prop · G703144 · 1983-12-31 00:00:00 — Ett annat förtydligande som kommittén gör gäller avvisningtill någol annal land än där förföljelse påstås föreligga (tredje land). För attavvisning till tredje land skall få ske måste polisen ha fått klart ochotvetydigt dokumenterat - genom praxis från invandrarverket eller på annal sätt- att det land dit verkställighet skall ske i praktiken ger skydd tillkonventionsflyktingar eller att personer tillhörande den kategori det är frågaom uppenbariigen eljest har skydd i detta land. Polisen bör alltid överlämnatill invandrarverket avvisningsärenden gällande en "ny" grupp ellerkategori, vars situation inte är helt klar. Delta bör medföra att antalet fallsom överlämnas till invandrarverket ökar något och därmed också antalet väntare. Nuvaranderegler för när ärenden om verkställighet skall överlämnas respektive anmälastill invandrarverket bör behållas. Del innebär att polisen liksom fåravgöra om ett avlägsnandebeslut skall verkställas eller om del framkommit nya polifiskaeller andra omständigheter som gör atl frågan om verkställighet bör lämnas övertill invandrarverket. måste beaktas att rättssäkerheten i verkställighetrendenär viktig. Som nämnts tidigare föreslås den som tagits i förvar få rätl tilloffentligt biträde i stället för som först efter sju dygn.Ändringen får betydelse bl a för den som tas i förvar i samband med verkställighetoch som då i allmänhet inte har möjlighet att på någon annan grund än självaförvarstagandet få ett offentligt biträde. Kommittén förutsätter vidare att i anvisningar förverkställighet, som håller på att utarbeta i samråd medinvandrarverket, kommer alt ingå anvisningar för utredning och beslut iverkställighetsärenden. Sådana anvisningar saknas . Avlägsnandebeslut, som inle avser direktavvisning, bör iökad utsträckning verkställas genom att vederbörande åläggs alt inom viss fidlämna landet. Tvångsvis verkställighet bör i princip ske endast om utlänningeninte följt åläggandel att lämna landet eller om det är så gott som säkert atlhan kommer att hålla sig undan. Vikten av att förvarsbestämmelserna tillämpas mycket restriktivthar redan framhållits. Det är annars lätt att få en olycklig"spiraleffekt", dvs att utlänningar håller sig undan kontakt medpolisen av rädsla för att bli tagna i förvar med följd att förvar tillgrips iökad utsträckning. skall enligt förslagen ha tillsärskild uppgift att övervaka rättsäkerheten även i vissa ärenden där verketinte är beslutande Prop.1983/84:144 142 Det gäller i exempelvis ärenden rörande direktavvisningsaml ärenden som rör förvar eller eljest den personliga integriteten.Integritets-frågorna är särskilt aktuella vid yttre och inreutlänningskontroll. Kommittén ser en kontinuerlig prövning av besvärsärendensom ett viktigt medel för regeringen att fylla sin roll att leda och utvecklapraxisbildningen. Så länge det är prakfiskt möjligt med hänsyn till ärendemängdoch därmed handläggningslider bör regeringen behållas som sista instans i avlägsnandeärenden.En ändring bör övervägas först om en mycket stor ökning av antaletbesvärsärenden skulle göra det praktiskt omöjligt för regeringen att utanorimligt långa handläggningsfider besluta i dessa ärenden. Vidare föreslås en försöksverksamhet med advokatberedskap,som skulle göra det möjligt att i något polisdistrikt förordna offentligt biträdei ärenden rörande direktavvisning. Barns rättssäkerhet i utlänningsärenden behandlas i ellsärskilt avsnitt. Barnens situation måste alltid särskilt uppmärksammas. Detmåste ankomma på utredande och handläggande myndigheter att se till atterforderlig expertis medverkar vid bedömningen av barnens situation. Med utgångspunkt från pågående försöksverksamhet med engrupp handläggare från invandrarverket placerade i diskuteras frågan om regionaliseringav verkels beslutsfunktioner i invandringsärenden. En sådan bör ge möjlighetertill ett nära samarbete mellan utredare och beslutsfattare, och resultera ibättre beslutsunderlag. Det bör också gå att i större utsträckning än i daghålla muntlig förhandling i tveksamma ärenden. Kommittén anser att det vore avintresse med fortsatt försöksverksamhet i en region med stor tillströmning avasylsökande, t ex . En förutsättning för försöken är i så fallatt polisen kan sälta in tillräcklig utredningskapacitei. Slutligen tas organisationsfrågor upp. De förslag somläggs fram, inklusive fortsatt regional försöksverksamhet, och vidare den delegeringtill polismyndigheterna som invandrarverket påbörjat, går i den riktningen att"mängdärenden" försvinner från invandrarverket och att mer kvalificeradeuppgifter tillkommer. Delsamma gäller förslaget att invandrarverket skall fådet administrativa ansvaret för flykting- och väntarfrågorna. När försöksverksamhetenmed regionala beslutsfunktioner är klar och utvärderad, bör ställning tas till ominvandrarverket skall ha en regional organisation samt till övriga frågorrörande verkets organisation som de föreslagna reformerna kan föranleda. Enregional organisation av invandrarverket skulle bl a göra del möjligt all geverket egna resurser för utredningar i exempelvis mer komplicerade asylärenden. Väntarnas situation (kap 14) Kommittén slår fast att de tillståndssökande som har rättatt här avvakta prövningen av sin ansökan, vantarna, också har rätt till bl asocialbidrag - självklart under förutsättning alt de saknaregna medel. Det praktiska omhändertagandet av väntare är en kommunalangelägenhet som en följd av socialtjänstlagen. Slaten tar dock ansvar för 1983/84:144 143 den ekonomiska hjälpen genom all i efterhand ersättakommunerna deras ullägg för socialbidrag. För administration, tolkhjälp ochannan service täcks dock inte kommunernas kostnader. För vantarna har de ofta långa handläggningstidernainneburit svåra påfrestningar. Särskilt pressande har situationen varit förfamiljer med barn. Vikten av korta handläggningstider understryks därförsärskilt som del mest betydelsefulla för att förbättra situafionen. Många som söker sig till har anhöriga här, och dehar i stor utsträckning sökt sig till kommuner som har mångainvandrare, främst i (inklusive ) och i . Staten börha ett övergripande ansvar för väntarnas situation både administrativt och kostnadsmässigt.Invandrarverket föreslås bli huvudman för verksamheten. Staten bör bl a taansvaret för att väntare som inte själva har ordnat sin bostadsfråga erbjudsbostad så fort som möjligt efter inresan i en kommun som gentemot staten åtagitsig att ställa bostäder till förfogande och i övrigt bistå väntaren. Del börvara fråga om orter inom regioner där arbete kan erbjudas, om sökandenskulle beviljas tillstånd. Andra kommuner än den där sökanden anvisats bostadbör i princip kunna begränsa sina insatser enligt socialtjänstlagen till att avseakut hjälp. Har sökanden personlig anknytning till en viss ort bör bostadsjälvfallet erbjudas där. Syftet med förslaget är att skapa bättre förutsättningaralt erbjuda service åt dem som väntar här och som sedermera får stanna iSverige. Etniska eller språkliga grupper bör härigenom få bättre möjligheter ännu att hålla ihop. Om ett stort antal etniska grupper bosätter sig i en kommunblir det svårare för kommunen att ge service eftersom det måste ske på eltstort antal språk. Detta motverkar möjligheterna att nå de invandrarpolitiskamålen. 1 bakgrundsbetänkandets kapitel 13 redovisas ingåendeväntarnas rätt till utbildning, sociala välfärdsanordningar samt hälso- ochsjukvård. Några nämnvärda ändringar förordas inte. Det understryks att åtgärderbör vidtas så att asylsökande som anländer till i dålig kondition fåradekvat psykiatrisk och annan vård. Genomförande och uppföljning av invandringspolitiken (kap15) Frågor som gäller genomförande och uppföljning avinvandringspolitiken bör ägnas stor uppmärksamhet. Kommittén betonar vikten avatt information ställs samman och sprids om gällande principer och praxis ochom bakgrund och motiveringar till vissa bestämmelser i utlänningslagen ochutlänningsförordningen. Det bör bl a ske i en författningssamling, sominvandrarverket föreslås få skyldighet alt ge ut. Behovet av information ärstort hos exempelvis poliser, advokater, invandrarbyråer och invandrarorganisationer. De centrala myndigheterna, främst invandrarverket ocharbetsmarknadsstyrelsen, bör mer ingående än nu redovisa utfallet av politikenför regeringen, som i sin lur bör särskilt informera . Prop.1983/84:144 144 Lagförslag med specialmotiveringar (kap 16) De förslag kommittén lägger fram medför bl a att ett15-tal paragrafer i utlänningslagen måsle ändras. Innebörden av förändringarnaframgår i stort av den redogörelse för sakinnehållet i politiken som harredovisats i det föregående. Ekonomiska konsekvenser av förslagen (kap 17) I kapitel 17 sammanfattas de ekonomiska konsekvenserna avförslagen och redovisas behovet av resursförstärkningar respektive -besparingaromräknat i årsarbetskrafter hos de handläggande myndigheterna. De ekonomiska konsekvenserna i anslutning till de olikaförslagen baseras på mera fasta beräkningar när det gäller förslagen att den som fårstanna på politisk-humanitära grunder skall jämställas med flykting (kapitel6). Förslaget innebär att staten tar ansvaret för försörjningen av 100-200personer , som enligt nuvarande regler inte blir jämställda medflyktingar, och övertar därmed från kommunerna iutgifter PUT skall gesredan vid första invandringsprövningen (kapitel 11). Detta beräknas leda tillca 8 000 - 10 000 färre ärenden hos invandrarverket och polisen och enbesparing av sammanlagt ca 20 årsarbetskrafter. Också hos socialförvaltningaroch kronofogdemyndigheter kan arbetsbe-sparingar göras. Vidare minskar behovetav tolk hos polisen a polisen i större utsträckning än nu skall kunna beslutaom och utan hinder av anförda besvär verkställa avlägsnanden av personer som inleåberopar politiska skäl (kapitel 12). Med utgångspunkt från antalet ärendenförsta beräknas en minskning med ca 400 hos invandrarverketoch 200-300 i . Staten beräknas spara iminskade kostnader för offentligt biträde oeh ca i minskade "väntarkoslnader". Så här uppskattas de tänkbara kostnadskonsekvenserna avövriga förslag: Principen omförsta asylland skall gälla också den som åberopar skäl enligt 6 §utlänningslagen (kapitel 7). Minskningen i statens kostnader -baserad påantagandel att del rör sig om ca 50 personer - för omhändertagande av väntareoch flyktingar samt för offentligt biträde uppskattas till ca . En någotgenerösare viseringspolitik skall gälla (kapitel 10). Förslaget väntas leda fillökade statliga kostnader på grund av fler "avhopp". Om ca 50 personer"hoppar av" i kan kostnadsökningen uppskattas till ca 3 miljkr. Polisen lämnari större utsträckning än nu över ärenden till invandrarverket (kapitel 12). Omvi räknar med ca 100 fler ärenden ökar staiens kostnader med ca 5 miljkr för offentligt biträde, socialbidrag till väntare samt flyktingförmåner(många väntas få stanna därför att avlägsnande till tredje land inte ärpraktiskt möjligt). Staten tar överkostnadsansvaret från kommunerna för administration av 1983/84:144 145 De kostnader för administration, tolkservice och hälsokontroll m mgällande kvarvarande väntare som slaten övertar från kommunerna uppskattas tillca . Väntetiderna minskar generellt (kapitel 12). Om målen förhandläggningstider nås kan kommunernas besparing uppskattas till ca 4 milj krför administration m m (minskning på grund av minskal anlal väntare och kortareväntetider). Statens kostnader för socialbidrag skulle minska med ca 18 miljkr. Densammanräknade effekten, om alla de förslag som läggs fram kan genomföraslyckosamt och ideala handläggningstider nås, skulle för staten innebäraminskade utgifter med högst och för kommunerna med ca . 10 1983/84. 1983/84:144 146 Lag omändring i utlänningslagen (1980:376) Härigenom föreskrivs i fråga om utlänningslagen (1980:376)rfe/5att6,12,16,17,31,33-35,38,39,41,44,50,63,83,86och90a§§skall ha nedan angivna lydelse, dels att i lagen skall föras inen ny paragraf, 39 a §, av nedan angivna Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 6§ En utlänning, som inte är flykting men som ändå pågrund av de politiska förhållandena i sitt hemland inle vill återvända dit ochsom kan åberopa tungt vägande omständigheter till stöd för detta, skall inteutan särskilda skäl vägras rätt att vistas i , om han behöver skydd här. Utlänningen får dock vägras rätt att vistas i , omhan har kommtt hit från ett annat land än hemlandet och utlänningen i detlandet inte riskerar politisk förföljelse eller att sändas vidare till ett landdär han riskerar sådan förföljelse. 12 § Uppehållstillstånd får ges för viss Uppehållstillståndfår ges för viss Ar utlänningen fast bosatt här . Avserutlänningen att bosätta sig riket, får uppehållsfillstånd ges ulan här i riket, får uppehållsfillstånd ges lidsbegränsning (permanent uppe- utan tidsbegränsning (permanent hållstillstånd). Uppehållstillstånd får vägras en utlänning på grund avhans vandel endast om förhållandena är sådana som anges i 29 § första stycket2-4 eller 43 §. 16 § På begäran av flykting som är i På begäran avflykting som är i behov av här i riket skall, när behov av fristadhär i rikel skall, när uppehållstillstånd meddelas honom uppehållsfillståndmeddelas honom efter inresan, i beslutet eller i särskild handling angesatt han är flykting i behov av i (flykfingförklaring). efter inresan eller sedan tillstånd har meddelats, ibeslutet eller i särskild handhng anges att han är flykting i behov av fristadi (flyklingförklaring) Har enutlänning fått uppehållsfillstånd genom att mol bättre vetande lämna oriktigauppgifter eller svikligen förtiga vissa omständigheter, får tillståndetåterkallas. Har ufiänningenännu inte rest in i , får tillståndet återkallas även om det finns andrasärskilda skäl. Ett permanent uppehållsfillstånd skall återkallas om utlänningens bosättning här i riket upphör. Eltpermanent uppehållstillstånd skall återkallas om utlänningens bosättning här iriket upphör och invandrarverket inte har beslutat att utlänningen får behållatillståndet även efter det att bosättningen i riket upphört. En flykfingförklaringskall återkallas, om det framkommer atl utlänningen inte är att anse somflykting i behov av i . Avvisning enligt 28 eller 29 § skall ske när utlänningen kommer till eller så snart det kan ske efter ankomsten. Avvisning får inte ske senare än från ankomsten. Avvisning enligt 28 § skall ske när utlänningen kommertill eller inom efter ankomsten. Har en utlännings rätt attresa in i inte prövats vid ankomsten till riket, får avvisning enligt28 § ske när han första gängen uppsöker eller anträffas av en polismyndigheteller inom därefter, men inte senare än från ankomsten.Avvisning enligt 29 § skall ske när utlänningen kommer till eller från ankomsten. Beslut om avvisning enligt 28 eller 29 § meddelas av polismyndighet,om inte ärendet skall överlämnas till statens invandrarverk enhgt 33-35 §§. 33 § Anser en polismyndighet att det föreligger skäl fillavvisning enligt 28 eller 29 §, men påstår utlänningen att han i det land, somhan skulle komma att sändas till, löper risk att 1. bli utsatt förpolitisk förföljelse eller 2. bli sänd eller straffad för att han har övergett en krigsskådeplatseller annars vägrat att fullgöra krigstjänstgöring, skall ärendet överlämnastill statens invandrarverk som skall 1983/84:144 148 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse besluta i ärendet. Detsamma skall gälla, om utlänningenpåstår att han i det landet inle är skyddad mol atl sändas till ett land därhan löper denna risk. Ärendet skall inte överlämnas till Där annat ej följer av 35 § skall invandrarverket, om utlänningens ärendet inteöverlämnas tiU invand påstående är uppenbart oriktigt. rarverket,om utlänningens påståen de är uppenbart oriktigt. Vad som sägs i 33 § om överlämnande av ärende gäller även,när utlänningen förklarar alt han inle vill återvända till hemlandet på grundav de politiska förhållandena där. Ärendet skall inte överlämnas. Där annat ej följer av 35 § skall om de skäl som utlänningen åbero- ärendet inte överlämnas,om de skäl par för att inte vilja återvända fill som utlänningen åberopar för att hemlandet kan lämnas utan avseen- inte vilja återvända till hemlandet de, eller, när utlänningen skaU sän- kan lämnas utan avseende, eller, när das till ell annat land än hemlandet utlänningen skall sändas till ett annat om det är uppenbart att han inte löper land än hemlandet, uppen- risk att sändas vidare till hemlan- bart att utlänningen där är skyddad det. mot att sändas vidare tiU ett landdär han riskerar politisk förföljelse. Avvisningsärenden skall överlämnas till statensinvandrarverk även när det finns anledning fill avvisning enligt 29 § andrastycket. Detsamma gäller när en polismyndighet i andra fall än som anges i 33eller 34 § anser det tveksamt om en utlänning, mot vilken det finns grund föravvisning, skall avvisas. Avvisningsärenden skall vidare överlämnas till statensinvandrarverk om regeringen har förordnat om detta. 38 § En utlänning får utvisas ur riket, om han uppehållersig här utan att ha erforderligt pass eller tillstånd att uppehålla sig iSverige. Beslut om utvisning enligt första Om en utlänning hade behövt stycketmeddelas av statens invand- uppehållstillstånd redan för inresa i rarverk. Avslås en ansökan om , meddelas beslut om utvis- uppehållstillstånd, skall invandrar- ning av utlänningen enligt första verket besluta om utvis- stycket av polismyndighet sådant ning utom i de fall då det föreligger beslut meddelas utan hinder av att synnerliga skäl mot detta. utlänningen har ansökt om uppe- får dock inte besluta omutvisning om det föreligger sådana omständigheter, som enligt 33, 34 eller 35 §första stycket andra meningen eller andra stycket skaU föranleda att ärenden som avses däröverlämnas till statens invandrarverk. I övriga faUbeslutar statens invandrarverk om utvisning enligt första stycket. A vslårverket en ansökan om uppehållstillstånd och har ej utlänningen utvisats av enpolismyndighet, skall invandrarverket besluta om utvisning utom ide fall då det föreligger synnerliga skäl mot detta. Om detinte föreligger särskilda skäl, skall utvisningsbeslutet förenas med förbud förutlänningen att under en viss fid återvända fill utan fillstånd avstatens invandrarverk. Om delinte föreligger särskilda skäl, skall ulvisningsbeslutet förenas med förbud förutlänningen att återvända till utan tillstånd avstatens invandrarverk. Detla gäller dock ej utvisningsbeslut som meddelas avpolismyndighet. Skyldighet att anmäla utvisningsbeslut till statensinvandrarverk. Haren polismyndighet utvisat en utlänning, skaU polismyndigheten skyndsamt anmälautvisningsbeslutet till invandrarverket. Därvid tillämpas vad i 37 § andra-fjärdestyckena sägs om anmälan av avvisningsbeslut. När endomstol överväger om en utlänning bör utvisas enhgt 40 §, skall den ta hänsyntill utlänningens levnads- och familjeförhållanden samt till hur länge han harvistats i . En utlänning, som hade permanent uppehållstillstånd sedanminst en år när åtalet väcktes eller som då var bosatt i eller, i fråga om medborgare i annat nordiskt land, ,får utvisas endast om När endomstol överväger om en utlänning bör utvisas enligt 40 §, skall den la hänsyntill utlänningens levnads- och familjeförhållanden samt till hur länge han harvislats i . En utlänning, som vistats i med permanent uppehållstillståndsedan minst två år när åtalet väcktes eller som då var bosatt i sedanminst eller, i fråga om medborgare i annat nordiskt land, , får det föreligger synnerliga skäl. Den som har enflyktingförklaring eller den som annars uppenbart är att anse som flykfing ochhar behov av i får utvisas endast om han har begått sådanahandlingar som anges i 78 §. utvisas endast om det föreligger synnerliga skäl. Den somhar en flyktingförklaring eller den som annars uppenbart är att anse somflykting och har behov av i får utvisas endast om han harbegått sådana handlingar som anges i78§. När enförvaltningsdomstol överväger om en utlänning bör utvisas enligt 43 §, skallden ta hänsyn till utlänningens levnads- och familjeförhållanden samt till hurlänge han har vistals i . En utlänning, som hade permanent uppehållstillståndsedan minst ett år när utvisningsärendet anhängiggjordes vid länsrätten ellersom då var bosatt i eller, i fråga om medborgare iannat nordiskt land, , får utvisas endasl om det föreliggersynnerliga skäl. Den som har en flyktingförklaring eller den som annarsuppenbart är att anse som flykting och har behov av i får inleutvisas. När enförvaltningsdomstol överväger om en utlänning bör utvisas enligt 43 §, skallden ta hänsyn till utlänningens levnads- och familjeförhållanden samt till hurlänge han har vistats i . En utlänning, som vistats i medpermanent uppehållstillstånd när utvisningsärendet anhängiggjordesvid länsrätten eller som då var bosatt i eller, ifråga om medborgare i annat nordiskt land, , får utvisasendast om det föreligger synnerliga skäl. Den som har en flyktingförklaringeller den som annars uppenbart är att anse som flykting och har behov avfristad i får inte utvisas. En utlänning får tas i förvar om del föreligger sannolikaskäl för avvisning eller för utvisning enligt 38, 43, 47 eller 48 §§ eller omdet uppkommer fråga om verkställighet av en sådan åtgärd eller av utvisning pågrund av brott. Förvar beslutas av den myndighet som handlägger avvisnings-eller utvisningsärendet eller verkställighetsärendel. Beslut om förvar får dockmeddelas endast om det med hänsyn fill utlänningens personliga förhållandeneller övriga omständigheter skäligen kan befaras atl han kommer att hålla sigundan eller bedriva brottslig verksamhet här eller om utlänningens identitet äroklar. Om det bedöms tillräckligt, kan myndigheten under deförutsättningar som anges i första stycket i stället för att ta utlänningen iförvar ålägga utlänningen att på vissa tider anmäla sig hos polismyndigheten iorten eller föreskriva, att utlänningen skall lämna ifrån sig pass eller därmedjämställd legilimationshandling, eller föreskriva de andra villkor som behövsför att hålla utlänningen under uppsikt. Om utlänningen inte följer sådanaföreskrifter, kan han tas i förvar. Ärutlänningen under , får varken han eller hans vårdnadshavare utansynnerliga skäl tas i förvar. I ärenden som handläggs av regeringen får detstatsråd som ansvarar för ärenden enhgt denna lag, för tiden till dessregeringen avgör ärendet, meddela beslut i frågor som rör särskildatvångsåtgärder. beslut om avvisning får överklagas av utlänningen. Detta skergenom atl besvär anförs hos statens invandrarverk. beslut om avvisning eller utvisning får överklagas avutlänningen. Detta sker genom att besvär anförs hos staiens invandrarverk. Ett beslutom avvisning, som har meddelats av en polismyndighet vid utlänningens ankomst hUtill rikel eller inom därefter, skall verkställas ulan hinder av allbeslutet har överklagats. Detsamma gäller avvisningsbeslut som har meddelatsnär en utlänning, vars rätt att resa in i inte har prövats vidankomsten, första gången har uppsökt eller anträffats av en polismyndighet ellerinom därefter. Vad som har sagts gäller dock inle avvisningsbeslutsom skall anmälas till statens invandrarverk enligt 37 §. Ett sådant beslulfår, om inte utlänningen har avgett nöjdförklaring, verkställas först närinvandrarverket har förklarat att verket inte övertar ärendet. En domeller ett beslul om utvisning får verkställas fastän domen eller beslutet intehar vunnU laga kraft, om utlänningen har avgett nöjdförklaring. En polismyndighets beslul om avvisning skall verkställasutan hinder av att beslutet har överklagats. Ett avvisningsbeslut som skallanmälas till statens invandrarverk enligt 37 § får verkställas först närinvandrarverket har förklarat au verket inte övertar ärendet, om inleutlänningen har förklarat sig nöjd med beslutet. En polismyndighets beslul om utvisning skall verkställasulan hinder av att beslutet har överklagais, om invandrarverket efler anmälanenligt 39 a § har förklarat att verket inte övertar ärendet.