prop · G70373 · 1983-12-31 00:00:00 — Jag förordardärför att änkepensionen för vissa av dessa änkor minskas rned hänsyn till denålderspension sorn kvinnan kan uppbära. Jag föreslår alltså att särskilda regler införs omsamordning mellan egenpension och övergångsvis utgiven änkepension frän ATP.Tekniskt bör samordningen åstadkommas på det sättet alt en kvinna, som församma månad är berättigad till såväl änkepension sorn ålderspension från ATP,får rätt att uppbära änkepension endast i den mån denna överstiger beloppet förålderspensionen. Detta innebär att änkepensionen inte utges till någon del omden egna ålderspensionen beloppsmässigt är lika stor eller större. Ärålderspensionen lägre än änkepensionen, utges änkepensionen rned belopp sommotsvarar skillnaden mellan denna och ålderspensionen. Har kvinnan inte råtttill någon ålderspension alls från ATP, erhåller hon hela änkepensionenoreducerad. Under alla förhållanden får kvinnan alltså räll alt uppbära heladen ålderspension sorn hon tjänat in rätt till, medan änkepensionen kan kommaatt minskas med hånsyn till den egenpension som utges. Med en lösning av denna innbörd når man den fördelen inle lika markant som eljest delar in de efterlevande kvinnorna i två olikakategorier, avgränsade enbart med hänsyn lill åldern och tidpunkten fördödsfallet. De remissinstanser som efterlyst en mer flexibel regleringtillgodoses härigenom i viss män, eftersom avgörande vikt inte kommer atttillmätas enbart de båda nämnda faktorerna utan hänsyn tas ocksä till denegenpension som änkan har rätt till. Som framhållerskulle kommittéförslaget i 1983/84:73 141 oförändrat skick kunna sägas ge upphov tillöverkompensation för en del av de kvinnor som omfattas av övergångsreglerna ochsom erhåller egen ålderspension med belopp sorn motsvarar vad enmanlig pensionstagare i genomsnitt kan komma att uppbära. Även kostnadsaspektentalar för den föreslagna lösningen. Den föreslagna samordningen bör avse enbarttilläggspension i form av ålderspension. Det bör alltså inte göras någonsamordning mellan änkepensionen och den förtidspension från ATP som kvinnankan vara berättigad till. I princip bör samordningen alltså göras först frånden lidpunkt dä kvinnan fyller , om hon börjat uppbära änkepensiondessförinnan. För liden fram lill dess utgår änkepensionen ograverad. För att undvika spekulation bör samordningen emellertidavse åven tilläggspension i forrn av ålderspension som hell eller delvis las utföre . Av samma skäl bör föreskrivas att det, om en kvinnauppskjuter uttaget av - hela eller halva - ålderspensionen lill en lidpunktefter den då hon fyller 65 är, vid samordningen tas hänsyn lill denålderspension sorn skulle ha utgått om hon börjat uppbära sådan pension fr. o.m. Når det gäller bedömningen av rätten tillpensionstillskott och barnlillägg samt beräkningen av inkomstprövade förmånerför en änka som omfattas av de angivna samordningsreglerna, får självfallet tashänsyn enbart fill det tilläggspensionsbelopp som faktiskt utgår eftersamordningen. Jag anser det inle lämpligt att låta de nu beskrivnareglerna om samordning mellan ålders- och änkepension inom ATP beröra alla dekvinnor som har räll lill änkepension efler del nya systemets ikraftträdande.Ett betydande antal av dessa kvinnor har uppnått närlagstiftningen iräder i kraft och kan således vid ingången av redan habörjat uppbära både änkepension och egen ålderspension. Det bör inte komma ifråga att då plötsligt minska den utgående tilläggspensionen från en månad annan. Inte heller bör samordningsreglerna ta sikte pä kvinnor som vidikraftträdandet redan uppbär änkepension och som inom kommeratt kunna beviljas ålderspension. Jag föreslär därför alt kvinnor som fält rätttill änkepension före de nya reglernas införande och som är födda är 1924 ellertidigare, dvs. är eller äldre vid ikraftträdandet, inle skall omfattas avsamordningen. Med den sålunda gjorda avgränsningen innebär mitt förslagalt samordningsreglerna skall tillämpas för all sådan änkepension somnybeviljas på grund av dödsfall som inträffar efter ingången av . Om enkvinna blir änka efler denna tidpunkt och vid dödsfallet är eller äldre(eller uppbär förtida uttagen ålderspension) görs samordningen i samband medbeviljandet av änkepensionen. Är kvinnan yngre, erhåller hon änkepensionenberäknad enligt hittillsvarande bestämmelser fram till dess hon fyller 65 är(eller tar ut ålderspension från ATP). iräder samordningsreglernai funktion. 1983/84:73 142 Vidare föreslär jag, i enlighet med vad jag nyssutvecklat, att samordningen skall omfatta också sådan änkepension som utgår pägrundval av dödsfall före under förutsättning att denpensionsberättigade änkan är född är 1925 eller . I dessa fall fortsätteränkan att uppbära änkepensionen ocksä efter ingången av . Vid dentidpunkt när änkan fyller eller gör etl förtidauttag av ålderspension från ATP görs en samordning med ålderspensionen. 1983/84:73 143 4 Arbetsskadeförsäkringens efterlevandeskydd 4.1 .allmännasynpunkter Arbetsskadeskyddet enligt lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring (omtryckt 1977:264, ändrad senast 1983:192) omfattar allaförvärvsarbetande, dvs. förutom arbetstagare även uppdragstagare ochegenföretagare. Försäkringen - som trädde i kraft - läckerdessutom studerande i den mån utbildningen är förenad med särskild risk förarbetsskada. Genom försäkringen ges ersättning för skador och sjukdomar som haruppstått på grund av olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbeiet. Ocksåolycksfall vid färd till eller frän arbetsstället räknas som olycksfall iarbetet om färden föranleddes av och stod i nära samband med arbetet. Om enförsäkrad avlider till följd av en arbetsskada kan livränta utges lill hanseller hennes efterlevande. Efterlevandeskyddet inom arbelsskadeförsäkringen äruppbyggt enligt i huvudsak samma principer sorn familjepensioneringen inom denallmänna försäkringen. Nuvaranderegler i lagen om arbetsskadeförsäkring (LAF) innebär sålunda alt det, om enförsäkrad avlider till följd av arbetsskada, kan utges livränta tillefterlevande änka och därmed jämställd kvinna, frånskild hustru, barn ochförälder. Änkling har däremot inle rätt till livränta. Förutom livränta kanefter etl dödsfall utgå begravningshjälp. Änkanefter en avliden försäkrad har rätt till livränta enligt regler sorn ärlikartade med villkoren för rätlen till änkepension inom folkpensioneringen.Efterlevandelivränta utges alltså till änkan orn hon har fyllt 36 är vidmannens död eller om hon har vårdnaden om och stadigvarande sammanbor med barnunder , som vid mannens död stadigvarande vistades i makarnas hem ellerhos henne. Med änkor jämställs vissa grupper ogifta samboende. Änkelivräntautgår i princip endast fram till dess änkan fyller 65 är. Den kan dock utgesäven därefter i den män änkan inte har rått till folkpension i form avålderspension och tilläggspension i form av änkepension med visst belopp. Även enfrånskild hustru lill den avlidne kan under särskilda villkor fåefterlevandelivränta. En förutsättning 1. arför år atl kvinnan var berättigadtill underhållsbidrag från mannen. Elt barn till en avliden försäkrad har rätt till livräntaför tid t. o. m. den månad då barnet fyller eller - i vissa fall - . Livräntorenligt LAF är samordnade med allmän pension. Om den som uppbär livräntasamtidigt är berättigad till folkpension eller tilläggspension i form avförfidspension eller familjepension med anledning av den inkomstförlust somföranlett livräntan, utgår livräntan endast i den män den överstiger pensionen. Vid sammatidpunkt som LAF började gälla trådde också lagen (1977:265) om statligtpersonskadeskydd och lagen (1977:267) om krigsskadeersåttning 1983/84:73 144 till sjömän i kraft. 1 den förra lagen har förts sammanbestämmelser om ersättning för personskada under bl. a. militärtjänst,tjänstgöring i civilförsvaret och viss verksamhet i brandförsvaret samtvistelse i anstalt. Den senare lagen ersätter äldre författningar om ersättninglill sjömän för krigsskada. Ersättning enligt de nämnda lagarna kan utgå vidbl. a. dödsfall. Därvid blir ersättningsreglerna i LAF tillämpliga. En närmarebeskrivning av de nu gällande reglerna för efterlevandeskyddet i LAF ochangränsande författningar saml av bakgrunden till dessa regler harpensionskommittén lämnat i sitt betänkande (SOU 1981:61 s. 89-94 och 417-421). 4.1.2 Reformering av efterlevandeskyddet inomarbelsskadeförsäkringen erinrar orn alt efterlevandeskyddetinorn arbelsskadeförsäkringen har i princip samma syfte somfarniljepensioneringen. Förutsättningarna för rätten till efterlevandeförmänerinom arbetsskadeförsäkringen är utformade efter mönster av motsvarandebeslämmelser inorn den allmänna pensioneringen. Den nära anknytning som finnsmellan de två försäkringssystemens efterlevandeskydd kommer också fill uttrycki reglerna om inbördes samordning dem emellan. När enreform nu föreslås genomförd av familjepensioneringen är del enligtpensionskommitténs mening påkallat alt se över även efterlevandeskyddet inomarbetsskadeförsäkringen. Kommittén framhåller all den kritik som kan riktas motefterlevandepensioneringen i AFL i dess nuvarande utformning med samma fog kanriktas också mot de nu gällande reglerna i LAF om stöd till efterlevande. Enreformering bör därför göras även av sistnämnda regelsystem med utgångspunkt ide riktlinjer som dragits upp för det framtida efterlevandestödet inom denallmänna försäkringen. Kommitténföreslår att del nuvarande efterlevandeskyddet i LAF successivt skallavvecklas och ersättas av andra former av stöd. Dessa bör ta sikte pä att geett skydd i första hand för minderåriga barn och för vuxna efterlevande sombefinner sig i en sådan situation att det generellt sett kan anses föreliggaett stödbehov. Rätten till efterlevandelivränta bör tillkomma änkor ochänklingar pä lika villkor. Förmåner föreslås - i likhet med vad som avses gällapå familjepensioneringens område - utges efterdödsfallet saml till efterlevande som av arbetsmarknadsmässiga skäl e.d. harsvårigheter att klara försörjningen genom förvärvsarbete. De nya reglerna skallenligt förslaget förses med särskilda övergångsbestämmelser för äldre ochmedelålders kvinnor i enlighet med vad som föreslås gälla för familjepensionsreformen. Remissinstansernatillstyrker allmänt att det vid en reformering av den allmänna försäkringens efterlevandepensioneringgörs en anpassning av efterlevandeskyddet inom arbetsskadeförsäkringen. Dekonkreta förslag som kommittén lagt fram fill utformning för framtiden avregelsystemet i Prop.1983/84:73 145 LAF pä det nu behandlade området lämnas i allmänhet utanerinran eller tillstyrks uttryckligen i remissyttrandena. Ävenyafinner, som framgått av vad jag anfört i avsnitt 2.2.4, kommitténs övervägandenoch förslag välgrundade. Att en reformering måste genomföras avefterlevandeskyddet i LAF förutsattes redan vid lagens tillkomst, da det iavvaktan på pensionskommitténs översyn av farniljepensioneringen inte ansågsmöjligt atl ta slutlig ställning till utformningen av försäkringsskyddet förefterlevande inom arbetsskadeförsäkringen (prop. 1975/76:197, SfU 40, rskr377). Som framhålls av kommittén och som även betonas i någraremissyttranden gör vidare den nära anknytning som finns mellanfamiljepensioneringen och arbetsskadeförsäkringen det ofrånkomligt atl ocksåden senare försäkringens efterlevandeskydd nu reformeras. Reglerna församordning mellan förmåner enligt de båda försäkringarna bygger på atl dessaförmåner utgår under likartade förutsättningar. Till utgångspunkt för de nya reglerna bör las deriktlinjer som jag tidigare (avsnitt 2.2) angett när det gällerfamiljepensionsreformen. Reglerna i LAF för stöd ål efterlevande bör alltsåutformas efter mönster av de beslämmelser jag föreslår gälla inom den allmännapensioneringen. Inte minst från samordningssynpunkt framstår det somangelägel att det finns sä stor överensstämmelse som möjligt mellan de bådaförsäkringssystemen. Önskvärdheten av en ökad samordning generellt sett mellanarbelsskadeförsäkringen och den allmänna försäkringen har ocksä nyligenunderslru-kits av (SfU 1982/83:14, rskr 211). Helt likartade regler är det dock inte möjligt attåstadkomma på alla punkter. Arbetsskadeförsäkringen har ettskadeståndsrättsligi inslag, vilket bör tillåtas fä genomslag även påefterlevandeskyddets område. Nuvarande metoder för beräkning av förmånernaliksom hittillsvarande ersättningsnivåer bör därför behällas. Ocksä vissaandra särbestämmelser inom arbetsskadeförsäkringen bör kvarstå. Sålunda delarjag kommitténs uppfattning att det inte finns anledning atl i detta sammanhangföreslå någon förändring av reglerna för den särskilda begravningshjälpenenligt LAF. Mot bakgrund av dessa allmänna synpunkter övergår jag lillatt behandla de konkreta förslag till omläggning av efterlevandeskyddet inomarbetsskadeförsäkringen som pensionskommittén redovisat. 4.2 Rätten till livränta åt efterlevande barn I likhet med pensionskommittén anser jag det motiverat atltyngdpunkten i arbetsskadeförsäkringens efterlevandeskydd läggs på stödet tillefterlevande barn. I fråga om den livränleberättigade personkretsen börliksom gälla att rätt till livränta skall föreligga för den avlidnesbiologiska barn och adoptivbarn. Enligt nuvarande regler i LAF likställs medeget barn sådant 10 1983/84. 1983/84:73 146 barn till efterlevande make som vid dödsfallet stod undermakens vårdnad. anser atl skäl saknas att längre behålladenna möjlighel för styvbarn alt i vissa fall erhålla livränta. Till dennauppfattning, som inle satts i fråga under remissbehiindlingen, kan jag anslutamig. Som jag utvecklat i avsnitt 3.1.2 med avseende pä rätlen lill barnpensionkan bärande invändningar anföras mot att låta efterlevandeförmäner utgå lillstyvbarn. a. är dessa barn i annan form tillförsäkrade en ekonomisk trygghet. Däremotbör - i enlighet med vad jag föreslär för barnpensioneringens vidkommande -livränta kunna utgå till ett utländskt barn som förts till iadoptionssyfle och som här tagits emot av den försäkrade för värd och fostran isådant syfte, om denne skulle avlida till följd av en arbetsskada innanadoptionen genomförts. En regel som ger rätt till efterlevandelivränta ätbarnet i sådani fall bör nu införas i LAF. F. n. gäller den övre åldersgränsen att barnlivränta utgårt, o. m. den månad varunder barnet fyller . Om barnet på grund av sjukdomeller annan liknande orsak inte kan försörja sig, kan rätten till livränta dockutsträckas längst t. o. m. den månad dä barnet fyller 21 är. Kommittén föreslär att dessa beslämmelser skall kvarståoförändrade. "Under remissbehandlingen har detta förslag ifrågasatts avförsäkringsrätten för , sorn finner skål föreligga för att även påarbelsskadeförsäkringens område införa en 18-årsgräns. Jag hartidigare föreslagit att det fortsättningsvis skall gälla enhetligaåldersgränser för rätten till barnpension frän folk- och tilläggspensioneringen.Från samordningssynpunkt är det önskvärt att samma åldersgränser väljs ocksåför rätten till barnlivränta från arbetsskadeförsäkringen. De skäl som talarför den lösning som jag föreslär för barnpensioneringen gäller i lika hög gradför arbetsskadeförsäkringens del. Motiv för att fortsättningsvis hålla fast vidmöjligheten att utge barnlivränta fram till längst för barn som pägrund av sjukdom inte kan försörja sig föreligger enligt min mening inte idagens läge. De barn som kan omfattas av denna regel torde i allmänhet uppfyllavillkoren för rätt till förtidspension och handikappersättning och får dåförsörjningen tryggad på den vägen. Att utge barnlivränta åt barnet underlängre tid skulle innebära att avgörande vikt skulle tillmätas orsakerna tillförsörjningssvårigheterna i stället för den faktiska situationen. Detta skulleslå i strid med strävandena i övrigt pä socialförsäkringsområdet. Motbakgrund av det anförda föreslår jag att rätt till efterlevandelivränta skalltillkomma barn som är . Om barnet är äldre men bedriver studier pägrund- eller gymnasieskolenivä skall livräntan kunna utges så länge studiernafortgår, dock längst t. o. m. juni månad det år under vilket barnet fyller 20är. Enligtnuvarande regler i LAF utgörs underlaget för beräkning av efterlevandelivränta(ersättningsunderlaget) av den försäkrades egen livränta, om sådan livräntavid tiden för dödsfallet utgavs med anledning av förlust av arbetsförmågan tillföljd av arbetsskadan. 1 annat fall grundas efterlevan- 1983/84:73 147 delivräntan pä vad som skulle ha utgjort livränta lill denförsäkrade vid förlust av arbetsförmågan, om sådan livränta skulle ha börjatutgå vid liden för dödsfallet. I princip motsvarar ersältningsunderlagetsåledes den avlidnes egenlivränta eller sjukpenninggrundande inkomst vid tidenför dödsfallet. Dessaregler bör behällas oförändrade. Även i fortsättningen bör efterlevandelivräntalill barn - och vuxna efterlevande - alltså beräknas på grundval av dettaersättningsunderlag. Storlekenav barnlivräntan är f. n. beroende av om livrånteberälligad änka eller därmedjämställd kvinna finns samt av familjemedlemmarnas antal. Efterlämnar denförsäkrade änka och barn, blir varje barns livränta aversättningsunderlaget. Om ett barn är ensamt livränteberättigat, utgörlivräntan av ersältningsunderlaget. Finns fler barn än ett ökasprocenttalet 40 med 20 för varje barn utöver del första, varefler detsammanlagda livräntebeloppet fördelas lika mellan barnen. Pensionskommitténkonstaterar att kompensationsgraden för barnlivränta molsvarar densorn föreslås gälla för framtiden i fräga om barnpension från ATP. Någon generellförändring av denna kompensationsgrad finner kommittén inte skäl att föreslå.Med hänsyn till atl tyngdpunkten i efterlevandestödet bör läggas pä förmånernaåt minderåriga barn anser dock kommittén att barnlivräntorna inte börpåverkas av att det utges livränta till en vuxen efterlevande.Samordningen mellan barnlivränta och efterlevandelivränta åt en vuxen bördärför i stället ske på det sättet att den vuxnes livränta reduceras, och intebarnets. Enligt förslaget skall således barnlivräntafortsättningsvis alltid utges av ersättningsunderlaget för ettefterlevande barn. Finns fiera barn än ett skall del sammanlagdalivräntebeloppet höjas av ersättningsunderlaget för varje ytterligarebarn och därefter fördelas lika mellan barnen. Mot detta förslag har jag inte något atl erinra ulantillstyrker att det genomförs. Jag kanockså biträda kommittéförslaget att nuvarande begränsningsregel i LAF skallkvarstå oförändrad. Enligt denna kan det efter en avliden inte utges livräntatill efterlevande - barn och vuxna - med högre sammanlagt belopp än vad sommotsvarar ersättningsunderlaget. Överstiger livräntornas sammanlagda beloppdetta underlag sätts de ned proportionellt. Denna regel överensstämmer med vadjag tidigare (avsnitt 3.1.4) föreslagit skall gälla inom ramen för denreformerade familjepensioneringen. 4.3 Rätten till livränta åt vuxna efterlevande Som jag tidigare anfört bör efterlevandeskyddet inomarbelsskadeförsäkringen reformeras enligt samma riktlinjer som förfamiljepensionsreformen. Reglerna för rätten till efterlevandeslöd i LAF böralltså ges en könsneutral utformning, varför efterlevande män och kvinnorframdeles bör kunna få rätt 1983/84:73 148 till efterlevandelivränta pä identiskt lika villkor.Nuvarande änkelivränlor bör avvecklas och - efter förebild av den nyafarniljepensioneringen -ersättas av omställningslivräntor och särskildaefterlevandelivräntor. Enligt nuvarande regler har änkan efter den som haravlidit lill följd av en arbetsskada rätt till efterlevandelivränta. Med änkalikställs en kvinna som vid den försäkrades död sammanbodde stadigvarande medhonom och som hade varit gift med eller hade eller hade haft barn med honomeller var havande med barn lill honörn. Även en kvinna, sorn vid dödsfalletannars levde samman med den försäkrade under äktenskapsliknande förhållandensedan avsevärd tid (enligt praxis minst tvä år), likställs rned änka i frägaorn rätt till livränta. Orn den försäkrade eller kvinnan var gift med annan viddödsfallet tillämpas inte dessa likställighelsregler. föreslår atl livränta fortsättningsvisskall utges till efterlevande make (man eller kvinna) lill den avlidne. Enlikställighelsregel föreslås gälla av innebörd alt ined make skall jåmslällasicke gift efterlevande som stadigvarande sammanbodde med en icke gift man ellerkvinna vid dennes död och som varit gift med eller har eller har haft ellerväntade barn med denne. Andra kategorier som sammanbott under äktenskapsliknandeförhållanden omfattas inte av efterlevandeskyddet. Kommittén konslalerar attdetta innebär en viss inskränkning i jämförelse med vad som f. n. gäller förrätten till änkelivränta. Härigenom uppnäs emellertid överensstämmelse med denför familjepensioneringen föreslagna likställighelsregeln. Till delta förslag kan jag ansluta mig. I avsnitt 3,2.2har jag utförligt utvecklat motiven för den likslällighetsregelsom jag föreslårinförd inom den allmänna pensioneringen. De skäl jag där angelt lalar med sammastyrka för att motsvarande regel skall gälla inom arbetsskadeförsäkringensefterlevandeskydd. Även från samordningssynpunkt är det väsentligt atlsamboende-begreppet görs enhetligt på två så närliggande områden, som bådaavser förmåner till efterlevande. Gällande regler i LAF innebär att frånskild hustru som varberättigad till underhällsbidrag från den försäkrade har rätt tillefterlevandelivränta efter denne med belopp som högst svarar rnot bidraget. Ilikhet med vad sorn gäller för änkor görs dock undantag för unga kvinnor ulanminderåriga barn. erinrar orn alt denna rätt lill livräntaför fränskild kvinna saknar motsvarighel inom den allmänna pensioneringen i dagoch atl någon sådan rätt inte heller föresläs öppnad inom ramen för denreformerade familjepensioneringen. De skäl som lalar för att på det områdetinte utvidga pensionsrätien till frånskilda gör sig enligt kommittén gällandeäven för efterlevandeskyddet inom arbetsskadeförsäkringen. Kommittén framhållervidare att den nuvarande regeln i LAF har tillämpats ytterst sällan. , dä lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring alltjämt 1983/84:73 149 gällde, beviljades frånskilda kvinnor livränta i endasttre fall. Någon förändring i detta avseende har LAF inte medfört. F. n. utgårsålunda inte någon enda efterlevandelivränta till en frånskild kvinna.Kommittén finner inte skäl att för framtiden behålla en särregel inomarbetsskadeförsäkringen som sålunda strider mot efterlevandestödels allmännaprinciper och som dessulom saknar praktisk betydelse, Förslagel har lämnats utan erinran av remissinstanserna.Inte heller jag har något all invända utan kan ansluta mig därtill. F. n. kanåven en förälder till en avliden arbeisskadad fä räll till efterlevandelivräntaorn föräldern till följd av dödsfallet kommer att sakna behövligt underhåll.Livräntan utgår med skäligt belopp, motsvarande högsl aversättningsunderlaget. Grunden till denna regel är att det vid tillkomsten avLAF ansågs alltjämt kunna finnas fall där pensionsskyddet var dåligt, inteminst bland invandrarfamiljerna, och där en behovsprövad föråldralivränta kundeuigöra en nödvändig förutsättning för en dräglig försörjning. Samtidigtframhölls dock alibi. a. utbyggnaden av den allmänna pensioneringen skullekomma atl göra bestämmelsen mindre motiverad . erinrar orn dessa utlahinden ochkonstaterar att livränta inte i nägol enda fall har beviljats föräldrar uirderden lid LAF varit i kraft. Vidare hänvisar konmiittén lill att del eftertillkomsten av LAF har införts regler i den svenska lagstiftningen sorn gerinvandrare rätt till folkpension vid bosättning i . Kommittén firniermol denna bakgrund att regeln om rätt till föråldralivränta har spelat ut sinroll och föreslär atl den skall utmönstras. förslag, som inle satts i fråga underremissbehandlingen, kan jag biträda. Enligl motsvarande regler sorn inom den nyafamiljepensioneringen bör efterlevande make (eller därmed likställd) lill densom avlider till följd av en arbetsskada fä rätt lill omslällningslivränta.Denna bör utgå för en lid av elt är efter dödsfallet eller - under särskildaförutsättningar - för ytterligare längst tvä års lid.