prop · G703100 · 1983-12-31 00:00:00 — Därvid är också den individuella förberedelsen inför enarbetsmarknadsutbildning liksom de elevsociala stödåtgärderna av slorbetydelse. Prop.1983/84:100 Bilaga 12 109 Jag delar - ilikhet med flertalet remissinstanser - kommitténs uppfattning att behovet avarbetsmarknadsutbildning kommer att vara stort även . Jagvill då fästa uppmärksamheten på några utvecklingstendenser somjag finnersärskilt betydelsefulla och som bland remissinstanserna särskilt AMS och LO ger stöd för. De yrkesmässigaobalanserna har ökat påtagligt och man kan inte vänta att delta problem skalllösas vid en konjunkturförbältring. Den tekniska utvecklingen och främst dåutvecklingen inom datateknik och elektronik påverkar yrkesstrukturer och arbetsuppgifter inom en radolika branscher. hari betänkandet (SOU 1981:17) Industrins datoriseringoch i rapporten (DsA 1981:16) Kontorens datorisering konstaterat atl personer med okvalificeradearbetsuppgifter eller bristande yrkesutbildninglöper särskild stor risk för omställningsproblem. Denna förändring avarbetslivet kommer att ställa krav på röriighel och omställning vilket medförökade behov av både omskolning lill nya yrken och vidare- eller fortbildninginom nuvarande yrkesområden. måste de nuvarande grundläggandeyrkesutbildningarna till stor delfinnas kvar för dem som saknar elementär yrkesutbildning. Arbetsmarknadsutbildningen kommer således att behövas för såvälarbetslösa som redan anställda. Jag vill dock betonaatt arbetsmarknadsutbildningen i första hand är till för dem som drabbatsav arbetslöshet eller i övrigl har en svag ställning på arbetsmarknaden.Stora utbildningsinsatser kommer även i fortsättningen alt behövas förinvandrare, arbetshandikappade och nytillträdande kvinnor. Arbetsmarknadsutbildningen har ettsärskilt ansvar för dessa grupper. Underde närmaste åren kommer även ungdomar som lämnar gymnasieskolan atlmöta svårigheter på arbetsmarknaden. Med anledning av prop. 1983/84:26 och prop. 1983/84:46 har (AU8 och 12, rskr 56 och 104) beslutat om bl.a.ytterligare medel för arbetsmarknadsutbildning samt om s. k.ungdomslag. För många ungdomarkan arbetsmarknadsutbildningen utgöra ell värdefullt alternativ ellerkomplement till den erfarenhet de skaffar sig genom arbete i ungdomslag. För de något äldreungdomarna kan beredskapsarbetevarvas med arbetsmarknadsutbildning. Arbetsmarknadsutbildningmåste också i högre grad än f.n. kunna erbjudas till långtidsulbildadeoch tjänstemän. Arbetsmarknadsutbildningenmåste således tillgodose behov av såväl grundläggande yrkesutbildning som mer avancerade kurser.Det är dock inle möjligt all exakt förutsäga vilka utbildningar som kommer att behövas.En viktig uppgift för arbetsmarknadsmyndigheterna är atl successivt identifierabrislområden, fånga upp signaler om nya utbildningsbehov och anpassautbildningen därefter. Genom regeringens kampanj för rekrytering lillindustrin har särskilda satsningar på vidareutbildning genomförts. Prop.1983/84:100 Bilaga 12 110 De erfarenheter som då vunnits bör kunna ligga lillgrund för fortsatta insatserinom arbetsmarknadsutbildningen. Mot bakgrund av densnabba tekniska förändringen är dei: viktigt att kvaliteten i arbetsmarknadsutbildningen kan bibehållas pånuvarande höga nivå, och alt utbildningarnainte är så snäva att framtida anställningar försvåras. Å andra sidan skall kursdeltagare inte hällas kvar iutbildning längre än vad som krävsför att få eller behålla ett arbete. Ett system med återkommande ulbiidning -vilket för övrigt redan finns inom flera yrkesområden - kan motverkaalltför långa utbildningar. För att kunnatillgodose dessa framtida behov av arbetsmarknadsutbildning ställs krav påeffektivt och flexibelt utnyttjande av resurser. KAFU har vad gäller inriktningoch innehåll i arbetsmarknadsutbildningen två förslag med dessa syften. För att motverkakursavbrott och felval föreslår KAFU att en särskild förberedelseperiod införsi arbetsmarknadsutbildning. Vidare föreslårKAFU att den förberedande teoretiska utbildningen får en mer flexibeluppläggning och bättre anpassning till enskilda kursdeltagares förutsättningar ochutbildningsbehov. Jag avser atlåterkomma till dessa frågor under avsnittet om arbetsmarknadsutbildningensframtida organisation. Jag vill i dettasammanhang också hänvisa till vad invandrarminislern tidigare anfört omsvenskundervisningen för vuxna invandrare. Arbete pågår med sikte på att förelägga en proposition om svenskundervisningenför vuxna invandrare . Genom beslut den 17juni 1982 uppdrog regeringen ät statskonlorel att se överalfabetiseringsundervisningen för zigenare. Statskontoret har redovisal uppdraget den25 . Den fortsatta beredningen av frågan sker i anslutning till arbetet med denproposition somjag nämnde. A rbetsmarknadsutbildningens framtida organisation Arbetsmarknadsutbildningenframhålls ofta som det efter platsförmedlingen viktigaste arbetsmarknadspoliliska hjälpmedlet.Jag vill understryka detta.I tider med hög förändringslakl i arbetslivet och varierande efterfrågan pä arbetskraft utgörarbetsmarknadsutbildningen, somjag har framhållit, ett ytterst viktigt medel att nä en bättre balanspå arbetsmarknaden. För attarbetsmarknadsutbildningen skall kunna uppnå sina syften är det av störstabetydelse att verksamheten med arbetsmarknadsutbildning kan anpassas efter de skilda behov som kan uppstå iolika regioner och branscher. Det ärdärvid även av betydelse atl arbetsmarknadsutbildningen till sillinnehåll och uppläggning i högre grad än f. n. kan anpassas lill olika grupper av sökande, t.ex.äldre personer med lång erfarenhetfrån förvärvsarbete, återinträdande kvinnor, ungdomar och invandrare.För att öka flexibiliteten och få ell effektivare utnyttjande av 1983/84:100 Bilaga 12 111 samfiiga samhälleliga skolformer är en utökad samverkanmellan dessa eftersträvansvärdliksom en utökad samverkan med förelagen. För alt kunna styra en verksamhet av detta slag krävs också en flexibel organisation med smidiga beslutsvägar och en rationelladministration. Flertalet remissinstanser tillstyrker kommitténs förslagtill organisation ochhuvudmannaskap för arbetsmarknadsutbildningen. Flera av dessa ifrågasätteremellertid om enbart ett enhetligt huvudmannaskap kan leda till en högregrad av flexibilitet i verksamheten. SÖ anser inle alt det delade huvudmannaskapet motverkar flexibilitetenmen anser dock att det utifrånprincipiella utgångspunkter är olämpligt med ett delat huvudmannaskap av det slag som gäller förarbetsmarknadsutbildning. SÖ förordar därför en uppdelning avarbetsmarknadsutbildningen i en mer permanent del under SÖ: s huvudmannaskap saml en mer rörlig del under AMS huvudmannaskap. Den senare skulle inte självbedriva utbildning utan repliera påandra utbildningsanordnare, företag och på den fasta AMU-or-ganisationen. AMS menar att vissa organisatoriska frågor behöverbelysas ytteriigare. I sitt remissyttrande har styrelsen anmält sinavsikt atl tillsätta en arbetsgruppmed representanter för arbetsmarknadens centrala parter och länsarbetsnämnderna för all bl.a. finna former för en ökad måkstyrning för arbetsmarknadsutbildningen. Regeringen har motdenna bakgrund givit AMS i uppdrag atl i samråd med RRV, statskontoret och SÖutreda huruvida själva kursproduktionen och genomförandet av AMU-kurserna kanbedrivas i en från arbetsmarknadsverket fristående organisation från vilkenlänsarbetsnämnderna kan köpakurser på samma sätt som sker från andra utbildningsanordnare. En högre grad av samverkan med övrigautbildningsanordnare framhålls som angelägen. I uppdraget ingår atl redovisaför- och nackdelar med en sådanfristående organisation jämfört med en organisation knuten till ellerinförlivad i arbetsmarknadsverket. Vidare skall utredarna klargöra hur denförberedande introduktionen och uppföljningen av deltagarna efter slutförd utbildning skall ske. AMS skallredovisa resultatet av detta uppdrag före utgången av mars månad 1984. De problem som SÖtagit upp i sitt remissyttrande bör enligt min mening kunna lösasinom ramen för en sådan organisation. För egen del finnerjag det i likhet med KAFU naturiigt atl ett så viktigt arbetsmarknadspolitisktinstrument som arbetsmarknadsutbildningen fär en nära anknytning tillarbetsmarknadsmyndigheterna. Jag anser också alt olägenheterna med ett delat huvudmannaskap bör undvikas i en framtida organisation. Jag villdärför redan nu redovisa min uppfallning all den nya organisationsformen för arbetsmarknadsutbildningen börinnebära all till den planerandefunktionen som AMS har och som AMS även bör ha i fortsättningen,knyts ell kostnadsansvar. Jag avser atl i denna fråga åter- Prop.1983/84:100 Bilaga 12 112 komma till regeringen sedan AMShar slutfört sitt uppdrag och de närmare detaljerna kring organisationen ärklara. Därvid kommer jag även att behandla KAFU: s förslag angående samverkanmellan AMU-centren och företagen. Avgränsning mot andra utbildningsanordnare KAFU konstaterar atl detinte kan förekomma något helt fritt ulbild-ningsval inomarbetsmarknadsutbildningen. Valet styrs förutom av den enskildes önskemål ochförulsällningar också av den rådande och förväntade arbetsmarknadssituationen.Därför anser kommittén att i första hand särskilt anordnade kurser skallerbjudas. När det gäller möjligheterna atl med utbildningsbidrag genomgåulbiidning inom det reguljära skolväsendet har kommittén ansett att dennamöjlighet endast skall få utnyttjas om det för den enskilde inte är lämpligteller möjligt atl genomgå en särskilt anordnad AMU-kurs. Utbildningsbidrag föricke yrkesinriktade studier på högre nivå än grundskola bör beviljas endast omdel finns särskilda skäl. Kommittén har därvid utgått ifrån attorganisationen för AMU-kurserna skall införlivas med arbetsmarknadsverket. I enframtida organisation kan jag emellertid länka mig atl AMU-kurser genom köpäven skall kunna anordnas av komvux, folkhögskola, gymnasieskola eller högskola. Tillämpningen avlillträdesvillkoren för arbetsmarknadsutbildningen faller under AMSmyndighetsansvar och jag finner inte skäl all föreslå några förändringar avdessa villkor. KAFU anser vidare alt detkan finnas skäl alt begränsa utbildningstiden för sådan ulbiidning som innebärutbildningsbidrag för studier inom del reguljära skolväsendet. kanenligt KAFU vara en lämplig tidsgräns. Utbildningsbidrag för längre studier pägymnasial nivå bör enligt KAFU kunna beviljas endast arbetshandikappade som harett begränsat yrkesval. Jag anser i likhet medKAFU atl viss restriktivitet bör iakttas vad avser utbildningens längd men atldel även i fortsättningen bör ankomma på arbetsmarknadsmyndigheterna att avgöradelta från fall till fall. Nya regler jör utbUdning av anställda Som KAFU har redovisatkan arbetsmarknadsutbildning för anställda ske i flera olika former och efterolika regler och bestämmelser. Inom ramen för AMU i företag kan bidrag lämnasför ulbiidning när del finns påtaglig risk för permittering eller uppsägning avarbetstagaren eller lill utbildning lill yrken med ojämn könsfördelning samltill ulbiidning för atl underiätta införandel av dalateknik. Vidare kan bidraglämnas för praktik-anställning och bidrag till utbildning av den som är äldreeller har svårare handikapp. Reglerna om dessa bidrag finns i förordningen (1981:541) om 1983/84:100 Bilaga 12 113 bidrag till arbetsmarknadsutbildning i företag m. m. Detvä sistnämnda bidragsformerna har behandlats av Handikappkommiltén (A 1982:02)i delbetänkandelIntroduktionsstöd och lönebidrag. Kommittén föreslär bl.a. att dessa utbildningar ersätts med ett introduktionsslöd.Delbetänkande! remissbehandlas f. n. och jag avser all återkomma till regeringenmed förslag i en särskild propositionlill . Bidragsformernakommer då alt behandlas under anslaget C 4. Särskilda åtgärder för arbetsanpassning och sysselsättning.Vidare kan utbildning av anställda även ske inom bristyrkesutbildningens ramför dels s.k. flaskhalsulbildning vid vilken arbetsgivaren ochberörda fackliga organisationer medverkar vid uttagning avkursdeltagare, dels annan bristyrkesulbild-ningsom en anställd på eget initiativ kan söka för att förbättra sin ställning på arbetsmarknaden. Gränserna mellanarbetsgivarnas ansvar för utbildning av anställda och arbetsmarknadsutbildninghar i takt med svårigheterna på arbetsmarknaden blivit alltmer flytandeoch jag finner i likhet med KAFU inleheller någon anledning all upprätthålla en strikt ansvarsfördelning. Mot bakgrund av detökade behovet av utbildningsinsatser för redan anställd personal i samband med bl.a. rationaliseringaroch införande av ny teknikoch de risker för grupper med okvalificerade arbetsuppgifter och bristande yrkesutbildning som såväl KAFU somdataeffektutredningen har pekat på anser jag det väsentligt atl ävenomfattande strukturella förändringar som kan leda till arbetslöshet längre frameller till s. k. flaskhalsproblem kan vara tillräckliga kriterier för samhälletatt stödja personalutbildning. Jag anser också att dessa motiv för atl stödjapersonalutbildning skall gälla för kommuner. Enligt min uppfattning torde det underiätta om samtligastödformer för utbildning av anställda - oavsett syfte - kan ges ett enhefligt bidrags-och regelsystem.Om det är lämpligt bör ulbiidning av anställda helt eller delvis kunna föriäggas tillAMU-center eller till annan utbildningsanordnare. Jag avser därmed inle all deltagarna med automatikskall beviljas utbildningsbidrag.Det får avgöras av länsarbetsnämnden frän fall till fall beroende pä konjunkturläge och utbildningens inriktning, inom ramen för regeringensdirektiv. Vid prövning avutbildningsbidrag bör länsarbetsnämnden ta hänsyn till huruvida nägonform av motprestation kan erbjudas, t.ex. anställning av ungdomar som vikarier, beredskapsarbete ellerpraktikplais. Arbetsgivare och berörda fackliga organisationer skall därvidsamräda om utbildningens mål, innehåll, uppläggning och uttagning av kursdeltagare.Utbildningsplanen skall godkännas av länsarbetsnämnden. Statliga medel bör dock inte fä användas för alt anordnaulbiidning i stället för permittering eller uppsägning inom kommuneroch landsting. De nuvarande bestämmelserna om bidrag för arbetsmarknadsutbildningiföretag och den särskilda fort- och vidareutbildning inom industrin inom brislyrkesutbildningensram bör därvid kunna slopas och ersättas av ett 8 1983/84. Prop.1983/84:100 Bilaga 12 114 enhefligt bidrags- och regelsystem förarbetsmarknadsutbildning för anställda. Utöver vad jag förordat omstrukturella förändringar som skäl för sådan utbildning vill jag framhälla-attde nuvarande motiven för arbetsmarknadsutbildning i förelag - risk för permitteringeller uppsägning och föryrket ojämn könsfördelning - bör finnas kvar som kriterier. Inom det nyafinansieringssystemet för utbildning av anställda bör utgångspunkten förersättningen vara vad jämförbara utbildningar kostar vid AMU-center. Det är också viktigt altkostnaderna inte blirhögre än vad fallet är så alt tillgängliga resurser medger en så stor utbildningsvolym som möjligt. Det bör ankommapå regeringen att utfärda närmareanvisningar härför. Jag återkommer strax till medelsberäkningarna. Ävenfortsättningsvis bör dock enskilda personer som har .inställning, men som saknaryrkesutbildning ha möjlighet att skaffa sig en siidan genom att själva kunnasöka arbetsmarknadsutbildning för att förbättra sin ställning på arbetsmarknaden. Jag förordar allhögst av desärskilt anordnade AMU-kurserna får användas för anställda som har kortare, föråldrad eller ingenyrkesutbildning och som därmed kan bedömas få en starkare ställning päarbetsmarknaden. Det fär ankomma på AMSatt fördela dessa utbildningsplatser länsvis. Vidare bör länsarbetsnämnden i samråd med parterna få avgöra hur länelsandel skall fördelas kursvis. De nuvarande reglerna för bristyrkesutbildningkan därmed upphöra. Huvudregeln är altarbetsmarknadsutbildning endast får beviljas den som är arbetslös och har fyllt . Undantag från 20-årsregeln fårdock göras för den som harförsörjningsplikt mot eget barn, för den som är handikappad och för den som är flykting. Den som är medlem i erkänd arbetslöshetskassa och uppfyller villkoren förersättning från kassan får också beviljas arbetsmarknadsutbildning åvenom han eller hon inle har fyllt 20 är.Vidare får den som uppfyller villkoren för kontant arbetsmarknadsstöd och som har fyllt beviljasarbetsmarknadsutbildning, dock endastvid AMU-kurser. Detta gäller också den som i minst en månad har sökt arbete genom arbetsförmedlingen och förvilken ulbiidning inte kan beredas inom gymnasieskolans ram. Genom olikatidsbegränsade bemyndiganden har regeringen tidigare medgivit atl ungdomarunder , som inte har uppfyllt undantagsvillkoren, har fått beviljas vissarbetsmarknadsutbildning. För innevarande budgetår gäller att ungdomar i åldern medutbildningsbidrag får genomgå kurs för arbetslös ungdom om högst tio veckorvid folkhögskola. KAFU har motbakgrund av de många möjligheter till undanlag från åldersregeln - altha fyllt - för tillträde lill arbetsmarknadsutbildning 1983/84:100 Bilaga 12 115 och de tolkningsvårigheter som det nuvaranderegelsystemet medför, föreslagit att åldersgränsen skall sänkas från 20 till 18 år.KAFU har vid sina övervägandenäven tagit hänsyn till alt kommunens uppföljningsansvar inte sträcker siglängre än till . KAFU påpekar atl ensänkning av åldergränsen lill kan medföra att vissa ungdomar avstår frängymnasiestudier och i stället väntar föratt sedan beviljas utbildningsbidrag för gymnasieutbildning. Kommittén menardock att restriktiva tillämpningsföreskrifter i fråga om arbetsmarknadsutbildning inom det reguljäraskolväsendet i realiteten begränsar eller omöjliggör sådan strategiskplanering. KAFU hänvisar också till nu gällande tillämpningsföreskrifter enliglvilka arbetslösa ungdomar i första handbör erbjudas AMU-kurser och menar att dessa anvisningar bör gälla ävenframledes. Flertaletremissinstanser har tillstyrkt kommitténs förslag men understrukit behovetav regional samplanering så atl risken för parallella kurser kan undvikas. För egen del villjag instämma i de synpunkter som centrala sludiestödsnämnden och ett antallänskolnämnder framfört, nämligen alt studiestödet för ungdomar i gymnasialutbildning bör vara enhetligt. En generell sänkning av åldersgränsen förarbetsmarknadsutbildning skulle oundvikligen försvåra avgränsningen motgymnasieskolan och normal ungdomsutbildning. De nuvarande reglerna för Ullträde tillarbetsmarknadsutbildning anser jag ur den synpunkten vara bra. De motverkar enorättvis studiefinansiering av gymnasiestudier men ger ändå möjlighet för de ungdomar som är arbetslösaatt få genomgå en yrkesutbildning i AMU-kurser. Mot bakgrund av dels de ökadesvårigheterna på arbetsmarknaden för 18- och 19-åringar och de nuvarandekrångliga undantagsbestämmelserna frän 20-årsregeln anser jag dock en vissförändring av tillträdesreglerna befogad. Jag förordar att arbetslösa ungdomarsom inte kan beredas plats i gymnasieskolan skall fä tillträde till AMU-kurser frän18 års ålder. För alt beviljas utbildningsbidrag för studier inom detreguljära skolväsendet förordar jag att den nuvarande åldersgränsen skallbibehållas. Undanlag börenligl min uppfattning endast göras för arbetshandikappade som har ettbegränsat utbildnings- och yrkesval. I princip menar jagvidare att också skall vara den lägsta gränsen för tillträde tillarbetsmarknadsutbildning. Upp till18 års ålder åvilar del kommunernaatt ansvara för ungdomar. Delta bör även gälla flyktingar, handikappade och dem som är försörjningsplikfigamot eget barn. Arbetsförmedlingens roll i uppföljningsarbetet är begränsathuvudsakligen lill platsförmedling. Del ankommer på SÖ och AMS atl i samarbeleoch efter samråd med kommunförbunden och parterna på arbetsmarknaden dra uppriktlinjerna för ansvarsfördelningen bl.a. med avseende på skolans uppföljningsansvar och i samband med all ansvaretvi-d 18-årsgränsen övergår till arbetsmarknadsmyndigheterna. Prop.1983/84:100 Bilaga 12 116 Under /83fanns sammanlagt 200 ungdomar i arbetsmarknadsutbildning. Denabsoluta merparten av dessa var elever vid gymnasiet för döva och gravthörselskadade i och vid Alvikssko-lans i hörselklasser pågymnasial nivå. Samtliga elever vid hörselklassgymnasiet i harutbildningsbidrag. Deras internatkost-nader täcks av medel somförsäkringskassan, genom avdrag från elevernas utbildningsbidrag, betalar intill kommun. har dessa elever handikappersättning och i vissafall även sjukbidrag. När det gäller eleverna vid i ärsåväl boendel som sludiefinan-sieringen mer splittrad. Mot bakgrund avovanstående finner jag det svårt att redan nu förorda att undanlagsvillkorenslopas för arbetshandikappade ungdomar innan frågan om finansieringen av dedöva och hörselskadade elevernas internat- och boendekostnader fått sinlösning. Jag avser alt ta upp denna fråga med socialministern ochutbildningsministern för alt därefter återkomma till regeringen. Del bör ankomma påregeringen att utfärda närmare bestämmelser om åldersgränsen och undantaghärifrån. Jag övergår nu till minaöverväganden med anledning av anslagsframställningarna för /85.Riksdagen har fattat beslut att för innevarande budgetär tillföraarbetsmarknadsutbildningen ytterligare 199milj.kr., varav 60milj.kr. utgörmedel för fortbildning av anställda i syfte alt motverka s. k. flaskhalsprobleminom industrin och 19rnilj. för yrkesförberedande praktik inom försvaretoch civilförsvaret. beräknas medföra alt 132000 deltagare exkl. denyrkesförberedande praktiken under innevarande budgetår kan omfattas avarbetsmarknadsutbildning, varav 92000 i SÖ-kurser. AMS har från föregåendebudgetår redovisal ett utfall om 130000 deltagare. AMS har för nästa budgetårbedömt behovet vara 80000 deltagare i SÖ-kurser, 20000 i reguljäraskolväsendet, 21 000 i företagsutbildning och 2000 i övriga kurser eller totalt123000 deltagare. Dessutom har AMS begärt all bidraget för uppsägning ochpermittering skall vara . i alla företag saml alt bidrag ävenskall lämnas . Denna fråga harjag behandlatunder avsnittet Nya regler för utbildning av anställda. Somjag nämnt har medelunder innevarande budgetår beräknats så att 132000 deltagare kan omfattas avarbetsmarknadsutbildning. Jag räknar med att det även under nästa budgetårkommer alt behövas en hög volym platser i arbetsmarknadsutbildningen, mennågot färre än under innevarande budgetår. För egen del bedömer jag det vararimligt att AMS tilldelas medel och får planera för 90000 deltagare iarbetsmarknadsutbildning, varav 20000 avser utbildning av anställda inkl.flaskhalsutbildning. Därutöver beräknarjag att 20000 personer kommer atlbeviljas utbildningsbidrag inom det reguljära skolväsendel och i övrigakurser. Prop.1983/84:100 Bilaga 12 117 För att snabbtkunna ställa medel lill AMS förfogande om utvecklingen skulle visa att behovetav arbetsmarknadsutbildning blir större förordar jag att medel förutbildning av ytterligare 10000 personer anvisas och att regeringen fårdisponera dessa medel och vid behov fördela dem till AMS. Jag räknar med atten sådan utökning kan ske genom köp av utbildning i företag. Jag anserdet f.n. inte möjligt att specificera fördelningen av en sådan utökning, men 64milj. Inom ramen för utbildning av anställda beräknarjag attflaskhalsutbildningen kommer att omfatta ca 10000 deltagare till en kostnad av 60milj.kr. Jag beräknar vidare 7 milj. kr. för den särskilda utbildning inomteko-omrä-det som startat under innevarande budgetär (prop. 1982/83:130, AU 29, rskr 322) och somskall bedrivas under ytterligare två budgetår. Likaså beräknarjag 2,75 milj.kr. för de särskilda insalser som påbörjats inom arbetsmarknadsutbildningens område(prop. 1982/83: 120, AU 24, rskr305) i under innevarande budgetår. Jagberäknar det totala medelsbehovet för utbildning av anställda m. m. till232,6milj. För AMS elevsociala och övriga utgifter harjag beräknat130,5 milj. kr. Jag har vid minberäkning av SÖ-kurser exkl. flaskhalsutbildning utgått från en omfattning av935000 kursdeltagarveckor i basutbildningen och 494000 i komplementutbildning.