prop · G703162 · 1983-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1983/84:162 om vissatrygghetsfrågor för äldre arbetstagare; Regeringenföreslår att anta de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll. Ipropositionen behandlas det växande problemet med de s.k. 58,3-årspensioneringarna.Därmed avses att äldre arbetstagare sägs upp vid driftsinskränkningar iföretagen med frångående av anställningsskyddslagens turordningsregler ochhänvisas för sin försörjning till arbetslöshetsersättning och förtidspensionav arbetsmarknadsskäl. Isyfte att förbättra kontrollen över utvecklingen och motverka missbruk avgällande regler föreskrivs vissa ändringar i lagen (1982:80) om anställningsskyddoch lagen (1974:13) om vissa anstäUningsfrämjande åtgärder. Vidare förordas atlproblemet skall utredas ytterligare innan en mer långsiktig lösning kanväljas. Lagändringarnaföreslås träda i kraft . 1 1983/84. 1983/84:162 2 Lag om ändring i lagen (1982:80) om anställningsskydd Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1982:80) om anställningsskyddskall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Finns det i annan lag eller i förordning som har meddelatsmed stöd av lag särskilda föreskrifter som avviker från denna lag, gäller deföreskrifterna. Avtal är ogiUigai den mån de upphäver eller inskränker arbetstagarnas rättigheter enligt dennalag. Genom kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en centralarbetstagarorganisation får dock göras avvikelser från 5, 6, 11, 15, 21, 22,24-28, 32, 33, 40 och 41 §§. Den närmare beräkningen av förmåner som avses i 12§ samt avvikelser från bestämmelserna i 30 §, såvitt gäller besked enligt 15 §,liksom bestämmelserna i 30 och 31 §§, såvitt gäller den lokalaarbetstagarorganisationens rättigheter, får också bestämmas på det sättet. Ncir efter bemyndigande av en central arbetstagarorganisation ett lokalt kollektivavtal har träffats om avvikelser från 22 § får avtalet till lämpas i fråga om uppsägning av arbetstagare som vid uppsägnings tidens slut är och bara om arbetsgivaren får den centrala arbetstagarorganisa tionens medgivande till varje en skild uppsägning. En arbetsgivare som är bunden Enarbetsgivare som är bunden av ett iåtanr kollektivavtal får till-' av ettkollektivavtal enUgt andra lämpa avtalet även på arbetstagare stycket får tillämpa avtalet även på som inte är medlemmar av den av- , arbetstagare som inte är medlem- talsslutande arbetstagarorganisatio- mar av den avtalsslutande arbetsta- nen men sysselsätts i arbete som garorganisationen men sysselsätts i avses med avtalet. arbete som avses med avtalet. Denna lag träder i kraft och tillämpas pålokala kollektivavtal som träffas därefter. 1983/84:162 3 Lag om ändring i lagen (1974:13) om vissaanställningsfrämjande åtgärder Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1974:13) om vissaanställningsfrämjande åtgärder dels att 9, 12, 17 och 19 §§ skall ha nedan angivnalydelse, dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 7a§, av nedan angivenlydelse. Om en arbetsgivare avser att med stöd av ett kollektivavtalom avvikelse från 22 § lagen (1982:80) om anställningsskydd säga upp enarbetstagare som vid uppsägningstidens slut är och ,skall arbetsgivaren först underrätta länsarbetsnämnden. Detta gäller omuppgiften inte lämnas i den ordning som anges i 5 §. När skäldärtill föreligger skall länsarbetsnämnden, pågmndval av vad som förekommit vidöverläggning inför nämnden enligt 8 §, meddela arbetsgivaren anvisningar beträffandeåtgärder som bör vidtagas för att bereda bättre sysselsättningsmöjligheter åtäldre arbetstagare eller arbetstagare med nedsatt arbetsförmåga. Nämnden kandärvid anmoda arbetsgivaren att i samband med nyanställningar öka andelensådana arbetstagare i arbetsstyrkan i enlighet med vad nämnden närmare anger. Närskäl därtill föreligger skall länsarbetsnämnden, på grundval av vad som förekommUvid överläggning inför nämnden enligt 8 §, meddela arbetsgivaren anvisningarbeträffande åtgärder som bör vidtagas för att bereda bättre sysselsättningsmöjligheteråt äldre arbetstagare eller arbetstagare med nedsatt arbetsförmåga. Nämndenkan därvid anmoda arbetsgivaren att i samband med nyanställningar öka andelensådana arbetstagare i arbetsstyrkan i enlighet med vad nämnden närmare anger.Den kan också anmoda arbetsgivaren att avstå från att säga upp äldre arbetstagarepå sådant sätt som avses i 7a§. Följerarbetsgivare ej anvisningar som meddelats av enligt 11§ och är det med hänsyn till omständigheterna uppenbart att rättelse ej kanåstadkommas på annat sätt, kan styrelsen förordna att arbetsgivaren icke fåranställa andra arbetstagare än ti /84. Följerarbetsgivare ej anvisningar som meddelats av enligt 11§ och är det med hänsyn till omständigheterna uppenbart att rättelse ej kanåstadkommas på annat sätt, kan styrelsen förordna att arbetsgivaren icke fåranställa andra arbetstagare än Nuvarandelydelse dem som den offentliga arbetsförmedlingen har anvisat eller godtagit. Föreslagenlydelse dem som den offentliga arbetsförmedlingen har anvisat eller godtagit.Styrelsen kan också besluta att arbetsgivaren får ulan dess medgivandesäga upp äldre arbetstagare på sådant sätt som avses i 7a§. Arbetsgivare, som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet underlåter att varsla om driftsinskränkning enligt vad som föreskrives i denna lag, kan åläggas att utge en särskild varselavgift till staten. Underlåtes varsel under tid, då arbetsgivaren är i konkurs, skall varselavgift i stället utges av den som företräder konkursboet. Arbetsgivare, som uppsåtligen eller av grov oaktsamhetunderlåter att varsla om driftsinskränkning enligt vad som föreskrives i dennalag, kan åläggas att utge en särskild varselavgift till statsverket. Underlåtesvarsel under tid, då arbetsgivaren är i konkurs, skall varselavgift i ställetutges av den som företräder konkursboet. Varselavgift fastställes för varje påbörjad vecka somvarsel försummats samt bestämmes till lägst 100 och högst för varjearbetstagare som beröres av driftsinskränkningen. Om särskilda skäl föreligger kan varselavgift bestämmastill lägre belopp än nu sagts. Fullständig befrielse från sådan avgift kanockså äga rum. Bestämmelserna om varselavgift tillämpas också påarbetsgivare som inte iakttar sin underrättelseskyldighet enligt 7a§. Avgiftenskall i sådana fall bestämmas till för varje arbetstagare. Den som ivarsel enligt denna lag eller i underrättelse eller i uppgift som avses i 6 och1 §§ uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktig uppgift, vilken ejsaknar betydelse, dömes till böter eller fängelse i högst . Den som ivarsel enligt denna lag eller i underrättelse eller i uppgift som avses i 6, 7och 7a§§ uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktig uppgift, vilkenej saknar betydelse, dömes till böter eller fängelse i högst . Denna lag träder i kraft . 1983/84:162 5 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , , ,, , Propositionom vissa trygghetsfrågor för äldre arbetstagare Lagen(1982:80) om anställningsskydd (LAS) innehåller bl.a. reglerom turordning viduppsägning på grund av arbetsbrist, vilka ger arbetstagare med längreanställningstid företräde framför dem som har kortare anställningstid.Bestämmelserna tillkom för att skydda den äldre arbetskraften, som ofta drabbashårt vid driftsinskränkningar i samband med strukturrationaliseringar inomföretagen. LAS är bl.a. såvitt gäller turordningsreglerna dispositiv i denmeningen att arbetsgivare och centrala arbetstagarorganisationer kan träffakollektivavtal som innebär avsteg från lagens regler. Detta innebär attkollektivavtal kan träffas om andra turordningsregler än lagens. har de s. k.58,3-årspensioneringarna blivit alltmer uppmärksammade. Denna företeelseinnebär att arbetsgivaren och den fackliga organisationen träffar ettturordningsavtal, som innebär att i första hand de äldsta arbetstagarna sägsupp. Avtalet träffas då regelmässigt på lokal nivå efter delegation av dencentrala fackliga organisationen. Anställda som är och 3 månaderoch sägs upp på grund av arbetsbrist kan efter uppsägningen få ersättning frånarbetslöshetskassa och därefter vid ålderförtidspensioneras av arbetsmarknadsskäl. Antalet personer sombeviljas förtidspension av arbetsmarknadsskäl -s.k. A-fall - har ökat kraftigtde . Drygt 2000 personer beviljades sådan pension . År1983 nybeviljades ca 5500 personer förtidspension av arbetsmarknadsskäl. Detfinns inga säkra uppgifter om hur många av dessa nybeviljade förfidspensionersom har sitt ursprung i lokala uppgörelser om avsteg från turordningsreglerna iLAS. Beräkningar pekar dock på att mer än hälften av det totala antalet förtidspensionerav arbetsmarknadsskäl är s. k. 58,3-årspensioner. 1983/84:162 6 har man uttryckt oro över det ökande antalet sådana 58,3-årspensioneringar,bl.a. därför att de medför ekonomisk otrygghet för den enskilde arbetstagaren.Dessa överenskommelser bygger dessutom på fömtsättningen att en tredje part -samhället - går in med ekonomiskt stöd. Parternas uppgörelser innebär såledesbetydande kostnader för staten. De uppgörelser som resulterade iförtidspension av arbetsmarknadsskäl beräknas kosta staten ca 600milj. Omutvecklingen fortsätter som kommer statens kostnader för sådanalokala uppgörelser att uppskattningsvis uppgå till mellan 1,3 och1,. för perioden fram till dess att de uppsagdaålderspensioneras. Föratt utreda möjligheterna att komma till rätta med den icke avsedda användningenav lagstiftningen lill skydd för den äldre arbetskraften har inomarbetsmarknadsdepartementet utarbetats en promemoria (DsA 1983:18)Strukturbidrag - ökat arbetsgivaransvar vid "äldreavgångar". Efterremiss har yttranden över promemorian avgetts av följande myndigheter ochorganisationer, nämUgen , (), statensarbetsgivarverk (SAV), arbetsdomstolen (AD) (),arbetslivscentrum, statens industriverk (SIND), statskontoret, ,(), , , , (), Centralorganisationen /SR, i (LO),(), Kooperationens förhandlingsorganisation(KFO), Arbetslöshetskassornas samorganisation. Trygghetsrådet SAF/PTK, Trygghetsrådetinom SFO-området, Arbetsmarknadens försäkrings AB, () och Privattjänsteman-nakartellen (PTK). 2 De s. k. Enerfarenhet av slmkluromvandlingen inom industrin var att äldrearbetstagare som hade sagts upp ofta hade svårt att få nya arbeten.Arbetslöshetstiden var väsentligt längre än för övriga grupper på arbetsmarknaden.För att motverka denna utveckling förstärktes samhällets ekonomiska stöd tilläldre arbetslösa. Ersättningstiden i arbetslöshetskassorna förlängdes. Ettsärskilt omställningsbidrag för äldre infördes. Krav på att också få till stånden lagstadgad trygghet i anställningen för äldre arbetskraft fördes fram medökad styrka. Motdenna bakgmnd uppdrogs åt en utredning att behandla frågan om ett lagstadgatanställningsskydd. Utredningen som leddes av landshövdingen skullearbeta fram regler om skydd mot obefogade uppsägningar och ett ökat socialtskydd i anställningen. Särskild uppmärksamhet skulle ägnas åt den äldrearbetskraftens problem. 1983/84:162 7 Iavvaktan på utredningens förslag infördes en provisorisk lagsfiftning,de s.k. äldrelagarna, som bl.a. tillförsäkrade arbetstagare över 45 årförlängda uppsägnirigstider, permitteringslön och företrädesrätt till återanställning. Åmanska utredningens förslag ledde till att bl.a.beslutade om en ny lagstiftning på anställningsskyddets område liksom omanställningsfrämjande åtgärder för äldre och handikappade. Lagenom anställningsskydd (LAS) trädde i kraft . gälleren ny lag (1982:80) om anställningsskydd med vissa ändringar i jämförelse medden äldre lagen. I 22 § föreskrivs att vid uppsägningar på grund av arbetsbristskall arbetstagare med längre anställningstid ha företräde till fortsattanställning framför arbetstagare med kortare anställningstid. ger högre levnadsålder företräde. De äldre har oftast längreanställningstid än yngre arbetskamrater och kommer därmed också i flertaletfall att ha ett bättre anställningsskydd än de yngre. Reglerna i 22 § äremellertid dispositiva på så sätt att en central arbetstagarorganisation kanträffa kollektivavtal om att andra turordningsregler skall gälla. Rätten attträffa sådana avtal har inom många avtalsområden delegerats fill lokal facklignivå. För att förbättra denekonomiska tryggheten för äldre arbetslösa infördes möjligheteratt få förtidspension på arbetsmarknadsmässiga grunder. Äldre arbetstagare somhar uppburit ersättning från arbetslöshetskassan eller kontantarbetslöshetsunderstöd under längsta möjliga ersättningsperiod kan fåförtidspension av arbetsmarknadsskäl, om de har fyllt och om derasmöjlighet att bereda sig inkomst genom arbete anses varaktigt nedsatt med minsthälften. Iböljan av infördes sålunda två separata regelsystem rörande denäldre arbetskraften, där det ena systemet syftade tiU att ge ett utökat anställningsskyddför äldre arbetstagare och det andra ett förbättrat ekonomiskt skydd vidarbetslöshet. Under1970-talet fortsatte strukturomvandlingen av svensk industri i än snabbaretakt. Flera av de svenska basnäringarna varvs-, järn- och stål-ochskogsindustrin - fick en förändrad konkurrenssituafion genom bl.a. ändradeteknologiska förutsättningar och samtidig djupgående konjunktur-avmattning.Delta ställde krav på kraftfulla förändringar för att möta den nya situationen.I många branscher genomfördes nedläggningar av hela tillverkningsenheter och påde enheter, som bedömdes ha en gynnsam framtid, skars antalet anställda oftaned i stor omfattning. Detta skedde i många fall som ny och mindrepersonalkrävande produkfionstek-nik infördes. Sysselsättningsproblemen blevsärskilt markerade på orter med ensidigt näringsliv och/eller få dominerandearbetsgivare, t. ex. bruksorterna. Föratt möta de problem som de stora personalinskränkningarna innebar, började deförhandlande parterna använda sig av den möjlighet att Prop.1983/84:162 8 trygga den enskilde arbetstagarens försörjning som denutbyggda arbetslöshetsförsäkringen och förtidspensioneringen tillsammans kundege. I lokala avtal om turordningen vid uppsägning fick de yngre, som inte hadesamma ekonomiska skydd vid arbetslöshet, i stor omfattning behålla sinaanställningar medan de äldre sades upp. Genom att man kombinerade den utbyggdaarbetslöshetsersättningen med förtidspension av arbetsmarknadsskäl kom irealiteten anställningstryggheten för de äldre att mittska. Detta hade inteavsetts eller förutsetts, när lagstiftningen infördes. Reglerna om förlängdarbetslöshetsersättning och förtidspension av arbetsmarknadsskäl kom såledesatt motverka syftet med anställningsskyddslagstiftningen. Medvetskap om att samhället genom reglerna om förtidspension av arbetsmarknadsskälhar åtagit sig att sörja för de äldres ekonomiska trygghet, började man alltsåallt oftare i lokala förhandlingar avtala bort de äldres anställningsskyddenligt anställningsskyddslagen. Detta har bl.a. kommit att kallas 58,3-årspensioneringar.Benämningen förklaras av att den som vid uppsägningstidens slut har uppnått enålder och kan få ersättning från arbetslöshetskassan undertiden fram till och kan sedan få förtidspension av arbetsmarknadsskäl.Tidigast vid en ålder och kan således en arbetslös fram tillålderspensionen få en sammanhängande ekonomisk försörjning i form av arbetslöshetsersättningoch förtidspension av arbetsmarknadsskäl. Uppgörelser av detta slag har blivit allt vanligare undersenare år. Det är ingen överdrift att säga att de numera genomförs relativtsystematiskt i samband med strukturförändringar inom näringslivet. Förfaringssättet har emellertid mycket allvariigaavigsidor. Kostnaderna för strukturförändringarna förs över till en tredje part- staten. Det innebär också att den enskilde arbetstagaren hamnar i en osäkersituation. För att få ersättning från arbetslöshetskassan krävs att man stårtill arbetsmarknadens förfogande. Den enskilde arbetstagaren är under hela denperiod som kassaersättning utgår skyldig att ta emot ett av arbetsförmedlingenanvisat lämpligt arbete. Den som har gått med på att bli uppsagd i övertygelsenatt efter full kassaersättningsperiod bli förtidspensionerad kan i ställetkomma att få fullgöra sina sisla arbetsår hos en ny arbetsgivare, kanske tnedlägre lön . Detta kan också medföra att ålderspensionen påverkas. Någon särskild statistik över 58,3-årspensioneringarnafinns inte. De personer som har sagts upp på detta sätt ingår dels istatistiken över arbetslösa som får ersättning från arbetslöshetskassan, dels istatisfiken över dem som uppbär förtidspension av arbetsmarknadsskäl. 1983/84:162 9 3 Departementspromemorian och remissvaren Föratt utreda möjligheterna att komma till rätta med den icke avsedda användningenav lagstiftningen till skydd för den äldre arbetskraften har som tidigarenämnts inom utarbetats en promemoria (DsA 1983:18)Strukturbidrag - ökat arbetsgivaransvar vid "äldreavgångar". Deförslag som läggs fram i promemorian syftar till att åstadkomma en bättreavvägning mellan samhällets och företagens kostnader vid en fortsattstrukturomvandling. I promemorian beräknas utvecklingen av antalet 58,3-årspensioner.Omkring 3 000 av dem som förtidspensionerades av arbetsmarknadsskäl år 1983beräknas ha blivit uppsagda efter lokala uppgörelser om ändradeturordningsregler. Statens kostnader för dessa personer fram till dess att deålderspensioneras beräknas till ca 600 milj. kr. Promemorianinnehåller förslag i syfte att öka den ekonomiska tryggheten för de uppsagdaoch minska statens utgifter. Huvudförslaget innebär i korthet attavsteg från turordningsreglerna i anställningsskyddslagen inte skall få görasför arbetstagare som är och , med mindre arbetsgivarentar på sig ett försörjningsansvar för den uppsagde fram till ålderspensionen.Eftersom den uppsagde härigenom garanteras ekonomisk trygghet, bör enligtförslaget rätten till ersättning från arbetslöshetskassan kunna upphöra för demsom har blivit arbetslösa till följd av sådana avtal om uppsägning av äldrearbetstagare. Enligt förslaget skallarbetsgivaren vidare kunna få ett strukturbidrag, om arbetstagaren viduppsägningstidens slut har fyllt . Bidraget skall täcka delar avarbetsgivarens kostnader för ersättning till arbetstagare som har sysselsattsmed tillverkningsarbete, dock inte i arbetsledande ställning. Den enskildearbetstagaren föreslås i genomsnitt få av sin slutlön i ersättning frånarbetsgivaren. Ersättningen beräknas ligga i nivå med arbetslöshetsersättningenvid periodens början för att etappvis sjunka till nivå med ålderspension vid 65års ålder. Statens bidrag till arbetsgivaren-föreslås utgöra av dennaersättning. Högsta ersättningsgrundande belopp föreslås utgöra avbasbeloppet vilket f. n. innebär högst . Statens kostnaderför förslaget beräknas till 775 milj. kr. för ca 4000 strukturbidrag, vilket ärca 200 milj. kr. mindre än de uppskattade kostnaderna för lika mångauppsägningar enligt nuvarande ordning. Enligthuvudförslaget skall endast arbetstagare i tillverkningsarbete omfattas avstrukturbidrag. I promemorian redovisas emellertid också kostnaderna för ettstrukturbidrag som utgår inom hela den enskilda sektorn -dvs. även för tjänstemannagmppernaoch övriga grupper inom LO-kollektivet. Statens utgifter för det alternativetberäknas vara , dvs. ca 750 milj. kr. mer än ihuvudförslaget (om utvidgningen onifat-tar 2 300 uppsägningar ). Promemorianinnehåller vidare en beräkning av kostnaderna för struk- Prop.1983/84:162 10 turbidrag som skulle betalas direkt till den enskildearbetstagaren när hela verksamheten vid arbetsstället lagts ned. Vid 300 sådanauppsägningar uppgår kostnaderna för staten brutto till ca 85 milj. kr. Tillpromemorian har fogats en bilaga med en skiss till ett system för frivilligaavgångar för arbetstagare i åldrarna . Ett sådant system -efter danskförebild kallat efterlön - antas få större arbetsmarknadspolitiska effekter änstmkturbidraget. I likhet med t.ex. delpensioneringarna väntas de frivilligaavgångarna komma att utnyttjas också på sysselsättningsstabila eller expansivadelar av arbetsmarknaden. De arbeten som lämnas vid sådana frivilliga avgångartorde därför komma att återbesättas i stor utsträckning. Om ersättningen till den enskilde uppgår till avslutlönen skulle ett efterlönesystem omfattande 90000 personer kosta närmare 6miljarder kr. Om vidare av de lämnade platserna behövdeåterbesättas, skulle ca 50000 arbetstillfällen bli lediga . Attsysselsätta lika många människor med beredskapsarbete skulle med engenomsnittlig dagsverkskostnad på /dag kosta närmare 4 miljarder kr.per år. Om arbetslösa efter full ersättningsperiod från arbetslöshetskassanblir förtidspensionerade, skulle kostnaderna för dessa ersättningar fram tillålderspensionen uppgå till ca . Statens nettokostnader för ett efteriönesys-temav den skisserade omfattningen skulle med dessa antaganden uppgå till ca 1,3miljarder kr. Departementspromemorian har remissbehandlats. Remissinstanserna delar i allmänhet uppfattningen attsystemet med 58,3-årspensioneringar är otillfredsställande både för dénenskilde och för samhället. Många anser det oroväckande med en utveckling sompekar mot ett drastiskt ökat utnyttjande av detta uppsägningsförfarande. Deflesta ser del därför som positivt att något görs för att förhindra 58,3-årspensioneringarna. Flera remissinstanser anser emellertid att effekterna avpromemorians förslag inte är tillräckligt analyserade. De anser därför attproblematiken bör utredas ytterligare. Löntagarorganisaiionerna ställer sig iprincip bakom konstruktionen med strukturbidrag men motsätter sig den avgränsningtill vissa grupper inom tillverkningsindustrin som huvudförslaget innebär. Istället bör enligt bl.a. löntagarorganisationerna ett strukturbidrag omfattaalla arbetstagare. SAF framhåller att man måste i lokala förhandlingar kunnagöra avsteg från lagens turordningsregler. Några ytterligare begränsningar vadgäller turordningsreglerna bör därför inte göras. Det är, enligt SAF:s uppfattning,viktigt att tillgodose önskemålen från såväl företag och anställda som stat ochandra samhällsintressen utan att man belastar arbetslöshetskassorna på ettinte avsett sätt. Ett nytt system bör vara kostnadsneutralt mellan olikabranscher, ge lika effekter för större och mindre företag, ha samma regler förarbetare och tjänstemän och inte i jjrakliken leda till en Prop.1983/84:162 11 allmän sänkning av pensionsåldern. Sammanfattningsvisanför SAF att de frågeställningar som promemorian behandlar förtjänar attnoggrannare utredas tillsammans med parterna på den enskilda arbetsmarknaden. LOinstämmer i promemorians förslag att avsteg från turordningsreglerna skall fågöras bara genom avtal med central facklig organisation. Härigenom tvingas inteden lokala fackliga organisationen till de svåra ställningstaganden somförhandlingarna om de förtida pensionsavgångarna har medfört. Dessutom kan dencentrala fackliga organisationen bättre överblicka konsekvenserna i stort ochstå emot arbetsgivarnas krav på personalinskränkningar och strukturförändringarsom innebär att äldre måste sluta. LO anservidare att förslagen om ersättning till den enskilde och om arbetsgivarenskostnadsansvar är väl avvägda. När uppsägningen sker innan arbetstagaren harfyllt bör arbetsgivaren svara för alla kostnader fram tillålderspensioneringen. LO förordar emellertid i första hand att ett efterlönesysteminförs. Om det inte finns ekonomiskt utrymme för detta, tillstyrker LO dock ettsystem med strukturbidrag. Detta bör i så fall kombineras med förbättrademöjligheter till delpension. LOframhåller att även personal vid företag som lägger ned verksamheten vid ettarbetsställe skall omfattas av strukturbidrag. Liknande synpunkter framförs avTCO, som också betonar att ett strukturbidragssystem måste omfatta helaarbetsmarknaden. TCO anser att en sjunkande ersättning som slutar i nivå medålderspensionen är väl vald. Gränsen för stödet till arbetsgivaren bör enligtTCO samordnas med vad som gäller i den allmänna försäkringen, dvs. 7,5basbelopp . TCO har inte kommenterat den föreslagna ändringen ianställningsskyddslagen. /SRanser att stmkturbidragsförslaget är väl värt att arbeta vidare med.