prop · G70360 · 1983-12-31 00:00:00 — kommun uttalar: Den som beviljats koncession förundersökning och bearbetning av mineralfyndighet har tillerkänts ersättningsrätt.I lagen om vissa mineralfyndigheter 12 § 3 st. heter det: "Återkallaskoncession ulan att koncessionsinnehavaren åsidosatt föreskrift eller villkori koncession, är han berättigad att erhålla ersättning av staten för förlusttill följd av åtgärd som han vidtagit med anledning av koncessionen".Enligt kommunens mening bör även tillståndshavare enligt lagen om kärntekniskverksamhet få en lagfäst rätt till ersättning i sädana fall. En lagbestämmelseom ersättningsrätt kan lämpligen utformas med den citerade bestämmelsen somförebild. Lagförslaget bör kompletteras på denna punkt. Det synes, säger , anmärkningsvärt att kommittén - ulanatt ange några egentliga skäl härför slutligen stannar för att i lagförslageticke Prop.1983/84:60 156 intaga någon bestämmelse angående ersäUningsfrägor.Kommittén hänvisar i stället till atl dessa får bli föremål för särskildprövning av domstol och avgöras med utgångspunkt i allmänna rättsprinciper.Enligt OKG:s synpunkt är en sådan behandling av ersättningsfrågan klartotillfredsställande. 1 de fall elt tillstånd återkallas beroende på alttillståndsinnehavaren icke iakttagit villkor och föreskrifter för verksamhetenbör givetvis rätt till ersättning ej föreligga. I övrigt synes det väsentligtalt tillståndsinnehavaren kan förlita sig på de tillstånd som erhållits ochatt arbetet kan utföras och investeringar genomföras inom den ram somtillståndet anger. Återkallas därt"ör etl tillstånd av skäl som ej berorpä brister hos innehavaren alt följa gällande föreskrifter bör enligt OKG:smening ersättningsrätt föreligga. Med hänsyn bl.a. till avsaknaden avrättspraxis, de ekonomiska värden det här kan bli frågan om samt osäkerhetenom dels allmän domstols behörighet att uppta tvist av här angiven art delsmateriella rättsregler vill OKG understryka nödvändigheten av att förslagetkompletteras med en lagregel som explicit fastställer såväl frågan omjurisdiktion som gällande materiella regler. Likaledes synes rättssäkerhetsskälgöra sig gällande vad avser kommitténs framställning under 7.6.2 sista stycket(sid. 196). uttalar angående etablerande av en "allmänprincip" beträffande där angivna frågeställningar som kommitténsjälv föreslår att frågan icke tas upp i "del här avseddalagstiftningssammanhanget" synes böra utgå ur blivande proposition. -Också enligt bör rätten till sådan ersättninglagregleras. En lagfäst rätt lill ersättning vid återkallelse ellervägrad föriängning av ett tillstånd i andra fall än då det kan motiveras av deintressen som den föreslagna lagen avser att tillvarata förespråkas även avSydkraft AB, som uttalar: Att som kommittén hänvisa frågan om ersättning, idessa som man säger exceptionella situationer, till särskild prövning avdomstol är otillfredsställande, bland annat pä grund av avsaknad avrättspraxis samt osäkerhet om domstolarnas behörighet och om de materiellaregler som gäller. En lagfäst rätt till ersäUning bör kompletteras med enföreskrift aU talan om ersättning skall föras vid allmän domstol. Vidare delar Sydkrafiej kommitténs uppfattning att rätt till ersättning ej i något fall skulleföreligga om tillsynsmyndigheterna stoppar ett kärnkraftverk i avvaktan påutredningar med anledning av inträffad allvariig olycka i ett liknandekraftverk i eller utomlands. För atl en anläggningsinnehavare i fallsom här avses inte skall vara helt räftslös bör även här möjlighet Ullersättning inskrivas i lagtexten. I fråga om möjligheterna till återkallande av tillståndatt genomföra åtgärder och driva anläggningar som avser behandling ellerförvaring av radioaktivt avfall finner SKBF det rimligt att i lagen införs enbestämmelse om rätt till ersättning, såvida icke återkallandet sker på grund avatl tillståndshavaren inte uppnår eller åsidosätter uppställda säkerhetskrav.En ersäUningsrätt är särskilt påkallad, om ändringar sker i myndigheternas Prop.1983/84:60 157 policy och delta medför återkallelse av tillstånd förexempelvis upparbetning och lagring av upparbetningsavfall. Enligt SKBF:smening råder oklarhet såväl ifråga om omfattningen av domstolarnas behörighetatt pröva ersättningsfrågor av hithörande mycket speciella slag som också vadgäller de materiella regler som är att tillämpa på förevarande område. Medhänsyn härtill och de ekonomiska värden det regelmässigt blir fråga om anser SKBFdel sakligt motiverat att en ny lagstiftning uttryckligen behandlar ersättningsfrågorna.En bestämmelse härom skulle kunna föreskriva, att orn ett tillstånd återkallaseller begränsas utan att tillständshavaren åsidosatt bestämmelse i lagen ellervillkor eller föreskrift som meddelats med stöd därav, denne är berättigad tillersättning av staten för förlust till följd av åtgärd som han vidtagit medanledning av tillståndet, samt att talan om ersättning förs vid allmän domstol. Tillkomst och lokalisering av kärnteknisk anläggning m. m. anfört om tillkomst och lokalisering avkärntekniska anläggningar, dvs. främst prövning enligt 136 a § byggnadslagen,har kommenterats av flera remissinstanser. Sädana anläggningar som kommer i fräga vid kärntekniskverksamhet anser även fortsättningsvis bör underkastasprövning enligt den lydelse 136 a § byggnadslagen har . Statens planverkanser, i likhet med kommittén, inle skäl att nu föreslå någon ändring i dengällande prövningsordningen med hänsyn till den samlade översyn avbyggnadslagstiftningen som f. n. sker inom . Kammarrätten i understryker detotillfredsställande i nuvarande dubbla prövningsförfarande, som komplicerararbetet och gör det i viss mån oklart vilka synpunkter som skall beaktas iresp. Vikten av samordning med lokaliseringsprövning enligt bl.a.byggnadslagen understryks av i län. Statens vatlenfallsverkansluter sig till kommitténs uppfattning att de dubbla prövningssystemen är enotillfredsställande ordning både för myndigheter och allmänheten, I likhet medkommittén emotser att samordningsfrågan beaktas vid den pågåenderevisionen av byggnadslagstiftningen. förordar att formerna förinformation till allmänheten i samband med lokaliseringen av kärntekniskanläggning bibehålles. 55/framhåller att institutet vid ett flertal tillfällen har påtalat de nackdelardet innebär att granska en kärnteknisk anläggning utifrån så olika utformadelagar som atomenergilagen/strålskyddslagen ä ena sidan och byggnadslagen (136a S)å andra sidan. Senast skedde delta i samband med granskningen av ansökan förslutförvar av reaktoravfall i Forsmark. Kommunen har vetorätt enligtbyggnadslagen men inte enligt atomenergilagen/ strålskyddslagen. Erfarenheternafrån tidigare granskningar har visat alt Prop.1983/84:60 158 det är säkerhets- och strålskyddsfrågorna som tilldrar sigdet stora intresset även vid kommunernas granskning av byggnadsärenden.Normalt är inte SKLs och SSLs granskning av säkerhets- och strälskyddsproblemati-kenklar då kommunen skall ta ställning i byggnadslagsärenden. Detta har oftamedfört att kommunen ansett sig ha ett otillräckligt beslutsunderlag för attkunna ta ställning till om rätten att inlägga veto skall utnyttjas eller ej. SSIanser det beklagligt att kommittén i betänkandet om förslag till lag omkärnteknisk verksamhet bara har påpekat detta problem, och inte anvisat enlösning. SKI kanmed utgångspunkt frän behandlingen av ansökan om ett förvar i Forsmark verifieraatt problem finns med den nuvarande behandlingsordningen. Som kommitténframhåller har emellertid överväganden av denna karaktär beröring medprincipiella frågor i bl.a. byggnadslagstiftningen. SKI vill understryka detangelägna i att inspektionens erfarenheter tas tillvara vid regeringskanslietsberedning av en ny byggnadslag. i pekar pä att i lillståndsärendenmänga myndigheter är inblandade och ansvarsförhållandena sä allmänt definieradealt ansvarsfrågorna täcker över varandra. Det framlagda förslaget innebär intenågon förändring i detta förhällande. Gränserna för olika myndighetersdelansvar vid tillståndsgivning föresläs av därför bli föremålför ytterligare överväganden. , juridiska fakultelsnämnden anför: Nugällande lagstiftning har medfört att ärenden där kärnteknisk verksamhet ingårblivit mycket otympliga för både myndigheter och inte minst enskilda. För t,ex, ett kärnkraftverk eller ett lager för reaktoravfall krävs regelmässigt prövningenligt - atomenergilagen(enligt förslaget lagen om kärnteknisk verksamhel) - vattenlagen(fördel mesta) - 136a §byggnadslagen (nästan genomgående) - förordningen ommiljöfarligt avfall (om ansökan gäller ett lager) - byggnadsstadgansbestämmelser om byggnadslov. Vid dessa prövningar ska beaktas, förutom de redan nämndalagarna även - lagen om hälso-och miljöfariiga varor De nämnda lagarna gäller för fråga om grannelag, miljöskyddetc. Dämtöver kommer lagstiftning av helt annat slag. Vidare måste beaktasinternationella överenskommelser säsom Öslersjökonventionen och Nordiskamiljöskyddskonventionen, - Ett problem som råder och som inte kommernärmare sin lösning genom lagförslaget är enligt fakultetsnämnden atttillståndsprövningen är uppdelad på olika organ samt att varje 1983/84:60 159 organ beslutar ulan överblick och tillräckligtbeslutsunderlag vad gäller huruvida övrig lagstiftning och olika internationellaöverenskommelser är uppfyllda. Formellt är regeringsprövningen enligl 136 a §byggnadslagen och atomenergilagen ett undantag härifrån, men beslutsunderlagetsom regeringen får tillgäng till är sektoriseral och ofullständigt på det nu beskrivnasättet. Också statens industriverk anser det vara väsentligt attde olika tillståndsförfarandena samordnas sä att information, prövning ochbeslut kan ske med beaktande av alla berörda lagrum. Dessatillståndsprövningar bör därför enligt industriverkets mening göras vid samma lillfällesä att problemen med olika ansökningsförfaranden och prövningar vid olikatidpunkter av olika aspekter av verksamheten kan elimineras. Härmed skulle ävenbortfalla frågan om de samhälleliga kostnaderna och ev, ersättningar viduteblivet tillstånd dä anläggningen står färdigbyggd. Det synes lämpligt, anserindustriverket, att denna samordningsprocess bör ske och komma till uttryck iden föreslagna lagen pä det kärntekniska området, vilket nu icke är fallet. Brytning av uran m. m. Frågor om uranbrylning har behandlats i någraremissyttranden. mol kärnkraft anser att ett förbud mot uranprospekteringoch uranbrylning bör införas antingen i den nya lagen eller med dennai en separat lag för att ge eftertryck åt lagens bestämmelser om avveckling avkärnkraften. uttalar att uranprospektering ochuranbrytning måste förbjudas eftersom det är onödiga hot mot vår natur. Kommitténs förslag om att transporter av kärnämnen ochkärnavfall utgör kärnteknisk verksamhet behandlas i några remissyttranden. 55/anför: Det finns en sedan mänga är etablerad praxis vad avser lillämpningen avnationella och internationella transportregler i . För internationellatransporter har genom konventioner och andra internationellaöverenskommelser anslutit sig till nu gällande regelverk för de olikatransportvägarna dvs. väg, järnväg, vatten och luft. För de två sistnämndatransportvägarna gäller de internationella reglerna även nationellt, medan förväg och järnväg gäller särskilda nationella regler vilka i huvudsaköverensstämmer med de internationella. I samtliga dessa regelverk finnsutförligt angivet pä vilkel sätt radioaktiva varor skall emballeras, hur emballagetskall typgodkännas, villkor för transporters genomförande samt i vilka fallsärskilt tillstånd för transporten krävs. har en uppdelning avtransportärenden skett mellan SKI och SSI och denna uppdelning finns ocksåangiven i förordningen (1982: 923) om transport av Prop.1983/84:60 160 Denna uppdelning innebär att för de frågorsom berör transporter av radioaktiva ämnen, som ej är klyvbara, är SSI s.k.behörig myndighet och handlägger transportärenden i enlighet med ovannämndatransportregler och slrålskyddslagen. 1 de fall ämnet är klyvbart utfärdar SKInödvändiga certifikat och tillstånd, efter samråd med SSI vad avser de strålskyddsmässigaaspekterna. För icke-klyvbara ämnen, då alltså ingen kriticitetsrisk föreliggeroch alltså strålskyddsaspekterna helt dominerar riskbilden, handlägger SSIförekommande certifikat- och tillståndsfrågor för såväl transporter knutnatill kärnteknisk verksamhet som annan industriell, medicinsk eller tekniskverksamhet. Frågor om fysiskt skydd, som är viktiga för säkerheten, handläggsav SKI. Fysiskt skydd tillämpas enbart på transporter av klyvbartmaterial. Enligl SSLs bedömning finns inga skäl att utvidgakraven på fysiskt skydd att gälla icke-klyvbart material, utöver de regler somfinns inskrivna i gällande transportregler. Nuvarande uppdelning avarbetsuppgifter på transportområdet mellan SSI och SKI har visat sig fungeraväl och bör därför enligt SSLs bedömning bibehållas. Detta överensstämmer ocksåmed kommitténs mening (sid. 214). För att undvika oklarheter iansvarsfördelningen mellan myndigheterna bör emellertid denna uppdelning avansvaret klart framgå i den kommande förordningen till lagen om kärntekniskverksamhet varvid lämpligen samma uppdelning kan göras som i förordningen(1982:923) om transport av farligt gods. 5"/ yttrar: Transport av kärnämne och kärnavfallföreslås i betänkandet kräva tillstånd. Sä är i huvudsak fallet redan idag.Praxis har blivit all vid transport av kärnämnen i svarar avsändandeanläggning (tillståndshavare enligt atomenergilagen) för transporten och blirdärmed den som innehar tillstånd för genomförandet. Vid internationellatransporter där någon svensk anläggning med tillstånd enligt atomenergilagen ärinblandad, blir den svenska anläggningen på samma sätt ansvarig. Transporterverkställs vanligtvis genom utnyttjande av etablerade transportföretag. Det hardärvid hitintills inte bedömts nödvändigt med särskill tillstånd enligtatomenergilagen för dessa fraktförare, utan har ansetts tillräckligl medanläggningens tillstånd. SKI har inte funnit att kommittén går emot dennapraxis men anser det ändå inte klart uttryckt i betänkandet huruvidafraktföraren i alla sammanhang ska vara befriad från tillståndsplikt. Detframgår heller inte klart hur kravet på tillstånd för transport stämmer överensmed t. ex. enligt vilken en internationell träns-portaccepteras om villkoren i ADR är uppfyllda (gäller bl.a. vid Iransiieringgenom ). SKI noterar vidare att tillsynsfrågan avseende transport avkärnämne och kärnavfall inte behandlats i konsekvens med betänkandetsställningstagande för SKI som övergripande säkerhetsmyndighet i alla led av denkärntekniska verksamheten. Genom kommitténs uppfattning att valet av myndighetska regleras enligt den uppdelning som skett i förordningen om transport avfarligt gods kommer den nuvarande kompe- 1983/84:60 161 tensfördelningen mellan SKI och SSI att bibehållas ochnågon egentlig förändring avseende tillståndsgivning och lillsyn inle att ske. uttalar: har nedanståendeberöringspunkter med frågor om säkerheten på kärnindustriomrädet, nämligen - behörigmyndighet i den mån denna roll inle ankommer på SKI resp. SSI enliglsärskilda beslämmelser - vid lillämpningen av lagen om transport av farligtgods i fräga om landsvägs-, järnvägs- och sjötransporter. I vissa fall dä detgäller sjötransporter utövas myndighetsuppgifterna vid transport även enligllagen om säkerheten på fartyg. - övergripandesjösäkerhetsmyndighet vid organisationen och genomförandet av sjötransporterav utbränt kärnavfall och annat aktivt avfall frän de svenska kärnkraftverken lillanläggningar för upparbetning och förvaring. - tillsynsmyndighetenligt lagen om säkerheten på fartyg i fråga om atom-drivet fartyg och allmänsjösäkerhetsmyndighet vid anlöp fill svensk hamn eller passage genom svensktvatten i fråga om sådana fartyg, f. n. en föga aktuell uppgift. Den i betänkandet föreslagna lagstiftningen innebär ejändrade uppgifter för eller ändrad ansvarsfördelning för verket.Sjöfartsverket som finner gällande ordning ändamålsenlig ansluter sig tillbetänkandets uppläggning av lagstiftningen. SJ tar för givet att tillstånd enligt den nya lagen till kämtekniskverksamhel som omfattar transport inte ges annan än den som enligt alomansva-righetslagenhar att bära ansvaret för atomskada framkallad under transporten. Det blir därviddenne och inte transportören som svarar för att föreskrivna villkor förUllståndet blir iakttagna även i vad transporten angår. SJ har inteförutsättningar atl ingå i bedömningar härvidlag med erforderlig sakkunskap. SJförbehåller sig emellertid att oberoende av tillstårid som må finnas meddelatför transport föreskriva de ytterligare villkor som SJ anser påkallade försäkerställande av det särskilda skydd som SJ har att tillgodose, i första handsom arbetsgivare. Häri inbegrips också skyddet mot obehörigt inträng. Transport av radioaktiva ämnen på väg innebär oftast,säger statens vägverk, all för vägen gällande viktbestämmelser (106 § vägtrafikkungö-relsen)kommer att överskridas, vilket medför att transportlillstånd måste sökas.Transporten anvisas dä i tillståndet en färdväg där den får framföras. Är detfråga om stora bruttovikter kan det innebära länga omvägar p. g, a. dåligbrobärighet. Dessa bärighetsproblem gör att sjötransport syns vara ett bättrealternativ för dessa tunga transporter, vilket också betänkandet framhåller, understryker betydelsen av att polisenkontaktas/ larmas i samlHga fall av incidenter oavsett om de inträffar tilllands eller sjöss. Polisens uppgift atl upprätthälla allmän ordning och säkerhetgäller även det svenska sjöterritoriet. Självfallet måste ett samarbete isädana fall ske med och andra berörda myndigheter. 11 1983/84. Prop.1983/84:60 162 Kommitténs förslag i fråga om officiell provning biträdsav kommun och lämnas av övriga remissinstanser utan erinran. De remissinslansersom har tagit upp frågan behandlar de olika myndigheternas roller på området. SKI anför: Som kommillén påpekar utfärdar inspektionenredan nu föreskrifter om provning och kontroll av tryckbärande komponenter gällandeför samtliga kämenergianläggningar. Arbetarskyddsstyrelsen har undantagitsädana komponenter saml vissa Iransportbehällare från arbetarskyddsstyrelsensföreskrifters tillämplighet, dock endast när det gäller provning och kontroll.När det gäller krav pä materialegenskaper såsom hållfasthet och dylikt,konstruktioner m. m. skall enligt arbetarskyddsstyrelsens meddelande 1974:8Tryckkärlskommissionens Tryckkärlsnormer gälla. Här görs inget undantag förmaterial i kärnkraftskomponenler. Sålunda mäsle t. ex. dispens för användningav material som inte i förväg är godkänt i dessa normer sökas hos arbelarskyddsstyrelsen.Man har således, summariskt beskrivet, den situationen attarbetarskyddsstyrelsen förbehåller sig ansvaret för materialfrågorna menlämnar regleringen av provningen åt SKI. Inspektionen har i och för sig ingenerinran mot att inspektionens föreskrifter om provning ges i författning tillallmän efterrättelse men kan inle se atl kommitténs lagförslag eller motiven lilldetta bidrar lill lämplig gränsdragning eller samordning mellan de bådamyndigheternas arbete. Arbelarskyddsstyrelsen uttalar: I lagförslaget ingår enbestämmelse (11 §) om att regeringen eller myndighet som regeringen bestämmerfår meddela föreskrifter om provning, kontroll och besiktning av anordningarför kärnteknisk verksamhet som är av betydelse från säkerhetssynpunkt. Med ensådan bestämmelse kan generella föreskrifter utfärdas och provnings- ochkontrollverksamheten bli officiell. Arbetarskyddsstyrelsen finner dettalämpligt med hänsyn till att de säkerhetskrav som behöver ställas ikärntekniska sammanhang för atl förebygga en radiologisk olycka ofta är merlångtgående än vad som krävs från allmän arbetsmiljösynpunkt. Detta är också iöverensstämmelse med styrelsens föreskrifter (arbetarskydds-styrelsensförfattningssamling, AFS 1982: 11) om tryckkärl m.m. där undantag fråntillämpligheten görs för sådan tryckbärande anordning, som finns ikärnkraftsanläggning och för vilken SKI utfärdat föreskrifter. Styrelsenförutsätter härvid att de föreskrifter som kan komma att utfärdas ikärntekniska sammanhang alltid ställer krav pä lägst samma skyddsnivå somstyrelsens föreskrifter innebär. - Sådana anordningar som ej speciellt reglerasi föreskrifter på det kärntekniska området och andra förhållanden som rörarbetsmiljön på ett arbetsställe där kärnteknisk verksamhel bedrivs, reglerasoch är föremål för lillsyn enligt arbetsmiljölagen. De samordningsbehov somhär kan föreligga bör liksom tas om hand genom 1983/84:60 163 formellaremissförfaranden i samband med tillståndsprövning samt genom samråd mellanmyndigheterna. Statensmät- och provråd (MPR), som är central förvaltningsmyndighet för officiellprovning m.m., finner att kommhtén väl beskriver fömtsättningarna för ochomfattningen av den kärntekniska verksamheten. Däremot är rollfördelningenmellan olika myndigheter som ansvarar för säkerheten i kärntekniskaanläggningar fortfarande oklar. I frågor som gäller krav på provning ochkontroll är del således inle klart hur ansvaret för t. ex. tryckkärlssäkerhelenbör fördelas mellan arbelarskyddsstyrelsen och SKI. Ett klarläggande av vilkenmyndighets krav som gäller på det kärntekniska området är en förutsättning föratl den ansvariga riksprovplatsen skall kunna arbeta effektivt. Det minskarockså risken för konflikter mellan myndigheter, riksprovplatsen,anläggningsägare m.fl. om ansvarsförhållandena är entydiga och klara.Utredningen pekar vidare pä den skillnad som görs mellan provning som idel ena fallet är etl krav i generella föreskrifter, i det andra följer avenskilda förelägganden. Det är således endast generella föreskrifter frånarbetarskyddsstyrelsen .som leder till officiell provning. Vid enskildaförelägganden från SKI är formen för provningen inte reglerad på samma sätt. Ipraktiken svarar dock normalt riksprovplatsen - om det krävs opartisk provning- för provningen även i detta fall. MPR finner det tillfredsställande attkommittén nu föreslår att båda dessa områden framledes behandlas pä eltlikformigt sätt och i enlighel med den särskilda lagstiftningen som reglerarden officiella provningen. Detta föreslås bli reglerat genom att regeringenges möjlighet att meddela föreskrifter om provning, kontroll eller besiktningav sådan anordning för kärnteknisk verksamhet som är av betydelse ursäkerhetssynpunkt. MPRdelar däremot inte kommitténs uppfattning till alla delar att den provning somföretas inför enskilda transporter, främst klyvbart material bör förbehållas SKI.Den del av provningen som är inriktad mot mekanisk hållfasthet avtransportbehållare m.m. bör i stället utföras av riksprovplatsen. Riksprovplatsenhar sakkunskap och erfarenhet av sådana undersökningar inom ett brett område.Det gäller såväl teoretiska beräkningar som praktiska provningar av bådematerial och konstruktioner. De provningar av detta slag som blir aktuella pådet kärntekniska området bör utan svårighet kunna passas in i riksprovplatsenslöpande verksamhet eftersom transportbehovet som regel är väl känt läng tid iförväg. Beträffande sådana beräkningar och bedömningar som gällerkriticitetsrisker och vars resultat skall ligga till gmnd för SKLs slutligabeslut finns det däremot skäl som talar för alt SKLs sakkunskap utnyttjas.Allmänt sett är det emellertid inte lämpligt att den föreskrivande myndighetensamtidigt är provande organ (prop. 1977: 78 s. 132). MPR har dock inget attinvända mot att SKI l.v. utför denna uppgift. 1983/84:60 164 Kommitténsförslag till övergångsbestämmelser kommenteras i endast ett remissyttrande. OKGanför: Enligt föreslagna övergångsbestämmelser p 6 gäller såvitt avser fråga omersättning enligl lagen om särskilt tillstånd att tillföra kärnreaktorerkärnbränsle, m. m. för åtgärd som vidtagits före den nu tilltänkta lagensikraftträdande fortfarande äldre bestämmelser. lagbestämmelse kommenterasnärmare på sid 197. Mot bakgrund av vad senast angivits synes det fullt klartatt bestämmelserna skall äga sin Ullämpning även för kärnkraftreaktorernaForsmark 3 och 3.