prop · G703117 · 1983-12-31 00:00:00 — att förlusten, minskningen eller skadan med hänsyn till föreliggandeomständigheter kan härröra av risk, som avses i första stycket, skall denantagas härröra därav, om det icke visas att den ej är att tillskriva sådanrisk. Sådanl anlagande får dock ej göras i fall som avses i första stycket 1,när fråga är om onormalt stor minskning eller om förlust av hela . Skallbefordringen enligt avtalet ske i vagn som är utrustad med särskild anordningför att skydda godset mot värme, kyla, temperaturväxlingar eller luftensfuktighet, får järnvägen fill befrielse från ansvarighet åberopa första stycket4 endast om den visar att förlusten, minskningen eller skadan ej har orsakatsav alt järnvägen icke har föQt erhållen anvisning eller icke har vidtagitål-gärd, som med hänsyn lill omständigheterna åvilat den i fråga om val, underhålloch användning av anordningen. Järnvägenfår till befrielse från ansvarighet åberopa första stycket 7 endast om denvisar alt förlusten, minskningen eller skadan ej har orsakats av atl järnvägenicke har följl erhållen anvisning eller icke har vidlagil åtgärd, som medhänsyn ull omständigheterna kunnat fordras. 25 § Om skadefall som avses i 22 §första stycket delvis har sin grund i omständighet som enligt 23 eller 24 §medför att järnvägen är fri från ansvarighet, svarar järnvägen ändå förskadefallet i den utsträckning det ej har sin grund i sådan omständighel. 26 § Vill part i befordringsavtalgöra järnvägen ansvarig enligt 22 § första stycket för att gods har gåttförlorat, minskats eller skadats, åligger det honom att visa, atl skadefallethar inträffat medan järnvägen innehade godset för att fullgöra avtalet. i anslutning till tidigare järnvägsbefordran utfört avtal om ny befordranutan att godset däremellan utlämnats el- 1983/84:117 256 ler sändningen ändrats (nyinlämning), skall minskningeller skada dock hänföras till den senare befordringen, om den till godsetberättigade begär det och han visar, att minskningen eller skadan har inträffatmedan godset innehades för någon av befordringarna. 27 § Häller järnvägen ej godset redo för utlämning inom 30dagar från avta lad lid för utlämning eller, om. särskild tid ej har avtalals, inom 60 dagarfrån det godset mottogs till befordran och gör den som har räll atl få ul godset gäl lande att det har gått föriorat, skall det betraktas som förlorat. Om den som mottager ersättning för förlust enligt förstastycket därvid uttryckligen begär all bli underrättad i händelse godset kommertill rätta, är järnvägen skyldig att efterkomma denna begäran. Framslälls sådanbegäran, skall järnvägen lämna skriftlig bekräftelse härpå. Har den som har begärt underrättelse enligt andra stycketmottagit sådan underrättelse och krävt atl godset skallutlämnas till honom, är järnvägen skyldig alt göra det. Som villkor härför fårdock järnvägen kräva återbetalning av vad den har utgivit i ersättning förgodsets värde. Vad nu har sagts berör ej rätlen fill ersättning för dröjsmålmed utlämnandet eller annan ersällning som kan grundas på befordringsavtalet. Framställs ej begäran som avses i andra stycket ellerkrävs ej enligl tredje stycket inom där angiven lid att godset utlämnas, fårjärnvägen förfoga över godset med de inskränkningar som kan följa av iredjemans rätt. Ersättningens storlek vid förlust eller minskning av gods 28 § Är järnväg enligl 22 § första stycket skyldig att belalaersättning för förlust eller minskning av gods, beräknas ersättningen efler godsels värde på avsändningsorten vid tiden då godset mottogs till befordran. Värdet bestäms efler marknadspriset eller, om sådant pris saknas, efter det gängse värdet av gods av samma slag och beskaffenhel. ansvarighet enligt första stycket är begränsadtill för kilo av det förlorade eller felande godsets bruttovikt. Utöver vad nu har sagts skall ersättning ulgå för fraktoch andra utlägg i samband med befordringen. Utläggen skall ersättas tillfullo, om godset har gåtl förlorat, och i övrigt till en mot minskningensvarande del. Ersättningens storlek när gods har skadats 29 § Är järnväg enligt 22 § första stycket skyldig attbetala ersättning för skada på gods och föQer ej annat av 30 §, skall ersättningen utgå med belopp som motsvarar värdeminskningen, beräknad enligt 28 § första stycket, och däremot svarande del av frakt och andra utlägg i samband med befordringen. Ersättning enligt första stycket får ej överstiga vad somskulle ha utgått om sändningen hade förlorats eller, när endast en del avsändningen har minskal i värde föQd av skadan, denna del hade gåttförlorad. 30 § Är järnväg ansvarig för dröjsmål med godselsutlämnande, skall er- 1983/84:117 257 sättningsskyldigheien ej ens om dröjsmålet har medförtskada på godset överstiga vad som motsvarar befordringsavgifien.Begärs för samma gods ersättning både enligt denna paragraf och enligt 28 eller29 §, är järnvägens betalningsskyldighet begränsad till vad som skulle hautgått, om järnvägen skolat belala ersättning för förlust av godset enligl 28 §. 31 § Den som vill begära ersättning av järnvägen för atlgods har minskals eller skadats eller för dröjsmål med dess utlämnande skall ulan oskäligt uppe håll ge järnvägen meddelande därom. Försummas del är hans talerält förlo rad, om ej skadefallet har framkallats med uppsåt eller av grov vårdslöshet på järnvägens sida. Befordran som utförs av flera järnvägar efter varandra 32 § Utförsbefordran av flera järnvägar efler varandra på grund av ett och sammabefordringsavtal, är varje järnväg ansvarig för befordringen i dess helhetenligt avtalet. För varje järnväg efter den första inträder ansvarighet i ochmed att järnvägen överlager godset från den föregående järnvägen. 33 § Talan rörandebefordran som avses i 32 § får föras moi varje järnväg som är ansvarig för befordringen.Mot bestämmelsejärnvägen får talan föras även om denna järnväg ej har övertagitgodset. Befordran av inskrivet resgods 1 § Detta kapitel är tillämpligt i fråga om resgods sominskrivs för inrikes befordran med järnväg i allmän trafik. På trafik mellan och utlandet är kapitlet tillämpligt när annat ej följer av del internationella fördraget om befordran med järnväg av resande och resgods (). Skall befordringen ut föras av två eller flera järnvägar efter varandra, gäller kapitlet itillämpliga de lar för envar av järnvägarna. 2 § Som inskrivet resgods anses egendom som järnväg i anslulningtill avtal om personbefordran mottager av resande för befordran på sträcka som per sonbefordringsavtalet omfattar. 3 § När järnväg av resande mottager resgods tillbefordran, skall järnvägen bekräfta mottagandet genom alt lämna ut resgodsbevis. Är resgodsvid inlämning i bristfälligt skick eller visar det tydliga tecken på att varaskadat och vitsordar ej den resande anteckning härom på resgodsbevi- 17 1983/84. 1983/84:117 258 set, blir järnvägen fri från skyldighet att befordraresgodset, om järnvägen genast återlämnar det. rätt att avbryta befordran m. m. 4 § Har egendom av farlig beskaffenhet överlämnats förbefordran som in skrivet resgods, är järnvägen icke skyldig att fullgöra befordringen. För sådan egendom gäller 6 kap. 6 §. Har för befordran som inskrivet resgods överlämnatsegendom som ej är farlig men som, enligt vad järnvägen har gett till känna, pågrund av särskildt angiven egenskap ej lages emot för sådan befordran, ärjärnvägen skyldig att fullgöra befordringen, endast om järnvägen vidinskrivningen kände lill eller hade bort fastställa att egendomen hade denangivna egenskapen. Är järnväg ej skyldig att fullfölja befordran av egendom,som har inskrivits som resgods, får järnvägen lägga upp egendomen i förvar förden resandes räkning. Har resgodsets inlämning eller befordran föranlettkostnad eller skada för järnvägen, har järnvägen rätt till ersättning härför.Detta gäller dock ej i fråga om skada, som järnvägen har underlåtit att vidtagalämpliga åtgärder för att förhindra, fastän den insåg eller hade bort inse attskadan sannolikt skulle uppkomma. Utlämning av inskrivet resgods m, m. 5 § Innehavaren av resgodsbeviset är berättigad att få utresgodset på be stämmelsestationen mot att han återställer beviset. Sådan räll föreligger dock ej, om det skäligen kan antagas att han gör bruk av beviset obehörigen. Kan den som begär utlämning av inskrivet resgods ickeåterställa resgodsbevisel eller föreligger fall som avses i första stycketandra punkten, får utlämning ske endast om den som begär ullämningen görtroligt att han har rätt till det. Utlämnar järnvägen inskrivet resgods i slrid med förstaeller andra stycket eller vägrar järnvägen utlämning när sådan hade bort ske,är järnvägen skyldig alt ersätta skada som därigenom tillfogas den som harrätt till resgodset. 6 § Har inskrivetresgods ej avhämlats vid utgången av fjärde dagen efter ankomstdagen eller,såvitt angår levande djur, vid utgången av den kortare avhämlningsfrist somjärnvägen kan ha betingat sig, anses järnvägen därefter inneha resgodset endaslför förvaring. 7 § Har järnväginnehaft inskrivet resgods för förvaring , får järnvägen säljaresgodset. Vad nu har sagls gäller dock ej, om järnvägen haranmodats atl vidtaga annan åtgärd med resgodset och det skäligen kan krävasatt järnvägen följer denna anvisning. Utan atl iaktta den i första stycket angivna tidsfristenfår järnvägen sälja resgods, som är utsatt för snar förstörelse eller vars arteller tillstånd eljest ger anledning till omedelbar försäljning, eller i frågaom levande djur vidta annan åtgärd som påkallas av omständigheterna. För försäQning gäller 3 kap. 21 § andra och tredje styckenai tillämpliga delar. Har den som är berättigad till överskott av försäljningenej gjorl sin räll 1983/84:117 259 gällande från försäljningen, tillfalleröverskottet järnvägen. 8 § är ansvarig, om inskrivet resgods gårförlorat, minskas eller skadas, medan järnvägen innehar det. Under tid dåjärnvägen innehar resgodset för förvaringsvarar dock järnvägen för det enligt allmänna regler om deposition. är fri från ansvarighet enligl första stycket,om den visar att förlusten, minskningen eller skadan har orsakals avförhållande som anges i 3 kap. 23 §. är vidare fri från ansvarighet, om den görsannolikt atl förlusten, minskningen eller skadan har orsakals av resgodselssärskilda beskaffenhet eller av felande eller bristfällig förpackning. 9 § Om järnvägen ej är redo att på den resandes begäranlämna ut inskrivet resgods dåjärnvägen skäligen hade bort hålla det tillgängligt, är järnvägen ansvarig för skada som genom dröjsmålet åsamkas den resande. är dock fri från ansvarighet, om den visar altdröjsmålet har orsakats av förhållande som anges i 3 kap. 23 §. 10 § Är järnvägeni annat fall än som avses i 8 § andra stycket ansvarig för alt inskrivetresgods har gått förlorat, minskats eller skadats, är järnvägen dock ej skyldigatt ersätta resandes skada till den del den överstiger ett belopp som för varjekolli motsvarar hälften av det basbelopp enligl lagen (1962:381) om allmänförsäkring som gällde för januari månad det år skadehändelsen inträffade. 11 § Har resandelidit skada för vilken järnvägen är ansvarig enligt 9 §, skall järnvägenersätta hans skada till den del den icke överstiger ett belopp om 100 kronorför varje påbörjat dygn som järnvägen har dröjt med ullämningen efler del attresgodset har begärts utlämnat. är dock ej skyldig alt för resgodssom omfattas av ett och samma resgodsbevis lämna högre ersättning än 1000kronor. 12 § Har inskrivet resgods ej hållits redo för utlämningföre utgången av fjärde dagen efter den dag dä resgodset hade bort emkomma till bestämmelse stationen, skall resgodset betraktas som förlorat, om den resande begär ersätt ning för dess förlust. Har den resande erhållit ersättning enligt första stycket,skall 3 kap. 27 § andrafjärde styckena ha motsvarande tillämpning i fråga omrätten till resgodset, om det kommer rätta. 1983/84:117 260 13 § Vad som har föreskrivits om reklamation i 3 kap. 31§ har motsvarande tillämpning i fråga om inskrivet resgods. Ansvarighet i annat fall än vid befordran 1 § Har personskada i annat fall än som förul nämnts idenna lag tillfogats någon i följd av järnvägs drift, svarar järnvägen härför enligl de grunder som anges i 2 kap. 1 §. Om skadan ej har orsakats genom vållande på järnvägenssida eller genom brislfällighet i anordning av betydelse för järnvägsdriften,är dock järnvägen fri från ansvarighet för skada som tillfogas 1. den som obehörigen uppehåller sig inom sådan del avjärnvägs spårom råde som enligl 6 kap, 1 § ej är upplåten för allmänheten, 2. förare eller passagerare i motordrivet fordon somär i trafik. 2 § För sakskada i följd av järnvägsdriften i annat fallän som anges särskilt i denna lag svarar järnvägen enligt de i 2 kap. 1 § angivna grunderna. Om skadan ej har orsakats genom vållande på järnvägenssida eller genom brislfällighet i anordning av betydelse för järnvägsdriften,är dock järnvägen fri från ansvarighet, när skadan gäller 1. egendom som utan atl järnvägen tillåtit det finnsinom sådan del av järn vägs spårområde som enligt 6 kap. 1 § ej är upplåten för allmänheten, 2. motordrivet fordon som är i trafik eller egendom sombefordras med så dant fordon. Även i fall som avses i andra stycket 1 svarar järnväg enliglde i 2 kap. 1 § angivna grunderna för skada som gäller nötkreatur eller hästunder betesgång eller ren som vid skadetillfället uppehöll sig inom område därrenskötsel då fick bedrivas. 3 § I fråga om skadestånd enligt detta kapitel gäller 5kap. samt 6 kap. 13 §§ skadeståndslagen (1972:207). Medverkan från den skadelidandes sida lill skada som avses i 2 § iredje stycket kan dock ej medföra jämkning av ska destånd, om ej medverkan har skett uppsåtligen eller av grov vårdslöshet. Skadestånd med anledning av skada på motordrivet fordonsom är i trafik eller på egendom som befordras med sådant fordon får ocksåjämkas, om brislfällighet på fordonet har medverkat lill skadan. Ordning och säkerhet inom järnvägsområde 1 § Utan järnvägens tillstånd får ej någon beträdajärnvägs spårområde ulom på plats där det av skyltar, utjämning avhöjdskillnaden mellan spåren och markplanet, gångfållor eller andra anordningartydligt framgår att allmänheten har tillträde. 1983/84:117 261 Den som bryter mot förbudet i första stycket döms, om ejgärningen enligt annan lag eller författning är belagd med strängare straff,till böter ej över femhundra kronor. 2 §Järnvägstjänsteman i säkerhets- eller ordningstjänst får från järnvägens områdeavlägsna den som överträder förbudet i 1 § första stycket, som uppträderberusad eller stör ordningen eller som genom sitt uppträdande äventyrar säkerheieni järnvägsdriften. Han får i trängande fall laga sådan person i förvar. Tagesnågon i förvar, skall polisman ofördröjligen underrättas. Förvar består tilldess polisman kommer tillstädes eller behovet av förvar annars upphör. 3 § För attverkställa Gänsteåtgärd enligt 2 § får järnvägstjänsteman icke använda strängaremedel än förhållandena kräver. Han bör i första hand söka vinna rättelse genomupplysningar och anmaningar. Våld får tillgripas endast när tjänsleuppgiften icke kanlösas på annal sätt. Tillgrips våld, skall den lindrigaste form användas somkan förväntas leda till del avsedda resultatet. Våld får ej brukas längre änsom är oundgängligen nödvändigt. 4 § får undersöka innehållet i resgodskolli ellergodssändning, om innehållet är okänt för järnvägen och det förekommer grundad anledning till misstanke att kollit eller sändningen innehåller något som kan äventyra säker heten i järnvägsdriften. Kan det med fog antagas atl resgods innehåller något somjärnvägen har förklarat att den ej befordrar på det sätt som är i fråga elleratt innehållet i godssändning ej motsvarar de uppgifter därom som avsändarenhar lämnat, är järnvägen berättigad att undersöka resgodset eller sändningensinnehåll, även om den ej har förbehållit sig det i befordringsavtalet. Undersökning bör ej förelagas utan närvaro av vittne. Vidundersökning enligt andra stycket skall om möjligt den resande eller, omundersökningen avser gods, avsändaren eller mottagaren beredas tillfälle altnärvara. 5 § Har resande ijärnvägsfordon medtagit egendom som ej får medföras som handresgods ochavlägsnar ej den resande på järnvägens uppmaning egendomen från fordonet, fårjärnvägen omhänderta egendomen. Om det är påkallat med hänsyn till egendomensfarlighet, får järnvägen genast ta egendomen om hand. 6 § Har järnvägenomhändertagit egendom enligt 5 § eller mottagit egendom för befordran sominskrivet resgods och är egendomen av farlig beskaffenhet, får järnvägenbortskaffa, oskadliggöra eller förstöra egendomen, om det ej skäligen kanantagas, att faran kan avvärjas genom mindre ingripande åtgärd. Första stycket har motsvarande lillämpning på gods somjärnvägen har mottagit under omständigheter som anges i 3 kap. 11 § andrastycket. är ej skyldig att ersätta skada, som tillfogas denresande eller avsändaren eller mottagaren genom åtgärd som får vidtagas enligtförsta eller andra stycket. Denna lag träder i kraft den . Genom lagen upphävs lagen (1886nr 7 s. 1) angående ansvarighet för skada i följd av järnvägs drift, lagen (1916:238)angående tillämpning med avseende å elektrisk järnväg av bestämmelserna ilagen angående ansvarighet för skada i följd av järnvägs drifl,lagen (1975: 89) om ordning och säkerhel inom järnvägsområde, lagen (1976:58)om järnvägs ansvarighet vid befordran av resande samt järnvägstrafikstadgan(1966:202). Äldre bestämmelser skall dock fortfarande lillämpas på befordransom har påbörjats före ikraftträdandet. 2 Förslag till Lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) fråga om trafikskadelagen (1975: Härigenom föreskrivs 1410) dels atl 11, 12 och 20 §§ skall ha nedan angivna lydelse, de/5att i lagen skall införas en ny paragraf, 10 a §, av nedan angivna lydelse. 10a § Uppkommer genom trafik med motordrivet fordon och spårfordon som avses ijärnvägstrafiklagen (1981:00) skada på spårfordon eller på person elleregendom i sådant fordon, utgår trafikskadeersättning endast om skadan harorsakats genom vållande i samband med förandet av det (motordrivna fordoneteller genom bristfällighet på det. Motsvarande gäller i fråga om skada påegendom som ingår i spåranläggning, om skadan har uppkommil i samband medskada som avses i första punkten. 11 §Uppkommer annan person- eller sakskada i följd av trafik med motordrivetfordon än som anges i , ulgår trafikskadeersältning från trafikförsäkringenför fordonet. 11 §Uppkommer person- eller sakskada i föQd av trafik med motordrivet fordon /annat fall än som anges i 10 eller 10 a §, utgår irafikskadeer-sättning fråntrafikförsäkringen för fordonet. Försakskada----- med detta. 12 § Trafikskadeersättning med 12 § Trafikskadeersältning med ------- till dödsfallet. Trafikskadeersättningmed anledning av sakskada kan jämkas, om vållande på den skadelidandes sidahar medverkat till skadan. 1 fall som avses i 10 § andra stycket skall sådanmedverkan anses föreligga, om vållande i samband med förandet av det skadadefordonet eller del fordon varmed den skadade egendomen befordrades eller bristfällighelpå fordonet har medverkat till skadan. Trafikskadeersättningmed anledning av sakskada kan jämkas, om vållande på den skadelidandes sidahar medverkat till skadan. I fall som avses i 10 § andra stycket skall sådanmedverkan anses föreligga, om vållande i samband med förandet av det skadadefordonet eller del fordon varmed den skadade egendomen befordrades eller brislfällighetpå fordonet har medverkat till skadan. Motsvarande gäller när vållande isamband med spårdriften eller bristfällighet i anordning av betydelse fördenna har medverkat till sakskada som omfattas av 10 a §. 20 § Harskada----- vissa trafik brott. 20 § Harskada brott. Är ägareeller innehavare av järnväg eller spårväg enligt lag eller annan författningansvarig för skada för vilken trafikskadeersättning har utgått, fårförsäkringsanstalten kräva ersättningen åter från den ansvarige i denomfattning som är skälig med hänsyn till grunden för ersättningsansvaret påömse sidor och omständigheterna i övrigt. Ax järnväg eller spårväg enligt järnvägstrafiklagen (1981:00) eller annan författningansvarig för skada som har uppkommit pä sätt som anges i 10 a , fårförsäkringsanstalt som har utgett trafikskadeersättning för skadan krävaersättningen åter från den ansvarige i den omfattning som är skälig med hänsyntill grunden för ersättningsansvaret på ömse sidor och omständigheterna i övrigt. Denna lag träder i kraft den Prop.1983/84:117 264 1 Förslag till JärnvägstraHklag 1 §Denna lag lillämpas på järnvägstrafik på bana inom eller på svensk tågfarja, om inte annat anges i lagen. Vad som föreskrivs om järnväg i 1 kap., 2 kap. 1-4 §§ och 5 kap. tillämpas också på tunnelbana och spårväg. Bestämmelserna i 6 kap. tillämpas också på tunnelbana och spårväg i den utsträckning som anges där. Lagentillämpas inte på postbefordran. 2 §Bestämmelserna i denna lag får inte åsidosättas genom avtal som är mindre förmånliga för resande eller för avsändare eller mottagare av gods. Avtal som avviker från beslämmelserna i 3 kap. får dock träffas, när godsets ovanliga art eller andra särskilda omständigheter gör del skäligt. Avtalom att framtida tvister med anledning av förhållanden som regleras i denna lagskall avgöras av skiljemän får göras gällande endast i fråga om tvister som rörgodsbefordran. 3 § Om järnvägen inte fullgör sinbefordringsskyldighel enligt lag eller annan författning och om del därigenomuppkommer skada för någon lill vars förmån befordringsskyldigheten gäller, ärjärnvägen skyldig att ersätta skadan. 4 § är ansvarig för vadden som är anställd hos järnvägen eller som i annan egenskap anlitas förjärnvägsdriften gör eller underlåter att göra i Qänsten eller annars undermedverkan i järnvägsdriften. 5 § Den som har en fordran påersättning enligt denna lag eller en annan fordran på betalning på grund avbefordringsavtal som avses i lagen förlorar rätten atl kräva ut sin fordran,om han inte väcker talan inom den preskriptionstid som anges i andra ellertredje stycket. Preskriptionstidenär vid dödsfall från dödsfallet, dock högst fem år frånden händelse som ledde till dödsfal let, vid personskada från den händelse som sominte har lett orsakade skadan, vid sakskada när ettår då godset fordringenrör av- eller resgodset lämnades ut eller, talom befordran av om det inte har lämnats ut, från godseller inskri- den dag då det senast skulle ha vetresgods lämnats ut. Prop,1983/84:117 265 vidsakskada från den händelse som andra fall orsakade skadan, för annan fordran ellår från det att fordringen uppkom. Närfordran avser sakskada och rör avlal om befordran av gods eller inskrivetresgods eller när den avser annat än person- eller sakskada är dockpreskriptionstiden , om järnvägen är ansvarig på grund av uppsåt ellergrov vårdslöshet. Omen fordran görs gällande mol någon på grund av dennes brottsliga förfarande ochfordringen inte rör sådan internationell befordran som avses 12 kap., tillämpaspreskriptionslagen (1981: 130) i stället för vad som förut har sagts i dennaparagraf. 6 §Talan mot järnvägen om ersättning för skada som avses i denna lag får väckas vid 1. den domstol som enligt annanlag är behörig att pröva sådan lalan, 2. domstolen i avrese-, avsändnings-eller bestämmelseorten, om orten ligger i och talan gäller ersättningenligt någon bestämmelse i 2-4 kap., 3. domstolen i ort på tågfäGelinje,om orten ligger i och talan gäller skada som har inträffat i sambandmed trafik med svensk tågfäGa på linjen. 7 § får åberopa dennalags bestämmelser om förutsättningar för eller begränsning av ansvarigheten förskada, även om anspråk på ersättning som hade kunnat grundas på lagen görsgällande på annan grund. 8 § Sådana bestämmelser i dennalag som anger särskild beräkningsgrund för skadestånd eller som begränsarskadestånd till beloppet tillämpas inte på anspråk mot järnvägen, när järnvägeneller någon som järnvägen ansvarar för enligt 4 § har orsakat skadan uppsåtligeneller genom grov vårdslöshet.