prop · G703124 · 1983-12-31 00:00:00 — Dessa funktioner skall istället ingå i de mottagningsinsatser som skall genomföras efter utflyttningen fillen kommun. Normalt skall inte heller yrkes- och arbetshvsorientering ellerannan arbetsmarknadsservice ges till flyktingarna utansådana insatser bör påbörjas först efter utflyttningen. Jag återkommer senaremed en redogörelse för vad som bör ingå i det kommunala flyktingmottagandet ochför hur jag ser på hälso- och sjukvårdsfrågorna och arbetsmarknadsservice förflyktingar i ett system med kommunaU mottagande. Avsiktenär således att förläggningsvistelsen för flyktingarna skall bli kort och altendast ett fåtal åtgärder skall vidtas under den allra första korta tiden iförläggning. Även kan det dock i vissa fall bli nödvändigt medlängre tids vistelse i förläggning. Det kan t. ex. gälla flyktingar medsärskilda behov, som kan vara svåra att tillgodose i normalt boende. Jag ärdock av den uppfattningen att det endast i undantagsfall skall behövas långaförläggningsvistelser av detta skäl. Flertalet flykfingar som behöver ettomfattande individuellt stöd bör kunna tas om hand på ett 1983/84:124 21 brasätt genom kommunala insatser. I enstaka fall kan det också bli aktuellt medplacering på sjukvårdsinrättning för att tillgodose varaktiga vårdbehov. Ett ahemativtill direkt bosättning i en kommun eller längre förläggningsvistelse kan ivissa fall också vara placering på en folkhögskola. Längreförläggnings vistelser än de normaltider jag angivit kan också bli aktuelladels övergångsvis innan har hunnit träffa överenskommelser med så mångakommuner om flyktingmottagande atl det täcker det normala behovet, dels om flykfingkvotenmed kort varsel behöver ökas med hänsyn till särskilda händelser och förhållandenutanför vårt land. I defall det kan bli nödvändigt med längre tids vistelse på förläggning måsteflyktingarna kunna få svenskundervisning och komma iåtnjutande av vissa andra insatser som annars skulle utföras i bosättningsorten.Detta kräver flexibilitet. bör bemyndigas att vid behov träffaöverenskommelse om tjänsteköp av olika slag med de kommuner därförläggningarna är belägna. Utplacering från en längre förläggningsvistelsekan antingen ske på samma sätt som , dvs. till arbete eller utbildning närflyktingen fått genomgå grundläggande svenskundervisning, eller utan attarbete eller utbildning är ordnad i förväg fill kommuner som planerat förflyktingmottagande. Deförslag jag nu har lämnat innebär alltså att kvotflyktingarnas vistelse påmottagningsförläggning skall kunna minskas från i genomsnitt 6-7 månadertill normalt . Detta leder naturligtvis till ett väsentligt mindrebehov av förläggningsplatser än för kvotflyktingama. Jag återkommer tillbehovet av föriäggningskapacitet. 2.6.1Inkvartering i utredningsförläggning och erbjudande av bostad m.m. IPOKhar föreslagit att asylsökande och andra som söker tillstånd för bosättningefter inresan, i de fall de inte själva har ordnat sin bostadsfråga, börerbjudas bostad i en kommun som träffat överenskommelse med om att ställabostäder till förfogande och i övrigt bistå fillståndssökande. Det bör i förstahand vara fråga om orter inom regioner där arbete kan erbjudas, omsökanden skulle beviljas tillstånd. Andra kommuner än den där sökande anvisatsbostad bör enligt IPOK: s mening i princip kunna begränsa sina insatser tillatt avse akut hjälp. Har sökanden personlig anknytning till en viss ort börbostad självfallet erbjudas där. Kommunernasmöjhgheter att vid onormal tillströmning kunna förse tillståndssökande medlämpliga bostäder kan, enligt IPOK: s mening, behöva kompletteras medanordningar som staten direkt svarar för. Såsom en möjlig reserv förinkvartering av tillståndssökande anser kommittén därföralt det bör övervägas alt inrätta någon form av 1983/84:124 22 Det skulle i första hand gälla för asylsökande somkommer via utan att ha bostad ordnad eller någonstans atl tavägen. IPOK:s förslag att asylsökande och andra tillståndssökande skall erbjudas bostad ien kommun med vilken träffat överenskommelse har i huvudsak bemöttspositivt av en bred remissopinion. framhålleremellertid att en förutsättning för att de tillståndssökande inte hamnar i "fd"kommun torde vara att de placeras i någon form av genomgångsbostäder i avvaktanpå att en tillfredställande utredning gjorts om eventuella anhöriga och andrafaktorer som bör påverka var bostad skall erbjudas. Med en utveckling motkortare väntefider ifrågasätter förbundet också om inte placering i statligaförläggningar under hela tillståndsprövningen kan vara ett alternafiv till deavtal mellan och kommuner om mottagande som föreslagits. ,som i grunden är positiv till atl fillståndssökande erbjuds bostäder i kommunermed vilka träffat överenskommelser, anser att stor hänsyn måste tas tillvarje enskild individs och familjs behov och önskemål om bostadsort. Jagansluter mig för egen del till grundtanken bakom IPOK: s förslag, nämligen attsamhället måste ha möjlighet att i ett tidigt skede påverka var asylsökande ochandra som saknar anknytning till skall tillbringa väntetiden. Syftethärmed bör vara alt söka avlasta de kommuner som på grund avstor tillströmning av enskilt inresta flyktingar har haft problem atl erbjudadessa tillfredsställande service samt att därigenom skapa bättre möjligheteralt erbjuda service åt dem som väntar här och som sedermera får stanna i landetsom flyktingar. Genom det föreslagna systemet där staten genom träffaröverenskommelser med kommuner om mottagande av flyktingar och asylsökande böretniska grupper få bättre möjligheter än nu att hålla ihop och få enändamålsenlig service. Kommuner som har elt stort antal etniska grupper har somregd väsentligt svårare att ge fullgod service åt alla eftersom del måste skepå ett stort antal språk. Systemetmed bostadserbjudanden till tillståndssökande bör avse de som saknarfamiljeanknytning i och som inte har sin bostadsfråga löst. Det gällerprimärt de asylsökande. Övriga som får vänta på tillstånd i landet åberopar somregel familjeanknytning som skäl och har i allmänhet inkvartering ordnad genomnågon släkting. Vad gäller den närmare utformningen av systemet måste manenligt min mening betrakta dem som söker asyl i samband med inresan och dem somsöker tillstånd först efter en tids vistelse i landet på något olika sätt. Ävenför utlänningar som söker asyl i direkt anslutning till inresan kaninkvartering behöva ordnas på något olika sätt beroendepå inreseort. Enligtmin mening bör huvudprincipen vara att de, som i samband med inresan tillSverige ansöker om uppehållstillstånd för bosättning och inte direkt avvisas,hänvisas till en kortare tids inkvartering vid en utrednings- 1983/84:124 23 förläggningdär normalt utredningen i tillståndsärendet görs. Detta bör, underförutsättning alt polisen har tillräckliga resurser för utredningar i anslutningtill en sådan förläggning, leda till att utredningarna går snabbare och fårhögre kvalitet än om de är utspridda på en rad olika polisdistrikt. Undervistelsen på utredningsförläggningen skall vad gäller asylsökande också görasen planering av var det fortsatta mottagandet bör ske. En sådan planering måsteutgå från den asylsökandes individuella bakgrund och önskemål samt frånkommunernas förutsättningar all ta emot olika etniska grupper. Ett samtal medden lillståndssökande krävs självfallet för en bedömning av var bostad skallerbjudas. Så långt möjligt bör de särskilda önskemål som den asylsökande kanha beaktas med tanke på att placeringen syftar till permanentbosättning om vederbörande får stanna. Om individuella önskemål inte beaktastillräckligt kan det leda till en omfattande sekundär flyttning mellan olikakommuner. av de asylsökande brukar uppge någon form av anknytning till vidankomsten. Om det inte gäller en mycket nära familjeanknytning, bör även dessaasylsökande i princip inkvarteras vid en utrednings-förläggning. Därigenom börutredningen i tillståndsärendet kunna gå snabbare. denasylsökande vistas på utredningsförläggningen kan det också prövas om en bostadkan ordnas på önskad ort. Vidare ger förläggningsvistelsen möjlighet förkommunen i fråga att ordna bostad och i övrigt förbereda mottagandel. Detär angeläget att under den lid inkvartering sker vid en utredningsförläggninginformation lämnas om hur prövningen av tillståndsärenden går till, vilkaregler som gäller för asylsökande och vad som händer . Detbör vara möjligt att normalt genomföra utredningen i tillståndsärendet ochfinna en lämplig bostadsplacering . Ett mål bör vara attförläggningstiderna inte skall överstiga . Det är önskvärt attockså : s beslut i tillståndsärendet kan fattas . Detta börsom regel vara möjligt i ärenden som enligt polisens bedömning bör bifallas ochi vilka det därför inte krävs något offentligt biträde. Om offentligt biträdeskall förordnas kan del däremot vara svårt för att fatta någotbeslut efter ankomsten, eftersom biträdet normalt har 14 dagarpå sig för att komma in med synpunkter. Del torde därför i dessa fall relativtofta bli aktuellt med utflyttning i en kommun innan har fattat sitt beslut.Om så är möjligl bör då ske en viss samordning mellan utflyttningen ochförordnandet av biträde så att biträdet utan större svårighet skall kunnaträffa den asylsökande. Detär mot bakgrund av att är den mest frekventa inreseplatsenviktigt att det finns mottagningskapacitet i anslutning till . Den mottagningsslusssom finns i bör även användas för ändamålet. Jag anseremellertid att , när verket får huvudansvaret för flyktingmottagandet, ocksåbör få ett huvudansvar för 1983/84:124 24 verksamhetenvid mottagningsslussen och ett praktiskt ansvar för fördelningen avasylsökande på olika kommuner. Nuvarande mottagningssluss har inte tillräckligkapacitet för att ensam kunna tjäna som utredningsförläggning för dem somreser in via . Jag återkommer till frågan om förläggningskapacitet. Medhänsyn till den varierande inresefrekvensen på andra orter torde det intefinnas tillräckligt behov av särskilda mottagningsslussar ellerutredningsförläggningar i statlig regi med en fast organisation i direkt anslutningtill dessa inreseorter. Utlänningar som söker asyl på andra inreseorter i sambandmed inresan eller strax därefter bör emellertid få i princip samma mottagandeoch erbjudande om bostad som de som söker asyl på . En möjlighet är attavtal träffas mellan och berörda kommuner om att ställa tillfaUiga bostädertill förfogande för inkvartering polisens utredning sker och fillsen mer permanent bostad kan erbjudas i en kommun med vilken träffatöverenskommelse om mottagande. Det är givetvis ingenting som hindrar att inresekommunemaäven träffar överenskommelser om mer varaktig mottagning av ett visst antalasylsökande och flyktingar. Föratt klara inkvartering och bostadserbjudanden åt asylsökande som kommer viaandra inreseorter än krävs en flexibel organisation. Om inte denförläggningskapacitet som primärt är avsedd för asylsökande som kommer viaArlanda är fullt utnyttjad bör denna kunna tas i anspråk även för asylsökandesom kommer via andra inreseorter. Om antalet inresor, l.ex. vid Skåne-hamnarnaökar kraftigt bör det också finnas möjligheter att anordna tillfälligamottagningsförläggningar i SIV:s regi. Jag återkommer till frågan omdimensioneringen av utredningsförläggning-ar och om hur beredskap kan ordnas. Jagutgår från att det vid erbjudande av bostad och mottagande i planerade formerkommer att kunna tas så stora hänsyn till individuella önskemål och behov atterbjudandena överlag kommer att accepteras av de tillståndssökande. Det ärsjälvklart aU den som har sin familj i en kommun eller har någon annan starkanknytning till en viss kommun inte bör erbjudas bostad på annat håll.Erfarenheterna visar emellertid att en stor del av de asylsökande inte harnågon nära anknytning till någon särskild kommun. Även dessa bör emellertid somregel - om de så önskar -erbjudas bostad i en kommun som tar emot landsmäneller där det redan tidigare finns landsmän. Detkan givetvis inte uteslutas att det i undantagsfall inte är möjligt alt fillgodoseden enskildes önskemål. Om en asylsökande av någon anledning inte accepterarett bostadserbjudande i en kommun utan i stället på eget initiativ söker sigtill en annan kommun har vistelsekommunen enligt socialtjänstlagen ett ansvarför att vederbörande - i likhet med alla som vistas i kommunen - får stöd ochhjälp. En förutsättning härför är dock att behoven inte kan fillgodoses påannat sätt. Ett statligt erbjudande om 1983/84:124 25 bostadoch social service i planerade former kan vara av betydelsevid prövningen av biståndsbehovet. Detförekommer att asylsökande ufiänningar redan vistats ien kommun innan ansökan om uppehållstillstånd lämnas in till polisen. I en delav dessa fall har redan viss anknytning fill orten etablerats. Vid sådanaförhållanden bör det endast i undantagsfall bli aktuellt med inkvartering i enutredningsförläggning eller bostadserbjudande i en annan kommun med stöd avSIV. Enutlänning som söker asyl först efter en tids vistelse i en kommun bör normaltkunna erbjudas bostad och socialt stöd där . Kommunen kanemellertid bedöma att prognosen för en framlida bosättning är dålig, t. ex.därför att kommunen har svårt att erbjuda social och annan service. Kommunenbör då kunna vända sig till i syfte att undersöka om kan erbjudainkvartering i utredningsförläggning och/eller bostad i en lämplig kommun somhar överenskommelse med . Ett annat skäl för att samråda med kan varaatt kommunen i fråga anser sig ha svårigheter att klara en alltför omfattandespråkservice till asylsökande och flyktingar av många skilda nationaliteter.Det är även i dessa fall självklart atl ett bostadserbjudande i en annan kommunvia inte skall kunna aktualiseras om den asylsökande har någon nära familjeanknytningi den första kommunen. 2.6.2Åtgärder för utlänningar som väntar på beslut ifråga om uppehållstillstånd Jagskall nu behandla frågan om vilka åtgärder en kommun normalt bör vidta förutlänningar som väntar på beslut i fråga om uppehållstillstånd och om det kanfinnas skäl att behandla den som ännu inte fått tillstånd alt bosätta sig ilandet på elt annat sätt än den som fått tillstånd. Jag gör därför en genomgångpå motsvarande sätt som IPOK gjort av den tillståndssökandes rättigheter ochmöjligheter när del gäller tillträde till utbildning, socialavälfärdsanordningar samt hälso- och sjukvård. En utgångspunkt är den avriksdagen fastslagna principen att tillståndssökande inte har rält att arbetaunder väntetiden. Direkt arbelsförberedande åtgärder bör heller inte vidtasförrän tillstånd har beviljats. Barntill utlänningar som väntar på beslut i fråga om uppehållstillstånd är inte skolpliktigapå samma sätt som barn som är bosatta i landet. Enligt skollagen skall dock ellbarn som vistas i en kommun - även om det inte är kyrkobokfört där - tas emot igrundskolan om, med hänsyn till barnets bästa, särskilda skäl talar för det.Enligt praxis las barn till dem som väntar på tillstånd regelmässigt emot igrundskolan. Grunden för denna praxis är främst anvisningar från SÖ från år1974 i vilka anges atl det av såväl sociala som pedagogiska skäl ofta är tillbarnels bästa att inskrivning sker. 1983/84:124 26 anvisningarframhålls emellertid också att det åligger skolmyndigheten att informera elevenoch dennes vårdnadshavare om att deltagande i undervisning är att betrakta somen temporär social åtgärd under väntefiden och att inskrivningen inte får tjänasom argument för atl vederbörande skall få rätl all stanna här. IPOKanser all möjligheten till inskrivning i , i synnerhet underpågående termin, kan ifrågasättas om handläggningstiderna i tillståndsärendenförkortas och de mål härvidlag som kommittén anger uppnås. Som ell alternativtill nuvarande ordning för kommittén fram en idé om alt anordna sammanhållnaaktiviteter för hela familjen, där samtliga familjemedlemmar kan deltatillsammans, med l.ex. orientering i den nya miljön eller andra studieaktivileter. Deremissinstanser som tar upp frågan om inskrivning i av barn tillutlänningar som saknar uppehållstillstånd är tveksamma fill IPOK: s resonemang.Det gäller , TCO, Ärkebiskopen, , ,frikyrkoråd och några kommuner. framhåller attbefrielse från inskrivning i bör kunna ges i vissa fall avsärskilda skäl men alt fullgod ersättning till skolgång måste finnas innannågra andra förändringar vidtas. Innandet finns skäl att överväga en omprövning av nuvarande principer för när barn tilltillståndssökande bör skrivas in i bör enligt min mening de av IPOKuppställda målen i fråga om handläggningstider i princip ha uppnåtts. Jag ärsåledes inte beredd alt f. n. aktualisera några förändringar. Jag har i dennafråga samrått med statsrådet . Jagvill emellertid i detta sammanhang starkt understryka vad som sägs i SÖ: sanvisningar om skolmyndigheternas informationsskyldighet i samband medinskrivningen och om att barnens skolgång inte får tjäna som argument för allen utlänning som sökt uppehållstillstånd skall få rätt att stanna här. Klarinformation om alt barnens skolgång och andra samhällsinsatser underväntetiden inte utgör något ställningstagande från samhällets sida till vederbörandesrätt atl stanna här måste i framliden också lämnas i samband med altasylsökande erbjuds bostad i en kommun. Enligtvad jag tidigare föreslagit kommer en stor del av de utlänningar som sökertillstånd i anslutning fill inresan att vistas i enutredningsförläggning. bör inte någon utbildning för vare sigbarn eller vuxna erbjudas. Personersom saknar tillstånd i får inte delta i vuxenutbildning elleri grundutbildning för vuxna och inte heller i högskoleutbildning ellerarbetsmarknadsutbildning. IPOK har inte funnit några skäl som talar för ändringav dessa regler och det förekommer heller knappast några synpunkter i dennafråga i remissvaren. Inte heller enligt min mening finns det några skäl attändra nuvarande principer för tillträde till dessa utbildningsformer. Jag hari denna fråga samrått med cheferna för utbildnings-och arbetsmarknadsdepartementen. 1983/84:124 27 Enligtregeringens bestämmelser skall utlänningar för att få delta i studiecirklar isvenska för invandrare (sfi) i princip ha uppehållstillstånd eller förnordbor - vara kyrkobokförda i om särskilda skäl inte föranleder annat.SÖ har föreskrivit att väntan på uppehållstillstånd kan vara ett sådantsärskilt skäl. SÖ: s motiv är att det bl. a. av humanitära skäl är lämpligt atllåta utlänningar studera svenska eftersom väntetiderna ofta är långa. I prakfikenhar SÖ: s föreskrifter lett till atl vuxna utlännningar som söktuppehållstillstånd i allmänhet deltar i sfi . Enligt IPOK: smening bör rätten till sfi i princip vara förbehållen dem som har rätt att bo iSverige och som förbereder sig bl. a. för arbetslivet här. För den som väntarpå tillstånd bör enligt IPOK: s mening emellertid ordnas andra aktiviteter somger meningsfull sysselsättning . Sådana aktiviteter bör enligt IPOKlämpligen handhas av studieförbunden och kan l.ex. vara orientering om svenskasamhällsförhållanden och viss undervisning i svenska språket. Som tidigarenämnts för IPOK också fram tanken på sammanhållna studieaktivileter förfamiljer t. ex. i studieförbundens regi. Förslagi fråga om den framtida utformningen av sfi planeras lämnas i en särskildproposition . Detta förslag kommer att innebära att sfi fåren mer enhetlig utformning än f. n. En utgångspunkt är att sfi i princip skallvara förbehållen ufiänningar som blivit kyrkobokförda. I likhet med IPOK villjag dock framhålla att någon form av meningsfull verksamhet under väntetidenbör finnas för dem som väntar på beslut i fråga om uppehållstillstånd. ex. kunna ordnas genom studieförbunden eller i samarbete mellan kommun,studieförbund och andra organisationer. Densom har rätt att här i landet vänta på beslut i sitt tillståndsärende har ocksårätt att få hjälp till sin försöijning om han eller hon saknar egna medel.Enligt socialtjänstlagen har varje kommun det yttersta ansvaret för att de somvistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. I 6§socialtjänstlagen sägs att den enskilde har rält till bistånd för sin försörjningoch livsföring i övrigt, om dessa behov inte kan tillgodoses på annat sätt. Jaghar tidigare behandlat frågan om hur asylsökande, som inte har någon direktanknytning till en kommun, bör erbjudas bostad och planerad mottagning i enkommun med vilken ingått överenskommelse härom. Jag skall här kortfattatredovisa min syn på vilket bistånd som normall torde bli aktuelh att lämna tillden asylsökande i mottagningskommunen. Det är till denna normala omfattning påbiståndet som den statliga ersättning somjag kommer atl föreslå skallrelateras. Ilikhet med IPOK samt , som är den enda remissinstans som haftdirekta synpunkter i denna fråga, anser jag alt omfattningen och formerna förbistånd till den som saknar tillstånd måsle anpassas fill det 1983/84:124 28 förhållandetatt det är osäkert om den tillståndssökande kommer att få stanna i landet.Socialnämnd och invandrarförvaltning kan t. ex. göra en betydelsefull insatsbl. a. när det gäller att förbereda den tillståndssökande såväl på möjlighetenatt han eller hon inte får stanna här som på de svårigheter som kan möta vidkonfrontationen med svenskt samhällsliv och svenskt kulturmönster. Densom väntar på beslut i fråga om uppehållstillstånd och som saknar egna medeleller annan möjlighet att försöija sig bör få sin försörjning tryggad genomsocialbidrag. Sådant bidrag bör normalt utgå enligt gällande socialbidragsnormi kommunen. Bidraget skall enligt 6§ socialtjänstlagen anpassas så att det hjälpbehövande en skälig levnadsnivå. Detta bör normalt kunna tolkas så attbidrag utöver norm inte utgår , t. ex. för inköp av kapitalvaraeller annan utrustning som inte är absolut nödvändig för den enskildeslivsföring. Rättentill bistånd enligt socialtjänstlagen är emellertid inte begränsad fill socialbidrag.En utlänning som väntar på uppehållstillstånd kan också ha rätt att i vissafall få andra former av social omsorg. Förhållandena i varje enskilt fall skallbestämma insatsernas art och utformning. Viddenna individuella bedömning kan det förhållandet att det råder osäkerhet omutlänningen i fråga kommer att få stanna i landet i vissa fall vara avbetydelse för vilket bistånd som bör lämnas. Det är t. ex. inte rimligt attunder väntetiden påböija vård- och behandlingsprogram som är långsiktiga ellersom utan större nackdel kan senareläggas. Vadgäller barnomsorg innehåller socialtjänsfiagen bestämmelser om att kommunernaär skyldiga att anvisa alla barn som stadigvarande vistas i kommunen plats iförskola fr. o. m. det år de fyller . Med uttrycket stadigvarandevistelse avses enligt förarbetena till lagstiftningen en vistelse som är avseddatt vara . Det innebär att det kan bli aktuellt med placeringav sexåringar, som är barn till utlänningar som sökt uppehållstillstånd, iförskola. IPOK ifrågasätter dock om en sådan placering normalt bör ske närutvecklingen går mot allt kortare handläggningstider. Några av de remissinstansersom är tveksamma till IPOK: s resonemang vad gäller inskrivning av barn igrundskolan är också tveksamma till atl inte alla sexåringar skulle beredasplats i förskola. Kritiken mot IPOK: s förslag i fråga om förskolan är dockmindre än vad gäller . Jagvill här vad gäller erbjudande av plats åt sexåringar i den allmänna förskolanupprepa vad jag sagt i fråga om inskrivning i av barn filltillståndssökande. Det innebär att en omprövning av nuvarande ordning f. n.inte bör aktualiseras. Jag vill framhålla att det f. n. torde varasällsynt att barn till asylsökande börjar i den allmänna förskolan även om deerbjuds en plats. Vadgäller barn delar jag IPOK: s uppfattning att plats i kommunalbarnomsorg bör anvisas endast i undantagsfall efter en nog- 1983/84:124 29 grannprövning i varje enskilt fall om barnet har behov av särskilt stöd. Enbart detförhållandet att barn till en asylsökande kommer från en annan kultur och harett annat språk kan således inte i dessa fall, där barnets framtid i ärosäker, anses innebära att barnet har behov av särskilt stöd och därför skallfå en barnomsorgsplats.