prop · G703144 · 1983-12-31 00:00:00 — har såväl det totala antalet tillregeringskansliet inkommande ufiänningsärenden som ärendebalansen minskal.Antalel besvär över avlägsnandebeslut var ca 1800, under år 1982ca 1 100 och ca 925. 1983/84:144 124 undersökning som gjordes av de utlänningsärenden i vilkaregeringen fattade beslul visade att den genomsnittligahandläggningstiden inom hade minskat med ca I månad jämförtmed och uppgick . I flertalet ärenden fattadesbeslut väsentligt snabbare. I av ärendena var handläggnings-liden kortareän . Ä andra sidan behövde av ärendena än nio månaderför behandling inom . har den genomsnittligahandläggningstiden inom förkortats ytterligare ochunderstiger nu . Utmärkande för de ärenden som krävt lång handläggningstidinom är atl dessa vanligen remitterats till och att deallmänt sett är svårbedömda. I de ärenden som remitteras till sker förnyadkommunikation med sökanden innan ärendet kan färdigbehandlas. Dengenomsnittliga sammanlagda tiden från det atl en ansökan lämnas in hos polisentill regeringens beslut i ett ärende, där sökanden besvärat sig över ettnegativt beslul av , har minskat från ca . Därav avser ca polisens utredning, ca 2,5månader handläggningen inom , ca 1 månad delgivning av SIV:s beslut ochbesvärslid saml handläggning inom . Somjagtidigare nämnt är variationerna mellan olika ärenden stora. Del är ofta sammaärenden som tar längre lid än genomsnittet både hos och iregeringskansliet. Det innebär att del fortfarande finns ärenden som totalt tarI -1,från ansökningstillfället till regeringens beslut. Åtgärder för att ytterligare förkorta handläggningstiderna Som framgått av vad jag här har redovisat har alltsåhandläggningstiderna minskat . En jämförelse med de avIPOK uppställda målen visar dock att den genomsnittliga tiden till det atl SIVfattat beslut normall är en månad längre än IPOK:s mål och alt det av IPOKangivna målet för den genomsmtvliga totala handläggningstiden i ett ärende somgår vidare till regeringen f.n. normalt överskrids med . De av IPOKföreslagna maximitiderna överskrids f.n. också relativt ofta. Jag har idet föregående lämnat vissa förslag som bör leda till att handläggningstidernabör kunna minskas ytterligare. Det gäller t.ex. förslaget att permanentuppehållstillstånd (PUT) ges redan från början till utlänningar som tillåtsbosätta sig i . Detta leder till en minskning med 5000-10000 sådanaärenden åriigen för polisen och , vilkel genom den resursvinst som härmeduppnås bör bidra till ökade möjligheter hos såväl som polismyndigheternaatt snabbare handlägga andra typer av ärenden. För polisensdel bör förslaget leda till en resursvinst motsvarande minst 10årsarbetskrafter. Jag förutsätter all sä stora resurser som frigörs inompolisen används där för handläggning av andra utlänningsärenden. Jag har idenna fråga samrått med chefen för . 1983/84:144 125 Jag vill i delta sammanhang också nämna det förslag om enfast utredningsförläggning för asylsökande i som jag lämnat i prop.1983/84:124 om mottagandet av flyktingar och asylsökande m. m. Avsikten är attdet i skall finnas polisresurser som är specialiserade på utredningar iutlänningsärenden och atl handläggningstidema därigenom och genom eltrationellare ulredningsförfarande skall kunna minskas. Jag gör bedömningen attpolisens gmndutredning i elt asylärende vid den föreslagna ulredningsförläggningeni normalt bör kunna genomföras efler det att denasylsökande har anlänt till förläggningen. Om polisen bedömer atl ärendet börbifallas och del därför inte krävs något offentligt biträde bör också kunnafatta ett snabbi beslut. I ett sådant ärende borde den totalahandläggningstiden i princip aldrig behöva överstiga . Omoffentligt biträde skall förordnas har biträdet normalt på sig föratt komma in med synpunkter. Det torde dä sällan vara möjligl med ell så snabbibeslut. Även i dessa fall torde del emellertid vara möjligl alt ärendet normallvidarebefordras från polisen till inom en månad från den asylsökandesankomst. Även vad gäller sådana fillståndssökande som inle kommerall tas emot på en utredningsförläggning bör polisen göra en utredning ochbehandla ärendet med så stor skyndsamhei som möjligl efter del alt utlänningenanmält sig hos polisen. Bl.a. med hänsyn till de resurser som kommer attfrigöras inom polisen till följd av ett minskat anlal PUT-ärenden bör polisen ibetydligt större utsträckning än f. n. kunna redovisa ärendet för inom enmånad från den dag utlänningen lar kontakt med polisen och del bör i principalltid vara möjligt för polisen att redovisa ärendet . I dennatid ingår då de som ett offentligt biträde normalt har på sig för attkomma in med synpunkter. Om det kommer ett stort antal asylsökande till en ortdär polisen har begränsade utredningsresurser, bör resurserna vid utredningsföriäggningaroch de utredningscentraler som finns inrättade i , och Malmöutnyttjas i syfte att undvika långa väntetider. Inrättandet av en fast utredningsföriäggning förasylsökande borde också kunna bidra till all handläggningstiderna hos kanminska något. Ett skäl härtill är atl kvaliteten på polisens utredningar börbli bättre om de i högre utsträckning genomförs av poliser som enbart sysslarmed sådana utredningar. Ett genomförande av IPOK:s förslag om bättreinformation om praxis m. m. till bl. a. polisen, vilket jag har lillstyrkt, börockså leda till atl polisen kan tillhandahålla ett fullständigt beslulsunderiagför och därmed också rimligen till kortare handläggningstider. Jag vill idetta sammanhang också erinra om den försöksverksamhet med ett närmaresamarbete mellan och polisen som genomförts i och som i mångafall inneburit kortare handläggningstid än . Den I februari 1984påbörjades en fortsatt försöksverksamhet i . Jag harförhoppningar om alt denna försöksverksamhet med när- 1983/84:144 126 maresamarbete mellan och polisen skall ge värdefulla erfarenheter för detfortsatta arbetet med atl åstadkomma en effektiv handläggning. Detmål som IPOK ställt upp och som innebär alt normalt skall ha fattal beslutinom från sökandens första kontakt med polisen bör enligt minmening, vid en ärendetillströmning av ungefär samma storleksordning som undersenare år, vara möjligt att uppnå med nuvarande resurser och med derationaliseringar m.m. som f.n. pågår eller somjag har föreslagit i delföregående. I vissa fall bör det som jag har framhållit t.o.m. vara möjliglför alt fatta beslut väsentligt snabbare. Jag vill emellertid samtidigtframhålla att det i vissa ärenden kan krävas kompletterande utredningar sominnebär att handläggningstiderna kan bli mycket . Jag är moldenna bakgrund inle beredd att ange någon absolut maximigräns för hur lång tidett ärende skall få ta. Förutsatt atl ärendemängden inle ökar påtagligt bedömerjag dock att det endasl i undantagsfall kan bli aktuellt med änden maximigräns som IPOK föreslagit från det en utlänning gerin sin ansökan till polisen till dess beslut fattas av . Elt litet anlalärenden kan emellertid vara så svårbedömbara att de med hänsyn tillrättssäkerheten måste få la . Äveni fråga om de ärenden i vilka besvär anförs till regeringen måste en strävanvara atl uppnå de mål för handläggningstidema som IPOK ställt upp. Jag villdock för egen del framhålla atl del till följd av delgivning och besvärslidnormall tar ca en månad från SlV:s beslut till dess besvärsärendet kommer tillregeringskansliet. Det innebär atl den reella handläggningstiden inomregeringskansliet inte skulle få överstiga , om IPOK:s mål skallnås. Som genomsnittsvärde framstår IPOK:s rikttid för mig som alltföroptimistisk. Liksom vad gäller finns det komplicerade ärenden som bl.a. medhänsyn till rättssäkerheten måste få ta . Man torde därför även iframtiden - trots fortsatta ansträngningar alt få ned handläggningstiderna - fåräkna med att det relativt ofta kan ta mer än från det en utlänningger in ansökan till polisen till dess regeringen har fallat beslut i ärendet.Jag vill mot denna bakgrund och med hänvisning till vad jag har anförti fråga om handläggningstider hos inte heller uttala mig om några absolutamaximigränser för hur ett ärende totalt skall få ta. Förutsatt atl detinte sker några påtagliga förändringar i ärendemängden eller i ärendenaskaraktär utgår jag dock från alt det endast i undantagsfall kan bli fråga om sålång tid som från det atl en ansökan lämnas in till polisen till dessatt slutligt beslut kan fattas i ärendet. Slutligenvill jag i detta sammanhang beröra frågan om barnens situation iutlänningsärenden. Långa handläggningstider medför inte sällan särskilt storapåfrestningar för familjer med minderåriga barn. Långa perioder av osäkerhetför familjen återverkar ofta i betydande grad på barnens situation, inte minsti psykiskt hänseende. Det gäller även om socialtjänstlag- Prop.1983/84:144 127 stiftningengaranterar atl barnen i möjlig utsträckning får skydd och stöd och fastänbarnen tas emot i den obligatoriska skolan. Del är därför av myckel stor viklatt utlänningsärenden i vilka barn förekommer handläggs på ett sådanl sätl attväntetiden blir så kort som möjlig. Jag vill erinra om atl dessa ärenden sedanlänge prövas med förtur hos såväl som regeringen. Kommitténframhåller att en lång vistelsetid i bör kunna vägas in i bedömningenav om en barnfamilj skall få stanna här. Jag delar den uppfattningen. Denomständigheten alt barnet under en långvarig handläggningslid har hunnit fåstark anknytning hit, exempelvis genom längre tids skolgång, har också enligtpraxis ofta lett till att familjen har beviljats uppehållstillstånd. Vidbedömningen av utlänningsärenden som rör barnfamiljer skall självfalletbeaktas sådana omständigheter av humanitär natur som hänför sig till barnen ochderas situation frän hälsosynpunkt och i övrigt. 1 några remissyttranden har understrukilsbehovei av alt tillräcklig utredning om barnens situation kommer till stånd i avlägsnandeärendena.Även om det, bl.a. med hänsyn till att handläggningstiderna måste begränsas,inte är möjligt att föranstalta om särskild social utredning i varje ärende därbarn finns med, är det dock angelägel att läkarundersökning eller molsvarandekommer till stånd när det påkallas av omständigheterna i ärendet. 4 Ekonomiska konsekvenser av förslagen Deekonomiska och statsfinansiella effekterna av de förslag somjag har förordat idel föregående är svåra att förutse i detalj. Däremot är det möjligt atlallmänt beskriva hur vissa av förslagen kan väntas påverka behovet av resurserpå olika områden. Förslagetatl asylsökande, som under fäi-den hit på grund av färdsättet har kommit atttillfälligt uppehålla sig i ett annat land som ett led i resan, skall gesmöjlighet att få asylansökningarna prövade här kan leda till en viss ökningbåde av antalet asylsökande som här i landet kommer att vänta på beslut itillståndsfrågan och av antalet som får stanna som flyktingar. Delta leder dåockså till en mindre ökning av statens kostnader för såväl bistånd underväntetiden som flyktingmottagande. Förslaget medför också ett visst merarbeteför . Deuttalanden som jag har gjort om handläggningen av asylärenden -främst vadgäller överlämnande av avvisningsärenden till - torde också leda till enmindre ökning av antalel asylsökande som här i landet får sin ansökan prövad avSIV. Detta innebär i sin tur elt visst merarbete för och en marginellökning av kostnaderna för bistånd . Flertalet av de personersom berörs får sannolikt också stanna i som flyktingar eller av politiskt-humanitäraskäl, vilket också innebär en viss ökning av koslnaderna förflyktingmottagande. 1983/84:144 128 Förslagetalt PUT ges redan från början till utlänningar som tillåts att bosätta sig iSverige innebär som jag har nämnt en minskning med sammanlagt5000-10000 ärenden hos polisen och . För polisens del räknar jag medatl förslaget innebär en resursbesparing på minst 10 årsarbetskrafter, vilket somjagtidigare framhållit ger utrymme för ökade resursinsatser och snabbarehandläggning i andra utlänningsärenden. För SIV:s del bör förslaget när delfält full genomslagskraft kunna leda till en besparing på fyraårsarbetskrafter. Dengenerösare viseringspraxis somjag förordar bör inte medföra några nämnvärdaadministrativa konsekvenser för de handläggande myndigheterna. En följd av enmera generös viseringspraxis kan dock, som kommittén framhåller, bli ett någotökal anlal avhopp frän länder dit det på grund av politiska eller andra skäl inleär möjligl att återsända vederbörande. En viss ökning av staiens utgifter förbistånd till tillståndssökande och flyktingar blir då sannolikt också enkonsekvens. Jaghar föreslagit att polismyndigheten i de fall inga politiska eller politiskt-humanitäraskäl föranleder annat får möjlighet all besluta om avvisning utan den veckobegränsning som i vissa fall gäller. Sådana beslutskall kunna verkställas utan hinder av all de har överklagats. Det blir därmedinte några kostnader för stat eller kommun för ekonomiskt eller annal slödunder väntetid här i dessa ärenden. Dessa kostnader skulle annars uppstå.Förslaget bör också innebära en viss minskning av antalet besvärsärenden hosSIV. Detförslag jag har lämnat i fråga om genomförande och uppföljning avinvandringspolitiken innebär vissa ökade uppgifter för som kräverresursförstärkning. Som jag har nämnt torde också antalet asylärendenkomma atl öka något som en följd av mina förslag, varför en vissresursförstärkning till verket för tillståndsgivningen är motiverad. Någon merallmän resursförstärkning för all förkorta handläggningstiderna bedömer jagdäremot inte vara erforderlig. Somjag har framhållit har utvecklingenav handläggningstiderna vid varil gynnsam ochåtgärder har vidtagits som - om inte ärendelillströmningen ökar påtagligt -bör kunna leda till en ytteriigare förkortning. Sammantaget räknar jagpreliminärt med att verket fr. o. m. den bör tillföras medel förtre tjänster för de ändamål som jag har redovisai. Jag avseratt återkomma idenna fråga i samband med förslag till tilläggsbudget /85. Närförslaget om all PUT skall ges direkt får genomslagskraft i ärendemängden bör somjagtidigare har nämnt en minskning av personalresurserna kunna genomföras. Jagavser atl återkomma till denna fråga i samband med nästa års budgetproposition. Vadgäller staiens kostnader för hjälp till asylsökande och flyktingar kommer deförslag somjag har redovisai i lagrådsremissen att sammantaget medföra en vissökning. Den förkortning av handläggningstiderna, som enligt vad jag tidigarehar redovisat förväntas ske som en följd av redan 1983/84:144 129 vidtagnaåtgärder och genomförandet av bl. a. förslaget om utredningsföriäggningar förasylsökande i prop. 1983/84:124, bör dock leda till en total minskning avkostnaderna för bistånd till asylsökande och andra som väntar på beslut omuppehållstillstånd som är större än de kostnadsökningar som lagförslagen kankomma alt innebära. Totalt sett bör således resultatet av förslagen ipropositionen och av i anslutning därtill pågående reformarbete bli en vissstatsfinansiell besparing. Frågorsom rör invandrings- och flyktingpolitiken har behandlats i skrivelser tillregeringen. Skrivelserna bör anses behandlade genom de förslag somjag nu harlagt fram. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen delsatl antaga det av lagrådet granskade lagförslaget med vidtagna ändringar, dels attgodkänna de riktlinjer i fråga om prövningen av ansökningar om visering,uppehållstillstånd och arbetstillstånd som jag har förordat i protokoll vidregeringssammanträde . Jag hemställer vidare att regeringenbereder tillfälle alt ta del av vad jag nu har anfört om genomförandeoch uppföljning av invandrings-och flyktingpolitiken, handläggningstidema iutlänningsärenden m. m. samt de ekonomiska konsekvenserna av förslagen. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition förelägga vad föredraganden har anfört för de åtgärderoch del ändamål som föredraganden har hemställt om. 9 1983/84. 1983/84:144 130 Invandrarpolitiska kommitténs sammanfattning avutredningsbetänkandet () har bl a till uppgift atlföreslå principer och riktlinjer för invandringen samt att pröva frågan ominstansordningen i utlänningsärenden. Handläggningstiderna skall särskiltuppmärksammas. Som bakgrund till kommitténs överväganden oeh förslag harkommittén tidigare lagt fram delbetänkandet (SOU 1982:49) Invandringspolitiken-Bakgrund, som innehåller en beskrivning av den nuvarande invandringspolitiken.I föreliggande delbetänkande (SOU 1983:29) Invandringspolitiken -Förslagbehandlas de principer, regler och riktlinjer, som reglerar vilka utlänningarsom skall få bosätta sig i , handläggnings- och instansordning för ärendensom rör invandring och besök av icke nordbor, yttre och inre utlänningskontrollsamt situafionen för asylsökande m fl som här i landet väntar på besked om deskall få tillstånd eller inte. Åtgärder för invandrare som redan bor här ilandet tillhör invandrar- och minoritetspolitiken, som behandlas i ett kommandebetänkande. Den utomnordiska invandringen dominerar av naturliga skäldetta betänkande. Ett avsnitt behandlar den nordiska invandringen medan sex tarupp de olika huvudkategorierna av icke nordiska invandrare och besökare. Deicke nordiska invandrarna fördelar sig i stort på arbetskraftsinvandrare,flyktingar och personer med flyktingliknande skäl samt de som har någon form avanknytning fill . En stor del av betänkandet behandlar handläggnings-och inslansfrågor samt rättssäkerhetsfrågor. Antalet invandrare, eller rättare sagt inflyttningar tillSverige (en del har Den utomnordiska invandringen under åren 196S-I982 Totalt (ca) Arbetskraftsinvandring Flyktingar eller personer med flyktingliknande skäl Anknytningsfall m fl 24 000 1 400 42 000 149 500 66 000 150 900 Prop.1983/84:144 131 flyttat ), var enligtfolkbokföringen ca 555 000, varav ca 311 000 nordbor (236 000 finländare) ochantalet utvandrare - utflyttningar - ca 314 000 varav 214 000 nordbor (150 000finländska medborgare). Uppgifterna innefattar inle svenska medborgare. Påföregående sida framgår de invandrade icke nordbornas fördelning på kategorier. Invandrings- och flyktingpolitikens grundprinciper Det övergripande målet för invandringspolitiken bör liksomhittills vara alt den utomnordiska invandringen skall regleras så alt densamordnas med samhällets politik på andra områden. Sambandet mellaninvandrings- och invandrarpolifik är principiellt vikfigt. De uppställda målenfår inte äventyras genom en oreglerad invandring. Därför innebär kommittlénsförslag till principer inga genomgripande förändringar i förhållande tilldagens läge. Den utomnordiska invandringen - med undantag för flyktingar enligtGenéve-konventionen och anhöriga inom kärnfamiljen - måste i stort anpassastill möjligheter att erbjuda arbete, bostad och social service(inklusive särskilda åtgärder för invandrare såsom svensk- ochhemspråksundervisning). Del innebär bl a att arbetskraftsinvandring bör medgesbara i undantagsfall. Grundprinciperna för den svenska flyktingpolitiken bör behållas.Den bör präglas av generositet. Flyktingpolitiken beslår i första hand avbistånd till flyktingar som fått slå sig ned i andra länder och vidare av altSverige lar emot flyktingar och andra sökande med starka politiska skäl som harbehov av en . En generös flyktinginvandringspolitik innebär inte baramöjlighet till invandring utan också åtgärder för att underlätta flyktingensintegrering i samhället och den service som följer av gällandeinvandrarpolitik. Grunden för det flyklingpoliliska arbetet måste somhittills vara insatser internationelll till skydd för de mänskligarättigheterna och för att söka motverka situationer som tvingar människor attlämna sina hemländer. Kommitténs förslag innebär en fortsatt reglering avinvandringen utom beträffande flyktingar enligt ochanhöriga inom kärnfamiljen. Förslagen innebär en ökad beredskap för att anpassaövrig utomnordisk invandring fill landels resurer. Inom regleringens ram måste fillämpningenvara generös och ske med sunt förnuft och sådan inlevelse alt beslut som kanframstå som stötande för den allmänna rättsuppfattningen förhindras. Inom ramen för dessa i stort sett oförändrade invandrings-och flyktingpolitiska principer för vi fram flera förslag till förändringar,av vilka flertalet innebär en uppmjukning och några en skärpning av politikenjämfört med . Bakom förslagen finns insikten om att korta handläggnings-fiderhos polis, invandrarverk och regering är en grundförutsättning för att deninvandringspolitik vi vill se förverkligad skall kunna genomföras. Målet är engenomsnittlig handläggningstid som innebär att invandrarverket 1983/84:144 132 normalt skall ha beslutat från sökandensförsta kontakt med polisen och att regeringen - om ärendet överklagas - skallha beslutat . Maximalt till börett ärende få la från den första kontakten med polisen till regeringens beslul.De viktigaste förslagen är: Redan det första uppehållsfillståndet bhrpermanent (PUT) för de flesta invandrargrupper. Därigenom bortfaller det första ettåriga uppehållstill ståndet och den förnyade prövning som krävs för att få PUT. Undantag görs för s k snabba anknytningar (personer som gift sig eller flyttat ihop efter kort bekantskap) för vilka uppskjuten invandringsprövning bi behålls. Förslaget innebär förbättringar för invandrarna, som shpper en omgång tillståndsprövning, som samhällsresurser frigörs för mer angelägna ändamål. Q Utöver att flyktingar enligt Genéve-konvenfionen tasemot oberoende av resurssiluationen bör med nuvarande förutsättningar kollektivflyktingöverföring ske som . Spontaninvandrare som åberopar flyktingliknandeskäl utan att vara konventionsflyktingar bör också tas emot i stort sett isamma omfattning som . Det sistnämnda medför att 6 § utlänningslagen börbehållas. Invandringen av andra än konventionsflyktingar måste emellertid vidväsentligt ändrade mollagningsförhållanden och/eller vid osedvanligt stort akutinvandringstryck kunna regleras ytterligare, dvs anpassas fillsysselsättningsläget samt fill statens och kommunernas mottagningsresurser.Invandringen av personer med mindre starka flyktingliknande skäl måste t exkunna få stå fillbaka för en väsentligt ökad tillströmning avkonventionsflyktingar och/eller en väsentligt ökad överföring avkvotflyktingar. Regeringen bör återkommande pröva utfallet av den fördapolitiken samt överväga behovet och omfattningen av regleringen och avberedskapen att la emot flyktingar. De principer som redovisats är möjligaatt genomföra inom ramen för 6 § utlänningslagen. D Kommittén efterlyser en sammanhållen redovisning tillriksdagen av hela flyktingpolitiken. Utan en sådan kan inte avvägningen görasmellan att ge bistånd i tredje land och atl föra över flyktingar och ta emotasylsökande med flyktingliknande skäl. Invandring av anhöriga bör medges i Helsingforsöverenskommelsens anda av generositet. Utöver medlemmar av kärnfamiljen bör nära anhöriga tas emot i någol ökad utsträckning. Det gäller främst föräldrar fill här bosatta personer. Besök av anhöriga från utlandet bör också tillåtas enligt mera generösa principer än . Detta förutsätter bl a en mindre restriktiv viseringspolifik. Q Arbetskraftsinvandring bör även under högkonjunkturmedges bara i undantagsfall - t ex för nyckelfunkfioner i näringslivet och isamhället i övrigt. Statsmakterna bör besluta om sådana restriktiva rikfiinjer.Tillämpningen av riktlinjerna bör även ankomma på AMS ocharbetsmarknadens parter. Beträffande den nordiska invandringen är inga åtgärderaktuella. Personer som får arbetstillstånd som ett ledi ett internationelll utbyte (t ex ledningspersoner i internationella förelag, artister, cirkelledare i språk, forskare m fl) bör i fortsättningen få sådant arbetstillstånd som 1983/84:144 133 innebär att de inte kan byta arbete utanarbetsmarknadsprövning. får de i regel byta yrke och anställning efter ettår. ö Principen om krav på uppehållstillstånd före inresanskall bestå. Detta krav gäller inte om sökanden åberopar politiska skäl ellerstark anknytning hit. Dessutom gäller vissa andra undantag.