prop · G70310 · 1983-12-31 00:00:00 — De medel som ställs till programstyrelsens förfogande kanvad gäller teknik för utforskning och tillståndskontroll av havet användas somkompletterande bidrag till myndigheter vid prototyputveckling baserad påsvenska myndighetsbehov. Vad gäller arktisk teknik samt undervattensteknikskall medlen användas företrädesvis i samarbetsprojekt mellan myndigheter ochmellan myndigheter och företag. Området arktisk teknik får omfatta ävensubarktisk teknik. Medlen bör kunna användas även för sfipendier förmyndighetsanställd personal till utlandsljänstgöring av betydelse förprogramarbetena, liksom för en begränsad kunskapsbevakning inompolarforskningsområdet. Programstyrelsens insatser inom området arktisk teknikbör ses som första steget av en målmedveten långsiktig industriell satsninginom ramen för en sammanhållen svensk polarpolitik. ochchefen för kommer senare att redogöra för andra delar avpolarpolitiken. Den subarktiska delen torde av naturhga skäl komma att avseutvecklingsinsatser för men kan även omfatta andra havsområden,som och havsområdena utanför och . Prop.1983/84:10 16 De särskilt anslagna medlen bör - i sina olikaanvändningsområden, oberoende av slutligt huvudmannaskap för prototyper o.d. -ses som statliga bidrag ulan någon särskild återbetalningsskyldighel. Jag vill här inte göra några närmare ekonomiska ellerandra avvägningar mellan de olika programområdena utan förordar att dennaavvägning görs av SIND i samråd med programstyrelsen mot bakgmnd av en närmareanalys av omfattningen av de insatser som redan görs inom delar avprogramområdena av berörda myndigheter och organ. I de delar programarbetetkan anses utgöra kompletteringar till STUs insatser bör STUs projekt i lämpligaformer kunna utgöra basen för det fortsatta arbetet. Vad gäller programområdena vill jag därutöver nämnaföljande. Den svenska havsindustriella profilen måste ligga väl ilinje med marknadens långsiktiga behov. Detta kräver ell nära samarbete mellantillämpad forskning och industriellt utvecklingsarbete. Ju långsiktigareverksamheten är desto större ansvar måste krävas av samhället vad gäller bl.a. det ekonomiska risktagandet. Sökandet efter konkreta affärsidéer och kommersiellatillämpningar måste i första hand ligga hos själva industrin. Jag delaremellertid SINDs och statskontorets bedömning att DSHs analys visar att dethavsindustriella området är väl lämpat för målinriktade industripolitiskaåtgärder. är det nödvändigt att nya typer av produkter ochtjänster tillkommer inom de svenska exportnäringarna. Här finns möjligheterinte minst inom det nu aktuella området. En betydande andel av världens kända olje- och gasreserverfinns i de arktiska och subarktiska regionerna. Exploatering och utbyggnad idessa områden är mycket kapitalkrävande och utvecklingstakten är känslig förkonjunktursvängningar och oljeprisförändringar. Tidsperspekuvet för enstorskalig arktisk offshoremarknad år därför osäkert. På lång sikt torde dockde arktiska regionerna komma att spela en betydande roll i den globala energiförsörjningen.Det är angeläget att redan nu främja en svensk industriell utveckling inomområdet genom åtgärder som underlättar långsiktigt tekniskt nyskapande.Risktagandet och projektens storlek understryker behovet av att sträva efteren sammanhållen svensk planering. Särskilt krävande geografiska miljöer är de arktiskaområdena i och , där provborrningar pågått och ävenutvinning påbörjats. Andra områden med liknande svåra miljöförhållanden ärNorska havet och i än högre grad havsområdena utanför Sovjetunionens ishavskust.För att exploatera fyndigheter i dessa områden krävs mera avancerad tekniskutmstning än vad som finns tillgänglig . Ett gemensamt drag för utvecklingen inom Arkfis är densuccessiva utvecklingen från vinteranpassad subarktisk till renodlat arktiskoffshoreverksamhet. Utvecklingen kräver helt nya produkter och systemlösningaranpassade för extrema yttre miljöförhållanden. Offshoreaktiviteter i arkfiskaområden medför också behov av nya och förbättrade produkter inom många avoffshoreteknikens angränsande havstekniska områden. 1983/84:10 17 Ävenom hemmamarknaden på de havsindustriella områdena är liten är det angeläget attta vara på de möjligheter som finns genom bl. a. teknikupphandling. Med teknikupphandlingavser jag i detla sammanhang ett förlopp där också utveckling ingår som ennödvändig del när en vara, tjänst eller ett system upphandlas. Det tekniskautvecklingsarbetet som ingår i förloppet kan vara omfattande och gällatillämpning av avancerad teknik. Specielltbör möjligheterna till draghjälp vid utveckling av prototyper ochreferensanläggningar samt marknadsintroduktion med utgångspunkt i svenskafackmyndigheters behov närmare analyseras. Programmen för subarktisk ocharktisk teknik samt undervattensteknik har delvis detta syfte. Programmetavseende teknik för utforskning och tillståndskontrolt av havet har detta somett huvudändamål. Sistnämnda program syftar till en kraftsamling på utvecklingav sådana avancerade system för mätning och observafion som kan ha svenskamyndigheter och verk som kompetenta beställare och som bedöms haen internationell marknad. Finansiellt stöd till myndigheter för utveckling avreferensanläggningar kan vara en effektiv åtgärd för industriell utveckling,eftersom det finansiella stödet då kan kombineras med krävande beställare. Motbakgmnd av vad jag tidigare anfört är det uppenbart att det behövs samverkandeindustriella insatser från såväl samhället som näringslivet. Genom gemensamplanering i ett samverkansorgan kan olika havsindustriella åtgärder som stödervarandra initieras. Insatsernas verkningsgrad kan därigenom förstärkas högstväsentligt. 2.3.3DSHs fortsatta program- och utvecklingsarbete DSHsnuvarande roll och verksamhetsformer bör i stort sett bestå. DSH skall även ifortsättningen verka för samordning genom bl. a. fortsatt programarbete. Motbakgrund av den sammanhållna syn på svensk havsresursverksamhet som läggsfram kan DSHs kommande insatser prioriteras hårdare än vad som varitmöjligt. Som jag tidigare framhållit avsätts för /85 0,7 milj.kr. a. utökad utredningsverksamhet vid DSH. DSHbör, genom bl. a. rådgivning, informationsspridning och övergripandelångsiktig planering, främja havsresursverksamheten och verka för effektivainsatser inom verksamhetens olika delområden. DSH bör däremot inte ges någraoperativa uppgifter. Jagfinner inte anledning att här närmare i detalj ta ställning till hur DSH iövrigt identifierar tillväxtområden m. m. i form av statistikinsamling o. d. Somjag tidigare framhållit är det viktigt att det havsindustriella samarbetetökar och kontinueriigt utvecklas såväl mellan myndigheter och näringsliv sommellan olika företag i näringslivet. Jag framhöll också betydelsen av att denhavstekniska forskningen och utvecklingen främjas. Mot bakgrund av de rådandeförhållandena i svensk havsresursverksamhet, och av att havsresurserna totaltsett blir allt viktigare, finner jag att en 1983/84:10 18 fortsattsärskild samordning av verksamheten är motiverad. DSH har härvid även framdelesen viktig roll att spela. Detbör också framhållas all DSH inte har till uppgift alt ta över de nuvarandemyndigheternas verksamhet, planering och samordning inom resp. sektor. DSH kani stället verka för att sådan planering samordnas när så är lämpligt och genomen nära kontakt med företag och olika myndigheter lämna förslag om förverksamheten gynnsamma åtgärder. Enav DSHs viktigaste uppgifter f. n. är att i samarbete med olika berörda organansvara för att praktiska möjligheter skapas att överblicka helaverksamhetsfältet. DSH:s uppgift är alt ansvara för att ett övergripandehavsresursprogram fortlöpande utvecklas. DSH skall främja svenskhavsutforskning och ge råd om anslagsfördelning till fackmyndighetershavsresursprogram. DSH skall vidare verka för att tekniska och personellatillgångar tillvaratas bättre på alla områden av verksamheten samt vara ettorgan för samarbete mellan myndigheter och näringsliv och förmedla kontakterpå havsresursområdet. Alt tilldela DSH vissa operativa uppgifter skulle kunnamotarbeta dessa funktioner. Delegationensbehov av egna medel kan, liksom f. n., begränsas till vad som fordras för dessegen utrednings-, informations- och kontaktverksamhet. Jaghemställer att regeringen föreslår att 1. godkänna ett program förhavsindustriell kompetensutveckling med den huvudsakliga inriktning som jag härhar förordat 2. ta del av vad jag har anfört omoffshoreindustrin och åtgärder av särskild betydelse för denna. Blandde statsägda företagen är det främst som är engageradinom offshoreindustrin. Offshoreverksamhetensvarade för av Svenska Varvkoncernens försäljning. Det ärfrämst i som har specialiserat sig på dettaområde. Företaget byggde från början plattformar på licens från utomståendekonstruktionsföretag men utvecklade en egen konstruktionför flytande, delvis nedsänk-bara (semisubmersibla) plattformar. Dennakonstruktion, det s.k. GVA-konceptet, omfattar plattformar i olika storlekaroch för olika användningsområden baserade på samma grundidé. Prop.1983/84:10 19 förvarierande huvudfunktioner, som borrning, bostäder, dykeri, lyft ellerproduktion av olja. Densnabba ökningen av antalet färdigställda offshoreanläggningar har lett tillatt utbudet på flyttbara offshoreanläggningar överstiger efterfrågan medsjunkande fraktsatser och andrahandspriser som följd. Denna obalans kommerenligt flertalet bedömare att gälla till mitten av 1980-ialet. Denförsämrade marknadssituationen har försökt motverkagenom att producera även moduler och stålkonstruktioner till anläggningar föroljeproduktion till havs. En växande andel s. k. engin-eering, dvs. försäljningav konstruktionsarbeten och tekniska konsulttjänster av andra slag, spelarockså en viktig roll. En annan utvecklingsbar sektor, mot bakgrund av de alltsträngare säkerhetsreglerna, är ombyggnader av befintliga plattformar.Götaverken har försökt möta den ökande protektionismen på deninternationella offshoremarknaden genom samarbete med varv i andra länder. KockumsAB i har, utöver en stor nybyggnadsverksamhet bl. a. en avdelning förcivil undervattensteknik. Avdelningens kunskap bygger till stor del påerfarenheter från den militära verksamheten. äger och dethelstatliga utvecklingsbolaget äger i ett bolag (Sub PowerAB) som utvecklar energisystem för undervattens-bmk baserade på stirlingmolorn.Sub samverkar med ett franskt företag som utvecklar s. k. autonomaubåtar, främst avsedda för offshoreindustrin. Sådana ubåtar måste ha tillgångtill ytoberoende energisystem. Slirlingprincipen, som erbjuder större frihetervid val av drivmedel och behandling av avgaser, kan möjliggöra ett sådantsystem. Chefenför industridepartementet har redogjort för den satsning påsäkerhetsutbildning för offshorepersonal med . Jag vill framhålla att utbildningen självfallet är avmycket stor vikt, inte minst för . Arendal ABtorde bli en av de större beställarna av utbildningen bland svenska företag.Utbildningen är angelägen av rena konkurrensskäl, eftersom den utgör enfömtsättning för ätt med egen personal kunna utföra bl.a. installationsarbeten i t. ex. . Enannan väsentlig fömtsättning för en framgångsrik försäljning avoffshoreanläggningar är att säljaren kan erbjuda konkurrenskraftiga finansieringsvillkor. Debeslut som fauade ijuni 1983 (prop. 1982/83: 147, NU 55, rskr 383) omvissa varvsfrågor m.m., innebar bl.a. mot bakgrund av de förändrademarknadsförutsättningarna förbättrade villkor avseende räntestöd tilloffshoreindustrin. Räntan på lån till offshoreanläggningar har till 1983/84:10 20 följdav internationella överenskommelser höjts från 8,till f. n. För attmöjliggöra för svenska leverantörer att kunna erbjuda konkurrenskraftigafinansieringsvillkor har möjlighet lill gynnsammare finansieringsvillkor ännormalt införts under förutsättning att ett påvisbart anbud från ett utländsktvarv ger anledning till detta (s. k. matchning). Motbakgrund av dessa beslut samt de positiva effekterna av devalveringen anserjag att marknadsläget har förbättrats avsevärt och att förutsättningarna ärgoda för en fortsatt positiv utveckling. Det är enligt min uppfattning avstörsta vikt, inte enbart för den traditionella varvsindustrin utan även förunderleverantörsledet, att aktivt delta i den fortsatta utvecklingen. Vadgäller möjligheterna till framåtsyftande forsknings- och utvecklingsinsatserinom vill jag erinra om att vid olikatillfällen, senast (prop. 1979/80: 165, NU 69, rskr 405), ställtsammanlagt I 035 milj. kr. till Svenska Varv ABs förfogande för vissautvecklingskostnader. Dessa medel är ännu inte förbrukade. Jagser f. n. ingen anledning till förslag till ytterligare åtgärder för destatliga företagens verksamhet inom havsresursområdet. Jaghemställer att regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag haranfört om de statliga företagens verksamhet inom havsresursområdet. Prop.1983/84:10 21 1 Inledning ....................................................................... ..... 1 2 Föredragandensöverväganden och förslag ................ ..... I 2.1 Utgångspunkter ..................................................... ..... I 2.1.1 Utvecklingen inom havstekniken m.m................ I 2.1.2 Offshoremarknaden m.m................................... 2 2.1.3 Svenska havsområden ................................... ..... 4 2.2 Åtgärder av särskild betydelse föroffshoreindustrin 5 2.2.1 Devalveringens effekter ................................... ..... 5 2.2.2 Riktade åtgärder inom fyra områden ............... ..... 5 2.2.3 Säkerhetsutbildning föroffshorepersonal ...... ..... 6 2.2.4 Pågående och planeradmyndighetsverksamhet av havsindustriell betydelse ........................... ..... 7 2.2.5 Utgångspunkter förutredningsförslagen m. m.. ..... 9 2.2.6 Statligt utvecklingsstöd .................................. 10 2.3 Förslag till åtgärder för havsindustriellkompetensutveckling . 2.3.1 Finansiellt utvecklingsstöd inomSTUs verksamhet .... 13 2.3.2 Treårigt program med särskiltanvisade medel 14 2.3.3 DSHs fortsatta program- ochutvecklingsarbete 17 3 Hemställan ................................................................... .. 18 4 Statsägdaföretag .......................................................... .. 18 4.1 Inledning ................................................................ .. 18 4.2 Föredragandens överväganden ............................. .. 19 4.2.1 Vidtagna åtgärder .......................................... .. 19 4.2.2 Ytteriigare åtgärder ......................................... .. 20 5 Hemställan ................................................................... .. 20 Tryckeri, Stockliolm 1983 Prop.1983/84: 10 Bilaga 1983/84:10 1 såvitt avser inledningen och avsnitten 2-3 samt statsrådetHellström såvitt avser avsnitten 4-5. Anmälantill proposition om svensk havsresursverksamhet Underde senaste årtiondena med snabba politiska, ekonomiska, demografiska ochteknologiska förändringar av världens utseende, har havet fått en ny och ökadbetydelse. Världens behov av livsmedel och råvaror har ökat. Modem teknologihar möjliggjort utforskning av havets tillgångar samt utvinning i ökande skalaav dessa. Genom nya fiskemetoder fyrdubb-lades sålunda fiskuttaget mellan åren1951 och 1971. Även havsbottens mineraltillgångar har blivit tillgängliga förutforskning och utvinning. Deninternationella havsresursverksamheten erbjuder expansiva marknader för svenskindustri och svenska konsulter. Densnabba utvecklingen har medfört ökande krav på den del av folkrätten som skallreglera havens nyttjande. VidFNs första havsrättskonferens i antogs fyra konventioner: omdet fria havet, om fiske och bevarande av de levande fillgångar-na i det friahavet, om territorialhavet och tilläggszonen samt om kontinentalsockeln.Sverige har tillträtt endast den sistnämnda konventionen. Konferensenlöste inte frågorna om territorialhavsbredden och fiskegränsen, vilka hänskötstill en andra konferens . Inte heller den kunde emellertid lösafrågorna. Det stod klart attGenévekonventionerna var otillräckliga. beslöt därför FNsgeneralförsamling att sammankalla den tredje havsrätts-konferensen. I 1983/84. Prop.1983/84:10 2 Tiden efter den misslyckade andra havsrättskonferensenkännetecknades av en markerad tendens hos ett antal stater med oceankust al;tvidga sin nationella jurisdiktion. Denna utveckling skedde parallellt med denteknologiska utvecklingen av möjligheterna att utforska och utvinna tillgångarnai havsbotten och dess underlag. Kontinentalsockel som juridiskt begrepp uppkom redan efterandra världskriget men fick sin närmare utformning genom konvention omkontinentalsockeln. Denna konventions principer har kommit att tilllämpasallmänt av staterna. De gränsdragningskriterier som där fastlades blevemellertid så elastiska att de gav upphov till vad man kallar den"krypande jurisdiktionen", dvs. att staternas kontroll ochjurisdiktion kryper allt längre ut i det tidigare fria havet. Grundorsaken till den snabba och ibland kaotiskautvecklingen i havsrätten kan således sägas vara vår tids tekniskalandvinningar, som drivits fram av industrisamhällets växande behov av råvaroroch andra resurser. Rättsprinciper, som varit förhållandevis fasta ochmer, har genom teknikens utveckling kommit att ändras . Enligl konvention har en kuststat ensamrätt tillutforskning och utvinning av kontinentalsockeln utanför sina kuster ut till etthavsdjup av 200 m eller ännu längre ut, ifall det finns möjligheter att utvinnatillgångarna på sådana större djup. Vad gäller svenska havsområden är helaÖstersjön, liksom och , tämligen gmnda havsområden, i vilkahavsbotten utgör en sådan kontinentalsockel som omfattas av kuststaternasensamrätt. Enligt konventionen skall avgränsningen avkontinentalsockeln mellan angränsande stater ske genom avtal mellan staterna.Som huvudregel för avgränsningen anges mittlinjeprincipen, men det sägs ocksåatt det kan finnas särskilda omständigheter, som föranleder att avsteg görsfrån denna princip. har slutit avtal med omavgränsningen av kontinentalsockeln i , med omavgränsningen av kontinentalsockeln i , , ochen del av norra samt med omavgränsningen av sockeln i delar av södra . Däremot har inte någraavtal ingåtts med och . Skälet härtill är främst att maninte kunnat enas om vilken betydelse, som skall tillmätas vid en avgränsningav kontinentalsockeln. Även gentemot finns ett område, där avgränsninginte har skett beroende på meningsskiljaktighet om vilken betydelse, som skalltillmätas de finska Bogskären. När det gäller sockelns avgränsning gentemot ingicksden en principöverenskommelse mellan denna överenskommelse skall gränsen vara en uträtad mittlinje, varvidfull hänsyn tas till de danska öama , och i Kattegattliksom till Bomholm i . 1983/84:10 3 medde övriga Ertholmarna liksom den svenska ön har däremot tillagtsendast begränsad effekt vid avgränsningen. Ett formellt avtal med omsockelns avgränsning kommer att undertecknas . FNstredje havsrättskonferens antog en ny havsrättskonvention.Denna, som varit under utarbetande , behandlar både dentraditionella havsrätten, som tidigare till viss del kodifierats i de fyraGenévekonventionerna , och nyskapande element, främst eninternationell ordning för utvinningsverksamhet på den del av havsbotten, somligger utanför nationell jurisdiktion. För denna utvinning skall enligtkonventionen en ny internationell havsbottenmyndighet inrättas. Havsrättskonferensenarbetade länge med enhällighetsprincipen (con-sensus). Man lyckades emellertidinte upprätthålla denna princip ända till slutet. Vid omröstningen om helakonventionstexten röstade de flesta utvecklingsländerna och mångaindustriländer, t. ex. , , de nordiska länderna, ,, och för texten. Bland de fyra stater som röstadenej befann sig , som hade starka invändningar mot utformningen av deninternationella regimen för havsbotten utanför nationell jurisdiktion. Blanddem som lade ned sina röster märktes några väststater som ,, och samt . Regeringenbeslöt att skulle underteckna konventionen. Närkonventionen öppnades för undertecknade blev denomedelbart undertecknad av 119 stater, bland vilka befann sig samtliga denordiska länderna, , , , , ,, , , och ett stort antal u-länder.Bland de stater som inte undertecknade konventionen märktesUSA, , , , , , , Turkietsamt vissa latinamerikanska stater (, , ). Därefter har bl.a. undertecknat konventionen. Dennya havsrättskonventionen har stadfäst den bland statema rådande praxisen vadbeträffar gränserna för territorialhaven och de ekonomiska zonerna. Sedan entid tillbaka har staterna allt oftare utvidgat sina territo-rialhav till 12sjömil, räknat från baslinjerna (kustlinjerna eller stiliserade linjer, somsammanbinder bl. a. de i skärgården ytterst liggande kobbarna och skären).Denna territorialhavsbredd finns nu inskriven i konventionstexten. Där finnsockså regeln att en s.k. exklusiv ekonomisk zon, inom vilken kuststatensekonomiska tillgångar får sträcka sig ut i havet räknat frånbaslinjerna. Många länder har nöjt sig med att inrätta en partiell ekonomiskzon i form av fiskezon, inom vilken kuststaten har ensamrätt när det gällerutforskning och utvinning av alla levande resurser. 1 den nya konventionenfinns också regler för hur kontinentalsockeln skall Prop.1983/84:10 4 avgränsas mot det internationella havsbottenområdet. 1bilaga 7 lämnas en översiktlig beskrivning av konventionen samt anges på kartaöversiktligt tänkta ekonomiska zoner i . hör till de kuststater som inte har gynnats avutvecklingen på det havsrättsliga området. För medför det påtagligaolägenheter att stater i vår närhet inrättar 200-milszoner. Havsområdenautanför våra egna kuster är så trånga att en svensk ekonomisk zon ellerutvidgad fiskezon blir av mycket begränsad omfattning. Det har därför varitnaturligt för att vid den tredje havsrättskonferensen verka för enbegränsning av kuststaternas vidsträckta jurisdiktionsanspråk. intog länge, ofta tillsammans med huvuddelen avväststaterna, ståndpunkten att en kuststat har rätt att utöva jurisdiktion överen förhållandevis smalt bälte längs kusterna. hade sedan 1700-talethävdat endast fyra nautiska mils bredd på sitt territorialhav. Deanglosachsiska länderna, med och i spetsen, förespråkade3-milsbred-den. Denna ståndpunkt torde de dock få överge, när nuhavsrättskonventionen sanktionerat som maximibredd påterritorialhavet. Från svensk sida har vi också varit en av de mestkonsekventa förespråkarna för principen om havets frihet. fick vigradvis acceptera att länder, som för sin försöijning huvudsakligen varberoende av fisket -särskilt länderna i utvecklingsvärlden - borde ha rätt tillbreda zoner, genom vilka de kunde skydda sina egna utkomstmöjligheter motexempelvis långdistansfiskande industritrålare. I den industrialiseradevärlden räknade man till en början kanske inte riktigt på allvar med attföreteelser som breda ekonomiska zoner skulle sprida sig fill vår egen del avvärlden. Den sedvanerättsliga utvecklingen har emellertid gått i just denriktningen. Gmnden för syn på havsrättsfrågorna är alltjämtprincipen om havets frihet. Vi värnar om den internationella vetenskapligaforskningen, som enligt svensk uppfattning inte får hindras. Vi accepterar dockoch tillämpar numera även själva territorialhavsbredd om 12 nautiska mil.Likaså accepterar vi att kuststater hävdar en 200 mils ekonomisk zon ellerfiskezon. För oss gäller det att tillförsäkra oss en rätt till visstutnyttjande av sådana zoner, främst för vår fiskförsöijning. Beträffande havsbotten utanför de nationellakontinentalsocklarna vill , liksom , att en starkinternationell havsbottenmyndighet inrättas enligt den nyahavsrättskonventionen. Frågan om även skall ratificera konventionenbereds inom . Av stor vikt vid denna bedömningblir därvid dels huruvida ett stort antal andra industriländer ansluter sig,dels storieken på de ekonomiska åtaganden, som binder sig för vid enanslutning jämfört med de fördelar en anslutning skulle ge . 1983/84:10 5 undertecknadekonventionen i första hand för att bidra till att stärka den för havet gällanderättsordningen.