prop · G70352 · 1983-12-31 00:00:00 — För de fall ansvarsområdet omfattar en hel yrkesulbildningsseklorföreslogs i departementspromemorian ett nytt planerings- och ledningsorgan,utbildningsnämnd. Jag anser emellertid alt alla väsentliga syften med dettaförslag kan uppnås pä etl enklare sätt. Visserligen är benämningen linjenämndnågot oegenllig för ett sektorstäckande organ. Men är enligt minmening skillnaderna i uppgifter för planerings- och ledningsorgan för helasektorer resp. för enstaka linjer inte så stora atl de motiverar alt ett nyttslag av organ införs. Högskolestyrelsen bör således kunna inrätta linjenämnderäven för ett flertal linjer, l.ex. för hela yrkesutbildningssektorer medanknytande enstaka kurser. I vissa fall kan det varaändamålsenligt att inom en sektor ha dels en linjenämnd med etl brettansvarsområde, dels linjenämnder för enstaka utbildningslinjer. De senare kanvara lämpliga i första hand för utbildningslinjer som förbereder för välavgränsade och väl definierade yrkesområden och i de fall linjenämnden ävenfullgör åligganden som annars ankommer på institutionsstyrelse. I de fall linjenämndinrättas för en hel sektor är det särskilt viktigt att nämnden utformar enändamålsenlig beredningsorganisation. Jag utgår från alt detta görs på ettsådant sätt alt medverkan från yrkeslivet tillgodoses. I många fall böremellertid frågor om utbildningens innehåll och uppläggning kunna beredas avberörda insfitutionsstyrelser inom de ramar linjenämnden ger. Även i en sådanordning bör det dock vara möjligt att tillgodose en yrkeslivsmedverkanmotsvarande den som förekommer på linjenivå. Om sådana särskilda skälföreligger bör därför högskoleslyrelsen kunna besluta att företrädare föryrkeslivet skall medverka när institutionsstyrelse behandlar frågor om dengrundläggande utbildningens innehåll och uppläggning. Del bör ankomma påregeringen atl utfärda bestämmelser härom. Också planerings- ochledningsorganisationen för forskning och forskarutbildning bör enligl minmening göras mer flexibel. finns en och högskoleregion. 1983/84:52 13 ärefter beslut av regeringen indelade i underområden (sektioner). I dessa fallkan förutom fakultetsnämnd finnas sektionsnämnder. Jag anser, i enlighet medvad som förordades i departementspromemorian och som har tillstyrkts avflertalet berörda remissinstanser, att högskolestyrelserna bör ges störrefrihet att besluta om vilka planerings- och ledningsorgan som skall finnas äveni fråga om forskning och forskarutbildning. Utgångspunkten böralltjämt vara den nuvarande, av regeringen föreskrivna fakultetsindelningen. Högskoleslyrelsenbör dock kunna besluta att en fakultetsnämnd skall vara gemensam för tvä ellerflera fakulteter. Styrelsen bör också fritt kunna besluta om en indelning avolika fakulteter i sektioner med hänsyn till vad som bedöms ge en lämplig ramför bl.a. planerings- och ledningsuppgifterna. En bindning till just dagenssektionsindelning inom vissa fakulteter är enligt min mening inte nödvändig.Sektionsindelning bör således också kunna förekomma inom fakulteter där den inte finns. För en sektionsindelad fakultet bör liksom antingenfakultetsnämnd och sektionsnämnder eller enbart sektionsnämnder kunna finnas,allt enligt högskolestyrelsens bestämmande. Det bör också enligt min meningvara möjligt att ha en gemensam eller flera sektioner,vid olika högskoleenheter eller inom olika fakulteter. Regeringen bör inhämtariksdagens godkännande av vad jag har anfört om sektionsindelning av fakultet. Inomvissa områden har utbildning och forskning särskill starka resursmässiga ochandra samband. I sådana fall framstår en ordning med skilda planerings- ochledningsorgan som onödigt tungrodd. Den har även kritiserats för att bidratill en onödig åtskillnad mellan grundläggande utbildning ochforskning/forskarutbildning. Jagförordar därför att möjligheter öppnas för högskolestyrelsen att för visstområde besluta om att de uppgifter som ankommer på linjenämnd resp. påfakultetsnämnd eller sektionsnämnd i stället skall fullgöras av etl förgrundläggande utbildning och forskning/forskarutbildning gemensami organ, ulbildnings-och forskningsnämnd. En föreskrift härom bör införas i högskolelagen. måste med hänsyn till sin dubbla roll ges en sammansättningsom bygger på en sammanvägning av principerna för sammansättningen av de organden skall ersätta. Fakultets- och sektionsnämnder beslår lill sin huvuddel avlärare och forskare som ingår i resp. fakultets-/sektionskollegium. Flertaletav dessa skall vara professorer. Företrädare för de anställda och destuderande har rätt att ingå. Vidare kan ingå företrädare för dels forsknings-och utvecklingsarbete utanför högskolan, dels grundläggande högskoleutbildningsom saknar representation i fakultetskollegiet, dels allmänna intressen.Linjenämnder består av lärare som företräder verksamheten och, om intesärskilda skäl föranleder annat, företrädare för yrkeslivet. Företrädare för deanställda och de studerande har rätt att ingå. t2 1982/83. Prop.1983/84:52 14 Jagföreslår i enlighet härmed atl i högskolelagen införs en föreskrift av följandeinnebörd. I utbildnings- och forskningsnämnden skall ingå företrädare förverksamheten och, om inte särskilda skäl föranleder annal, företrädare föryrkeslivet. Företrädare för de anslällda och de studerande skall ha rätt attingå. Dessutom bör kunna ingå företrädare för dels sådant forsknings- ochutvecklingsarbete utanför högskolan som har anknytning till nämndensverksamhetsområde, dels allmänna intressen. Underförutsättning av godkännande av detta förslag till lagändring avserjag atl föreslå regeringen följande. Minsthälften av ledamöterna i utbildnings- och forskningsnämnden skall vara läraresom företräder verksamheten. Dessa bör utses på sätt som högskolestyrelsennärmare bestämmer. Omkring hälften av nu berörda ledamöter bör vara professoreroch omkring hälften andra lärare än professorer. Omkringen fjärdedel av antalet ledamöter skall utgöras av företrädare för yrkeslivet.Företrädare för de studerande skall ha rätt atl ingå i nämnden och skall dåutgöra omkring en fjärdedel. Dessa bör representera såväl studerande igrundläggande utbildning som forskarstuderande. Även företrädare för deanställda skall ha rätt att ingå, och antalet sådana företrädare skall dånormalt vara en. I stället för en företrädare för verksamheten eller enföreträdare för yrkeslivet bör efter beslul av högskoleslyrelsen kunna ingå enföreträdare för sådant forsknings- och utvecklingsarbete utanför högskolan somhar anknytning lill nämndens verksamhetsområde. Under samma förutsättning börockså i nämnden kunna ingå en företrädare för allmänna intressen. Enligt nuvarandeföreskrifter får, om särskilda skäl föreligger, högskolestyrelsen besluta attuppgifter som ankommer pä institutionsstyrelse skall handläggas av linjenämnd. Enliglmin mening bör denna möjlighel i förenklingssyfte kunna utnyttjas utan atlsärskilda skäl föreligger. Institutionsstyrelsens uppgifter bör kunnafullgöras också av ulbildnings- och forskningsnämnd. I detta fall bör, i likheimed vad som gäller för linjenämnd, antalet företrädare för de anställdakunna vara två eller tre. Jagräknar med att möjligheten atl inrätta ulbildnings- och forskningsnämnderskall kunna leda till betydande förenklingar inom sådana områden därverksamhels- och ansvarsområdena sammanfaller, l.ex. inom de lekniskahögskolorna (molsvarande). Högskolestyrelserna kan här i vissa fall komma altersätta tre nuvarande beslutsorgan, fakultets- eller sektionsnämnd, linjenämndoch institutionsstyrelse med ett, utbildnings- och forskningsnämnd. Även i falldär styrelserna väljer att göra mindre genomgripande förändringar bör genomden ordning jag förordar beiydande rationaliseringar av planerings- ochledningsorganisationen kunna åstadkommas. Enfråga som nära sammanhänger med planerings- och ledningsorganisationen pånivån under högskolestyrelsen gäller det verkställande led- Prop.1983/84:52 15 ningsansvaret för respektive utbildnings- ochforskningsområde. Jag anser, i likhet med bl.a. UHÄ, alt det är önskvärt altöppna möjligheter att knyta tidsbegränsade uppdrag avseende sådantledningsansvar - på hel-eller halvtid - till i särskild ordning arvoderadelärare eller forskare. Sådana uppdrag bör nalurligen förenas med ordförandeskapi ett eller flera planeringsorgan. Härigenom skulle en betydande avlastningkunna åstadkommas, både av rektor som företrädare för verksamheten och avlärare som har del i planeringsansvaret för resp. utbildnings- ochforskningsområde. En förbättrad balans mellan de i utbildningen ochforskningen direkt verksamma och högskoleenhetens centrala förvaltning skulleockså kunna åstadkommas. Jag avser därför att i annat sammanhang ta initiativtill att ett underlag utarbetas för reglering i förordning resp. avtal avsådana ledningsuppdrag. Föruppgifter som ankommer på högskoleslyrelsen får denna inrätta en eller fleraförvaltningsnämnder. Styrelsen får, med vissa undantag, överlämna ärenden tillförvaltningsnämnd. Dessa möjligheter för styrelsen bör bibehållas, även om deförändringar jag har förordat i det föregående i viss utsträckning ändrarförutsättningarna för att inrätta förvaltningsnämnder. Med hänsyn tillkaraktären av de uppgifter som åvilar förvaltningsnämnder bör emellertidsammansättningen av dessa följa samma principer som gäller förhögskolestyrelserna. Jag förordar därför - med stöd av bl. a. deuniversitetsstyrelser som har inrättat förvaltningsnämnder - att företrädareför allmänna intressen skall ingå i förvaltningsnämnd och utgöra en tredjedel.Företrädare för verksamheten skall likaledes uigöra en tredjedel. Företrädareför de anställda och de studerande skall ha rätt att ingå i förvaltningsnämndoch skall då tillsammans utgöra en tredjedel. Del bör ankomma på regeringen allbeslula om sammansältningen av förvaltningsnämnd. I fråga ominstitutionsnivån har jag i det föregående redogjort för en ordning enligtvilken företrädare för yrkeslivet om särskilda skäl föreligger skall kunnamedverka i institutionsstyrelses arbete med frågor om den grundläggandeutbildningens innehåll och uppläggning. Jag har vidare förordat att instilutionssiyrelsesåligganden skall kunna fullgöras av linjenämnd eller utbildnings- ochforskningsnämnd. I övrigt är enligt min mening inte några formellaförändringar beiräffande insliiutionsnivån påkallade. Somjag har nämnlinledningsvis är ett övergripande syfte med de förändringar som föreslås attskapa bättre betingelser för institutionerna genom alt underlätta deraskontakter med den lokala planerings- och ledningsorganisationen. I detta sammanhang vill jag också understryka vikten avall frågor rörande indelningen i institutioner ägnas uppmärksamhet inom denlokala högskoleorganisationen. Högskolestyrelsens frihet alt besluta om institutionsindelningenär ett viktigt lokalt styrinstrument. Denna frihet bör enligt min mening äveninnebära rätt för styrelserna för mindre högskoleenheter Prop.1983/84:52 16 att besluta aU hela enheten skall betraktas som enarbetsenhet. Denna regel gäller redan för de konstnärliga högskolorna iStockholm. a. ett ansvar för att instilutionsindelningen blir sådan att goda befingelserför utbildning och forskning främjas. Alltför små institutioner kan innebära enmindre gynnsam vetenskaplig miljö. De kan också innebära att den samladeadministrativa bördan på lärare och forskare blir onödigt stor. Å andra sidanär sammanläggningar av institutioner vilkas verksamheter saknar innehållsmässigasamband knappast ändamålsenliga. Dessa frågor kommer att behandlas närmareinom det projekt rörande resursanvändningen i högskolan som bedrivs inomutbildningsdepartementet. Den regionala organisationen har varit ett av de meraomdiskuterade inslagen i högskolereformen. Remissbehandlingen avdepartementspromemorian har visat atl detta är fallet. Enmajoritet av remissinstanserna inom högskolan accepterar emellertid att denregionala organisationen bibehålls i stort sett oförändrad. För egendel finner jag att en planering och samordning av utbildning avseende störregeografiska områden än de enskilda länen är viktig. Del gäller inle barahögskolans utbildning utan även annan eftergymnasial utbildning, såsom högrespecialkurser inom gymnasieskolan, vuxenutbildning,arbetsmarknadsutbildning och folkhögskoleutbildning. En utveckling har kommit lillslånd när det gäller att finna nya former för samverkan mellan olika regionalaorgan med ansvar för utbildning. I delta sammanhang spelar redanregionstyrelserna i vissa fall en viktig roll. a. mot denna bakgrund börfrågan om regionstyrelsernas arbetsuppgifter övervägas i ett vidare perspektiv.Jag räknar med att i annal sammanhang kunna återkomma till regeringen i dessafrågor. Dennuvarande regionindelningen innebär att regionerna är mycket olika tillstorlek. UHÄ har i sitt remissyttrande särskilt pekat på atl ochLinköpings högskoleregioner har en struktur där regionstyrelsernassamordningsansvar kan ifrågasättas. Det finns enligt min mening skäl attöverväga regionindelningen även i andra avseenden. Jag avser därför att i annalsammanhang ta initiativ lill atl förutsättningarna för en ändrad regionindelningbelyses i syfle all åstadkomma en totalt sett mera rationell organisation. Enligt 31 §högskolelagen skall företrädare för allmänna intressen utgöra omkring tvåtredjedelar av antalet ledamöter i en regionstyrelse. Vid /81beslöt (prop. 1980/81:40, UbU 1980/81:14, rskr 1980/81:128) omändring i 31 S av innebörd alt företrädare för de anställda inom högskolan iregionen inle längre skall ha rätt atl ingå i regionslyrelse. medgav samlidiglall avsteg från den fastställda 1983/84:52 17 andelenföreträdare för allmänna intressen skulle få göras fram till den löpandemandatperiodens utgång , medgivande har sedermerautsträckts att gälla t, o. m. . Med slöd härav har fr.o.m. denI , dä ändringen av 31 § trädde i kraft, antalet företrädare förallmänna intressen kommit atl utgöra omkring tre fjärdedelar av antaletledamöter. Erfarenheternaav den sammansättning regionstyrelserna har haft sedan den ärgenomgående goda. Den bör därför bibehållas. Jag anser i enlighet härmed alt 31§ högskolelagen bör ändras så alt företrädare för allmänna intressen skallutgöra omkring tre fiärdedelar av anlalel ledamöter i en regionstyrelse. Jaganser vidare att en viss variation av regionstyrelsernas storlek med hänsyn tillomfattningen av resp. region bör vara möjlig. Därför har jag för avsikt atlåterkomma till regeringen med förslag till ändring i instruktionen förregionstyrelserna i fråga om antalet ledamöler i dessa. Ienlighet med vad jag har anfört har inom upprättats etlförslag till lag om ändring i högskolelagen (1977:218). Förslagel bör fogastill protokollet i detta ärende. 2.6Vissa frågor om studieorganisation och anslagssystem Inomvissa områden, främst det humanistiska, svarar utbildningen på linjer endastför en myckel liten del av det totala antalet årssludieplatser. Det är önskvärtatt behoven av längre sammanhängande utbildning av grundläggande karaktär äveninom sådana områden i ökad utsträckning tillgodoses genom utbildningslinjer. Idepartementspromemorian konstaterades att elt utredningsarbete pågår inom UHÄavseende en ny allmän linje inom det humanistiska området. Vidare förordadesatt formerna för alt inråtta individuella linjer förenklas sä att sådana kommertill stånd i ökad utsträckning. Remissopinionenhar bemött dessa förslag positivt. UHÄ redovisar i sitt yttrande etlpreliminärt förslag till en humanistisk utbildningslinje. UHÄ kommer att taställning till förslaget efter remissbehandling. Jag räknar med att kunnaåterkomma till frågan budgetproposition. Vad gäller formerna förinrättande av individuella linjer avser jag att senare föreslå regeringen attge UHÄ i uppdrag att belysa hur olika kombinationer av kurser skall kunnaorganiseras enklare inom nuvarande studieorganisatoriska ramar. Genom en sådanförenkling bör det vara möjligt atl tillgodose sådana önskemål om flerårigutbildning som inte ryms inom systemet med utbildningslinjer. Idepartementspromemorian berördes också planeringsordningen för Prop.1983/84:52 18 Sådana inrättas av resp. högskolestyrelse och finansieras av medelanvisade av regionstyrelserna. Tanken i promemorian att även de lokala linjernabör föras in i utbildningsplaneringen på central nivå har mött positivareaktioner i remissopinionen. En generell tidsgräns för prövning av lokalalinjers ställning i ett fortvarighelslillslånd, som förordades i promemorian,har dock avvisats av flertalet remissinstanser. En sådan ordning bedöms varaalltför rigid. Föregen del anser jag alt det är önskvärt att även lokala linjer ingår i desamlade bedömningarna pä central nivå. Jag delar uppfattningen hos flertaletremissinstanser alt delta bör ske på etl inte alltför formaliserat sätt. Jag räknarmed atl högskolemyndigheterna på olika nivåer fortsättningsvis i sina förslag lillanslagsframställningar eller i yttranden över sådana systematiskt redovisarsina bedömningar rörande såväl planerade som befinlliga lokala linjer. På dettasätt bör den önskvärda samordningen med bl.a. planeringen av de allmännalinjerna kunna uppnås på ett smidigt sätt. Medelför enstaka kurser anvisas under anslaget Lokala ochindividuella linjer och enstaka kurser. Medlen fördelas av regionstyrelsernatill högskoleenheterna. Resurserna för utbildning inom enskilda ämnesområdenär således beroende dels av utformningen och dimensioneringen av olikautbildningslinjer, dels av fördelningen av medel för enstaka kurser. En betydande del avnuvarande utbud av enstaka kurser utgörs av grundläggande ämneskurser utanspecifik yrkesinriktning eller fortbildnings- och vidareutbildningskaraklär. Iflera ämnen utgörs den dominerande delen av basulbudet av utbildning avenstaka kurser. I princip skall enligt intentionerna i högskolereformenflerårig sammanhängande utbildning av grundläggande karaktär, dvs. utbildningför i första hand ungdomsstuderande, ges i form av utbildningslinjer. Irealiteten ges emellertid sådan utbildning i betydande mängd inom ramen förenstaka kurser. Särskilt gäller detta inom det humanistiska området, därlinjeutbildningen, somjag har nämnt, svarar för en myckel liten andel avdet samlade utbildningsutbudet. För att högskoleenheterna skall kunnavidmakthålla en grundutbildning av rimlig omfaltning på olika nivåer i vissaämnen är de således beroende av tilldelning av medel för enstaka kurser. Dettaförhållande torde beslå även om behoven av flerårig utbildning i ökande utsträckningkan komma att tillgodoses med utbildningslinjer. Idepartementspromemorian konstaterades att del finns elt antal ämnen, vilkasutveckling och fortlevnad i grundutbildningssammanhang - nationellt eller viden viss högskoleenhet - inle i tillräcklig omfaltning garanteras av alt deingår i linjeutbildning. I många fall är dessa ämnen av betydelse förkompetensuppbyggnaden i landet, bl. a. för rekryteringen till forskarutbildningen.Det måsle därför ses som ett nationellt intresse atl garantera ell basulbud avutbildning inom sådana områden vid någon eller några högskoleenheter. Detta ärprincipiellt sett lika viktigt som att garan- Prop.1983/84:52 '19 lera en viss omfaltning, inriktning och lokalisering avden grundläggande utbildningen för olika yrken och yrkesområden, dvs. Mot denna bakgrund bör enligldepartementspromemorian utbudet av enstaka kurser inom vissa ämnesområdenplaneras nationellt. En sådan planering saknas i praktiken utöver vad somligger i besluten om inrättande av vissa högre lärartjänster. I dessaprincipiella utgångspunkter har en majoritet av remissinstanserna instämt. I departementspromemorian skisserades vissa åtgärder med syfleatl lösa dessa problem. Dessa åtgärder innebar främst alt ett basulbud iberörda ämnen skulle garanteras av riksdag och regering och atl resurserna fördetta basulbud skulle fördelas direki till högskoleenheterna som anslagsposterunder sektorsanslagen. Remissbehandlingen har emellertid visat dels attmeningarna om hur en ändamålsenlig ordning bör se ul är mycket delade, dels atlen uppdelning av anslaget till bl. a. enstaka kurser på det sätt sombehandlades i departementspromemorian är såväl principiellt som teknisktkomplicerad. Mänga av de remissinstanser som förordat en anslagsuppdelning haranfört att en väsentligt större andel av medlen för enstaka kurser bör anvisas direkilill högskoleenheterna än vad som krävs för alt garantera berörda ämnensexistens och vidareutveckling. Även högskolemyndigheter som har anslutit sigtill promemorians syften har uttryckt oro för en ytterligare komplicering avanslagssystemet. Exempelvis har UHÄ i sitt yttrande påpekat att enanslagsuppdelning kommer atl kräva ett omfattande planeringsarbete som inte börsättas igång om syftet med åtgärden är begränsat. Jag anser, i likhei med flertalet remissinstanser, att delär angelägel att söka tillgodose de intentioner som kom till uttryck idepartementspromemorian. Mot den bakgrund jag har redovisat bör man emellertidenligt min mening i första hand söka uppnå dessa syften med mindregenomgripande och komplicerade åtgärder än en anslagsuppdelning skulleinnebära. Jag är således inle beredd alt förorda en sådan utan att del belysts atlden inte leder till ökad administrativ belastning och en ytterligare kompliceringav arbeiet med budget och medelsfördelning. Det väsentliga syftet med en förändring är att sådanaämnen, vilkas utveckling och fortlevnad i grundutbildningssammanhang inte itillräcklig omfattning garanteras av atl de ingår i linjeutbildning, blirföremål för övergripande planering pä central nivå. Denna planering börbedrivas i former som är överblickbara och enkla atl praktiskt tillämpa. Denmest ändamålsenliga formen härför synes vara att regeringen för re'sp. högskoleenhetanger för vilka ämnen ett basutbud bör garanteras. Detta bör göras på etl sättsom ansluter till vad som gäller lokaliseringen av allmänna utbildningslinjer,i en åriigen prövad särskild förteckning (en "minikryss-lista"). En utgångspunkt för utformningen av en sådan förteckningbör vara förekomsten av fasta resurser för såväl grundläggande utbildning som 1983/84:52 - 20 Utformningen av förteckningen måste vidare grundas på enanalys av de allmänna utbildningslinjernas uppläggning, dimensionering ochlokalisering. De ämnen som i betydande utsträckning ingår i allmänna linjerfår genom de resurser som anvisas via sektorsanslagen underlag för enbasorganisation. Det är i de fall sådana resurser inte står till buds för ettämne eller då de är så små att de inte ger underlag för den minstabasorganisation som bedöms vara nödvändig för att grundläggande utbildning iämnet skall kunna bedrivas vid resp. enhet, som det bör övervägas att föra uppett ämne pä den särskilda förteckningen. Innebörden härav bör vara atlhögskoleenheten garanteras de resurser som krävs för att vidmakthålla enbasorganisation. Omfattningen av en sådan minimiorganisation får prövas i detenskilda fallet.En utgångspunkt bör vara att basorganisationen skall geunderlag för ett regelbundet utbud av kurser på såväl grundläggande somfördjupad nivå. Densärskilda förteckningen jag här har förordat bör för regionstyrelsernainnebära etl åliggande all fördela medel så atl kurser på olika nivåer i angivnaämnen skall kunna ges med rimlig periodicitet. För högskoleenheterna bör deninnebära ett molsvarande åliggande att ge sädana kurser. Det bör närmareövervägas i vad mån vägledande uttalanden också bör göras beträffande denungefärliga dimensioneringen av utbildningen i resp. ämne som skall anses svaramot basulbudet. Ettviktigt syfte med en förändrad planeringsordning bör vara att underlätta denprioritering och profilering som är nödvändig i fråga om fördelningen avutbildningsresurser i olika ämnen mellan högskoleenheter. En sådanarbetsfördelning är angelägen med hänsyn såväl till del kärva ekonomiska lägesom råder och kan förutses som till behovet av att garantera institutioner medgod vetenskaplig miljö. Att högskolan skall upprätthålla kompetensen även inom eltantal "småämnen" är ett nationellt intresse.