prop · G70350 · 1983-12-31 00:00:00 — Även andra typer av placeringar torde kunna bli aktuella omde är förenliga med de avkastningskrav som kommer att uppställas. Detsynes emellertid vara myckel osäkert om lönlagarfonder kommer atl satsa pengari form av insatser i ekonomiska föreningar. Visserligen kommer eventuellt - omkooperationsutredningens förslag om införande av s. k. B-insatser i ekonomiskaföreningar realiseras - formella möjligheter härtill att öppnas. Däremotär det mycket tveksamt om B-insatser kommer att användas i någon störreulsiräckning av de ekonomiska föreningarna med hänsyn till att det blir frågaom en dyrbar finansieringsform; räntan torde bli hög med hänsyn till altB-insatser är riskkapital ulan egentligt inflytande och utan värdetillväxt. Medhänsyn härtill finns det - enligl SFF:s mening -anledning att förmoda attlönlagarfonder inte kan förväntas salsa pengar i nämnvärd utsträckning iekonomiska föreningar. Mot denna bakgrund anser SFF att det inte kan vararättvist all de ekonomiska föreningarna skall bidra - genom att tvångsanslutastill ett vinstdelningssystem - till löntagarfonders förvärv av aktier. Dettaskulle innebära en systematisk resursöverföring från en företagsform lill enannan. Detta avstyrker SFF bestämt. Bankernasställning i vinstdelningssystemet behandlas i ytterligare två yttranden. Förslagetavses få tillämpning även på bankaktiebolag, sparbanker och föreningsbanker(jordbrukskassor). Bankinspektionen vill här peka på en av lagstiftningbetingad skillnad mellan kreditinstituten å ena sidan och företag i allmänhet åandra sidan, nämligen den i lag föreskrivna skyldigheten för kreditinstitutenalt av säkerhetsskäl ha eget kapital i en omfattning som är relaterad lillplaceringarnas storlek och beskaffenhet eller lill storleken av upplåningen.Verksamheten är beroende av att eget kapital kan genereras av institutet självtgenom en tillfredsställande vinstutveckling. Sparbankerna är hell hänvisadetill denna form för kapitalökning. Med å ena sidan inflationens inverkan påvolymutvecklingen och å andra sidan ell eget kapital som i reala termerkontinuerligt minskar är utvecklingen för kreditinstituten inte problemfri närdet gäller att vidmakthålla den erforderiiga konsolideringsgraden. a. få effekten att rörelseutvecklingen hämmas och att verksamhetensstruktur förändras så att placeringsinriktningen måste ske till förmån förplaceringar som säkerhetsmässigt är av det slaget att de kräver mindrekapitaltäckning. Detta minskar möjligheterna att ge företagskrediter medsådant inslag av risk av de kräver en högre grad av täckning. Inspektionen harvelat fästa uppmärksamheten på delta förhållande. 1983/84:50 111 Ett förhållande som ger anledning till viss betänklighetär att enligt nedanstående beräkningar som gjorts inom inspektionen banker medlägre redovisat resultat före bokslutsdispositioner skulle kunna få ett störreavgiftsuttag i"e!ativt sett än andra banker. milj kr % avred. resultat före bok-slutsdisp. Post- och , PKbanken Institutens belastning av vinstdelningsavgiften reducerasav att avgiften är avdragsgill vid laxeringen. Expertgruppen föreslär att vinstdelningssystemet skallomfatta svenskt aktiebolag, svensk ekonomisk förening, svensk sparbank ochsvensk ömsesidig skadeförsäkringsanstalt. Motiven till att vissaföretagsformer skall omfattas av systemet kan synas naturliga mot bakgrund avsyftel med vinstdelning. Några sådana motiv när det gäller sparbankerna finnsdock inte. Detsamma kan för övrigt gälla för ömsesidiga skadeförsäkringsanstalteroch vissa kooperativa företag. Utöver den fördelningspolitiska frågan somligger bakom hela förslaget, anger expertgruppen som enda skäl för attsparbankerna skall ingå i systemet önskemålet om konkurrensneutralitet gentemotekonomiska föreningar (föreningsbankerna) och aktiebolag (affärsbankerna). Sparbanksföreningenfinner det helt orimligt att sparbankerna skulle omfattas av eltvinstdelningssystem. Till grund för denna uppfattning ligger följande. Förekomstenav banker med olika företagsformer och ägargrupperingar utgör en viktigförutsättning för en sund konkurrens på bankmarknaden. Bankrörelse drivs iaktiebolag med både privat och statligt ägande, i kooperativ form genomekonomiska föreningar samt i sparbanker utan enskilt vinstintresse och ägande.De olika företagsformerna har sina för-och nackdelar. Den samordnadebanklagstiftningen syftar till att banker med olika.företagsform skallkonkurrera fullt ut utifrån sina förutsättningar. Genom sparbankernas specifika företagsform med avsaknad avenskilt vinstintresse har del fördelningspolitiska skälet att inkluderasparbankerna i ell vinstdelningssyslem ingen bäring. Företagsvinsterna kanaldrig bli föremål för utdelning eller ge annan förmögenhetstillväxt hos någraenskilda ägare. Möjligheter att erhålla tillskott av riskkapital från ägareeller externa intressenter fmns inte. Vinsterna används för konsolidering avsparbanker- 1983/84:50 112 Del kan erinras om alt avsaknaden av enskilt vinstintresseutgör just motivet till alt expertgruppen föreslår atl ideella föreningar ochstiftelser som bedriver näringsverksamhet inte skall omfatlas avvinstdelningssystemet. Sparbankernas vinster har inte varit av sådan storlek kan tala om övervinster. Tvärtom har marginalen mellan, det isparbankslagen ställda kravet på eget kapital och det faktiska egna kapitaletsuccessivt minskat. I ett utbyggt löntagarfondsystem är avsikten att inbetaldaavgifter skall återgå till näringslivet genom aktieförvärv m. m. Omsparbankerna skulle omfattas av systemet medför detta att sparbankernas"övervinster" skulle via särskilda fonder kunna investeras i form avriskkapital i konkurrerande företag. Däremot kan det med gällande regler intebli fråga om att enskilda sparbanker erhåller tillskott av eget kapital fråndessa fonder. I de utredningar i frågan som är föremål för remissbehandlingföreslås inte heller några ändringar i dessa regler. Förslaget tillvinstdelning innebär för sparbankerna raka motsatsen lill konkurrensneutralitet. Sparbanker och andra företag som arbetar i en förelagsformsom utesluter enskill vinstintresse måste givelvis tillåtas utnyttja defördelar som följer av den valda företagsformen och inte, med hänvisning tillkonkurrensneutralitet, tvingas arbeta under förhållanden där enbartföretagsformens nackdelar gör sig gällande. Föreningen vill även fästa uppmärksamheten på ett problemsom skulle uppstå i sparbanksrörelsen om systemet omfattade sparbankerna. Ienlighet med förslagels utformning skulle - något schablonmässigt uttryckt-små sparbanker helt undgå vinstdelningsavgift, stora sparbanker få"full" avgift och ett mellanskikt skulle relativt sett få successivthöjd avgift med ökad sparbanksstoriek. Denna effekt skulle försvåra en fortgåendestrukturrationalisering i sparbanksrörelsen på ett sätt som knappast kan havarit avsikten med förslaget. finner förslaget om en modell förvinsldelning vara för sparbankernas del grundat på felaktiga premisser. Vinsteri sparbankerna medför inga fördelningspolitiska problem. Det kan inte hellervara rimligt att, under åberopande av konkurrensneutralitet, lill nackdel försparbankerna genomföra ett system där sparbankernas bidrag till vinstdelningsfonderskulle kunna användas för kapitaltillskott till och med lill sparbankernakonkurrerande banker. Från försäkringshåll kommenteras förslaget attskadeförsäkringsbolag skall omfattas av vinsldelningen. Övervinstproblematiken har mycket ringa aktualitet pådella område. Prissättningen av de svenska skadeförsäkringsbolagens produkterpå den svenska marknaden måste nämligen bestämmas (avvägas) med hänsyn tillförsäkringsrörelselagens grundläggande principer om soliditet och skälighetsaml under påverkan av konkurrens mellan ett stort antal företag, svenska ochutländska. Som framgått av vad som anförts ovan är möjlighelerna tillnågra övervinster i små för de svenska skadeförsäkringsbolagen pågrund av Prop.1983/84:50 113 skälighetsprincipeni försäkringsrörelselagen och konkurrensen. Flertalet svenskaskadeförsäkringsbolag är vidare ömsesidiga bolag utan andra vinstintressen änvad som erfordras för att säkerställa företaget och dess förpliktelser medhänsyn till solidilelsprincipens krav. Av skadeförsäkringsaktiebolagen ägs ettflertal av ömsesidiga moderbolag varför privata vinstintressen saknas även isådana aktiebolag. Aktiebolagsformen har i dessa fall valts av speciellapraktiska skäl. Privata aktieägareintressen med sedvanliga marknadsmässiga kravpå avkastning återfinns på skadeförsäkringens område i ett litet antal svenskabolag, varav f, n, tre är börsnoterade. Dessa bolag har lill följd av attutdelningar och fondemissioner finansieras med beskattade vinstmedel en iförhållande till affärsvolymen högre skattebelastning än övrigaskadeförsäkringsbolag. För att tillgodose aklieägarintresset måste aktiebolagav sistnämnda art eftersträva alt kunna redovisa beskattningsbara vinster somär tillräckliga för att finansiera de nämnda företagsekonomiska kostnaderna. Debolag i vilka det inte finns några privata vinstintressen har därför en visskostnadsfördel i konkurrensen. Denna kostnadsfördel torde förstärkas om tillden nuvarande bolagsskatten kommer en vinsldelningsavgift enligl ulredningensmodell, eftersom därvid underiagel beräknas med utgångspunkt från den tillstatlig inkomstskatt taxerade inkomsten, I detta sammanhang bör också uppmärksammasatt om utredningens förslag genomförs på det här ifrågavarande området deutländska försäkringsföretagen som driver skadeförsäkring i och inleomfattas av förslaget skulle få en inle avsedd kostnadsfördel i konkurrensen påden svenska marknaden. Oavsett bolagsform kan tillkomsten av nyvinstdelningsavgift bedömas komma att innebära en kostnadsökning för vissabolag och en viss ylleriigare belastning på premierna för skadeförsäkring omskadeförsäkringsbolagen skulle omfattas av den av utredningen föreslagna lagenom vinstdelningsavgifl. mening är det angelägel all i göriigaste mån begränsaall onödig belastning av skadeförsäkringspremierna. Inspektionen anser delinte motiverat eller eljest behövligt att de svenska skadeförsäkringsbolagenoavsett företagsform skulle omfattas av en ev, lag om vinstfördelningsavgifteftersom ev. "övervinster" i huvudsak går tillbaka tillförsäkringstagarna i form av återbäring eller kommer försäkringslagarnafillgodo genom premiesänkning eller en senareläggning av en eljest nödvändigpremiehöjning. Detfaktum atl gruppen i sill betänkande har vall atl utgå från denbeskattningsbara inkomsten och i så hög grad anpassa sig till de gällandereglerna på skatteområdet har gjort alt det föreslagna vinstdelningssystemettill formen myckel liknar en förhöjd inkomstskatt, I skattelagstiftningen harman beaktat skadeförsäkringsbolagens behov av konsolidering ochresultatflukluationerna har kunnat utjämnas. Skadeförsäkringsrörelse bedriveninom ramen för i skattelagstiftningen godkända gränser har ej blivit föremålför annan inkomstbeskattning är fastighetsskatt. I detta sammanhang kanerinras om att skadeförsäkringsbolagen på annat sätt än via beskattning bidrarlill finansieringen av samhällsekonomin. En slor del av bolagens placeringarstyrs av placeringsregler till samhällssektorn med en lägreavkastning än den marknadsmässiga som följd. Enligl mening kommer denökade belastning som vinstdelningen skulle innebära främst alt drabbaförsäkringslagarna i form av premiehöjningar. 8 1983/84. Prop.1983/84:50 114 anser för övrigt att det kan ifrågasättas om någraegentliga övervinster kan uppstå i sådana ömsesidiga bolag'där det finns ettreellt och avgörande konsumentinflytande såsom i vissa skadeförsäkringsbolagoch sparbanker. vill framhålla aU skadeförsäkringsbolag inlei samma utsträckning som företag i andra branscher kan utnyttjakoncernbidrags-rejglerna för att utjämna resultat mellan olika slags rörelser;Försäkringsbolag får enligt lagen om försäkringsrörelse i princip inte ägaandra företag än sådana som driver försäkringsrörelse eller därtill anknutenrörelse, såsom fastighetsbolag och företag som driver skadeförebyggande ellerskadeav-hjälpande verksamhel. Det är således endasl fråga om delar av en ochsamma verksamhel som förvaltas av olika bolag i en försäkringskoncern, - Isammanhanget bör påpekas att del enligt kommunalskallelagens nuva- . randeutformning ej är möjligt för ömsesidiga försäkringsbolag som är moderbolag atlmotta koncernbidrag. Inte heller investeringsfondssystemet är särskiltanvändbart för skadeförsäkringsbolag som inle i så slor utsträckninginvesterar i byggnader och maskiner. Det är i stort setl endast vid uppförandeav huvudkontor eller inköp av dalamaskiner som försäkringsbolag kan utnyttjainvesterings-fondsavsältning. Skadeförsäkringsverksamheten kan, främst beroende påojämnheter i skadeutvecklingen, eller en: följd av år uppvisa överskott,medan nästföljande år kan visa betydande underskott. Ett enskilt år är därför iregel för att avgöra om "normal vinst" föreligger,Skälighetsprincipen i försäkringsrörelselagen som innebär atl premien skallvara skäligt avvägd med hänsyn till den risk försäkringen skall täcka och deomkostnader försäkringen har är i sig en garanti för att "övervinst"inle uppkommer i skadeförsäkring, 1 ömsesidiga försäkringsbolag finns inga andravinstintressen än vad som erfordras för atl uppfylla bolagens förpliktelser medhänsyn till soliditels-principen i lagen om försäkringsrörelse. Konkurrensenmellan ömsesidiga försäkringsbolag och aktiebolag och del förhållandet allaktiebolag måste finansiera utdelning och fondemissioner med beskattade medelborgar för atl vinster som kan karakteriseras som "övervinster" ejheller uppkommer hos försäkringsaktiebolag. Konsoliderings- och soliditetskraven enligtförsäkringsrörelselagen gör atl bolagen måste avsätta medel för atl kunnagaranlera atl försäkringsför-pliklelserna uppfylls oavsett vilka skatter ochpålagor som läggs på bolagen, vinsldelningsavgift enligt förslaget skulledärför utgöra en kostnadspost som direkt skulle bli premiehöjande. En vinsldelningsavgift för svenska skadeförsäkringsbolagskulle skapa ojämlikheler i konkurrensen mellan svenska och utländskaskadeförsäkringsbolag genom den ökade koslnadsbelastningen på de svenskabolagen. Svenska försäkringstagare kan därigenom komma atl i siörreutsträckning vända sig lill utländska bolag. Till detta kommer att ett av syftena med ettvinstdelningssyslem, nämligen att motverka de genom devalveringens effekterökande vinsterna i näringslivet och de därmed sammanhängande ökade lönekraven,saknar relevans för försäkringsbolag. Den svenska rörelsen får endasl negativa 1983/84:50 115 verkningar av devalveringen genom dess inflationseffekter.I den utländska rörelsen blir verkningarna inte heller särskilt positiva genomatt möjligheterna att hålla tillgångar i utländsk valuta är i viss månbegränsade för bolagen. Av vad somovan anförts följer att skadeförsäkringsbolag ej bör omfattas av vinsldelningenligl det framlagda förslaget. Vinstdelningsförslaget omfattar i princip alla aktiebolagoch ekonomiska föreningar. Avgift skall däremot inle erläggas av bl. a. fysiskapersoner och s. k. allmännyttiga bostadsföretag. Beträffande de allmännyttigabostadsföretagen konstaterar utredningen alt dessa företag endast undanlagsvistorde ha reala vinster som överstiger del s. k. fribeloppet (av lönesummaneller ) och att de bl.a. på grund härav bör undantas frånvinstdelning. Enligt SBEF:s beräkningar skulle emellertid många allmännyttigabostadsförelag komma alt få beiydande "reala vinster" - och därmedhöga vinstdelningsavgifter - om de omfattades av förslaget. Anledningenhärtill är företagens höga skuldsältningsgrad. Det monetära tilllägget, dvs.inflationstalet multiplicerat med monetära skulder, skulle för många företagsannolikt överstiga summan av monetärt avdrag, inflationsavdrag och underskottvid inkomsttaxeringen. Om förslaget genomförs kommer sålunda de privatafastighetsbolagen att ytterligare missgynnas i beskattningshänseende iförhållande lill de allmännyttiga bostadsföretagen. I betänkandet sägsvisserligen att bostads-kommittén skall beakta alt inte samtliga bostadsföretagomfattas av vinstdelning men hur detta skall ske anges inte närmare. Vidare är avgiften inle konkurrensneulral mellan olikaförvaltningsformer inom den enskilda fastighetsförvaltningen. Frågan har remitterats till flera huvudmän inomByggnadsdelegationen. Vi vill här hänvisa till del avståndstagande tillförslagets innehåll, som framförts av våra huvudmän. Förslaget kommer att få enomvälvande inverkan på svensk företagsamhet. Detta gäller inle minst förföretag inom byggnads- och bostadssektorn. Vi vill i delta sammanhang ocksåhänvisa till remissvaret från , som påpekar,att förslaget även kommer att snedvrida konkurrenssituationen ytterligare mellande kommunala s.k. allmännyttiga bostadsföretagen och den enskilda sektornsföretag. Vinstdelningsgruppens förslag innebär att avgiften kommeratt drabba en del av dem som bedriver privat fastighetsförvaltning genomjuridisk person. Avgiften försämrar därmed konkurrensneutraliteten mellan olikatyper av fastighetsförvaltning. De allmänhyttiga bostadsföretagen ska, enligt förslaget,inte omfattas av vinstdelningssystemet. Som motiv för detta anförs (betänkandets, 56) atl dessa "endast undantagsvis torde få reala vinster somöverstiger fribelop- Prop.1983/84:50 116 pel".Vinstdelningsgruppen har inte redovisat några fakta som styrker dessuppfattning. Enligt min mening är detta felaktigt och en utredning bör ta frammaterial som redovisar de verkliga förhållandena. Ettgenomförande av förslaget i denna del innebär att konkurrensneutralitetenytterligare försämras till de privata fastighetsbolagens nackdel. Denvidarebefordran av problemet lill den bostadspolitiska kommillén som gruppengör, är ej tillfredsställande. anser atl ett undanlagande av statliga och kommunalakraftföretag skulle ge dessa företag en avgörande konkurrensfördel (jfravsnitt 4.1). ABTrav och Galopp anför: Förslagettill vinstdelning synes över huvud taget ej böra tillämpas på ett företag avATG:s karaktär. ATGhar lill uppgift att genom anslag och olika former av internskalor fördelainflytande totomedel inom trav- och galoppsporien. ATG har etthuvudansvar för den ekonomiska stabiliteten för den samlade sporten och har fördel ändamålet bland annat givits särskilda fonderingsmöjligheler. Deneventuella vinst som redovisas av bolagel är ej ett uttryck för en faktiskvinst för trav- och galoppsporten totalt, utan resultatet av en försiktighets-och konsolideringspolilik, som innebär all ej samtliga intäkter under ett givetår leder lill anslag på motsvarande belopp till trav- ochgaloppsporlens organisationer. Jämför kommentar till ATG:s resultat i bilagdaårsredovisning s. 16! ATGvill även peka på att man redan i betänkandet uttryckligen undantagit och AB Tipstjänst från förslagets bestämmelser, delvis päsamma grunder som även kan sägas gälla för ATG. Förvaltningsföretagenssituation berörs i tre yttranden. LedamotenHelmers i RSV:s slyrelse anför: Någotskäl har ej åberopats för skattskyldighet för investmentbolagen. Snarare hargruppen argumenterat emot skatlskyldigheten för denna typ av företag. Investmentbolagensplats i företagsstrukturen motiverar deras undantagande. Del bör ske genom ellultryckligt stadgande. Ikommentarerna till § I på s. 55 anges att kretsen av skattskyldiga börbegränsas lill företag som kan ge och ta emot koncernbidrag eller utnyttjainvesteringsfondssysiemet. Ulredningen har särskill observerat att fastighetsförvaltandeföretag ej kan utnyttja fondsystemet och har föreslagit enlagändring. Däremot behandlas inte s.k. förvallningsbo-lag som varken kanutnyttja koncernbidrag eller investeringsfonder. Med hänsyn bl.a. tillinveslmentförelagens speciella karaktär och då förslaget bygger på attkedjebeskattning ej skall förekomma har FAR utgått ifrån att denna typ avförelag skall undanlas från beskattning. Ett klart uttalande i lagtext bördärvid dock göras. Behovel av särskilda definitioner för att fastställagränserna måste dock övervägas. 1983/84:50 117 De tekniska lösningar som föreslås är ej heller avpassadeför de speciella förhållanden som kännetecknar andra finansiella företag änbanker. Ett inlemmande av exempelvis förvallningsbolagen i systemet skulleinnebära dels att resultat, som lill beiydande del härrör från ickeinflationsrensade realisationsvinster, skulle läggas lill grund förbeskattning, dels all utjämning mellan vinst- och förlustår varken kunde skegenom koncernbidrag eller investeringsfondsavsättningar. förslag måste effekten bli en betydande inlåsningseffekl förinvestmentbolagens aktieportföljer; därmed hämmas dessa företags aktivainsatser för näringslivets strukturomvandling (som i andra sammanhangmotiverat en skailemässig särbehandling). 4.3 Den reala vinstberäkningen Flertalet remissinstanser som yttrat sig i frågan anseratl det i och för sig är en fördel alt elt realt vinslbegrepp kommer tillanvändning. understryks de praktiska problemen och det angelägna iatl man beaktar utvecklingen på inflalionsredovisningsområdet. Kammarrätten i anför; Som har angetts i det föregående ställer sig kammarrättenpositiv till atl den eventuella avgiften skall utgå efter det verkligaresultatel, rensal från inflaiionseffekter. Beräkningarna av "nominelltresultat", "real vinst" samt "monetära skulder och lillgångar"torde dock i de enskilda fallen komma alt visa sig bli betydligt svårare än vadlagtexten låter förmoda. Kommitténs förslag till modell för vinstdelning uppfattasav BFN såsom en beräkningsleknisk modell för att på speciell blankett räkna framavgiftsgrundande vinsl vid sidan av företagens bokföring. Den därvid framräknadeavgiften är enligt nämnden att betrakta som skatt och bör redovis-ningsmässigtbehandlas som sådan. Den praktiska tillämpningen av kommitténs förslag kommersålunda enligt BFN:s mening att påverka företagens löpande bokföring ochårsbokslut på samma sätt som den nuvarande inkomstskatten. Några rentredovisningsmässiga svårigheter föreligger inte vid ett genomförande avkommitténs förslag. Från principiell redovisningssynpunkl innehålleremellertid betänkandet värderingsregler och beräkningsnormer för vinstbegreppetvilka både redovisnings- och skattemässigt avviker från tillämpadeprinciper; ett konstaterande som kommittén också gör i sitt betänkande (s, 36).BFN som ser som sin främsta uppgift atl främja utvecklingen av god redovisningssedi företagens redovisning vill med anledning härav göra några principiellakommentarer. Att rensa företagens resultat från inflatoriska effekterär elt problem som engagerar redovisningsexperter världen över. Internationelloch nationell uppslutning kring en viss modell som beslutsunderlag saknas dockforlfa- Prop.1983/84:50 118 rande beroende på olika uppfattningar både vad avsertekniska lösningar och värdet av inflaiionskorrigerade rapporter, vilket ävenkonstaterades i realbeskaltningskommitténs belänkande "Realbeskattning" (SOU 1982; 1). Gemensamt för olika modeller är dock att genomrelevanta om-räkningsfaktorer söka uppnå rättvisande resullal. Nämnden finnerinle atl kommitténs förslag söker anpassning till pågående utvecklingsarbete pådetta område. Det vore olyckligt om svensk praxis när del gäller inflalionskorrigeradredovisning skulle komma alt styras av de regler som framlagls i förslaget,speciellt om den internationella utvecklingen skulle gå i annan riktning. Frågan om atl beräkna och beskatta elt realt resultatbehandlas också i realbeskaltningskommitténs belänkande "Realbeskattning". BFN konstaterar att väsentliga olikheter finns i normernaför beräkning av vinst i de båda modellerna. BFN verkar för utvecklingen av godredovisningssed och därmed sammanhängande stringent rapportering via exempelvisnyckeltal såsom soliditet, skuldsältningsgrad, räntabilitet pä egel kapital m.fl. Ett rimligt krav för alt uppnå denna stringens i rapporteringen bör därmedvara alt utifrån företagsekonomiska grunder också definiera vad som kan ansesvara övervinst.