prop · G703100 · 1983-12-31 00:00:00 — därav misshandel +3,+ därav rån +6,+ Tillgreppsbrott +2,+3, därav inbrottsstöld +1,+1, därav inbrott ivind, källare + + Bedrägeribrott (utomcheckbedr) +9,+8, Övriga brottsbalksbrott +4,+5, därav skadegörelsebrott +5,+ Forskningsenheten inom brottsförebygganderådet (BRÅ) har utarbetat en rapport över brottsutvecklingen (BRÅ rapport1983:5) samt en rapport över narkotikautvecklingen (BRÅ rapport 1983:6). 1 denförstnämnda rapporten ges bl.a. en översikt över utvecklingen ifråga om brott som har kommit till polisens kännedom. Rapporten innehållerdäremot inte några prognoser över antalet brott som kan väntas komma tillpolisens kännedom . Hänsyn har tagits till dessarapporter i den följande redogörelsen. Planerings-och budgetsekretariatet inom följerutvecklingstendenserna på vissa punkter i förfarandet hos myndigheterna,främst brottmålsprocessen i vid mening. Härvid studeras uppgifter ibrottsanmälan, åtalsbeslut, dom och beslut om intagning i anstalt ikriminalvården. Hänsyn har också tagits till sekretariatets studier. Idet följande kommenteras utvecklingen för olika grupper av brott mot brottsbalken.I tabeller redovisas uppgifter om brott anmälda och . Siffrornaför perioden - 1982 är tagna direkt ur (SCB:s)definitiva årsstatistik. De siffror som anges för är preliminäraberäkningar som bygger på statistik för tiden . 1983/84: 100 Bilaga 4 112 1.1 Våldsbrott Ar Totalt Därav rån Därav misshandel 1970 o 45 489 1 511 18 385 1971 45 607 1 701 17 651 1972 46 442 2 027 18 119 1973 47 053 2 150 17 487 1974 53 094 2 296 19 899 1975 55 127 2 336 21 509 1976 55 248 2 697 21 378 1978 60 158 3 461 22 868 1979 61 170 3 075 23 171 1980 64 733 3 427 24 668 1981 65 986 3 228 24 314 1982 74 724 3 530 28 200 1983 75 800 3 500 28 900 Begreppet våldsbrott används här i en vidbemärkelse. Till våldsbrott räknas som iden officiella statistiken brott mot liv och hälsa samt andra gärningar som innebär direkt fara förindividen. 1 dessa brott inräknas, förutom fullbordade gärningar, även försökoch förberedelser. Den långsiktiga utvecklingen avvåldsbrotten avviker från de andra brottsserierna. Antalet anmälda våldsbrottper 100 000 invånare låg länge på en i stort sett oförändrad nivå. Det är förstvid mitten av som antalet började öka. Under (1964-1975)har detta inneburit ungefär en fördubbling av antalet polisanmälda våldsbrott. År1982 anmäldes 3 530 rån. Av dessa var riktade mot privatpersoner.Antalet rån utgör knappt en halv procent av samtliga anmälda brottsbalksbrott.Rånen har visat en hög ökningstakt under 1960-och 1970-talen. De är sålunda ungefär femton gånger fier än vidbörjan av . kan noteras en ökning av antalet anmälda rånmed jämfört med året innan. De preliminära siffrorna för år 1983tyder på en stabilisering. Gaturån är den dominerande formen av rån.Andelen rån med skjutvapen har legat på . Bank- och postrånen är få i förhållandetill övriga rån, 166, inbegripet försök och förberedelse. Deleder emellertid till mycket stora förluster och är allvarliga eftersom dessaofta begås med hjälp av skjutvapen. Huvuddelen av rånen, ,klassificeras i statistiken som "annat rån". Denna grupp är mycketheterogen. 1983/84: 100 Bilaga 4 113 Fr.o.m.år 1975 har antalet misshandelsbrott ökat med omkring 3 000 eller i genomsnittmed . Enligt finns det skäl atttro att den kraftiga ökningen av de registrerade misshandelsbrotten inte motsvarasav en verklig ökning av samma storlek. Den anses bero på att kravet påangivelse för att åklagare skall kunna åtala misshandel på enskilt områdeslopades . Antagandet anses styrkt av det faktum attantalet fall av misshandel inomhus motkvinna har ökat . Antalet fall av misshandel utomhus däroffret inte har träffat eller på annat sätt känt den som utfördemisshandeln har ökat kraftigt . Antalet har stigit med närmare 1500 fall eller och utgjorde 8055. av fallen avser grov misshandel medan 96 procentredovisas i gruppen övrig misshandel. Antalet fall av misshandel utomhus däroffret inte har känt gärningsmannen är högst i . Där är antaletfall 19 per 10.000 invånare. Motsvarande siffra är för 11, för Malmö13 och för övriga riket 7. Samtliga siffror avser situationen enligtSCB:s preliminära årsstatistik. 8 1983/84. 1983/84: 100 Bilaga 4 114 Inbrottenhar uppgått till ungefär en femtedel av samtligabrottsbalksbrott. Ökningstakten har varit något lägre och ojämnareunder den senaste tioårsperioden . är andelen inbrott ca 17procent. Antalet inbrott har minskat sedan år1977. Trenden bröts då antalet inbrott ökade , trots attde preliminära siffrorna pekade på en fortsatt minskning. Det tyder på attvändningen skedde under senare delen av år1982. De preliminära siffrorna för pekar också på en vissökning. Flertaletmotorfordonstillgrepp avser fullföljt tillgrepp av personbilar Antalet tillgrepp per 10 000 registrerademotorfordon har sjunkit något . En del avbiltillgreppen torde kunna ses som inslag i en yrkesmässig och organiseradhantering av begagnade bilar. Bedrägeribrotten har ökat mycket kraftigtunder så gott som . 1 tillväxten av antalet bedrägerier under1960-talet spelade checkbedrägerierna enviktig roll. uppgick dessa till40 av alla bedrägerier. Antalet checkbedrägerier minskadekraftigt till följd av en ändring av kreditinstitutionernas regler omcheckgaranti. 1983/84: 100 Bilaga 4 115 brottensvarar dock fortfarande checkbedrägerierna för en avsevärd andel, även omökningen varit starkast för andra former av bedrägerier ochbedrägligt beteende, t.ex. överskridande av eget konto och bedrägerier medkontokort. För den kraftiga ökningen svarar fiera olika brottsligaförfaranden. Den största rollen spelar troligen bedrägerier i samband mederhållande av bostadsbidrag. Samma sak gäller för ökningen . Särskilt intressetilldrar sig bedrägerier som begås med hjälp av konto-och kreditkort. Från och med år 1979särredovisas dessa i statistiken. Kredit- och kontokortsbedrägerierna hartredubblats . Antalet kredit- ochkontokortsbedrägerier uppgår till 21 638, vilket innebär en ökning jämfört med . Statistiken för tyder på att denna höganivå bibehålls eller att ökningen fortsätter. Kredit- ochkontokortsbedrägerierna är den största enskilda gruppen. Andelen sådanabedrägerier uppgår nu till av samtliga bedrägerier. Till övriga brottsbalksbrott räknasförutom skadegörelsebrott också ett stort antal olika grupper av brottsligabeteenden som inte faller inom någon av de tidigare berörda kategorierna. Ökningstaktenför skadegörelsebrotten har varit kraftig t.o.m. . Därefter stannade denav och gick t.o.m. tillbaka något. ökade emellertid antaletskadegörelsebrott . 1983/84: 100 Bilaga 4 ökningenoch de anmälda skadegörelsebrotten gick upp . Antalet anmälda skadegörelsebrottvar 68 278. En mycket stor andel av dem som döms förskadegörelsebrott är tonåringar. En betydande del av skadegörelsen drabbarskolorna. av de registreradeskadegörelsebrotten drabbar stat, landsting och kommuner. Denna form avskadegörelser orsakar samhället betydande kostnader. I en rapport, som hargjorts på uppdrag av , beräknas denna kostnad uppgå tillminst 100 milj. kr. Tabellen avser brott motnarkotikastraffiagen (1968:64), narkotikaförordningen (1962:704) ochnarkotikabrott enligt varusmugglingslagen (1960:418). Antalet registreradenarkotikabrott har sjunkit . Denna minskning hänger sannoliktsamman med att polisen till-lämpar andra principer för redovisningen äntidigare. Antalet brott per misstänkt ärlägre än föregående år. Antalet misstänkta torde inte ha minskatjämfört med . Antalet anmälda narkotikabrott har legatpå en relativt stabil nivå . ökade antaletanmälda brott dramatiskt. Året därpå ökadeantalet ytterligare och var och omkring 70 000. Under år1983 beräknas antalet anmälda brott minska med . Statistiken över antalet personerlagförda för narkotikabrott utgör ett komplement till siffrorna över antaletanmälda brott. Det totala antalet personer som har meddelats åtalsunderlåtelse,godkänt strafföreläggan- 1983/84: 100 Bilaga 4 117 deeller dömts för brott mot narkotikastraffiagen har varierat mellan3 500 och 5 500 åriigen. Av dessa har 2 000 - 4 000 godkänt strafföreläggandeeller dömts, medan omkring I 500 har fått åtalsunderlåtelse. Antaletåtalsunderlåtelser har minskat och varar 1982 ca 1 250. Huvuddelen- omkring två tredjedelar - av dem som godkänner strafföreläggandeeller döms, lagfors för brott som avser cannabis-preparat. avsåglagföringen i ca 1 100 fall centralstimulantia, i knappt 400 fall opiater m. m. Närdet gäller den ekonomiska brottsligheten föreligger vissa statistiska problem. Ett problem är att det inte föreliggernågon gemensam, allmänt acceptabel definition av ekonomisk brottslighet. Ettannat problem är enligt BRÅ:s rapport att olika termer används för att betecknaungefärliga motsvarigheter till begreppet ekonomisk brottslighet. Bristen på en mer detaljerad definitionav begreppet ekonomisk brottslighet medför att det inte finns någon accepteradoch detaljerad indelning av ekonomiska brott som skulle kunna föras samman statistisk redovisning. har någrarapporter, som försöker belysa omfattningen av den ekonomiska brottslighetenpublicerats. av dessa rapporter görs enligt BRÅ ett försök att mäta det undandragaride avskattepliktig inkomst som uppkommer genom oredovisade inkomster och felaktigaavdrag i inkomstdeklarationen. Detta undandragandeuppgår till mellan och avbruttonationalprodukten eller . år 1980.Beräkningarna innehåller emellertid många osäkerhetsfaktorer. 1.7 Den fortsatta utvecklingen Inomdepartementet gjorda beräkningar pekar på en fortsatt uppåtgående trend förhuvuddelen av brottsbalksbrotten med någon.eller några procent . Beräkningarnabygger på en analys av utvecklingen av antalet anmälda brott under enfemtonårsperiod. Hänsyn har också tagits till den väntadebefolkningsutvecklingen i olika åldersgrupper. Andra faktorer har inte kunnatbeaktas. Detbör framhållas att det är en mycket vansklig uppgift att göra prognoser pådetta område. Brottslighetens utveckling beror av en mängd olika faktorer inomsamhället som inte kunnat tas med i beräkningen. 9 1983/84. 1983/84: 100 Bilaga 4 118 2Verksamheten inom polisen, åklagarna, de allmänna domstolarna ochkriminalvården Idet följande redovisas vissa siffror avseende verksamhet och arbetsbelastninginom rättsväsendet. Uppgifterna härrör i huvudsak från de analyser somregelbundet görs i . Siffrorna tas därvid i storutsträckning från rättsväsendets informationssystem (RI). Vissa siffror ärtagna direkt ur myndigheternas anslagsframställningar. Arbetet inom de olika myndigheterna inomrättsväsendet hänger mycket intimt samman. I huvudsak går kedjan från polis,via åklagare och domstolar till kriminalvård. Antalet brott somanmäls till polisen är nära 1 milj. . Den siffran omfattarinte brott för vilka polisen direkt utfärdar ordningsförelägganden. Antaletsädana förelägganden utgör omkring 220 1982. Siffran omfattar inteheller fiertalet strafförelägganden. Endast en del av debrott som anmäls till polisen upp. I avfallen kan en misstänkt person knytas till brottet. Andelen uppklarade brott varierar med olikabrottstyper Uppklaringen växlar även mellan skilda delar av landet. Förmisshandel och andra våldsbrott uppgår andelen uppklarade fall till , medan endast 15procent av inbrottsstölderna upp. Ungefär vart tredje rån och tre avfyra bedrägeribrott blir uppklarade. Åklagarna fattar beslut om åtal motungefär 80 000 personer . Till detta kommer drygt 90 000 personer förvilka åklagare meddelar strafförelägganden. Åklagarna beslutar omåtalsunderlåtelser i drygt 20 000 fall perår. Antalet avskrivna och nedlagda mål är omkring 60 000 . Allmän domstol dömer omkring 15000 personer till frihets-berövande påföljd, varav två tredjedelar omfattarhögst . Antalet personer som döms till böter är drygt 40 000.Andelen frihetsstraff varierar starkt mellan olika brottstyper. Vidrattfylleri ådöms fängelse i tre fall av fyra. För rån och grovt rån ärmotsvarande siffra och för grov misshandel . Förgrovt narkotikabrott döms till frihetsberövande påföljd i närmare 80 procentav fallen. Andelen domar med frihetsberövande påföljd har ökat för fiera olikabrottskategorier . var den genomsnittliga längden avådömda frihetsstraff i första instans omkring . Variationerna ärdock avsevärda mellan olika slag av brott. För grovt narkotikabrott liggert.ex. genomsnittet på närmare och för narkotikabrott i övrigt påomkring . För rån är motsvarande siffra och , förgrov misshandel och , för grov stöld , förmotorfordonstillgrepp och för rattfylleri drygt en månad. Brottsutredningoch lagföring tar vanligen . 1983/84: 100 Bilaga 4 snittstiden från det att ett brott har begåtts tilldess att dom har avkunnats är närmare . Tiden mellan dom ochintagning i anstalt inom kriminalvården är i genomsnitt drygt föricke häktade personer. Statistikenöver antalet ingripanden och utryckningar inom polisväsendet bygger på de s.k.ingripandemeddelandena (IM). Statistiken utgör ett komplement till siffrornaför antalet anmälda brott när det gäller att bedöma arbetsbelastningen inompolisväsendet, och då främst inom övervakningsverksamheten. IM utfärdas såsnart ett polisingripande sker. Antalet ingripanden framgår av nedanståendesammanställning. Arbetsbelastningenvid åklagarmyndigheterna och de allmänna domstolarna påverkas av antaletanmälda brott och andelen därav som upp. Den är vidare beroende av bl.a.förändringar i lagstiftningen. Till belysning av arbetsbelastningen hosåklagarna anges i följande tabell antalet misstänkta personer i mål hosåklagare . 1983 halvåret 84 900 1983/84: 100 Bilaga 4 120 Som framgår av tabellen har antaletbötesmål minskat kraftigt fram t.o.m. . Dettaförklaras i första hand av att felparkering och fylleri har avkriminaliserats.För dessa brott användes strafförelägganden i viss utsträckning. Efter dessaavkriminaliseringar har emellertid antalet strafförelägganden i andra fallökat, eftersom möjligheter att använda strafföreläggande har vidgats. Den stora ökningen av antalet mål ombrott på vilket fängelse kan följa beror till stor del på mål ombostadsbidragsbedrägerier. Bortser man från dessa mål föreligger ändå enökning i antalet mål om brott på vilket fängelse kan följa. (1uppgifterna om tingsrätterna och länsrätterna är antal över I 000 avrundadetill jämna hundratal) Inkomna mål(1) Avgjorda mål(2) Inkomna tvistemål och brottmål 144 800 Avgjorda tvistemål och brott- Utgående balans tvistemål och Inkomna mål om lagsökning Inkomna mål om betalnings- Inskrivningsärenden 1 894 700 (1)inkl.skrifter (2)utomskrifter 1983/84:100 Bilaga 4 1979/80 1980/81 1981/82 173 600 162 400 238 500 143 000 199 000 189 500 262 600 224 400 274 000 Bostadsdomstolen och hyresnäinnderna m.m. 1983/84: 100 Bilaga 4 därav mål som enligt tingsrättsinstruktionen (1979:572) kan handläggas av notarie Av tabellen framgår att mål som kanhandläggas av tingsnotarie minskat kraftigt . Antalet övrigabrottmål vid tingsrätterna har ökat liksom antalet mål som fullföljs tillhovrätt. 1983 halvåret 3 930 Antaletintagna i kriminalvårdsanstalter minskade successivt fram , vilketmedförde att ett stort antal anstaltsplatser lades ned. haremellertid beläggningen ökat kraftigt. Denna ökning beror bl.a. på att antaletdömda till längre fängelsestraff och den genomsnittliga strafftiden harstigit. 1983/84: 100 Bilaga 4 123 13 822(1) (1) Preliminär uppgift, som på grund aveftersläpning i registreringen kan vara för låg. Undersenare år har intagningarna i kriminalvårdsanstalterna ökat kraftigt.Köproblem har uppstått eftersom antalet tillgängliga platser inte har räckttill. I samarbete med kriminalvårdsstyrelsenundersöker olika metoder för att bedöma behovet avanstaltsplatser inom kriminalvården . genomfördes den s.k. halvtidsfrigivningen.Anstaltsbeläggningen har därigenom förbättrats. Preliminära beräkningar visaremellertid en uppåtgående trend. Beläggningssituationen beräknas därför åter bli besvärlig vidoförändrad kriminalpolitik. 3 Rättsväsendets resurserför åtgärder mot brott 3.1 Olika typer av åtgärder Samhälletsåtgärder mot brott kan indelas på olika sätt beroende på syftet medindelningen. För en beskrivning av hur resurserna fördelas mellan olika ändamålkan en gruppering göras på följande sätt. Förebyggandeåtgärder riktade mot personer som inte är föremål för rättsväsendets åtgärder på grund avbrott. Det är här fråga även om sådana åtgärder som är avsedda att förbättramiljön i samhället i förebyggande syfte. Åtgärder av detta slag ankommerfrämst på andra än rättsväsendets myndigheter, bl.a. skolväsendet ochsocialvårds- och arbetsmarknadsmyndigheterna. Den syftar till att dels förhindra brott, dels upptäckabrott. Hit hör polisens övervakande verksamhet. Gruppen omfattar ävenexempelvis tull- ochbeskattningsmyndigheternas kontroll av att straffsanktionerade bestämmelserinom deras resp. verksamhetsområden efterlevs. Brottsutredning ochandra åtgärder i brottmålsförfarandet som krävs för att fatta beslut om reaktion mot brott. Åtgärder av detta slag hör hemma i kri- 1983/84: 100 Bilaga 4 124 minalvården.Även andra organ har uppgifter på området, t.ex. exekutionsväsendet i fråga omböter. Härmed avses åtgärder som syftar till att ge personersom har begått brott bättre förutsättningar för anpassning i samhället.Åtgärder av detta slag vidtas av kriminalvårdsmyndigheterna och av organ inomsocialvårds-, arbetsmarknads- och utbildningsområdena. Forskning ochutveckling som är direkt målinriktad mot problem som rör åtgärder mot brott. Samhället satsar stora belopp på åtgärdermot brott. Det är dock inte möjligt att presentera en fullständig beräkning avkostnaderna för åtgärder av detta slag. Förutom inom justitiedepartementetsområde satsas stora resurser inom annan statlig verksamhet vilka, åtminstonedelvis, har till syfte att förebygga och bekämpa brott. Även kommuner, landstingoch näringsliv lägger ut avsevärda belopp för ändamålet. Kostnaderna för åtgärder mot brott inomrättsväsendet, dvs. i första hand inom polis- och åklagarväsendet, de allmännadomstolarna och kriminalvården, har emellertid kunnat beräknas. De har fördelats på de tidigare berördaåtgärdsgrupperna. I vissa fall har schabloner använts eftersomberäkningsunderlaget är osäkert. All polisverksamhet utom den som harsamband med tillstånds-givning, passärenden och andra uppgifter avservicekaraktär kan ses som ett led i samhällets åtgärder mot brott. Hit hörockså åklagarväsendets och kriminalvårdens funktioner liksom den del avdomstolsväsendets verksamhet som rör brottmål. Den del av anslagen inomrättsväsendet som var avsedd för åtgärdermot brott uppgår till 6,0 miljarderkr. för /84.1 figur 1 är detta belopp fördelat pååtgärdsgrupper. Beloppet omfattar inte medel som förbrukas inom departementetoch statliga kommittéer eller anslag för byggnadsverksamhet. Som framgår av figur 1 uppgår kostnadernaför förebyggande åtgärder till närmare 58 milj. kr. Största posten utgörkostnaderna för polisens undervisning i skolorna i lag och rätt samt itrafik. Hit hör också BRÅ:s verksamhet utom den rena forskningen ochutvecklingen. I detta sammanhang bör framhållas att kostnaderna förbrottsskadenämnden inte till någon del har medräknats. Övervakningen av regelefterlevnaden avserpolisens övervakningsverksamhet och beräknas kosta 2 388 milj. kr. Det redovisade beloppet förbrottsutredning och andra åtgärder i brottmålsförfarandet omfattar åtgärderinom polis- och åklagarväsendet samt domstolarna. Av beloppet 1 995 milj. kr.faller 1 367 milj. kr på polisväsendet, 236 milj. kr. på åklagarväsendet och392 milj. kr på domstolsväsendet, inklusive rättshjälpskostnader. Kriminalvården svarar för de kostnadersom i figuren har redovisats som verkställandet av påföljder. Denna grupp avkostnader beräknas till 1 496 milj. kr. 1983/84: 100 Bilaga 4 125 Den forskning och utveckling inomdepartementets område som tar sikte på åtgärder mot brott beräknas tillsammanlagt 14,2 milj. kr., varav omkring8,8 milj. kr avser anslag till brottsförebyggande rådets (BRÅ:s) verksamhet.I beloppet ingår inte den forskning och utveckling som är knuten tillkommittéer inom departementet. I jämförelse med föregående år har dettotala beloppet för rättsväsendets åtgärder mot brott ökat . Förebyggande åtgärder 58 nnilj. Forskningoch utveckling 14 milj. kr. Fig.1: Kostnader för åtgärder mot brott inom /84. DenI då polisväsendet förstatligades var antalet polismanstjänster 11700 och antalet tjänster för övrig personal i polisväsendet 2 100. Motsvarandesiffror för /84 var 16 100 resp. drygt 4 800. Antalet polismanstjänster har alltså ökatmed över 4 000 efter förstatligandet. För att få en bild av den faktiskautvecklingen i fråga om 1983/84: 100 Bilaga 4 126 personalläget måste man emellertid ta hänsyn rad faktorer. En av dessa är arbetstidsförkortningen. Uttryckt iårsarbetskrafter har omkring 2 200 polismanstjänster fallit bort sedanförstatligandet på grund av arbetstidsförkortning. Utbildningsverksamheten har ökat kraftigtsedan år 1965. Det finns emellertid inte uppgifter som belyser detta för helaperioden efter förstatligandet. Enbart från /72 till 1975/76har den sammanlagda utbildningsverksamheten inom polisväsendet, exkl. dengrundläggande utbildningen för polismännen, ökat från drygt 150 000 till ca . Uttryckt iårsarbetstid motsvarar detta en ökning från 715 till 1 160arbetskrafter. De uppgifter som återgetts nu ger vidhanden att resursförstärkningen sedan år1965 har varit begränsad när det gäller personal som är tillgänglig förfaktisk polistjänstgöring. måste naturligtvis beaktas att polisensarbete i hög grad har underlättats genom att utrustningen och utbildningen harförbättrats. Den renodling av polismannens arbete som har skett genom attuppgifter i stor utsträckning har fiyttats över till administrativ personal harockså haft betydelse. Ett annat led i utvecklingen som bör nämnas är de störrebevakningsföretagens kraftiga expansion under början och mitten av . Polisaspirant antas som extra polisman(epm) och genomgår en grundläggande utbildning,den s.k. grundkursen, vid polisskolan i . Under de andra och tredje utbildningsårenfullgör polisaspiranten praktiktjänstgöring, s.k. alterneringstjänstgöring. Praktiktjänstgöringen fullgörs på olikaenheter i polisdistriktet. Först mot slutet av tjänstgöringen på en enhet ansesaspiranten böra anförtros att utföra enklare ärenden mera självständigt. Densom fullgör alterneringstjänstgöring kan därför inte tas i anspråk i sammautsträckning som en fullt utbildad polisman. Sedan alterneringstjänstgöringenavslutats, är polisaspiranten färdig-utbildad. Han är behörig att söka extraordinarie polismanstjänst efter det han började som aspirant. Balans bör i princip föreligga mellanrekryteringen av polisaspiranter å den ena sidan och tjänster och avgångar pågrund av pension eller av annan orsak å den andra. En sådan balans har tidigarevarit svår att åstadkomma. 1 budgetproposition redovisades emellertiden metod för att beräkna behovet avpolisaspiranter. Läget framgår av följande tabell. 1983/84: 100 Bilaga 4 127 Sammanställning över personallägel m.m. vidpolisväsendet (polispersonalutom chefskarriären) (motsv.) Antalet anställda inom åklagarväsendethar ökat i begränsad utsträckning 1965. Antalettjänster är nu drygt I 200, varav drygt 625 är åklagartjänster. När det gäller de allmänna domstolarnasaknas en löpande redovisning som visar hur stor del av personalresurserna somtas i anspråk för brottmålen. Stickprovsundersökningar har emellertid lett framtill att denna andel är . Även om uppgifter saknas om hurandelen har förändrats är det sannolikt attvariationerna inte har varit särskilt stora. Antalet tjänster vid de allmännadomstolarna är nu omkring 4 300, varav omkring I 000 domartjänster. Kriminalvården harnu drygt 5 700 tjänster. A,v dessa är omkring 4 550 placerade vid kriminalvårdsanstalternaoch omkring 800 inom frivården. harkriminalvården tillförts drygt 900tjänster. Av dessa har omkring 275 placerats inom frivården. Antalet lekmannaövervakareinom frivården uppgår f n. till omkring 7 500. Prop.1983/84: 100 Bilaga 4 128 A. Justitiedepartementetm.m. Information om lagstiftning m.m.