prop · G703136 · 1983-12-31 00:00:00 — Avser ettjordbruksarrende ett utvecklat eller utvecklingsbart lantbruksföretag, fårartendatorn överlåta artenderätten till make eller avkomling, om artendenämndentillåter det. Tillstånd skall lämnas, om inte jordägaren har befogad anledningalt motsätta sig överlåtelsen. De nya beslämmelserna görs tvingande tillartendalorns förmån och kan göras gällande även av-arrendatorns dödsbo. 1983/84:136 58 Kommitténs förslag: Någon ändring av gällande regler görsinte. En reservant förordar att överlåtelserätten utvidgas i princip på sammasätt som enligt mitt förslag, dock att överiålelse skall få ske även lillsyskon eller syskonbarn. (Se betänkandet s. 127-135 och 237.) Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtarkommitténs bedömning alt överlåtelserätten inle bör utvidgas. Många instanserförordar dock atl reservantens förslag läggs lill grund för lagsliflning. Någraremissinstanser anser att artendalorns överlåtelserätt bör utvidgas om maninte genomför kommitténs förslag när del gäller invesleringar påartendeställel. (Se remissammanställningen avsnitt 7.) Skäl för mitt förslag: Huvudregeln i gällande rätt är atten jordbruksarren-dator inle får överlåta arrenderätten utan jordägarenssamtycke. Gäller arrendeavtalet för minst lio år, får emellertid artendatornöveriåta artenderätten till någon annan med vilken jordägaren skäligen kannöjas, om inle annal har avtalats. En förutsättning för överlåtelserätten äratl artendalorn försl erbjudit jordägaren aitt överta arrendet mot skälig ersättningoch all denne inte antagil erbjudandel inom föreskriven lid. Avlider artendalornunder artendetiden övergår överlåtelserätten på hans dödsbo (se 9 kap. 31 8 JBsaml prop. B 953). Kommitténs majorilel föreslår inga ändringar av dessa regler.Reservanten anser att artendatorn bör få räll att utan jordägarens samtyckeöverlåta ett jordbruksartende till make, barn, syskon eller syskonbarn, omartendenämnden har lämnat tillstånd till det. Sådant tillstånd skall enligtreservantens förslag lämnas, om artendalorn är lämplig samt artendeställel ären bärkraftig brukningsenhet. Flertalet remissinstanser godtar kommilténs bedömning, mendet är också många remissinstanser som förordar atl reservantens förslag läggstill grund för lagstiftning. Frågan om en utvidgning av jordbruksarrendalorers rätt altöverlåta artendet har behandlals i (LU 1982/83:27, rskr 266).Därvid anförde lagutskottet i sill av godkända betänkande bl.a.följande. Utskottet vill för sin del erinra om alt skälet för denuvarande bestämmelserna om överlåtelserätt inte är atl artendalorn faktisktinnehaft artendel . Att överlåtelserätten införts har istället sin grund i att artendalorn från början binder sig för en längreavtalsperiod som han, när avtalet ingås, kan ha svårt att överblicka. - behandlade en mofion med yrkande om ett införande av engenerell rätt alt överlåta artende som varat konstateradeutskottet (LU 1974: 35) att en sådan rätt atl överlåta artenden skulle kunnamedföra belydande nackdelar för jordbruksnäringen. Enligt utskottets mening gällerdel anförda alltjämt. Nackdelarna kan befaras bli särskill stora ombestämmelserna, som motionärerna yrkar, görs indispositiva. Prop.1983/84:136 59 villockså peka på atl det vikligasle motivet för önskemålen från arrenda-torshållom vidgad överlåtelserätt varil behovet av skydd för arrendatornsinvesteringar. Om artendatorn får en ökad rätt lill ersättning för invesleringarmed anledning av arrendelagskommilléns förslag minskar behovet aven vidgad generell överlåtelserätt. Utskottet vill även hänvisa till all jordägarens rätt tillsjälvinträde kraftigt begränsades genom en lagändring . Det kan medhänsyn härtill finnas ett behov för jordägaren att, när en artendator villupphöra med artendet, kunna ompröva en ularrendering. På grund av det anfördakan utskottet inle slälla sig bakom förslaget om en generell rätt tillöverlåtelse av artenden som varat . - När det härefter gällerfrågan om en rätt till överlåtelse av artende på nära anhörig kan en sådanbegränsad överlåtelserätt inte befaras föra med sig några störte nackdelar förjordägaren eller för jordbruksnäringen i stort. Som artendelagskommitténframhållit torde det också höra till ovan-lighelerna alt jordägaren i sådanafall vägrar samlycka till en överlåtelse om den tilltänkta artendalorn hartillräckliga yrkeskunskaper och god ekonomi. Särskilt om den senare redantidigare deltagit i gårdens skötsel torde den stabilitet i förhållandet somåstadkoms genom överlåtelsen av arrendet vara till fördel för jordägaren. Detkan emellertid inte uteslutas alt jordägare i vissa fall på grund avmisshälligheter i förhållandet till den avträdande artendalorn eller på grundav andra skäl som inte är bärande vägrar överlåtelse. Som den ovannämndareservanten anfört kan en sådan vägran leda fill socialt stötande resullal.Utskottet finner därför angelägel all frågan om en rätt för artendalorn atlöverlåta artendel på nära anhörig blir föremål för ytterligare övervägandenunder arbetet på den aviserade propositionen. Enligl utskottets mening börreservantens förslag kunna läggas till grund för denna prövning. Jaghar tidigare funnil alt kommilténs förslag när del gäller rätt för arrendatorntill ersättning för vissa investeringar inte bör läggas lill grund förlagstiftning. Däremot har jag föreslagit vissa andra förbättringar avarrendatorernas ställning, när del gäller invesleringar på arrendestället (seavsnitt 2.2). Vidsidan av dessa regler bör, i enlighel med önskemål, en rätt tillöverlåtelse av arrenden införas. Jag delar emellertid lagutskottets uppfallningall denna rätt inte bör göras generell. Närdel gäller överlåtelse av artende på nära anhörig torde det, som kommitlén harframhållit, höra till ovanligheterna att jordägaren vägrar samtycke lill enöverlåtelse om den tilltänkte arrendatorn har tillräckliga kunskaper och godekonomi. Som lagutskottet framhåller kan det dock inte uteslutas att jordägarei vissa fall på grund av misshälligheter i förhållandet till den avträdandearrendatorn eller av andra skäl som inte är bärande vägrar atl samtycka till enöverlåtelse. Jag delar också utskottets uppfattning att en sådan vägran kanleda lill socialt stötande resultat. Jag föreslår därför att det införs en rättför arrendatorn att överiåta arrendet på en nära anhörig. Det torde, somlagutskottet framhåller, inte behöva befaras att en så begränsadöverlåtelserätt för med sig några störte nackdelar för jordägaren eller förjordbruksnäringen i stort. Prop.1983/84:136 60 Enförsta förutsättning för den nya överlåtelserätten bör vara att artendeställelär en lämplig brukningsenhet, dvs. är ell ulvecklat eller utvecklingsbartlantbruksföretag (se 4 och 7 SS jordförvärvslagen samt prop. 1978/79:85 s. 23). När del därefter gällerkretsen av anhöriga vill jag försl erinra om att jordägaren enligt 9 kap. 8 8första stycket 3 JB kan återta arrendestället endast om han själv, hans makeeller avkomling skall bruka arrendestället. Mol bakgrund av detta stadgandevore del, enligt min mening, inkonse-kvenl atl ge artendalorn en rätt atlöverlåta artendet lill syskon eller syskonbarn. Del torde vidare inle varasärskilt vanligt atl syskon eller syskonbarn har lagil del i jordbruksdriftenpå artendeställel. De sociala skälen för en så vidsträckt överlåtelserätt äralltså inte särskill starka. Jag finner därför för min del atlöverlåtelserätten endasl bör avse överlåtelse lill make eller avkomling. Underhänvisning lill det anförda föreslår jag att arrendatorn får rätt att överlåtaartenderätten till ett utvecklat eller utvecklingsbart lantbruksföretag tillsin make eller avkomling, om arrendenämnden tillåter del. Sådant tillstånd börlämnas, om inle jordägaren har befogad anledning att motsätta sig överlåtelsen. Imotsats till nu gällande regler om artendatorns överlåtelserätt bör de nyabeslämmelserna vara tvingande lill arrendatorns förmån. Närdet gäller den prövning som skall göras av arrendenämnden vill jag förstframhålla alt jordägaren bör kunna kräva alt den tilltänkte arrendalorn harjordbruksutbildning och avser atl ägna sig ål att bruka artendeställel samtatt han har ordnad ekonomi och även i övrigt är lämplig som artendator.Uppfyller artendatorn inle dessa förutsättningar bör alltså artendenämnden intelämna fillstånd till överlåtelse. Jordägarenbör givetvis kunna åberopa även andra omständigheter mot en överlåtelse änartendalorns olämplighet. Det blir då arrendenämndens uppgift att väga de skälsom talar mot en överlåtelse mot de skäl som talar för överlåtelsen. Det ärinte möjligl alt ge några närmare anvisningar om hur denna intresseavvägningbör utfalla i det enskilda fallet. Jag skall dock peka på vissa omständighetersom bör fillmätas vikt vid prövningen. Enomständighet som i regel bör leda till att tillstånd lill överiålelse vägras äralt arrendet inte är förenat med rätt lill förlängning. Om jordägaren anförsådana omständigheter som ulvisar att artendet inte kommer att föriängas vidden löpande avtalsperiodens utgång torde det också vara rimligtatt tillstånd till överiåtelsen inle lämnas. AU tillstånd vägras i en sådansituafion ligger i regel också i den tilltänkte artendatorns intresse. Görjordägaren sannolikt alt han själv, hans make eller avkomling skall taartendeställel under eget bruk vid den löpande artendeperiodens slut synestillstånd till överlåtelse böra vägras, om detta inte framstår som oskäligtgentemot den tilltänkte artendatorn. Prop.1983/84:136 61 Blandde omständigheter som kan föreligga på artendatorns sida bör bl. a. följandetillmätas betydelse vid den ifrågavarande prövningen. Om tvisten gäller ett s.k. historiskt arrende, dvs. om den tilltänkte artendatorns släkt under flerageneralioner har brukat arrendestället, lorde det ofta vara oskäligt omtillstånd till överlåtelse vägras. Detta synes särskilt gälla för del fall altden lilhänkte artendatorn renl faktiskt redan tar del i jordbruksdriften påartendeställel. Ocksåi fråga om andra artenden torde del i många fall kunna anses oskäligt, om dentilltänkte arrendatorn och hans familj måsle lämna en trakt där han och hansfamilj har rotat sig. oskäligt resultat kan vidare inträffa, om dennuvarande artendatorn med fog har förlitat sig på att arrendet skall fåöverlåtas och därför har stått för kostnadskrävande investeringar påartendeställel och han och hans familj i händelse av att överlåtelse inte fårske inle skulle kunna erhålla rimlig kompensation för nedlagda kostnader ocharbetsinsatser. Deöverväganden som det här är fråga om påminner i stor utsträckning om deöverväganden som skall göras i självinträdesfall enligt 9 kap. 8 8 förstastycket 3 JB (jfr prop. 1978/79:183 s. 21-26 och 32-33 saml LU 1978/79:23 s.23-27). Del är alltså främst fråga om en bedömning av de sociala skäl som talarför och emot en överlåtelse. Även jordbrukspolitiska hänsyn bör dock kunna tas.Skulle t.ex. ett självinträde frän jordägarens sida innebära alt artendeställelförs samman med ett eller flera utvecklade eller utvecklingsbarajordbruksföretag synes således artendalorn i allmänhet böra få fillstånd atlöverlåta arrendet Gfr 4 8 första stycket 4 jordförvärvslagen). skall få underlag för alt bedöma bl.a. om arrendestället ärett utvecklat eller utvecklingsbart lantbruksförelag bör nämnden vara skyldigatt i de ifrågavarande ärendena inhämta yttrande från lanlbruksnämnden. Jagföreslår därför all en särskild föreskrift härom tas in i lagen omartendenämnder och hyresnämnder. 2.8Arrendeavräkning vid ändrat penningvärde (jordbruksarrende) Mittförslag: Någon ändring i gällande regler görs inte. Förslaget bygger påuppfattningen atl förändringar i penningvärdet redan enligl gällande reglerskall beaktas, när avräkning sker med hjälp av bl. a. synebrislbe-lopp vidtillträde och avträde av artendet. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitl förslag (se betänkandet s. 137-140). Enreservant anser all rättsläget bör lagfästas genom en regel av innebörd atltillträdets bristbelopp vid avräkningen skall justeras med hänsyn till denändring i del allmänna prislägel som har inträffat sedan tilllrädessynen ägderum (se betänkandet s. 237-238). Prop.1983/84:136 62 Remissinstanserna:Flertalel instanser anser atl det är oklart om enligt gällande reglerförändringar i penningvärdet skall beaklas, när avräkning sker. Många instanserförordar en lagstiftning enligl reservantens förslag. (Seremissammanställningen avsnitt 8.) Skälför mitt förslag: Artendatorn skall vårda och underhållaartendeställel. Försämras det genom atl artendalorn eftersätter vad som åliggerhonom har jordiigaren rätt till ersättning (9 kap. 15 § JB). Artendatorn ärdock inte skyldig att avhjälpa en brist som föreligger redan vid tillträdet.Avhjälper han en sådan brist, har han rätt till ersättning av jordägaren (9kap. 16 § JB). Ersättningsfrågorna skall i allmänhet avgöras vid avräkningenligt 9 kap. 23 S JB. Avräkning skall ske när artendatorn avträderartendeställel. Avräkning skall också ske i samband med förlängning av ettartendeavtal, om har förflutit från tillträdet eller närmaslföregående avräkning. Om inle annal har avtalats skall avräkningen grundas påsyn vid avräkningsperiodens böijan och slut. Vid synen skall enligt 9 kap. 26 8JB undersökas alll som hör fill artendeställel. Om brist föreligger, skallanteckning göras om bristens beskaffenhel, de ålgärder som behövs för dessavhjälpande samt koslnaden för delta. Synoch avräkning går normall lill på följande sätt. Vid tilllrädessynen antecknasbristerna. För varje brist antecknas vad det koslar atl avhjälpa den.Bristbeloppen bildar tillsammans tillträdets brislsumma. Vid avräkningsperiodensslul gör man pä samma sätt och får då fram avirädets brislsumma. Därefter skeren jämförelse mellan brislsummorna vid tillträde och avträde. Är avirädetsbristsumma störte än tillträdels, skall arrendatorn betala skillnaden. Ärförhållandet det motsatta, skall jordägaren betala skillnaden lill artendalorn. Mellantiden för tillträde och Eivträde har i allmänhel förändringar skett ipenningvärdet. Om hänsyn inte las till sådana förändringar kan resultatet bliatl en arrendator som har hållit arrendestället i oförändrat skick - defaktiska bristerna har inle ökat ändå blir skyldig att belala ersättning.Kostnaderna för att avhjälpa avträdesbristerna anges i dagens penningvärdemedan kostnaderna för lillträdesbristerna har angetts i det penningvärde sområdde då. Kommilténsuppfattning atl gällande rätt innebär alt hänsyn till penningvärdets förändringskall las vid den ifrågavarande jämförelsen har satts i fråga av flertaletremissinstanser. Många av dessa har hävdat att rättsläget är oklart. Denaktuella frågan har numera prövats av i en dom (nr 14: DT 7). Domen har överklagats till högsta domstolen. I domen anförhovrätten bl. a. atl en rättvisande jämförelse mellan artendeställets skickvid tillträdet och vid avträdet endast kan ske om bristbeloppen ullrycks isamma penningvärde. Har en ändring i det allmänna prislägel skell mellantillträdet och avlrädet måsle delta, enligt hovrätten, följaktligen beaktasvid avräkningen. Prop.1983/84:136 63 Jagdelar kommilténs uppfattning att det inte är påkallat med lagstiftning i dennafråga. Vilka metoder som bör användas för alt justera bristbeloppel vidfillträdet med hänsyn till förändringarna i penningvärdet får, som kommitténhar föreslagit, överlämnas åt rättstillämpningen. 2.9Fideikommissarrendatorers rättsställning (jordbruksarrende) Mittförslag: Någon ändring av gällande regler görs inte. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt förslag (se betänkandet s. 141-148). Remissinstanserna:Kommilténs bedömning att lagstiftningsåtgärder inte är påkallade när det gällerfideikommissartendatorernas rättsställning godtas eller lämnas utan erinran avså gott som samtliga remissinstanser. jordbruksartendalorers förbundanser dock att lagen (1963:583) om avveckling av fideikommiss bör ändras såalt ett artendeavtal avseende huvudgården till ett fideikommiss blir gällandeäven mot fideikommissari-ens efterträdare. anser atl arrendeavtal avseende en huvudgård bör bligällande mot fideikommissari-ens efterträdare om artendatorn är efterträdareeller annan arvinge till fideikommissarien. (Se remissammanställningen avsnitt9.) Skälför mitt förslag: Fideikommissen är under avveckling. Enligt lagen omavveckling av fideikommiss gäller som huvudregel att fideikommiss skallupphöra när den som vid lagens ikraftträdande var innehavareav fideikommisset avlider. Enligt fideikommissnämnden förekommer ett femtontalarrenden avseende huvudgård vid del 50-lal jordbruksfideikommiss som alltjämtbestår. Därvid har bortsetls från del tiotal fall där huvudgårdar ärulartenderade lill driftsbolag, belagda av fideikommissarien och hans familj,eller till efterträdaren. Avvecklingsfallen förulses enligtfideikommissnämnden öka successivl . Föregen del ansluter jag mig till uppfattningen atl tillräckliga skäl atl ändralagen om avveckling av fideikommiss inte föreligger. Dels skulle en ändring avhuvudgårdsarrendatorernas rättsställning beröra endast ett fålal arrendatorer.Dels är det svårt atl bedöma konsekvenserna på fideikom-missavvecklingsfrågornaav en sådan ändring utan särskild ulredning. Att i detta skede företa en sådanutredning kan enligt min mening inle komma i fråga. 1983/84:136 64 2.10Förverkande av jordbruksarirende på grund av vanvård Mittförslag: Bestämmelsen i 9 kap. 15 8 JB om artendatorns vårdnadsplikt anpassaslill lagen (1979:42:5) om skötsel av jordbruksmark. Enligt förslaget skallartendalorn bruka jordbruksmarken i enlighet med vad som sägs i 3 S nämnda lag.Förslaget får betydelse även när det gäller frågan om förverkande avartenderätten på grund av bristande skölsel av jordbruksmarken (se 8 kap. 23 SJB). När del gäller byggnader och andra anläggningar görs inga ändringar avgällande regler. Kommitténsförslag: Kommittén föreslår inga ändringar av gällande regler (se betänkandets. Remissinstanserna:Flertalet remissinslanser godtar eller lämnar ulan erinran kommitténs förslagatt gällande regler när det gäller vanvård av arrendestället inte ändras.Några remissinstanser, bl. a. och domänverket, anser dockatl vanvårdsbegreppet bör förtydligas. (Se remissammanställningen avsnitt 11.) Skälför mitt förslag: Enligt 9 kap. 15 8 JB skall en jordbruksarrendator vårda ochunderhålla artendeställel. Om artendeställel försämras genom alt arrendalorneftersätter vad som åligger honom, har jordägaren räll lill ersättning vidavräkning enligt 9 kap. 23 8 JB. Om arrendatorn vanvårdar artendeställel, ärenligl 8 kap. 23 § JB artenderätten förverkad och jordägaren alltså berättigadall säga upp avtalet. GenomJB upphävdes artendatorns skyldighel enligt lag om nyttjanderätt fillfast egendom alt väl hävda jorden. Ändringen hängde samman med denliberalisering av vanhävdslagstiflningen som den numera upphävda jordhävdslagen(1969:698) innebar. Enligt JB är en artendalor inte skyldig alt försätta i hävden jord som jordägaren eller en förutvarande artendator har försummat att hävda(prop. B 830, 875, 960 och 962). Artendalornsvårdnads- och underhållningsskyldighet omfattar inle bara jorden utan ävenbyggnader och andra anläggningar. Denna vårdnads- och underhållsskyldighet kannärmast beskrivas som en reparationsskyldighet. Artendatorn är skyldig attreparera en anläggning, om den enligt ett normalt och praktiskt betraktelsesätthar förslitits så mycket att en reparation är påkallad (prop. 1970:20 s. B989). För en förslitning som inte har gåtl så långl att en reparation ärpåkallad ansvarar artendatorn således inte. Delta innebär alt den s. k.slilningsprincipen inle får användas vid avräkningar enligl JB. Arrendatornsvårdnads- och underhållsplikt när del gäller byggnader och andra anläggningarbegränsas också av alt jordägarens byggnadsskyldighet inträder, om enanläggning är i det skicket att reparafion inte vidare är ekonomiskl försverlig(prop. B 990). Prop.1983/84:136 65 Lagen(1979:425) om skölsel av jordbruksmark, som ersätter jordhävdslag,trädde i kraft . Enligl 3 S lagen om skölsel av jordbruksmarkskall jordbruksmark, som med hänsyn lill läge, beskaffenhet och övrigaomständigheter är lämplig för jordbruksproduktion, brukas så atl markensproduklionsförmåga las lill vara på ett ändamålsenligt säll. Lanlbruksnämndenutövar tillsyn över efterlevnaden av lagen och kan ingripa bl.a. medvitesförelägganden. Genom ell sådant föreläggande kan en innehavare avjordbruksmark åläggas atl åter ta mark i jordbruksproduktion (9 8). Kommitténdiskuterar i betänkandet dels i vad mån en arrenderätt kan förverkas vidvanvård, dels vilken inverkan som lagen om skölsel av jordbruksmark har påvanvårdsbegreppet. Föregen del kan jag, liksom flerlalel remissinslanser, anslula mig lill kommitténsuppfattning att praxis när det gäller förverkande på grund av vanvård inte geranledning till några invändningar. Det föreliggande materialet visar sålundainte, som har hävdats från några håll, atl domstolar och arrendenämnder skulleanse arrenderätten förverkad först sedan vanvården har gåll så långt att denär atl anse som grov. Jag föreslår därför inte någon lagändring på denna punkl.Jag vill dock erinra om atl det för jordägaren numera torde vara av slörrebetydelse än tidigare atl i lid kunna hejda en begynnande vanvård av ettarrendeställe. Bl.a. representerar ju byggnader och andra anläggningar på ettarrendeställe myckel stora värden. Även koslnaderna för reparationer harökal betydligt . Mot bakgrund härav finns del enligt min meninganledning atl i fortsätlningen noga följa rättstillämpningen. Jagdelar vidare kommitténs uppfattning all man har anledning alt räkna med all decentrala värderingar rörande jordbruksmarkens skölsel som har kommit tillullryck i lagen om skötsel av jordbruksmark påverkar tolkningen av begreppetvanvård i JB. Jag anser också all det är en naluriig utgångspunkt allarrendatorn skall sköta jorden i enlighet med vad som sägs i nämnda lag. fall på en punkt ger emellertid ell otillfredsställanderesullal. Somjag lidigare har framhållit innebär JB att arrendalorn inte ärskyldig atl förbäitra arrendestället. Detta gäller även hävden av jorden ochinnebär t. ex. atl arrendalorn enligt JB inte är förpliktad gentemot jordägarenalt sätta i stånd jordbruksmark som var vanhävdad redan när arrendatorntillträdde arrendestället. Härav följer att jordägaren i ett sådant arrendeförhållandeinle kan få fill stånd ell förverkande av arrenderätten även om arrendalornunderlåter alt efterkomma ett föreläggande enligt lagen om skölsel avjordbruksmark att sätta den vanhävdade marken i slånd. Molbakgrund av det anförda finns del enligl min mening skäl att bättre anpassaJB:s regler om arrendatorns skötsel av jordbruksmarken till lagen om skötsel avjordbruksmark. En sådan anpassning är också naluriig mot bakgrund av att, somnämnts, ursprungligen anpassades till 5 1983/84. 1983/84:136 66 Jag föreslår därior all det i 9kap. 15 § JB föreskrivs atl arrendatorn skall bruka jordbruksmarken i enlighetmed vad som siigs i 3 8 lagen om skötsel av jordbruksmark. 2.11 Maximitiden för upplåtelse av jordbruksarrende Mitt förslag: Maximitiden för upplåtelse avjordbruksarrende utom stadsplan sänks från 50 till (7 kap. 5 S JB).Vidare avskaffas möjligheten att upplåta jordbruksarrende för någons livstid (9kap. 2 S JB). Den särskilda undantagsregeln som gäller beträffandenyttjande-rätlsupplålelser som görs av staten föreslås gälla även beträffandede nya reglerna. Kommitténs förslag: Överensstiimmer med milt förslag ulomsåtillvida alt maximitiden föreslås sänkt till (se betänkandet s.159-162). Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser lillslyrkereller lämnar kommitténs förslag utan erinran. Elndast en instans() avstyrker helt. Några remissinslanser ifrågasätter ominte maximitiden bör sältas till medan andra föreslår atl den sälls lill10 år. anser atl en begränsning av maximitiden intebör giilla upplåtelser till närstående. (Se remissammanställningen avsnitt 12). Skäl för mitt förslag: Avtal om jordbruksarrende skallenligl 9 kap. 2 8 JB träffas eller för arrendatorns livstid.