prop · G70360 · 1983-12-31 00:00:00 — Denna skyldighet bör därvid gälla från och med dagen för anmälan. Vadjag nu föreslär om övergång lill den nya lagens system bör anges iövergångsbestämmelserna. 5.3.9Förhållandet mellan den nya lagstiftningen och annan lagstiftning 5.3.9.1Tillkomst och lokalisering av kärnteknisk anläggning Fråganom tillkomst och lokalisering av en anläggning på kärnenergiområdet handläggsenligl 136 a § byggnadslagen i särskild ordning, skild fråntillståndsprövningen enligt atomenergilagen. Prövningen av anläggningenstillåtlighet sker vidare enligt miljöskyddslagen. Ofta krävs prövning ävenenligt vallenlagen. Prövning enligt miljöskyddslagen och vattenlagen görs resp. , vilkas avgöranden ivissa fall skall underställas regeringen, eller, vad avser prövningen enligtmiljöskyddslagen, kan föras till regeringen genom besvär.' I136 a § andra stycket byggnadslagen anges de verksamheter, som alltid skallprövas av regeringen när del är fråga om nyanläggningar. Till dessaverksamheter hör bl. a. atomkraflanläggningar och anläggningar för upparbetningav atombränsle. Paragrafens sjunde stycke ger regeringen möjlighet att beslutaom prövning av sådana nyanläggningar eller utvidgningar som inte omfattas avbeslämmelserna i bl. a. andra stycket men som är av väsentlig betydelse förhushållningen med bl.a. energi eller landets samlade mark- ochvattentillgångar. Prövningen kan komma till stånd oberoende av om utvidgningenorsakas av att anläggningen byggs ul eller följer av annan åtgärd. Ansökningshandlingarnai elt 136 a §-ärende rörande en kärnkraftsanläggning eller en anläggning förupparbetning remitteras till ett slort antal berörda myndigheter ochorganisationer, däribland SKI och SSI, konces-5 1983/84. Prop.1983/84:60 66 sionsnämndenför miljöskydd samt den länsstyrelse och den kommun som berörs av etableringen.Tillstånd till anläggningen får meddelas endast om kommunen tillstyrker det.Tillståndet kan förenas med villkor för tillgodoseende av allmänna intressenoch göras beroende av att saken fullföljs genom ansökan fillkoncessionsnämnden i den ordning som föreskrivs i miljöskyddslagen. Regeringensbeslut vid prövning enligt 136 a § byggnadslagen är bindande vidkoncessionsnämndens prövning av frågor om miljöfarlig verksamhet enligtmiljöskyddslagen (2 § miljöskyddslagen). Därmed åsyftas frågor om hinder förverksamheten eller om olägenheter med verksamheten enligt 4-6 §§miljöskyddslagen. Däremot ankommer det på koncessionsnämnden att föreskriva devillkor för verksamheten i fråga om skyddsåtgärder, begränsningar och övrigaförsiktighetsmått för att förebygga eller avhjälpa ölägenheter som krävs fränmiljöskyddssynpunkt enligt 5 § miljöskyddslagen, i den män dessa frågor inle ärreglerade genom det sätt på vilket verksamheten har bestämts i regeringensbeslut. Som remissinstans vidprövningen enligt 136 a § byggnadslagen har koncessionsnämnden ålagts vissasärskilda uppgifter, såsom att hålla sammanträde med sakägare m.fl. och altförordna sakkunnig (14 § miljöskyddslagen). Det ankommer vidare som regel påkoncessionsnämnden att efler regeringens tillståndsbeslut meddela närmarevillkor för verksamheten, när förprövningsplikt enligt miljöskyddslagenföreligger. Till frågor som prövasenligt miljöskyddslagen hör också utsläpp av kylvatten från en atomanläggning.Miljöskyddslagen är däremot i princip inle tillämplig på åtgärder ochanläggningar som utgör byggande i vatten. Som byggande i vatten är att bedömabl.a. vatlenintag för kylvatten lill atomanläggning (2 kap. 1 § andra stycketvallenlagen och 1 kap. 3 § i den nya vattenlagen). Åtgärder som utgörvattenbyggnadsföretag prövas av med skyldighet för domstolenatt underställa tillåtlighets-frågan regeringens prövning (4 kap. 17 §vattenlagen). Enligt nya vattenlagen (11 kap. 3 §) får regeringen förbehållasig prövningsrätten avseende siörre valtenföretag. De nuvarande reglerna omtillstånd och lokalisering av anläggningar på kärnenergiområdet aktualiserartvä frågor, nämligen dels omfattningen av tillståndsprövningen enligt 136 a §byggnadslagen, dels möjligheten atl samordna tillståndsförfarandet med den prövningsom skall ske enhgt den nya lagen. Vad gällertillståndsprövningens omfaltning torde efter beslut att inga nyakärnkraftverk skall byggas de anläggningar inom kärnenergiområdet som iframtiden kan bli aktuella främst avse andra anläggningar än kärnkraftverk ochupparbetningsanläggningar, l.ex. anläggningar för lagring och slutförvaring.Regeringen har beträffande dessa anläggningar genomgående utnyttjatmöjligheten enligt 136a§ sjunde stycket byggnadslagen att för varje särskiltfall förbehålla sig prövningen. 1983/84:60 67 bostadsdepartementetpågår f. n. en översyn av de framlida formerna för prövningen av industriellaoch liknande verksamheter molsvarande den prövning som sker enligl 136 a §byggnadslagen. I samband med denna översyn behandlas även vilka verksamhetersom skall omfatlas av prövningen. Bl.a. övervägs om också andra kärntekniskaanläggningar än kämkraftverk och upparbetningsanläggningar skall höra till deverksamheter som alllid skall prövas av regeringen. Vadhärefter gäller prövningsförfarandet vid lokalisering och uppförande av enanläggning på kärnenergiområdet innebär den nuvarande ordningen att regeringenfattar två skilda beslut, dels enligt 136 a § byggnadslagen, dels enligtatomenergilagen. I och för sig utgör denna ordning en belastning förtillståndssökanden, eftersom samma utredningsunderlag skall ges in i fleradelfrågor. Erfarenheterna av handlagda ärenden enligl 136 a § visarockså att flera remissinstanser i 136 a §-ärendet framför synpunkter isäkerhels- och slrålskyddsfrågor som egentligen hör hemma i tillstånds-ärendetenligt atomenergilagen. Jaganser atl del kan anföras skäl både för och emot ett system med skildaprövningsförfaranden. Å ena sidan bör samma prövning avseende plan- ochbyggnadslagstiftningen och miljöskyddslagen äga rum vid lokalisering av nuavsedda anläggningar som av annan industriell anläggning. Å andra sidan tordedet föreligga behov av att fä till stånd en samlad övergripandebedömning av anläggningsfrågan enligl både käm-krafts- ochbyggnadslagstiftningen. Helt skilda förfaranden, som skeU, kan annarsmedföra att en beaklansvärd omständighet för anläggningens lokalisering somkommer fram vid prövningen enligt aiomenergilagen inle kunnat beaktas. Principielltsett är del vidare önskvärt alt information, prövning och beslut - både ikommunfullmäktige och i andra kommunala instanser -sker med beaktandeav alla omständigheter. Det är vidare önskvärt att även på myndighetsnivåuppnå ett så långt möjligt samordnat prövningsförfarande.Atomlagstiftningskommittén har påtalat dessa samordningsfrågor men har bl.a.med hänsyn till översynen av byggnadslagstiftningen inte lagt fram någotförslag i dessa hänseenden. Dedubbla prövningssystemen utgör således enligt min mening, såsomatomlagstiftningskommittén uttalat, en otillfredsställande ordning både förberörda myndigheter och för allmänheten. Etl slort antal remissinstanser harockså påtalat del otillfredsställande med två skilda prövningsförfaranden.Flertalet av dem, bl.a. planverket, vattenfallsverket och länsstyrelserna iKalmar och län, anser liksom kommittén all ett samordnatprövningsförfarande bör övervägas vid den pågående översynen av byggnadslagstiftningen.Några remissinstanser, däribland ,, i och folkkampanjen mot kärnkraftpåtalar bl. a. behovet av att ge allmänheten ökade möjligheter att föra talanvid fillståndsprövningen enligt den nya lagen på kärnenergiområdet samt lämnarskilda förslag för alt lösa denna fråga. Prop.1983/84:60 68 Isamband med den översyn av prövningssystemet enligt 136a§ byggnadslagen somjagnyss har nämnl övervägs även möjligheterna att åstadkomma en samordning medannan lagstiftning. Jag ser därför ingen anledning att föregripa dettaöversynsarbete genom att nu lägga fram ett förslag som avser endast dekärntekniska anläggningarna. Det är samtidigtväsentligt alt allmänheten i samband med en kärnteknisk anläggningslokalisering ges information om kända säkerhets- och slrålskyddsfrågor samtbereds möjlighet att redovisa sina synpunkter. Flera synpunkler och förslag harframförts under remissbehandlingen i denna vikliga fråga. Jag är dock tveksamtill att nu ytterligare formalisera förfarandet utöver tillsynsmyndigheternasinformationsskyldighet enligt deras instmktion i fråga om kontakten medallmänheten. I detta ställningstagande har jag beaktat det ringa antalanläggningar för vilka frågan om tillstånd återstår att pröva påkärnkraftsomrädet. I detta sammanhang vill jag även peka på de nära kontaktersom skett vid prövningen av slulförva-ringsanläggningen utanför Forsmarkmellan myndigheter, kommun och allmänheten. Erfarenheterna härifrån visar alt samordnings-och infor-mationsintressel i viss utsträckning kan tas till vara inom ramen förden nuvarande ordningen. Medhänsyn till det sagda anser jag att ytterligare regler i fråga om allmänhetensinformation och roll i tillstånds- och lokaliseringsprövningen inte bör tas uppi detta lagstiftningsärende. 5.3.9.2Brytning av uran m. m. Enligtminerallagen krävs koncession för undersökning - om markägaren inte medger det- och bearbetning av fyndighet av uranhaltigt eller toriumhaltigt mineral.Samtidigt uppställer atomenergilagen krav på särskilt tillstånd att förvärva,inneha, överlåta, bearbeta eller eljest ta befattning med uran, plutoniumeller annat ämne som kan användas som kärnbränsle. Endast vad beträffar smärrekvantiteter ämnen med uran m. m. a. högst naturligt ellerutarmat uran eller förening därav samt med ämne, vars halt av uran eller toriumej överstiger per ton -ges i kungörelsen (1970:749) med vissa tillståndenligt atomenergilagen (1956: 306) generellt tillstånd med stöd avatomenergilagen för envar att ta befattning med sådant ämne. Däremot fordras idessa fall tillstånd enligt strålskyddslagen. Kravetpå fillstånd enligl atomenergilagen omfattar inle bara uran- ellertoriumhaltigt som bearbetas och tillgodogörs av den som inneharbearbetningskoncession. Även vid undersökningskoncession föreligger särskildtillslåndsplikt enligt atomenergilagen i fräga om uran- eller toriumhaltigtmineral när mängden eller hallen överstiger de gränser som anges i 1970 årskungörelse och som koncessionsinnehavaren enligt minerallagen (23 §) fårtillgodogöra sig. Prop.1983/84:60 69 Kontrolleni fråga om befattning med uranhaltigt eller annat ämne som kan användas säsomeller omvandlas lill kärnbränsle tillvaratas således med stöd avaiomenergilagen. I detta hänseende har ett nationellt system byggts upp, somomfattar både tekniska åtgärder för mängdkontroll och administrativa mtiner förexport, överlåtelse och förvärv av klyvbart material. I praktiken synes råda enviss osäkerhet humvida tillständsplikten omfaltar även sådant material somhämtats upp ur gruva vid gruvdrift eller provbrylning men som ej bearbetats avkoncessionsinnehavaren. Enligt atomlagstiftningskommitténs bedömning föreliggeri delta fall sådant innehav av eller sådan befattning med material som avses iaiomenergilagen och som således kräver tillstånd enligt denna lag. Jagdelar denna uppfattning och föreslår att minerallagen förtydligas sä att detklart framgår alt innehav av kärnämnen kräver tillstånd enligt den nya lagen päkämenergiområdet. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom industridepartementet upprättatsförslag till 1. lag om kärnteknisk verksamhet, 2. lag om ändring istrålskyddslagen (1958:110), 3. lag om ändring i lagen(1981:669) om finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle m. m., 4. lag om ändring i lagen(1974:890) om vissa mineralfyndigheter, 5. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100). Förslagetunder 2 har upprättals i samråd med chefen för jordbmksde-partementel,förslagel under 4 i samråd med chefen för industridepartementet och förslagetunder 5 i samråd med chefen för . Samråd har vidare ägtmm med chefen för i fråga om tillkomst och lokalisering avkärntekniska anläggningar. Förslagenbör fogas till protokollet i detta ärende som bUaga 5. Ienlighel med vad jag har föreslagit i den allmänna mofiveringen (avsnitt 5.2)skall atomenergilagen, villkorslagen, finansieringslagen i de delar den lagenreglerar en reaktorinnehavares ansvar för avfallshantering m.m., samt lagen omoffentlig insyn i säkerhetsarbetet vid kärnkraftverken ersättas av en ny lag,lagen om kärnteknisk verksamhet. Denna lag syftar till att ta till varasäkerheten vid kärnverksamhet. 1983/84:60 70 Frågorom skydd mot strålning skall liksom f. n. regleras med stöd avstrålskyddslagen. I den lagen görs vissa redakfionella ändringar med hänsyntill den nya lagen om kärnteknisk verksamhel. Vidare görs vissa ändringar ilagen om finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle m. m., ilagen om vissa mineralfyndigheter och i sekretesslagen. Vidsidan av de tvä huvudlagarna, lagen om kärnteknisk verksamhet ochslrålskyddslagen, kvarstår bestämmelserna om skadestånd i atomansvarighetslagenoch bestämmelsema om beredskapsplanering m.m. i lagen om skyddsåtgärder vidolyckor i atomanläggningar m. m. oförändrade. Innanjag redovisar specialmoliveringar för de olika bestämmelserna i den nyalagstiftningen vill jag ta upp vissa begreppstekniska frågor. äldre lagstiftningen på kämenergiområdet används genomgående begreppel"atom" i olika sammansättningar, medan i författningar från senare årförekommer begreppen "nukleär" och "kärn". Som exempel påförekommande begrepp kan nämnas alomreaklor - kärnreaktor och atomenergi -kämenergi. EnligtTekniska nomenklaturcentralens publikation TNC 55 Kärnenergiordlista, ,(punkt 112) bör förledet atom- inte användas, när enbart atomkäman avses. Istället skall föriedet käm- eller adjektivet nukleär användas. Som exempelnämns begreppen kämenergi, kärnreaktor och nukleär värmning. nya lagen har, som atomlagstiftningskommiftén har föreslagil, sä långtmöjligt genomförts en enhetlig nomenklatur i enlighet med vadno-menklalurcentralen föreslår. 7.1Förslaget till lag om kärnteknisk verksamhet Lagenom kärnteknisk verksamhet innehåller bestämmelser om i vilken omfattningtillstånd krävs av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer,om möjlighet atl vid meddelande av elt tillstånd och senare under verksamhetenuppställa villkor och föreskrifter samt om tillsyn över verksamheten. Dennauppläggning av lagen har sin motsvarighet i den nuvarande atomenergilagen. Föratl en större överskådlighet skall uppnås och upprepningar undvikas haratomlagstiftningskommittén som samlingsbeteckning för vad lagen omfattar använtbegreppet kärnteknisk verksamhel. Därmed avses samtliga de verksamheter somgäller anläggningar, kärnämnen och kärnavfall, eller rör transport, införseltill och utförsel ur landel och som enligt kommitténs förslag fordrar tillståndoch slår under lillsyn. Samlingsbeteckningen kärnteknisk verksamhel är såledesav central betydelse för lagförslagets systematik och avgränsning. Remissinslansernahar lämnat förslaget i denna del utan erinran. För egen del anser jag attsamlingsbeteckningen har fördelar i systematiskt hänseende och frånavgränsnings-och överskådlighetssynpunkt. Visseriigen torde främst ur språkligsynvin- 1983/84:60 71 kelinvändningar kunna göras mot begreppet kärnteknisk verksamhet men med hänsyntill de lagtekniska fördelar som en användning av del har anser jag att det kangodtas. Redaktionelltsett har det framlagda lagförslaget en annan uppbyggnad än atomenergilagen,föranledd bl. a. av att i den nya lagen har sammanförts bestämmelserna ivillkorslagen och lagen om offenUig insyn i säkerhetsarbetet vidkärnkraftverken samt beslämmelserna i finansieringslagen om enreaktorinnehavares ansvar. Förslaget stämmer i huvudsak överens medatomlagstiftningskommitténs förslag. Men en viss redakfionell överarbet-ning avdetta har gjorts. Bl.a. har en viss omdisposilion skett av de inledandeavsnitten i lagen. Inågra avseenden har kommitténs förslag frångåtts eller kompletterats. a. kommitténs förslag om krav på särskill tillstånd för innehav avrenframställt plutonium och uran med höga av uran 233 eller uran 235.Dessa typer av kärnämnen utgör s. k. vapenmaterial och kräver av dennaanledning särskild uppmärksamhet. Kommittén har ansett del påkallat avicke-spridningshänsyn all del i lagen intas en bestämmelse med krav på särskiltfillstånd av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer förförvärv eller innehav av nu angivna ämnen. Vidremissbehandlingen av förslaget har några remissinstanser behandlat frågan.SKI anför att de bilaterala åtaganden som gjort med avseende pähöganrikat uran och renframställt plutonium väl omfattas av det allmänna kravetpå tillstånd fill kämteknisk verksamhet. Inspektionen anser det därförtillräckligt atl i del allmänna tillståndet för sådan verksamhet ange devillkor som skall gälla avseende förvärv och innehav av angivna ämnen. För egendel är jag av samma uppfattning som inspektionen. Möjlighet finns alt vidmeddelande av etl tillstånd ställa upp särskilda villkor beträffande dessaämnen. De förekommer för övrigt främst i forskningssammanhang och i detekloreri kärnreaktorerna. Någon beslämmelse om särskill tillstånd för förvärv ochinnehav av de ämnen som angetts har därför inte lagils upp i lagen. Vidarehar i 1 §4c tagils in en bestämmelse som rör vissa s. k. dual use-produkler,som är av väsentlig betydelse för framställning av kärnladdningar. Enbetydelsefull nyhet i förhållande till atomlagstiftningskommitténs förslag ärden skyldighet som åläggs reaktorinnehavaren alt upprätta eller låta upprättaelt allsidigt program för den forsknings- och utvecklingsverksamhet som behövspå avfallsområdet. Mitt förslag i denna del innebär en mera långsiktigforskningsverksamhet än vad kommittén har föreslagil. Beslämmelserna härom hartagils upp i 12§. Näri övrigt atomlagstiftningskommitténs förslag frångåtts har det angetts vidparagrafen. Prövningoch meddelande av tillstånd till verksamhet på kämenergiområdet är enligtaiomenergilagen förbehållen regeringen eller den myndighet 1983/84:60 72 Tillstånd krävs i fråga om kärntekniska anläggningarsamt alla former av befattning med kärnämnen och använt kärnbränsle. Iförordningar till atomenergilagen anges i vilka fall regeringen har överlämnatprövningen fill en myndighet eller meddelat undanlag frånprövningsskyldighelen. I förordningen (1976:12) om tillsynsmyndighet enligtatomenergilagen (1956: 306), m. m. ges sålunda bestämmelser bl. a. om i vilkafall regeringen överlåtit åt SKI att pröva fråga om tillstånd avseende kärnämneoch utförsel av kärnämne. I kungörelsen (1970:749) med vissa tillstånd enligtaiomenergilagen (1956:306) ges generella tillstånd lill befattning medkärnämnen. Iförordningen (1975:20) om förbud mol utförsel av utmstning eller material förutvinning av atomenergi, m. m. finns bestämmelser om i vilka fall regeringenstillstånd krävs för utförsel av utrustning eller material pä kärnenergiområdet. Atomlagstiftningskommitténhar godtagit systemet med generella regler i lagen och med mera detaljeradeföreskrifter i förordning. Också enligt min mening är delta en lämplig ordning.Det ankommer på regeringen att meddela de mera detaljerade föreskrifter sombehövs. Jaghar i min allmänna motivering till lagförslaget redogjort för de meraövergripande och gmndläggande frågorna i samband med kämenergiverksamhelen ochdärvid lämnat förslag om bl.a. säkerhet och strålskydd, avfallshantering ochslutförvaring, inkl. ansvaret för att la hand om de avfallsprodukter somuppkommer i verksamheten och för att en anläggning avvecklas och rivssamt,forskning och utveckling på avfallsområdet. Vidare har jag behandlat bl.a. frågor som rör tillsyn över och offentlig insyn i sådan verksamhel. 1§ Denna lag gäller kärnteknisk verksamhel. 1. uppförande, innehav eller driftav kärnteknisk anläggning, 2. förvärv, innehav, överlåtelse,hantering, bearbetning, transport av eller annan befattning med kämämne ellerkärnavfall, 3. införsel lill landel avkärnämne eller kärnavfall, 4. utförsel ur landel av a. kärnämneeller med halt av sådant ämne, b. vadsom har framställts av kärnämne eller vara i vilken sådant ämne ingår, c. utmstningeller material som har särskilt konstruerats eller iordning ställts för bearbetning, användning eller framställning av kämämne eller som annars är av väsentlig betydelse för framställning av kärnladdningar, om regeringen föreskriver det, och 5. upplåtelseeller överlåtelse av rätt alt utom riket tillverka utrustning eller material som avses i 4 c av den som inom riket tillverkar sådan utmstning eller sådant material, om regeringen föreskriver del. Iparagrafen slås fast att lagen gäller kärnteknisk verksamhel. Vidare angesvilka verksamheter som begreppet omfattar. I 5 § ges bestämmelser Prop.1983/84:60 73 om all fillstånd krävs för kärnteknisk verksamhet.Paragrafens innehåll molsvarar i huvudsak 1-3§§ atomenergilagen saml 1 och 4§§kommitté-förslaget. I punkten1 anges att uppförande, innehav och drift av en kärnteknisk anläggning omfattasav lagen. En närmare definition av begreppet kärnteknisk anläggning, hksom avbegreppen kämämne och kärnavfall, lämnas i 2§. Ensärskild fråga i detta sammanhang uppkommer när en anläggning las ur drift ochskall rivas. För det uppställer lagen inte något krav pä tillstånd. I och försig är en sådan anläggning fortfarande att betrakta som kärnteknisk anläggningoch står således under tillsynsmyndigheternas tillsyn. Tillsynsmyndigheternahar därvid möjlighet att ställa upp närmare villkor och ge föreskrifter i frågaom säkerhet och strålskydd vid anläggningen, exempelvis vad gäller sätlel föranläggningens avveckling och nedmontering. Det finns därför enligt min mening inlenågon anledning att vid sidan av begreppel innehav av en anläggning i lagen laupp rivning av en anläggning som kämteknisk verksamhet. Ocksåatomlagsliflningskommillén har intagit denna ståndpunkt vilken inte mött någonerinran vid remissbehandlingen av kommitténs förslag. I punkten2 liksom i punkten 3 anges, fömtom kärnämne, också kärnavfall, vilket saknarmotsvarighet i atomenergilagen. I denna del gäller f.n. atl tillstånd tillinnehav av använt kärnbränsle och av avfallsanläggningar regleras enligtatomenergilagen medan tillstånd till innehav av radioaktivt avfall som saknarklyvbart material regleras enligl strålskyddslagen. I syfle alt erhållasammanhållna regler för ämne, avfall och anläggning och för att uppnå etlsammanhållet lagsystem som ger möjlighel att samordna och väga samman kraven påde olika avfallskategorierna samt pä hanteringsanläggningar, transporter ochförvar anges, somjag redovisat i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.3.1),också kärnavfall. Av främst nämnda skäl häri punkten 2 också uttryckligentagits upp hantering och transport. Jag återkommer till frågor rörandetransport. Radioaklivaämnen som omfattas av lagen uppkommer kontinuerligt vid drift av en kärntekniskanläggning. Vid drift av en kärnreaktor erhålls också bestrålat bränsle som tasur reaktorhärden vid bränslebyte. I och för sig omfatlas innehav av använtbränsle och kärnavfall i dessa fall av begreppet kärnteknisk verksamhet ochärlillsländspliktigt. Sä länge bränslet och avfallet finns inom anläggningen,får innehavet dock anses innefattat i det tillstånd som ges för drift avanläggningen och tillståndet att hantera kämämne resp. kärnavfall iverksamheten. Att innehav av använt bränsle och kärnavfall anges i punkten 2 iparagrafen innebär emellertid att villkor och föreskrifter kan uppställashärför och att innehavet står under fillsynsmyndigheternas lillsyn. Skeröverlåtelse av materialet blir denna fillständspliklig. 1983/84:60 74 Enligtde beslämmelser som f.n. gäller krävs tillstånd lill transport av klyvbaraämnen med slöd av atomenergilagen medan transportlillstånd för icke klyvbaraämnen regleras enligt slrålskyddslagen. Generella bestämmelser avseendetransportmedel och säkerheten vid transport av farligt gods, varmed avses bl.a.radioakliva varor, ges hämtöver i lagen om transport av farligt gods ochförordningen om transport av farligt gods.