prop · G703117 · 1983-12-31 00:00:00 — Lag om ändring i traflkskadelagen (1975:1410) Härigenom föreskrivs att 11, 12 och 20 §§ trafikskadelagen(1975: 1410) skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Uppkommer annan person- eller sakskada i följd av irafikmed motordrivet fordon än som anges i 10 §, utgår trafikskadeersättning fråntrafikförsäkringen för fordonet. För sakskada som tillfogas försäkringstagaren genom detegna fordonet utgår trafikskadeersättning enligt första stycket endast omfordonet brukades olovligen av annan. Ersättning enligt första stycket utgårej för sakskada som genom del egna fordonet tillfogas fordonets brukare ellerförare eller, om fordonet brukades olovligen, den som med vetskap därom följdemed fordonet eller lät egendom befordras med detta. Skadas ett spårfordon som omfattas av järnvägstrafiklagen(1984:000) och som är i trafik eUer skadas person eller egendom i ett sådantfordon, utgår trafikskadé ersättning enligt första stycket endast om skadanhar orsakats genom vållande I samband med förandet av det motordrivna fordoneteller genom bristfällighet på det fordonet. Uppkommer därvid också skada påegendom som ingår i spåranläggningen, gäller vad nu har sagts även ifråga omdenna skada. Trafikskadeersättning med anledning av personskada kanjämkas, om den skadelidande själv uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet harmedverkat till skadan. Ersättning till förare som har gjort sig skyldig tillbrott som avses i 4 § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott kan ävenjämkas, om föraren därvid genom vårdslöshet har medverkat till skadan. Harpersonskada lett till döden, kan ersättning till efterlevande också jämkas, omden avlidne uppsåtligen har medverkat till dödsfallet. Trafikskadeersättning med an- Trafikskadeersättning med an ledning av sakskada kan jämkas, ledning avsakskada kan jämkas, om vållande på den skadelidandes om vållandepå den skadelidandes sida har medverkat till skadan. I fall sidahar medverkat till skadan. I fall som avses i 10 § andra styckef skall somavses i 10 § andra stycket skall sådan medverkan anses föreligga, sådanmedverkan //// sakskada om vållande i samband med föran- ansesföreligga, om vållande i sam- det av det skadade fordonet eller bandmed förandet av det skadade det fordon varmed den skadade fordoneteller det fordon varmed egendomen befordrades eller brist- denskadade egendomen befordra- fällighet på fordonet har medverkat till skadan. des eller bristfällighet på fordonet har medverkat tillskadan. Vidare skall i fall som avses ill § tredje stycket sådan medverkan tillsakskada anses föreligga, om vållande i samband med spårdriften ellerbristfällighet i någon anordning för denna har medverkat till skadan. Jämkning enligt första eller andra stycket sker efter vadsom är skäligt med hänsyn till den medverkan som har förekommit på ömse sidoroch omständigheterna i övrigt. Har skadaför vilken irafikskadeersättning utgått vållats uppsåtligen eller genom grovvårdslöshet, inträder försäkringsanstalten intill det utgivna beloppet i denskadelidandes rätt till skadestånd av skadevållaren. Detsamma gäller, om skadanhar vållats genom vårdslöshet av förare som har gjort sig skyldig till brottsom avses i 4 § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott. Är ägareeller innehavare av järnväg eller spårväg enligt lag eller annan författningansvarig för skada för vilken trafikskadeersättning har utgått, fårförsäkringsanstalten kräva ersättningen åter från den ansvarige i denomfattning som är skälig med hänsyn till grunden för ersättningsansvaret påömse sidor och omständigheterna i övrigt. Är järnvägeller spårväg enligt järnvägstrafiklagen (1984:000) eller annan författningansvarig för skada till följd av spårdriften och har trafikskadeersättningutgått/ör skadan, får försäkringsanstalten kräva ersättningen åter från denansvarige i den omfattning som är skälig med hänsyn till den medverkan som harförekommit på ömse sidor och omständigheterna i övrigt. Denna lag träder i kraft den . 1983/84:117 21 Lagom ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott Härigenomföreskrivs att 4 § 4 mom. lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott'skall upphöra att gälla vid utgången av . Senaste lydelse 1982:303. Lag om ändring i lagen (1976:1090) omalkoholutandningsprov Härigenomföreskrivs att 1 och 2 §§ lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov skall hanedan angivna lydelse. Alkoholutandningsprovfår företagas på den som skäligen kan misstänkas för brott som avses i 4 § lagen(1951:649) om straff för vissa trafikbrott. Detsamma gäller annat brott, varafängelse kan följa, om provet kan ha betydelse för utredning om brottet. Alkoholutandningsprovfår företagas på den som skäligen kan misstänkas för brott som avses i 4 § lagen(1951:649) om straff för vissa trafikbrott eller 6 kap. 2 § järnvägstrafiklagen(1984:000). Detsamma gäller annat brott, vara fängelse kan följa, om provet kanha betydelse för utredning om brottet. 2§' Alkoholutandningsprov får rutinmässigt företagas på 1. förare avmotordrivet fordon som stoppas vid i förväg beordrad irafikkontroll, 2. den som kanantagas under förande av motordrivet fordon ha, med eller utan skuld, haft deli uppkomsten av trafikolycka, 3. den som kanmisstänkas för att under förande av motordrivet fordon ha begått brott enligt1-3 § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott eller sådan enligtvägtrafikkungörelsen (1972:603) straffbelagd förseelse som avser a. färdhastighet, b. skyldighet att stanna fordon, c. skyldighetatt ha föreskriven lykta eller strålkastare tänd. Bestämmelsernai första stycket om förare av motordrivet fordon gäller i tillämpliga delaräven förare av motordrivet spårfordon på järnväg, tunnelbana eller spårväg. Degäller ej förare av motordrivet fordon, som är avsett att föras av gående. Bestämmelsernai första stycket om förare av motordrivet fordon gäller i tillämpliga delaräven förare av maskindrivet spårfordon påjärnväg, tunnelbana eller spårväg. Degäller ej förare av maskindrivet fordon, som är avsett att föras av gående. Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse 1982:304. Prop.1983/84:117 23 Lag om ändring i körkortslagen (1977:477) Härigenom föreskrivs att 16 och 21-23 §§ körkortslagen(1977:477)' skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 16 § Ett körkort skall återkallas Ettkörkort skall återkallas 1. om körkortshavaren har brutit 1. om körkortshavaren har brutit mot 1 § andra stycket eller 4 § lagen mot 1 § andra stycket eller 4 § lagen (1951:649) om straff för vissa trafik- (1951:649) om straff för vissa trafik brott, brott eUer 6 kap.2 § första, andra eller tredje stycket järnvägstrafiklagen (1984:000), 2. om körkortshavaren har brutit 2. om körkortshavaren har brutit mot 5 § samma lag och överträdd- mot 5 § lagen om straff för vissa sen inte kan anses som ringa, trafikbrott och överträdelsen inte kan anses som ringa, 3. omkörkortshavaren genom upprepade förseelser i väsentlig grad har visat bristandevilja eller förmåga att rätta sig efter de bestämmelser som gäller i trafikenseller trafiksäkerhetens intresse för förare av motordrivet fordon ellerspårvagn, 4. omkörkortshavaren i annat fall har brutit mot en från trafiksäkerhetssynpunktväsentlig regel vid förande av ett motordrivet fordon eller en spårvagn ochöverträdelsen inte kan anses som ringa, 5. omkörkortshavaren på grund av opålitlighet i nykterhetshänseende ej bör hakörkort, 6. om det medhänsyn till brottslig gärning som körkortshavaren har gjort sig skyldig tillkan antagas att han ej kommer att respektera trafikreglerna och visa hänsyn,omdöme och ansvar i trafiken eller om han på grund av sina personligaförhållanden i övrigt ej kan anses lämplig som förare av körkortspliktigtfordon, 7. omkörkortshavarens förutsättningar för rätt att föra körkortspliktigt fordon ärså väsentligt begränsade genom sjukdom, skada eller dylikt att han fråntrafiksäkerhetssynpunkt ej vidare bör ha körkort, 8. omkörkortshavaren ej följer föreläggande att ge in läkarintyg eller bevis omgodkänt förarprov, 9. omkörkortshavaren ej följer föreläggande att förnya körkort, 10. om körkortshavaren begär att körkortet skallåterkallas. 21 § Om del vid prövningen av en an- Om det vidprövningen av en an sökan om förhandsbesked eller kör- sökanom förhandsbesked eller kör kortstillstånd finns hinder mot atl kortstillståndfinns hinder mot att meddela körkortstillstånd på grund meddelakörkortstillstånd på grund av sökandens personliga förhållan- avsökandens personliga förhållan den eller om ett körkort eller ett deneller om ett körkort eller ett ' Lagen omtryckt 1980:977. körkortstillstånd återkallas med stöd av 16 § 1-6, skallen spärrtid på lägst en månad och högst bestämmas. Vid brott som avses i1 § andra stycket eller 4 § 1 mom. lagen (1951:649) om straff för vissatrafikbrott skall spärrtiden bestämmas till lägst . körkortstillstånd återkallas med stöd av 16 § 1-6, skallen spärrtid på lägst en månad och högst bestämmas. Vid brott som avses i1 § andra stycket eller 4 § 1 mom. lagen (1951:649) om straff för vissatrafikbrott eller 6 kap. 2 § första eller andra stycket järnvägstrafiklagen(1984:000) skall spärrtiden bestämmas till lägst . Istället för att körkortet återkallas skall körkortshavaren meddelas varning isådana fall som avses i 16 § 2-6, om varningen av särskilda skäl kan anses varaen tillräcklig åtgärd. Omkörkortshavaren har brutit mot4§2mom. lagen (1951:649) om straff för vissatrafikbrott men inte före färdens slut hade förtärt starka drycker i sådanmängd att alkoholkoncentrationen i hans blod under eller efter färden uppgicktill , får varning meddelas honom i stället för ålerkallelse om omständigheternaär mildrande. Omkörkortshavaren har brutit mot 4 § 2 mom. lagen (1951:649) om straff för vissatrafikbrott eUer 6 kap. 2 § tredje stycket järnvägstrafiklagen (1984:000) meninte före färdens slut hade förtärt starka drycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationeni hans blod under eller efter färden uppgick till , får varningmeddelas honom i stället för ålerkallelse om omständigheterna är mildrande. Om körkortshavaren vid förande av ett motordrivet fordoneller en spårvagn har gjort sig skyldig lill grov vårdslöshet eller visatuppenbar likgiltighet för andra människors liv eller egendom eller företetttydliga tecken på påverkan av starka drycker eller annat ämne, eller om hantill följd av sjukdom, skada eller dylikt saknar förutsättningar att föra körkortspliktigt fordon på ett trafiksäkert sätt, skall körkortet omhändertas. Misstänks att körkortshavaren vid förande av ettmotordrivet fordon eller en spårvagn har brutit mot 4 § lagen (1951:649) omstraff för vissa trafikbrott, och hade han före färdens slut förtärt starkadrycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen i hans blod uppgick till minst0,under eller efter färden, skall körkortet omhändertas sedananalysbeviset har erhållits. Är det fråga om ett brott mot 4 § 2 mom. nämndalag, men uppgick alkoholkoncentrationen inte till , skall körkortetinte omhändertas om omständigheterna vid brottet kan anses mildrande. Senaste lydelse 1982:305. Bestämmelserna i andra stycket gäller även vid förande avett motordrivet spårfordon påjärnväg eller tunnelbana. Misstänks alt körkortshavaren vid förande av ettmaskindrivet spårfordon på järnväg eller tunnelbana har brutit mot 6 kap. 2 §järnvägstrafiklagen (1984:000), gäller bestämmelserna i andra stycket itillämpliga delar. Denna lag träder i kraft . 1983/84:117 26 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden I. Carisson, , , , , ,, , , , , , R. , ,, Thunborg Lagrådsremiss med förslag till Järnvägstraflklag, m. m. De bestämmelser som reglerar järnvägars och andraspårtrafikföretags rättigheter och skyldigheter i förhållande till dem somutnyttjar transportmedlet och dem som utan att stå i avtalsförhållande tilljärnvägen lider skada till följd av spårdriften finns i ett flertalförfattningar. Några av dessa författningar är mycket gamla. Vidare finnsbestämmelser av offentligrättslig karaktär som reglerar t.ex. järnvägenstrafikerings- och befordrings-plikt. En systematisk öveisyn av helarättsområdet har länge varit påkallad. År 1972tillkallades en särskild utredare (numera lagmannen ) för attutarbeta förslag till en samlad lagstiftning om befordran med järnväg.Utredningen behandlade först järnvägens ansvarighet för skada som tillfogasresande och lade fram betänkandet (SOU 1974:89) Ny järnvägslagstiftning 1,ansvarighet vid befordran av resande. Detta betänkande lades tillgrund förlagen (1976:58) om järnvägs ansvarighet vid befordran av resande.Utredningsarbetet inriktades därefter på en lagreglering av järnvägsbefordranav gods och inskrivet resgods samt en reformering av reglerna om järnvägensutomobligatoriska ansvarighet. Utredningen har i sitt slutbetänkande (SOU1980: 37) Ny järnvägslagstiftning II, Förslag till ny järnvägstrafiklag m.m., behandlat dessa frågor. Till protokollet i detta ärende bör fogas ensammanfattning av betänkandet som bUaga 1 och utredningens lagförslag sombilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. Yttranden har efterremiss avgells av hovrätten för Nedre , , postverket,, i ,Slatensjämvägar (SJ), transportrådet, AB (), Prop.1983/84:117 27 kommun,Axel Ax: son för sjörätt och annan transporträtt.Järnvägshistoriska riksförbundet. (), . , , , . ,, , hantverks- ochindustriorganisation - Familjeföretagen, , ' och . harbifogat ett utlåtande av advokaten . Dessutom har yttrandenavgetts av samarbetsorganisation och . Ensammanställning av remissyttrandena har gjorts i ochfinns tillgänglig i lagstiftningsärendet (Dnr 2257/80). 2 Huvuddragen av gällande rätt Järnvägarnasoch andra spårtrafikföretags verksamhet är underkastad regler som delvis är avprivaträttslig, delvis av offentligrättslig karaktär. Sedan gammalt harjärnvägsrätten haft starka offentligrättsliga inslag. Även förhållandet mellanspårtrafikföretaget och dess kunder har i stor utsträckning bestämts avregeringens föreskrifter till järnvägen om vilka villkor som skall tillämpasvid befordran. Encentral plats i regelsystemet intar sålunda järnvägstrafikstadgan (1966:202,ändrad senast 1981:64), som har beslutats av regeringen. Den innehållerhuvudsakligen bestämmelser om vad som skall ingå i de villkor för befordran(normalvillkor) som järnvägen är skyldig att fastställa. Dessutom innehållerden bl.a. bestämmelser om järnvägens befordringsskyldighel. Enligt 1974 årsregeringsform får föreskrifter om bl.a. enskildas inbördes förhållanden iekonomiskt avseende meddelas endast genom lag. är därför ensambehörig atl meddela sådana föreskrifter. En betydande del av stadgansbestämmelser är av detta slag. Järnvägensansvar när resande skadas regleras i lagen (1976:58) om järnvägs ansvarighetvid befordran av resande. Lagen täcker de viktigaste fallen när resande skadaseller dödas till följd av järnvägsdriften. ansvarar enligt denna lagför personskador som tillfogas en resande och för vissa skador på egendom somden resande bär på sig eller för med sig som handresgods, även om järnvägeninte har gjort sig skyldig till fel eller försummelse (strikt ansvar). 1976 årslag gäller även trafik med tunnelbana och spårväg. Ansvaret för sådanapersonskador som uppkom- , ,hantverks- och industriorganisation - Familjeföretagen, och har avgett ett gemensamt yttrande.Dessa remissinstanser betecknas i det följande"Transportkundorganisa-tionerna". Prop.1983/84:117 28 meri samband med befordran och som inte omfattas av lag samt järnvägensansvar för person- och sakskador som uppkommer utan samband med befordranregleras av främst lagen (1886:7 s. 1) angående ansvarighet för skada i följdav järnvägs drift. Enligt denna lag gäller som huvudregel atl järnvägen äransvarig för sådana skador endast om skadan har uppkommit på grund avvårdslöshet på järnvägens sida. Vidinternationell befordran, dvs. befordran till eller från utlandet, gällersärskilda bestämmelser. Dessa är grundade på internationella fördrag, nämligen1970 års fördrag om godsbefordran med järnväg () och fördrag ombefordran med järnväg av resande och resgods (). Dessa fördrag harinförlivats med svensk rätt genom kungörelsen (1974: 748) om internationelljärnvägstransport. Vissa bestämmelser i och om domsverkställighet och exekutivaåtgärder har dessutom införiivats med svensk rätt genom s.k. transformation ilagen (1974:744) om verkställighet av utländsk dom som meddelats enligt vissainternationella järnvägsfördrag m.m. Lagen (1976:58) om järnvägs ansvarighetvid befordran av resande innehåller särregler för det fall att befordringenutförs enligt internationell befordringshandling. Dessa regler grundas på dens.k. tilläggskonventionen lill om järnvägs ansvarighet i de fall då resandedödas eller skadas. Förjärnvägar som driver allmän trafik föreligger irafikeringsplikt, dvs.skyldighet att även om trafiken inte är lönsam bedriva den på alla delar avnätet. Trafikeringsplikten kompletteras av befordringsskyldighel, som innebäratt järnvägen inte får inskränka sig till att utföra de uppdrag som den finnerlämpligt utan i princip är skyldig att ingå befordringsavtal med alla somönskar få sådana avtal. Befordringsskyldighel gäller i fråga om resande ochinskrivet resgods. Däremot föreligger numera inte någon generell befordringsskyldigheli fråga om gods (jfr dock förordningen 1979:434 om godstransporter på olönsammajärnvägslinjer; bilagan ändrad senasl 1983:577). Befordringsskyldigheten och defrågor om taxesättning o.dyl. som hänger samman med denna skyldighet regleras ijärnvägstrafikstadgan. Järnvägstrafikstadganinnehåller också vissa andra bestämmelser som helt eller delvis haroffentligrättslig karaktär. Som exempel kan nämnas regler om rätt för järnvägenatt undersöka gods eller inskrivet resgods. Enoffenfligrättslig reglering finns också i lagen (1975:89) om ordning ochsäkerhet inom järnvägsområde. I denna lag ges järnvägstjänstemän i säkerhets-eller ordningstjänst vissa befogenheter att ingripa mot personer som ärberusade eller som annars stör ordningen eller utgör en fara för säkerheten ijärnvägsdriften. Beträffandegällande rätt hänvisas i övrigt till avsnitt 1.1, 3.1, 4.1, 5.1, 6.1 och 7.1 iutredningens betänkande. Prop.1983/84:117 29 Utredningensförslag innebär att den civilrättsliga regleringen rörande trafik med järnväg,tunnelbana och spårväg samlas i en lag. I denna lag regleras enligt förslagetbefordran av passagerare, gods och inskrivet resgods. Lagförslaget innehållerockså bestämmelser om järnvägens utomobligatoriska ansvarighet, dvs. dessansvarighet för skador på personer som inte är passagerare och på egendom sominte befordras som gods eller inskrivet resgods. I den föreslagna lagen gesockså vissa offentligrättsliga bestämmelser om ordning och säkerhet i järnvägstrafik. Denföreslagna lagen ersätter lagen (1886:7 s. 1) angående ansvarighet för skada iföljd av järnvägs drift, lagen (1916:238) angående tillämpning med avseende åelektrisk järnväg av bestämmelserna i lagen (nr 7 s. 1)angående ansvarighet för skada i följd av järnvägs drift, lagen (1975:89) omordning och säkerhel inom järnvägsområde och lagen (1976: 58) om järnvägsansvarighet vid befordran av resande samt järnvägstrafikstadgan (1966: 202).Vissa bestämmelser i järnvägstrafikstadgan som uppenbariigen faller underregeringens normgivningskompetens har dock tagits upp i ett förslag tillförordning om järnvägs befordringsskyldighel m.m. Utredningensuppgift har delvis varit av redaktionell art. lag om järnvägsansvarighet vid befordran av resande har i förslaget förts över till den nyalagen utan större avvikelser i sak. Reglerna om godsbefordran har däremot iviss utsträckning omarbetats både formellt och sakligt i jämförelse medjärnvägstrafikstadgan. Utredningen har därvid haft som utgångspunkt attbestämmelser av detaljkaraktär inte bör tas upp i lagen. Härigenom blirutrymmet för avtalsparterna att bestämma transportavtalets innehåll större. Föromfattningen och utformningen av lagförslagets bestämmelser om godsbefordranhar ulredningen i viss omfattning haft lagen (1974:610) om inrikes vägtransportsom förebild. 1 materiellt hänseende avviker emellertid utredningens förslaginte i någon högre grad från vad som f.n. gäller om förhållandet mellanjärnvägen och transportkunden. utomobligatoriska ansvar föreslår utredningen däremot betydandeändringar i förhållande till gällande rätt. Det ansvar på grund av vållande somenligt lag åvilar järnvägen bör enligt utredningen ersättas av ettskadeståndsansvar på objektiv grund. får härmed ettskadeståndsansvar som i princip motsvarar del som gäller vidmotorfordonstrafik. Utredningen har dock föreslagit undantag från det objektivaansvaret i de fall då någon blir skadad när han obehörigen uppehåller sig inomen sådan del av spårområdet som inte är upplåten för allmänheten eller närskada uppkommer på egendom som utan järnvägens medgivande finns inom en sådandel av spårområdet. De särskilda ersättningsreglerna för skada på nötkreatur, hästoch ren enligt 1886 års Prop.1983/84:117 30 lag,som i princip innebär objektivt ansvar för sådana skador, behålls emellertid iden föreslagna lagen. Vidkollision mellan ett spårfordon och ett motordrivet fordon berörs tvåersättningssystem. Utredningen har föreslagit en lösning som innebär alt varjeskada i princip skall hänföras under ett av ersättningssystemen och attersättning enligt båda systemen normalt inte blir möjlig. Enligt förslaget börvarken spårsidan eller motorfordonssidan vara ansvarig för skador på motsidan,om inte skadorna har orsakats av vårdslöshet på den egna sidan eller avbristfällighet på det egna transportmedlet. 4 Sammanfattning av remissyttrandena Utredningensförslag har i allt väsentligt fått ett positivt mottagande avremissinstanserna. I ett flertal yttranden har tillstyrkts alt utredningensförslag genomförs. Remissinstansernahar genomgående varit positiva till utredningens förslag alt samla denjärnvägsrättsliga lagstiftningen i en lag. Flera remissinstanser har ocksåbetonat värdet av den systematiska genomgång av främstgodsbefordringsbestämmelserna som utredningen har företagit. Utredningensförslag innebär att utrymmet för parterna att i transportavtalet regleravillkoren för transporten ökar. Förslaget i den delen har välkomnats av Statensjärnvägar och ett antal näringslivsorganisationer. Det har däremot kritiseratsav , som har vänt sig mot att minimiskyddet för iransportkundenskall kunna avtalas bort. Några remissinstanser har också ifrågasatt detlämpliga i utredningens förslag att skiljeavtal skall vara möjliga mellanspårtrafikföretaget och en enskild konsument. Remissinstanserna harframför allt berört utredningens förslag till regler om järnvägensutomobligatoriska ansvar. Den föreslagna övergången från ett ansvar som grundaspå vårdslöshet till ett strikt ansvar har godtagits av remissinstanserna. Någraremissinstanser har dock uttalat tvekan på denna punkt när det gällerspårvägstrafik. Flera remissinstanser har pekat på de avgränsningsproblem somblir följden om i enlighet med förslagel undantag görs från det striktaansvaret för personer eller egendom som obehörigen befinner sig på järnvägensområde. De har understrukit nödvändigheten av ett sådant undantag men harangett olika lösningar när det gäller hur det förbjudna området bör avgränsasoch när en skadelidande skall anses befinna sig obehörigen på detta område.Särskilt de instanser som har intressen i spårvägstrafik har framhållitsvårigheterna i dessa hänseenden. Utredningensförslag till ansvarsfördelning mellan bilsidan och spårsidan vid olyckor därbåde vägfordon och spårfordon är inblandade har Prop.1983/84:117 31 lämnatsutan erinran av de remissinstanser som företräder försäkringsgivarna. Dessaremissinstanser har framhållit att en fördelning av ansvaret efter denvårdslöshet som föreligger på vardera sidan framstår som en riktig ochjämförelsevis lätlillämpad princip. Inle heller övriga remissinstanser harframfört några invändningar mot utredningens förslag på denna punkt.