prop · G703146 · 1983-12-31 00:00:00 — Med syfte att begränsa föriusiriskerna för bankerna har det ansettsnödvändigt all begränsa det utrymme för krediter utan säkerhet som en bank kanbevilja. Detta utrymme som ställts i relation till banks inlåning och dess egelkapital var 1969 , ökades år och . Därutöver harbankerna möjlighet att till vissa kategorier av kredittagare bevilja krediterutan att kräva säkerhet. Detla utrymme hartillskapats för att göra bankena mindre beroende av att under alla förhållandenkräva att säkerhet ställes för kredit. På detta sätt har bankerna kunnatundvika en tung hantering av säkerheter, då sådana bedömts överflödiga.Krediter utan säkerhet har t.ex. kunnat beviljas företag - nystartade ellerinte - med goda framtidsutsikter men små möjligheter att prestera bankmässigasäkerheter. Möjligheten har utnyttjats i varierande grad av de olika bankenaoch också av de skilda bankgrupperna. hade affärsbankerna endastutnyttjat knappt hälften av det tillgängliga utrymmet. En volym av ca 19miljarder kr fanns till affärsbankernas disposition förytterligare krediter utan säkerhet. Sparbanker och föreningsbanker hadeutnyttjat tillgängligt utrymme i än lägre grad. Del finns alltså skälifrågasätta om något verkligt behov föreligger av atl ändra på fömtsättningarnaför beviljande av kredil utan säkerhet vilket utredningens förslag i realiteteninnebär. Den enkät som åberopats i betänkandet visar att affärsbankerna iallmänhet inte kände kravet på betryggande säkerhet som betungande och därförinte förordade någon ändring i detta avseende av banklagen. Däremot var sparbanksgmppenangelägen om en ändring av det slag som föreslagits medan föreningsbanksgrup-penvar neutral. Det uttalades i enkäten också en oro för att, om del legala kravetpå säkerhet slopades, krav eller underiåtet krav på säkerhet skulle kunna bli eltkonkurrensmedel. Utfallet av enkäten är enligt vår mening alltså inte positivt.Det är tvärtom ägnat atl inge betänkligheter, om det ses mot bakgrund av attsparbankers och föreningsbankers erfarenhet av före-tagskredilgivning hänförsig till tiden , då banklagarna öppnade 1983/84:146 24 möjlighettill sådan kreditgivning för dessa institutsgrupper, medan affärsbankernaserfarenhet är mycket lång. Att en av de institutsgrupper som har kortareerfarenhet av företagskreditgivning känner ett behov av all kunna ge sådanakrediter utan att såvitt framgår av enkätmaterialet ha några begränsningar vadgäller möjligheten att ge avkall på säkerheter inger farhågor för atlmöjligheten att avslå från säkerheter kan komma atl användas som ettkonkurrensmedel. En sådan utveckling kan innebära klart ökade risker förförluster. Dethar gjorts gällande alt kreditföriuslerna hos de svenska bankerna länge varitsmå. Detta är hell riktigt. Medan exempelvis amerikanska banker gjort årliga förluster som uppgår till genomsnittligt avkreditportföljens belopp är motsvarande tal för de svenska bankerna ca 0,1%.Denna låga förlustsiffra har givetvis flera orsaker. Konkursen bland störresvenska företag har varit få och åtgärder har vidtagits fränstats och kommuns sida för atl förhindra företagsnedläggningar. Detförhällandet att bankerna vid en konkurssituation haft säkerhet att åberopaför sina fordringar har också bidragit till alt hålla förlustsiffrorna nere. Emellertidtorde man för den närmaste framtiden få räkna med flera konkurser hosföretagen, vilket säkeriigen medför högre förlustsiffror för bankerna. Även omvi rent principiellt är positivt inställda till att främja en utveckling i denriktning som utredningens majoritet föreslagit ligger redan häri ell skäl tilltveksamhet inför tanken alt nu genomföra liberaliseringar. Det bör ocksåunderstrykas, att något verkligt behov av vidgade möjligheter att avstå från säkeheteruppenbarligen inte föreligger. De affärsbanker som har den största blancokredilvolymenhar inte utnyttjat nu föreliggande legala möjligheter till mer än ca 60 procenl. Avdessa skäl anser vi att den föreslagna ändringen av banklagarnas regler omsäkerhet för krediter inte bör genomföras. Ombehov av ett ökat utrymme för krediter utan säkerhet uppstår bördenna fråga prövas med hänsyn till utvecklingen av bankernas risksituation ochövriga förhållanden. Eventuella lättnader bör då ges i form av en höjning avprocenttalet eller genom att visst slag av krediter inte längre behöverinräknas i volymen. Vid en successiv avveckling av säkerhetskravet ges ocksåmöjlighet all pröva huruvida den minskande säkerhetstäckningen eventuelltbehöver kompenseras med ett krav på högre eget kapilal i bankerna. Banklagenskapitaltäckningsregler är uppbyggda så att en banks placeringar är indelade iolika riksklasser, för vilka olika kapitalkrav ställs. Krediter utan säkerhethar hänförts till den kategori som kräver kapitaltäckning, vilket är dethögsta kravet för krediter. De krav på eget kapilal som ställts för de olikaklasserna har inte gmnd i nägon exakt bedöming av den risk som kan vara förenadmed dit hänförliga krediter. Bortsett från krediter till exempelvis stat ochkommun, för vilka kapilal 1983/84:146 25 intebehöver ställas, låter sig en sådan bedömning knappast göras. samma krav på kapital för krediten mol förelagsinteckning, som visat sigha ell gott värde som säkerhet, som för krediter utan säkerhet. Reglerna förkapitaltäckning bör i ställel betraktas som en metod atl räkna fram ett k. "pitalkravsom kan anses väl avvägt med hänsyn till bankens totala risksituation. Då de nuvarande reglemainfördes fick krediter ulan säkerhet uppgå till högst av bankens inlåningoch eget kapilal. är en volym av av molsvarande förbindelsertillåten. Denna förändring har ansetts kunna genomföras utan att kravet pä egelkapital för dessa krediter förändrats. Vid en ökning av volymen för krediterulan säkerhet utöver accepterad nivå måste emellertid ifrågasättas orninle en särskild riskklass med ett högre kapitalkrav måsle införas för sådanakrediter. Detta gäller givetvis oavsett om ökningen sker geniom en höjning avden tillåtna volymen eller genom ett slopande av kravet på säkerhet. De ändringar som undersenare är genomförts i banklagens regler för kapilaltäckning hänför sighuvudsakligen till vad som är att likställa med eget kapilal. 1979 genomfördespå förslag av banklagsulredningen att värderegleringskonton i vissutsträckning får jämställas med egel kapital dvs. bankerna kunde öka sin kreditgivningoch därmed sitt risklagande ulan atl behöva öka sitt riskläckande kapital.Härtill kommer att bankernas möjligheter att med eget kapital få likställa föriagslånutökats i väsentlig mån. Den tidigare begränsningen till av aktiekapitaletersattes av det egna kapitalet. Särskilt i sistnämnda avseende är desvenska reglerna fördelaktiga för bankerna. Av en jämförelse med andra länderkan utläsas alt i får förlagslän jämställas med eget kapital endast till50% av egna kapitalet efter den sänkning som genomfördes . 1 Schweiz fårförlagslänen räknas medan inte alls erkännerförlagslän som likställt med eget kapital. Den svenska banklagstiftningen haralltså mycket generösa bestämmelser härvidlag inle minst mot bakgrund av allförlagslånen, som alltså inte utgör något egentligt rikskapital, kan ha hurkort löptid som helst och ändå få tillgodoräknas som täckningskapital.Generellt sett är tendensen i flertalet länder med samma ekonomi som vår att istället ställa ökade kapiialkrav. Även mot denna bakgrund anser vi alt majoritetensförslag om atl slopa del legala kravet på säkerhet inte bör genomföras. 1983/84:146 26 Lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1955:183) ombankrörelse dels att 59 § skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 59 §' Kredit fär beviljas endast mot be- Kredit fär beviljas endasl om tryggande säkerhet i fast eller lös trygghet föreliggerför låneförbin-egendom eller i form av borgen. BetryggandeUtan säkerhet får dock kredit läm- säkerhet i form av pant eller borgen nastill ett sammanlagt belopp, som skall därvid ställas, om inte trygg-vid varjelidpunkt svarar mot högst het för fullgörandet med hänsyn till tio procenl avsumman av bankak- låntagarens förhållande ändå före-tiebolagets eget kapitaloch dess in- ligger, låning. Därutöver får kredit utan säkerhet beviljas 1. sådanlåntagare, som avses i 57 § första stycket A 2 eller 3, samt utländsktbankföretag, 2. näringsidkare ioch för hans rörelse, om krediten är kortvarig. Aktie i bolag, som huvudsakligen förvallar eller driverhandel med aktier eller som idkar emissionsrörelse, får mottagas som pant endaslom aktien noteras vid fondbörs här i landet. Vad som sagts gäller ävenförlagsbevis, som utfärdats av sådant bolag. Bestämmelsen i 49 § om förbud för bankbolag att som pantmottaga egen aktie äger molsvarande tillämpning på förlagsbevis som bolagetutfärdat. Denna lag träder i kraft den ' Senaste lydelse 1979:1113. 1983/84:146 27 Lagom ändring i lagen (1955:416) om sparbanker Härigenomföreskrivs i fråga om lagen (1955:416) om sparbanker delsatt 28 § skall ha nedan angivna lydelse. 28§' Kredit får beviljas endast mot be- Kredit får beviljas endast om tryggandesäkerhet i fast eller lös trygghet föreligger för låneförbin-egendom eller iform av borgen. Betryggande Utan säkerhet får dock kredit läm-säkerhet i form av pant eller borgen nas till ett sammanlagt belopp, som skalldärvid ställas, om inte trygg-vid varje tidpunkt svarar mot högst het förfullgörandet med hänsyn till av summan av spar- låntagarensförhållanden ändå förebanks fonder och dess inlåning, ligger. Därutöver fårkredit utan säkerhet beviljas 1. sådan låntagare, som avses i 26§ första stycket A 2 eller 3, saml utländskt bankföretag, 2. näringsidkare i och för hans rörelse,om krediten är kortvarig. Aktiei bolag, som huvudsakligen förvaltar eller driver handel med aktier eller somidkar emissionsrörelse, får mollagas som pant endast om aktien noteras vid fondbörshär i landet. Vad som sagts gäller även förlagsbevis som utfärdats avsådant bolag. Sparbank får ej som pantmottaga föriagsbevis, som utfärdat, och ej heller bevis omtillskott till garantifond eller gmndfond i . Dennalag träder i kraft den 1983/84:146 28 Lagom ändring i lagen (1956:216) om jordbrukskasserörelsen Härigenomföreskrivs i fråga om lagen (1956:216) om jordbrukskasserörelsen delsatl 36 § skall ha nedan angivna lydelse. 36 §' Kredit får beviljas endast mot be- Kredit får beviljas endast om tryggandesäkerhet i fast eller lös trygghet föreligger för läneförbin-egendom elleri form av borgen. Betryggande Utan säkerhet fårdock kredit läm- säkerhet i form av pant eller borgen nas till ettsammanlagt belopp, som skall därvid ställas om inte trygghet vid varjelidpunkt svarar mot högst för fullgörandet med hänsyn till låntio procentav summan av central- tagarens förhållanden ändå förelig-kassans ochanslutna jordbrukskas- ger. sors eget kapital samt centralkassansinlåning. Därutöver fär kredil utan säkerhet beviljas 1. sådan låntagare, som avses i 34§ första stycket A 2 eller 3, dock icke staten, samt utländskt bankföretag, 2. näringsidkare i och för hans rörelse,om krediten är kortvarig. Kredilutan säkerhet enligt första stycket beviljas av centralkassa eller, eftermedgivande av denna, av ansluten jordbrukskassa. Aktiei bolag, som huvudsakligen förvaltar eller driver handel med aktier eller somidkar emissionsrörelse, får mottagas som pant endast om aktien noteras vid fondbörshär i landet. Vad nu sagts gäller även förlagsbevis som utfärdals av sådantbolag. Kreditkassafår ej som pant mottaga aktie i bolag, som har till uppgift atl tillgodose förkreditkassor gemensamma intressen, eller förlagsbevis, som sådant bolag ellercentralkassa utfärdat, och ej heller bevis om andel i eller tillskott tillkreditkassan själv eller annan jordbrukels kreditkassa. Dennalag träder i kraft den ' Senaste lydelse 1979:1115. 1983/84:146 29 Yttrandenöver betänkandet har efter remiss avgetts av bankinspektionen,kommerskollegium, (), ,fullmäktige i riksbank. ,föreningsbankers förbund, styrelsen för fondbörs.Landsorganisationen i (LO), (),Centralorganisationen /SR, (), Sverigeshantverks- och industriorgani-salion-Familjeföretagen (SHIO-Familjeföretagen),(), . ,utvecklingsfonden i . (Svetab),statens industriverk (SIND) och provinsbankernas centralorganisation . Kommerskollegiumhar till sitt remissvar fogat yttrande från handelskammaren i ochfrån handelskammaren i . Post- och , har anslutitsig till yttrandet från . Svenska bankmannaförbundet.Svenska kommunförbundet, , , , och förföretagsutveckling (SIFU) har avstått från att yttra sig. Yttrandena frånFinansbolagens förening och provinsbankernas centrala organisation berör inlefrågan om det formella säkerhetskravet. Sammanställningenomfattar i det följande endast frågan om det formella säkerhetskravet. Remissutfalletär i korthet följande. Flertalet remissinstanser tillstyrkerutredningsförslaget. Några ifrågasätter dock om föreslagen bestämmelse omställande av särskild säkerhet behövs. Bankinspektionen och konsumentverketanser inte att det föreligger något behov av föreslagna ändringar ochavstyrker därför förslaget. Urremissyttrandena återges följande. Gemensamtför de förslag som banklagsulredningen framlägger i delbetänkandel är att deinnebär jämkningar i två huvudregler inom svensk banklagstiftning, nämligen ikravet på särskild säkerhet vid kreditgivning och i förbudet mol förvärv av aktieri handels- och industriföretag. Dessa båda regler lagfästes i början av1930-talet under intryck av storförluster 1983/84:146 30 ocbdärav förorsakade krissituationer som drabbade svenska banker i början av1920-talet och under världsdepressionen , i Sverigeskärpt genom Kreuger-kraschen. är ensamt om dessa regler. Det bör dockpåpekas, att bankernas möjligheter till aktieförvärv är på olika sättbegränsade i många länder, däribland de nordiska och , och att en vidsträcktaktieförvärvsrätt kan balanseras av hårdare regler om kapttaltäckning och för kreditgivningenän vi har i . Så är bl.a. fallet i och . Del kanockså förtjäna påpekas, all utländska banker begär säkerheter i betydandeomfattning. En vanlig proportion mellan säkrade och icke säkrade kommersiellakrediter i t. ex. , och är ca 50 procenl avvardera slaget. Svenskabanker har efter haft mycket små förluster, ca l/IOav vad som är normalt för banker i . Det kan inte råda något tvivel om allde båda nämnda reglerna bar haft stor betydelse för att sä har blivit fallet.Om ett kredittagande förelag går omkull, har banken avsevärt mycket bättreställning när säkerheter finns, än när krediten lämnats utan säkerhet. Genomaktieförvärvsförbudet görs en hälsosam åtskillnad mellan kreditgivning ochannat företagande. De med aktieägande förbundna riskerna undvikes, likasåfrestelsen all ge krediter till ett vacklande "eget" företag. Dethar till förmån för en mindre restriktiv hållning gjorts gällande, all de bådareglerna är föråldrade, eftersom dagens bankmän har långt större kunnande ocherfarenhet än deras föregångare fram till andra väridskrigel. En viss sanningkan ligga i detta. Kvaliteten på ledande bankmän är överlag god, men den äralltjämt starkt skiftande. Det kan också förtjäna påpekas, att de tvåstorbanker, som särskilt stod i focus under tjugo- och trettiotalen, leddes avpersoner med erkänd kunnighet och skicklighet. I fråga om den ena av de tvåbankerna. , som hade stora engagemang i Kreugerföretag, kanytterligare nämnas, att bankens förluster på dessa företag blev långt mindre änväntat. Del berodde bl.a. på att engagemangen var föremål för den dåvarandebankinspektionens särskilda uppmärksamhet och att bankens ledning på grundhärav såg sig nödsakad atl se till att säkerheter ställdes. Redandet anförda lorde vara tillräckligt för atl underbygga den slutsats - tillvilken utredningen också kommit - all de båda nämnda huvudreglerna börbibehållas i princip. Utredningensförslag innebär modifikationer i de båda huvudreglerna. Sådana har skett redantidigare. Men särskilt i fråga om säkerhetskravet görs en genomgripande omformulering.De båda områdena behandlas i del följande var för sig. Säkerhetskravetinnebär att betryggande säkerheter skall ställas för bankkrediter. Vad sommenas med att en säkerhet skall vara betryggande I praxis tillämpas regeln sä, all en försiktig värdering görs avsäkerhetens värde vid kreditgivningstillfällel och alt delta värde med godsäkerhetsmarginal skall täcka krediten. En annan sak är vilket värde säkerhetenkan ha vid en framtida konkurs. Det kan visa sig vara betydligt lägre. Frånsäkerhetskravet görs tre undantag, nämligen krediter till stal, kommun, andrabanker m.fl., korta rörelsekrediter samt dämtöver krediter motsvarande 10procent av bankens inlåning och eget kapital, dvs. i princip av bankens helaomslutning. Denna generella blankokreditvolym utgör en betydande del av dekrediter där avstående frän säkerhet överhuvudtaget kan bh aktuell. Avbalansomslutningen motsvaras nämligen en avsevärd del, oftast över hälften, avplaceringar som antingen inle kräver någon säkerhet alls, bl.a.obligationsportföljerna och fordringar på andra kreditinstitut, eller tvärtom ipraxis alllid är förenade med pantsäkerhet, t, ex. bostadskrediter. Av kreditertill företag kan alltså en stor del - ofta inemot hälften - lämnas ulansäkerhet. Denna andel ansluter sig ganska nära till det förut nämndainternationella mönstret. förslag skall en uttrycklig regel införas om att trygghet skallfinnas för förbindelsens fullgörande. Betryggande säkerhet skall ställas, ominte trygghet för fullgörandet med hänsyn till låntagarens förhållanden ändåföreligger. Förslaget innebär till sitt syfte ett tillmötesgående av krav påliberalisering. gör utredningen det uttalandet att den föreslagnaändringen "inte kommer alt leda till nägon store förändring i bankernaspraxis atl kräva formella säkerheter". Finnsdet då något behov av en liberalisering? Utredningens egna siffror omutnyttjandet av blankokreditvolymen ger inte stöd för ett sådanl antagande.Hos de stora affärsbankerna hade knappt hälften av del 10-procentigautrymmet utnyttjats. Som mest hade en av dem utnyttjat . Sparbankeroch föreningsbanker visar genomgående låga siffror. Anmärkningsvärt äremellertid att några sparbanker nästan fullt ut använt sin blankokredilram. Dethar i diskussionen gjorts gällande alt bankerna, trots den vidsträckta möjlighetenalt ge blankokrediler, skulle känna sig hämmade av alt banklagarna angersäkerhet som huvudregel. I argumenteringen skymtar en önskan alt frigöra sigfrån vad som upplevs som ett förmynderi, föreskrivet i lagarna och utövat avbankinspektionen. Å andra sidan visar utredningens egen enkät (se s. 116), attsådana tankegångar i vart fall inte omfattas av affärsbankerna i allmänhet medderas långvariga erfarenhet av företagskreditgivning. Del bör dä slås fast,att en jämförelsevis sträng banklagstiftning och en effektiv banktillsyn,enligt vad som är vedertaget bland insiktsfulla bedömare i ochutlandet, är en fömtsättning för att bankerna skall åtnjuta förtroende intebara hos det egna landets statsmakter och allmänhel utan också på deninternationella kapitalmarknaden. Medde angivna uttalandena i diskussionen bör också sammanställas den 1983/84:146 32 uppfattningi företagskredilfrågor, ål vilken bankinspektionen gettuttryck - vid undersökningar, i remissyttranden och i tryckta skrifter. Dennauppfattning kan sammanfattas på följande sätt. Enföretagskredit får aldrig ges pä säkerheter, dvs. genom atl låta kreditbedömningenhuvudsakligen avse värdet av erbjudna säkerheter. All göra så - vilket tyvärr allljämtförekommer - är ett grovt fel, som har förorsakat banker onödiga förluster.Kreditprövningen skall i ställel koncentreras på en bedömning av företaget,dess finansiella styrka, dess lönsamhet, konjunkturerna inom branschen ochkvaliteten på dess ledning. Finner banken pä sädana objektiva skäl atl den kanha förtroende för företaget skall krediten beviljas. Bankerna skall inle tvekaalt ge krediter till nystartade eller starkt expanderande förelag med ringaeller obefintlig förmåga att ställa säkerheter, om de pä objektiva skäl finnersig kunna hysa förtroende för företaget. De skall kunna la risker. Försti och med atl banken funnit sig kunna ge krediten blir säkerhetsfråganaktuell. Finns säkerheter att tillgå, bör de ställas. Banken befinner sig då ien bättre position, om utvecklingen blir en annan än som kunnal förutses om kreditenblir nödlidande. Del bör också hållas i minne att kvaliteten påkreditbedömningarna varierar från bank till bank. En mindre kvalificeradkreditbedömning behöver inte få så ödesdigra konsekvenser, om säkerhetertagits. Men kan kredittagaren inle ställa säkerheter eller ett krav påsäkerheter av andra skäl framstår som olämpligt, t. ex. vid konsor-tiekreditgivningtillsammans med utländska banker eller vid kreditgivning i konkurrens medutländska banker, skall banken inte tveka att utnyttja blankokreditvolymen.Inspektionen anser sig överhuvudtagel inte ha befogenhet att kritisera att enbank lämnat en kredit utan säkerhet, förutsatt att kreditprövningen i andrahänseenden är bankmässig. Såsomborde framgå av det sagda skiljer sig inspektionens på gällande rätt grundadeuppfattning om principerna för kreditgivning till företag inte mycket från densom utredningen gett uttryck för och vill uppnå med silt lagförslag. I den månman från bankhåll ansett banklagarnas säkerhetskrav ge anledning att krävasäkerheter i en vidare omfattning än som här angivits, kan man inte stödja sigpå inspektionen. Av den fömt nämnda enkäten att döma synes också i vart fallflertalet affärsbanker ha detta klart för sig. Detkan sålunda fastsläs, att de nuvarande reglerna ger bankerna ett stort utrymme atlöka kreditgivningen till förelag utan säkerhet och atl bankinspektionens policy,som borde vara välbekant för alla banker, inte ger stöd för en stelbenttillämpning. Något behov av en liberalisering kan därför rimligtvis inteföreligga. Fråganom en liberalisering har också en annan aspekt. Eventuella nya, liberala reglerskall gälla för alla banker, oberoende av storiek, kunnande och erfarenheter avföretagskreditgivning. Som tidigare påpekats varierar kompetensen att görariktiga kreditbedömningar mellan olika banker. Prop.1983/84:146 33 görsi alla banker, oavsett bankgrupp och storiek, men det måsle också konstaterasalt många banker, särskilt en del mindre, saknar den kunnighet och erfarenhet iföretagskreditgivning som måste vara en förutsättning för en mera djupgåendeliberalisering. Det förut nämnda förhållandet, att de enda banker som heltutnyttjat blankokreditvolymen är ett par sparbanker, som därvid markant avvikitfrån det för sparbanker normala, finner inspektionen oroande. Inspektionen övergårhärefter till alt granska del framlagda förslaget. Syftet är atl göra enliberalisering. Frågan är emellertid, om förslaget är ägnat att tillgodose delsyftet. Banklagarna innehåller inte något krav på att trygghet skall finnas förförbindelsens fullgörande. Ett sådanl krav är i sig en orimlighet om del skallföljas bokstavligen, i vart fall när det gäller företagskrediter. Verklig trygghetfinns så gott som aldrig. Även mycket starka företag kan efler kort lid komma isvårigheter. Svenskt näringsliv har talrika exempel härpå från det gångnaårtiondet. En sak är att begreppet trygghet förekommer i motiven till reglernaom blankokrediler. Det får där, på grund av sammanhanget, tolkas som en relativtrygghet, jämförlig med all goda säkerheter ställs. Men uppställes ibanklagarna, såsom utredningen föreslagit, elt krav på trygghet som en regelgällande all kreditgivning, får det tolkas efter ordalagen. Även om manavvisar den ovan nämnda, i sak orimliga tolkningen, måsle så myckel läggas iordalagen, alt bankerna skulle bli förbjudna att ta nämnvärda risker. Mellantrygghet och risk föreligger ju en direkt motsättning. En sådan skärpning avlagstiftningen - som givelvis inte är avsedd kan inle godtagas. Inspektionenhar tvärtom, såsom framgår av del föregående, uppmuntrat bankerna att la begränsadeoch kontrollerade risker för att stödja nystartade, innovaliva och expanderandeföretag.