bör - om inle säkerhels-eller strålskyddsskälmotiverar avstängningen - vid eventuella ersättningskrav avseende dessa icketidsbegränsade tillstånd på grund av beslut om kärnkraftensavveckling särskild hänsyn tas till att tillständsinnehavarna getts goda förutsättningarsåväl att inrikta sin verksamhet med hänsyn till den beslutade tidsgränsen somatt under den medgivna fidsperioden avskriva anläggningen och företaerforderliga avvecklingsåtgärder. Mot denna bakgrund bör enligt kommittén somallmän princip gälla att ersättning bör utgå endasl när det framstår somuppenbart obilligt alt ersättning inle lämnas. Kommitténs slutsats i den nubehandlade frågan är att någon lagreglering inte bör ske i dettalagstiftningssammanhang. Jag godtar för min del kommitténs slutsats. Beträffandeövriga reaktorer - , saml - pekarkommittén på att driflsfiden för dessa har begränsats fill åren 1986 respektive1990 med hänsyn till möjligheten att ta hand om del använda kärnbränslet m. m.Vid prövning av förlängt driftstillstånd för de sist nämnda reaktorerna,liksom vid fillståndsprövningen av de tvä återstående reaktorerna (Forsmark 3och 3), anser kommittén att det föreligger möjlighet enligl dennuvarande och enligt den föreslagna nya lagen atl meddela tidsbegränsadetillstånd. 5.3.8Ikraftträdande m. m. Dennya lagen bör träda i kraft den . Med ikraftträdandet av denföreslagna nya lagen om kärnteknisk verksamhet bör atomenergilagen,villkorslagen och lagen orn offentlig insyn i säkerhetsarbetet vidkärnkraftverken upphöra att gälla. Också lagen (1979:335) om förbud mot attunder viss lid tillföra kärnreaktorer kärnbränsle (den s.k. rådmmsla-gen) börformellt upphävas. Denna lag antogs i avvaktan på utgången av den rådgivandefolkomröstning om kärnkraftens roll i den svenska energiförsörjningen, somägde rum . Enligt lagen får en kärnreaktor, som vid lagensikraftträdande - - inte tillförts kärnbränsle, inte tillförassådant bränsle före utgången av juni månad 1980 eller den tidigare tidpunkt somregeringen föreskriver. Enligt4 § villkorslagen är en reaktorinnehavare, som omfattas av lagen, berättigadfill ersättning av staten dels när tillstånd att la kärnreaktor i drift vägras,dels när lagen i annat fall föranleder alt tillstånd enligl atomenergi-lageninte kan ulnyltjas. Vidare anges i 2 § rådrumslagen all, om den lagenföranleder alt elt fillstånd enligt villkorslagen inte kan utnyttjas, reaklorinnehavarenär berättigad till ersättning av staten för förlust som har upp- 1983/84:60 64 kommitgenom att reaktorns idrifltagande har fördröjts. I en särskildövergångsbestämmelse till den föreslagna lagen bör anges att i frågor omersättning i dessa fall skall villkorslagens och rädmmslagens bestämmelsergälla. Debestämmelser om tillstånd samt villkor och föreskrifter avseende kärntekniskverksamhel som föresläs i den nya lagen har sin motsvarighet i den gällandeaiomenergilagen. Nägol hinder mot att låta den nya lagen i dessa delar blitillämplig beträffande alla givna tillstånd för kärnteknisk verksamhel, oavsettnär tillstånden tillkommit, föreligger således inte. Ivissa avseenden innehåller den föreslagna lagen om kärnteknisk verksamhet enutvidgning i förhållande till atomenergilagen. Sålunda uppställs krav påtillstånd enligl den nya lagen beträffande kärnavfall, således även medel- ochlågaktivt avfall. Det synes dock inte påkallat all kräva tillstånd enligt dennya lagen beträffande kärnavfall som finns inom en anläggning vad avserinnehavet av avfallet. Jag kommer i specialmotiveringen närmare att behandlafrågan om bl. a. innehav av radioaktivt avfall. Somangetts i avsnitt 5.3.3 införs i den föreslagna lagen krav på tillstånd förutrustning eller material som är av väsentlig betydelse för kärnvapenframställning(dual use-produkler) och för s. k. teknologiöverföring avseende utmstningeller material som har särskilt konstmerats eller iordningställts förbearbetning, användning eller framställning av kämämne, i båda fallen omregeringen föreskriver del. I fräga om nu angivna lillståndsärenden bör den avmig föreslagna ordningen tillämpas på omständigheter och förhållanden somföreligger vid ikraftträdandet. Mäl och ärenden som haranhängiggjorts före ikraftträdandet av den nya lagen bör avgöras enligl äldrebestämmelser. En särskild fråga är emellerfid om denna regel bör gälla även ifråga om laddningstillständ för reaktorerna och 3.Enligt atomlagstiftningskommitténs mening, vilken med något undantag godtagitsav remissinstanserna, talar lämplighetsskäl för att den nya lagens utformningav kraven för laddningstillstånd tillämpas. Det är också min uppfattning attden nya lagen bör tillämpas vid prövningen av laddningstillstånd för de tvååterstående reaktorerna. Somjag har angett i avsnitt 5.3.2.3 krävsför laddningstillständ att sökanden visat att det finns en hanterings- ochslutförvaringsmetod som kan godtas med hänsyn till säkerhet och strålskydd. nya lagen har hämtöver införts ett krav pä atl reaktorinnehavaren företerett forsknings- och utvecklingsprogram för den forlsatla och slutliga förvaringsmetoden.Det får enligt min mening anses påkallat alt det klart kommer till uttryck delangelägna i alt forskning pä avfallsområdet är en väsentlig förutsättning förladdningstillståndet. Jag förordar således atl de ansökningar, som har getts inmen som ej avgjorts före den nya lagens ikraftträdande, skall prövas enliglbestämmelserna i den nya lagen. En regel härom bör tas in iövergångsbestämmelserna. De laddningsansökningar som avses har ingivils imaj månad detta år. 1983/84:60 65 svenskoch utländsk remissbehandling av förslaget pågår f. n. och regeringensprövning av ansökningarna avses ske . I fråga omforskningsprogrammet föreligger möjlighet för innehavarna av de aktuellareaktorerna att vid den nya lagens ikraftträdande komplettera sina ansökningari denna del. Enligt vad jag har erfarit är detta också kraftföre-tagens avsikt. Ensärskild fråga gäller omprövning av tillstånden för de reaktorer som prövatsenligt villkorslagen, dvs. reaktorerna , , samlRinghals 3 och 4. Driftstillstånden för dessa har begränsats till utgången avår 1986 resp. med hänsyn fill den mängd bränsle som omfattas avingångna upparbetningsavtal. Jag har i avsnill 5.3.2.2 uttalat att denforsknings- och utvecklingsverksamhet som enligt finansieringslagen åligger eninnehavare av dessa reaktorer bör kvarstå så länge de nuvarande begränsningarnaav driftstillstånden gäller. Jag har emellertid föreslagit attreaktorinnehavaren redan tidigare skall kunna hos regeringen eller myndighetsom regeringen bestämmer anmäla atl han åtager sig att fullgöra den meraomfattande forskningsverksamhet som jag har förslagit skall ingå i den nyalagen.