prop · G703104 · 1983-12-31 00:00:00 — Bättre förutsättningar för ingripande kan naturligtvismedföra att antalet mål vid tingsrätter och kronofogdemyndigheter ökar. Riskenför en sådan ökning motverkas dock av atl fordonsägaren avses få strikt ansvarför betalning av kontrollavgifterna. Enhetliga regler för skyltning avparkeringsvillkor och förbud kan också förväntas minska antalet ivistiga fall. Polisingripandenoch åtal för egenmäktigt förfarande med anledning av olovlig parkering tordebli myckel ovanliga. Sammanfattningsvis gör jagden bedömningen att de förslag till lagstiftning som jag lägger fram intekommer att medföra några ökade kostnader för det allmänna. Somjagtidigare har utvecklat följer tomtmarksparkeririgen f. n. en relativt fastpraxis. Den föreslagna lagen ansluter i slora delar till denna praxis. Lagenhindrar i och för sig inte den markägare som så önskar att även fortsättningsvistillämpa nuvarande praxis, dvs. att träffa avtal med bilföraren. Lagenbör kunna träda i kraft . Den bör dock inte kunna tillämpas påolovlig parkering som påbörjats före ikraftträdandet. Ienlighet med vad jag nu anfört har inom upprättatsförslag lill 1. lag om kontrollavgift vid olovlig parkering, 2. lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift, 3. lag om ändring i lagen (1982:129) om flyttning avfordon i vissa fall. Förslagen bör fogas till regeringsprolokollet i dettaärende som bilaga 3. 1983/84:104 31 Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över lagförslagen. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 1983/84:104 32 Närvarande:f d. regeringsrådet , regeringsrådet Mueller, justitierådet Jermsten. Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemslällanav statsrådet och chefen för beslutatinhämta lagrådets yllrande över förslag till 1. lag om kontrollavgift vid olovlig parkering, 2. lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift, 3. lag om ändring i lagen (1982: 129) om flyttning avfordon i vissa fall. Förslagen har inför lagrådel föredragits avhovrättsassessorn Striby.Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådel: Lagenom kontrollavgift vid olovlig parkering Deföreslagna bestämmelserna i denna paragraf skulle enligl lagrådels mening vinnai överskådlighet om de delas upp på två paragrafer. Lämpligen kundeuppdelningen ske så alt 1 § får innehålla dels den grundläggande föreskriftenatt kontrollavgift får las ut vid olaglig fordonsparkering, dels den iremissförslagets tredje stycke gjorda avgränsningen mol överträdelser somomfattas av felparkeringslagen eller är kriminaliserade. Till 2 § skulle däföras föreskriften om vilka fordon som omfattas av lagbestämmelserna ochinnehållet i remissförslagels andra stycke. Lagrådel föreslår vidare alt uttrycket"markägare" som beteckning för den som har rätt alt ta ulkontrollavgiften bytes ut mol "fastighetsägare"; den sistnämnda beteckningensynes bättre svara mot de fall då parkering sker i parkeringshus eller i annanbyggnad. Biträdesvad lagrådet sålunda förordat kan 1 och 2 §§ - efler vissa andra jämkningar avspråklig eller redaktionell art - ges förslagsvis följande lydelse: "I §. En fastighetsägare får under de förutsättningar som anges i denna lag ta ulen avgift (kontrollavgift) om elt fordon parkerats på fastigheten i strid molförbud eller villkor som han har föreskrivit (olovlig parkering). Kontrollavgiftutgår inte om överträdelsen omfattas av förordnande enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgifteller är belagd med straff enligl annan författning än . Med fordon avses i denna lag I. fordon som är upptagna ibilregistret eller motsvarande utländska register. 1983/84:104 33 2. fordon som är upptagna i det militärafordonsregistret, eller 3. fordon som brukas med slöd av saluvagns-,turistvagns-, exporlvagns- eller interimslicens. Bestämmelsernai denna lag om fastighetsägare gäller också den som på grund av nyttjanderätteller servitul har rätt att upplåta fastigheten för parkering eller förbjudaparkering där." 1första stycket av paragrafen anges som en förutsättning för uttag av kontrollavgift,att tillämpligt förbud eller villkor "tydligt har tillkännagivits genomskyltning på platsen". Som etl komplement till denna bestämmelse stadgas iandra stycket att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer"meddelar föreskrifter om skyltningen". Avsikten torde vara att det iden sålunda föreslagna ordningen skall kunna närmare bestämmas inle bara hurskyltarna skall vara utformade - med avseende på såväl utseende somtextinnehåll - utan också exempelvis var och hur skyltarna skall vara placeradeinom det aktuella området. Medanledning av bestämmelsen i andra stycket kan till en böljan konstateras, altdet här är fråga om en sådan normgivning som avses i 8 kap. 2§ regeringsformen(RF). Vid sådant förhållande föreligger enligt RF inte någon möjlighet tilldelegation av normgivningskompetensen. Ett från praktisk synpunkl motsvarande resullalkan likväl uppnås inom del begränsade område som står till buds vid entillämpning av reglerna i 8 kap. 13 § RF angående "föreskrifter omverkställighet av lag". Beträffandefrågan om vad som kan räknas som verkslällighetsföreskrifter har i förarbetenatill RF bl.a. uttalals följande: "I viss utsträckning torde det emellertidvara ofrånkomligt alt tillåta all regeringen med stöd av sin behörighet altbesluta verkslällighetsföreskrifter i materiellt hänseende "fyller ul"en lag, även om lagen i och för sig skulle befinna sig inom del obligatoriskalagområdet. En förutsättning för atl regeringen skall få göra detta måsteemellertid vara, atl den lagbestämmelse som skall kompletteras är sådetaljerad att regleringen inle tillförs något väsentligt nylt genom den avregeringen beslutade föreskriften" (prop. Dennärmare innebörden av 8 kap. 13 § första stycket 1 RF har sedermera varitföremål för särskild uppmärksamhet i en del lagstiftningsärenden och idoktrinen (se senast , Normgivningsmakten enligt regeringsforms. mening får del mol bakgrund särskill av vad som uttalats i tidigarelagstiftningssammanhang (jfr hänvisningarna i a.a. s. 110-112) anses tveksamtom del i andra slyckel föreslagna bemyndigandet avser endast en sådan utfyllnadav beslämmelserna i första stycket som kan godtas inom ramen för en verkställighelsföreskrifl.Med hänsyn härtill ifrågasätter lagrådel om inle syftet med det föreslagnabemyndigandet på etl från praktisk synpunkt lillräckligt nöjaktigt sätt skullekunna uppnås 3 1983/84. 1983/84:104 34 genomen bestämmelse som enbart anger alt trafiksåkerhetsverket utfärdar allmänna rådom hur skyltningen bör genomföras (jfr 67 § socialtjänstlagen). Ävfrämst språkliga skäl föreslår lagrådet atl bestämmelsen i förevarandeparagraf ges följande ändrade utformning: "Gör fastighetsägaren anspråkpå kontrollavgift för den olovliga parkeringen har han inte rätt att därjämtefå ut parkeringsavgift som inte har eriagts." Avförsta stycket i paragrafen framgår att den personal som markägaren anlitar föralt utställa och överlämna betalningsuppmaningar skall ha fått "därförlämpad utbildning". Lagrådelifrågasätter om en bestämmelse i detta hänseende behövs i lagen. Det synessjälvklart all personalen måste känna lill de av fastighetsägaren uppställdaparkeringsföreskrifterna inom parkeringsområdet. Den ulbildning som kan behövasför alt kunna konstatera att olovlig parkering föreligger och för att kunnafylla i en blankett för betalningsuppmaning måsle rimligen vara av enkelbeskaffenhet. Såsomförsta stycket är utformat i förslaget skulle föreskriften om utbildning kunnauppfattas som etl villkor för att fastighetsägaren skall få la utkontrollavgift. En sådan tillämpning synes otänkbar och torde heller inte havarit avsedd. För den händelse det anses erforderligt all i lagen ge en regelom utbildning av personalen bör den därför lämpligen utformas som en frislåendeföreskrift om fastighetsägarens åliggande i detta hänseende och placerasförslagsvis i en särskild paragraf sist i lagen. Enligtandra slyckel skall fordonels ägare eller förare påminnas om sitt betalningsansvarom kontrollavgiften inte erläggs inom tid, som angetts i betalningsuppmaningen.Sker ändå inle betalning får enligt tredje stycket vidare ålgärder förinkassering av avgiften vidtas enligl bestämmelserna i inkassolagen. Denåsyftade innebörden av dessa bestämmelser lorde vara atl inkassolagens reglerom där avsedda indrivningsåtgärder byggs ul med kravel om påminnelse för detfall alt fordringen gäller kontrollavgift. Regleringen torde däremot inte i ochför sig utsäga något om huruvida fastighetsägaren är skyldig atl vidtaindrivningsåtgärder i enlighet med inkassolagens föreskrifter; denna fråga lordefå bedömas med ledning av bestämmelserna i nämnda lag. Innebördenav bestämmelserna i andra och tredje styckena synes komma fram bättre omstyckena slås ihop och - med beaktande av lagrådets förslag vid 1 § attbeteckningen markägare byts ut mol beteckningen fastighetsägare - ges följandeformulering: "Betalas inle kontrollavgiften inom den tid som angetts iuppmaningen, skall fastighetsägaren påminna fordonets förare eller ägare ombetalningsansvaret innan han vidtar åtgärd för inkassering av avgiften enligl inkassolagen(1974: 182)." 1983/84:104 35 Isammanhangel vill lagrådet framhålla all påföljden av all fastighetsägarenunderlåter atl göra påminnelse om betalningsskyldigheten inle torde vara althan går miste om sin rätt alt få ul kontrollavgiften; försummelsen torde istället kunna påverka hans rätt till ersättning för inkassokoslna-derna. Jämföri sistnämnda hänseende 4§ lagen (1981:739) om ersättning för inkassokostnader m.m. Enligldenna paragraf skall kontrollavgift inte ulgå om särskilda skäl föreligger medhänsyn till omständigheterna i samband med den olovliga parkeringen. I motiven lillbestämmelsen anför departementschefen bl.a. att det är orimligt att kräva altsamtliga parkeringsbeslämmelser alllid uppfylls eller att parkeringsförbud ialla situationer respekteras. Innebörden av den föreslagna bestämmelsensammanfattas i remissprotokollel så att avgift inte bör få tas ut omförsummelsen beror på någon oförutsebar omständighet av mer än bagatellartadnatur. Delkan från allmän synpunkl i och för sig anses tillfredsställande atl den föreslagnalagen förses med en "säkerhetsventil" av denna art. Regleringen äremellertid ägnad alt väcka vissa betänkligheter. Det må till en börjanframhållas atl lagen om felparkeringsavgift inte medger något molsvarande hänsynslagandenär en parkeringsbesiämmelse överträds. Mot bakgrund av atl den föreslagnalagen präglas av en strävan atl så nära som möjligl anpassa systemet medkontrollavgift lill vad som gäller beiräffande felparkeringsavgiften och dånågon ändring beträffande denna avgift inte torde vara aktuell, kan denföreslagna regleringen synas i viss mån överraskande. Härtill kommer allförutsättningen för alt kontrollavgift inle skall ulgå enligt lagtexten är så allmänthållet endasl "särskilda skäl" behöver föreligga - all bestämmelsenkan befaras uppmuntra lill mer eller mindre obefogade invändningar molbetalning av kontrollavgift. Detta kan medföra en icke önskvärd belastning pådomstolarna och även få lill följd atl en fastighetsägare i många fall hellreavstår från atl fullfölja sill kanske i och för sig berättigade betalningskravän att riskera en oviss rättegång och därmed förenade kostnader. Detmå i sammanhangel framhållas alt någon motsvarande möjlighet för den enskildealt bli fri från kontrollavgift inte föreligger i dagens läge utöver vad somkan följa av avtalslagens bestämmelser. Medhänsyn till det anförda anser lagrådet tillrådligt all, om en regel av dellaslag anses behövlig, denna utformas mera restriktivt än enligl del remitteradeförslaget. I så fall kunde som villkor för alt avgifi inte skall utgåuppställas exempelvis att ett utkrävande av avgiften med hänsyn till omständigheternavid parkeringen framstår som uppenbart obilligt. Med en sådan formulering avregeln skulle denna komma att omfatta de mest ömmande fallen av den art, somdepartementschefen i remissprotokollet anfört som exempel på när regeln börtillämpas. Prop.1983/84:104 36 I denna paragraf föreslås vissa bestämmelser för fall då eltförfarande, som i och för sig motiverar att kontrollavgift får las ut,föranleder elt straffrättsligt ingripande. I första stycket stadgas atl vidare ålgärder förindrivning av kontrollavgiften inte får vidtas sedan åtal väckts ellerstrafföreläggande utfärdals. Av bestämmelsens utformning framgår inle hur längehindret mol indrivningsåtgärderna skall beslå. Inte heller föreskrifterna iandra stycket ger härvidlag någon uttrycklig vägledning. Det är vidare osäkerthur anståndsregeln avses skola tillämpas i fall då t. ex. etl exekulionsrättsligtförfarande redan har påbörjats hos kronofogdemyndigheten. Förtydliganden pådessa punkter synes förutsätta en tämligen omfattande och delvis ävenkomplicerad reglering. Den straffbestämmelse som närmast kan komma ifråga i deltasammanhang är bestämmelsen i 8 kap. 6§ om egenmäktigt förfarande OfrNJA 1970 s. 29). Antalet fall där del i praktiken blir aktuellt aU utkräva ansvarenligt delta lagrum är sannolikt inte stort. Det kan vidare förutsättas atldet i sådana undantagsfall regelmässigt kommer alt ske efler anmälan från målsägandeneller i varje fall med dennes vetskap. Mol bakgrund av vad nu sagts synes det enligl lagrådetsmening mest ändamålsenligt atl i förevarande paragraf införa endastbestämmelser som i sak motsvarar förslagets andra stycke. Därmed klargörs alt elteventuellt straffrättsligt ingripande får till resultat atl kontrollavgift intefår tas ut eller att erlagd sådan avgifi skall återbetalas. Risken för attnedlagda kostnader för indrivningsåtgärder kommer att stanna påfastighetsägaren bör vid sådant förhällande ha en tillräckligt avhållande effektså att syftet med den avsedda regleringen i första stycket ändå uppnås. Lagen om ändring i lagen om felparkeringsavgifter Förslaget föranleder inte någon erinran från lagrådelssida. Lagen om ändring i lagen om flyttning av fordon i vissafall Av ulformningen av del föreslagna nya andra stycket kanman lätt få intrycket atl ell fordon, som parkerats olovligt i fall somomfattas av den föreslagna lagen om kontrollavgift vid olovlig parkering, intefår flyttas under andra förhållanden än som anges i samma stycke. Så lordeemellertid inte vara fallet. Bestämmelsen i första stycket synes sålunda medgeflyttning även från privat område under förutsättning att det behövs förordningen och säkerheten i trafiken eller av nalurvårdsskäl. Del föreslagna nyaandra stycket lorde mol denna bakgrund vara atl betrakta som en normgivning enligl8 kap. 2§ regeringsformen. Det är angeläget all miss- 1983/84:104 37 förståndinte uppslår i fråga om den rätta innebörden av styckena; denna innebörd har jubetydelse bl. a. för omfattningen av regeringens befogenhet alt meddelaföreskrifter i ämnet. Med hänsyn till det anförda förordar lagrådet attbestämmelsen i det nya andra stycket ges förslagsvis följande lydelse:"Har ett fordon under i följd varit parkerat i strid motförbud eller villkor, som avses i lagen (1984:000) om kontrollavgift vid olovligparkering, får flyttning ske även om sådana förhållanden som anges i förstastycket inle föreligger." Detmå tilläggas atl flyttning enligt andra stycket torde förutsätta allframställning härom görs av fastighetsägaren eller den som annars disponerarområdet. Prop.1983/84:104 38 Närvarande: statsrådet I. , ordförande, och slalsrådenFeldl, , , , , , , ,, , , , R. Carisson, , , Proposition med förslag till lag om kontrollavgift vidolovlig parkering, 1 Anmälan av lagrådsyttrande Föredraganden anmäler lagrådels yttrande över förslag till 1. lag om kontrollavgift vid olovligparkering, 2. lag om ändring i lagen (1976:206)om felparkeringsavgift, 3. lag om ändring i lagen (1982: 129)om flyttning av fordon i vissa fall. Föredraganden redogör för lagrådetsyttrande' och anför. Förslaget till lag om kontrollavgift vid olovlig parkering Inledningsvis vill jag anmäla alt , , tillskrivit lagrådet i de frågor som i lagrådsremissenbehandlats i avsnittet 3.4 Ägaransvar. Jag övergår nu till att behandla de frågor som lagrådethar tagit upp i sitt yttrande. Lagrådet förordar, jämte vissa andra språkliga ochredaktionella ändringar, dels att paragrafen delas i två, dels alt benämningen"markägare" byts mot benämningen "fastighetsägare". Jag delar lagrådels uppfallning att beslämmelserna i I §vinner i överskådlighet om de delas upp på två paragrafer och biträderlagrådets förslag lill uppdelning. ' -Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträdeden . 1983/84:104 39 Uttryckenmarkägare och område i det remitterade förslaget syftar på en varieradpersonkrets och varierade typer av parkeringsytor. Jag anser inte att de avlagrådet föreslagna benämningarna fastighet och fastighetsägare bättre änmarkägare och område uttrycker vad som åsyftas. Man bör ocksä, enligt minmening, undvika den association till begreppet registerfastighet ochfastighetsrätt som ordet "faslighet" otvivelaktigt leder till. Jagkan därför inte biträda lagrådets förslag lill byte av terminologi. 1 §första stycket (delvis) och iredje stycket i del remitterade förslagel motsvarasav I § i propositionsförslaget. 1 §första stycket (delvis) och andra stycket i det remitterade förslaget motsvarasav 2 § i propositionsförslaget. Lagrådetsuppfattning atl 2§ andra stycket i det remitterade förslaget innefattar sådandelegation av normgivning som inte är tillålen enligt 8 kap. 2 §regeringsformen (RF) har enligt min mening fog för sig. Lagrådet har vidareframfört tveksamhet huruvida det föreslagna bemyndigandet i 2§ andra stycketavser endast en sådan utfyllnad av bestämmelserna i första stycket som kangodtas inom ramen för en verkställighelsföreskrifl meddelad med tillämpning av8 kap. 13 § RF. Somanförts i lagrådsremissen anser jag en av fördelarna med atl reglera den privaträllsligaparkeringen vara att man får en författningsmässig grund för atl åstadkomma enenhetlig och ändamålsenlig skyltning. Det remitterade förslagets 2 § avsågsdärför medföra all del skulle bli ett villkor för rätten att ta utkontrollavgifter att skyltningen ulförts på vissl sätt, nämligen i enlighel medföreskrifter som meddelat. - Detta syfte går inte heltatt uppnå med den av lagrådel förordade lösningen att trafiksäkerhetsverket fåri uppdrag alt utfärda - inte föreskrifter - utan allmänna råd. Jagföreslår därför i stället atl bestämmelserna om skyltning i lagen ges en merdetaljerad utformning. Någon tveksamhet huruvida de ylleriigare beslämmelsersom behövs kan beslutas med stöd av 8 kap. 13 § RF behöver härefter inteföreligga. Ilagrådsremissen har jag konstaterat atl del vore en fördel om vägmärken enligtvägmärkesförordningen (1978: 1001), VMF, kunde komma till användning vidskyltningen. bör kunna komma till uttryck direkt i lagtexten. Jagföreslår därför all numera 3 § lagförslaget kompletteras med en beslämmelse omatt skyltningen skall ulföras med vägmärken. Begreppel vägmärke är så entydigtatl det inte lorde uppkomma några tvivel om atl det är vägmärken enligt VMF somåsyftas. Denav mig nu förordade metoden förutsätter vissa ändringar i VMF. Godtas mittförslag till utformning av bestämmelsen, avser jag därför all återkomma tillregeringen med etl förslag lill ändring i VMF. En sådan ändring skulle innebäraalt villkor eller förbud som avses i lagen om Prop.1983/84:104 40 kontrollavgiftvid olovlig parkering får utmärkas med vägmärken samt all karaktären av privaträUsligreglering i sådant fall skall framgå av tilläggs-tavlor. Deytterligare föreskrifter som erfordras för att det tidigare beskrivna syftetskall uppnås, bör irafiksäkerhetsverket få i uppdrag att meddela. Också i dennafråga avser jag därför att återkomma till regeringen. 2§i del remitterade förslagel motsvaras av 3 § i propositionsförslaget. Jaggodtar i alll väsentligt lagrådels förslag lill ändrad lydelse av 5 § i det remitteradelagförslaget. 5§ i det remitterade förslaget motsvaras av 6§ i propositionsförslaget. Lagrådelhar ifrågasatt om en bestämmelse om utbildning för dem som övervakarparkeringen verkligen behövs. För den händelse sådana beslämmelser anseserforderliga, förordar lagrådet alt de placeras i en särskild paragraf sist ilagen. Detligger i såväl markägarens som bilisternas intresse atl övervakningen avparkeringsvillkoren är effektiv och korrekt. Genom god övervakning kan manuppnå respekt för parkeringsvillkoren och förhindra att felaktigabetalningsuppmaningar utställs. Även om jag - som framhållils i lagrådsremissen(avsnitt 3.5) f. n. inte är beredd alt föreslå några formellautbildningskrav, menar jag att en allmän beslämmelse om lämplig ulbildning börfinnas i lagen. Jag biträder emellertid lagrådets förslag att en sådan beslämmelsebör tas in i en särskild paragraf som placeras sist i lagen. Med denplaceringen torde bättre framgå atl kravel på utbildning inte skall uppfattassom ett formellt villkor för rällen all utfå kontrollavgifter. Genomatt bestämmelsen om utbildning bryts ut ur numera 8§ saknas del skäl alt idenna paragraf omnämna markägarens personal. Ändringen på denna punkt hindrarsjälvfallet inle markägaren från att anlila någon annan för att utställabetalningsuppmaningar. 7§andra och Iredje styckena Lagrådelsförslag till utformning av de beslämmelser som inlagils i det remitteradeförslagets 7 § andra och tredje styckena medför att anknytningen till en tidpunkii betalningspåminnelsen ulgår. Eftersom påminnelsen bl.a. tjänar som enreservfaktura till bilägaren bör en sådan lidsangivelse finnas med. I övriglgodtar jag lagrådels förslag lill utformning av bestämmelserna. Jagvill särskilt erinra om vad lagrådet i delta sammanhang framhållit angåendepåföljden av alt någon underlåter att utfärda en påminnelse, nämligen attförsummelsen kan påverka rätten alt få ul ersättning för 1983/84:104 41 inkassokostnaderna.På samma sätt torde f ö. försummelse atl vidta åtgärder enligt inkassolagenkunna påverka rättegångskostnaderna. 7 § i det remitterade förslaget motsvarasav 8 § i propositionsförslaget. Lagrådethar funnit att bestämmelsen i del remitterade förslagets 9§ innebär ett avstegfrån tanken att utjämna skillnaderna mellan vad som gäller förkontrollavgifterna och vad som gäller för felparkeringsavgifterna. Enligt lagrådelkan bestämmelsen vidare, genom sin allmänna utformning, leda lill en ickeönskvärd belastning på domstolarna och till all markägare avstår frånberättigade krav. Lagrådet har föreslagil att - om en bestämmelse om eftergiftverkligen anses behövlig - det som villkor för eftergift av avgiften uppställsatt "ett utkrävande av avgiften med hänsyn lill omständigheterna vidparkeringen framstår som uppenbart obilligt". Somanförts i lagrådsremissen torde de flesta markägare redan nu avstå från att taut kontrollavgifter när de anser att det vore stötande eller orimligt att ta utdem. Avstår inte markägaren frivilligt från avgiften, kan bilisten med stöd avavtalslagens bestämmelser föra lalan om jämkning av oskäliga avtalsvillkor. Ifråga om felparkeringsavgifter finns visseriigen inte någon särskild bestämmelseom eftergift av avgifterna. Som en följd av delta är domstolspraxis ocksåmyckel sträng. Emellertid har de kommunala trafikövervakarna och polisenenligt bestämmelser i förordningen (1978:578) om trafikövervakningrespektive polisinslruktionen (1972:511) rätt att underlåta att meddelaparkeringsanmärkningar enligt lagstiftningen om felparkeringsavgifter omöverträdelsen med hänsyn till omständigheterna i del särskilda fallet är altbedöma som obetydlig. Isåväl nuvarande privaträttsliga system som i systemet med felparkeringsavgiftfinns således bestämmelser som ger ett visst utrymme för att se tillomständigheterna i det särskilda fallet, om än utrymmet beträffande felparkeringsavgifternaär mindre än det som föreslagits beträffande kontrollavgifterna. Ilagrådsremissen (avsnitt 3.3) har jag utvecklat varför jag anser att en sådanskillnad är motiverad. Jag vidhåller därför all en bestämmelse om eftergift börfinnas i lagen om kontrollavgift vid olovlig parkering.