prop · G703100 · 1983-12-31 00:00:00 — Erfarenheterna frän de svenskfinansieradeprogrammen pä landsbygden är att bristen på konsumtionsvaror bidrar till attförsämra producenternas motivation och därmed till att sänka produktionsnivån.Medel som används till att köpa och distribuera s.k. incitamentvaror samtinsatsvaror skulle således både bidra till att förbättra folkförsörjningen imottagarländerna och till att målen för de projekt som syftar tilllandsbygdsutveckling lättare uppnäs. En förutsättning härför är dock attvarudistributionen fungerar väl och att prissättningen återspeglar varornasrelativa knapphet. Jag anser att vi bör gevårt stöd till de programländer somgör omprioriteringar för att åstadkomma ett högre utnyttjande av befintligaresurser. Det svenska biståndet bör också fortsättningsvis bidra till en sådananpassning, även om den medför att överenskomna projekt måste uppskjutas. Närdet gäller att minska underutnyttjandet pä kort sikt ser jag flexibiliteten idet landramsinriktade biståndet som ett medel att höja biståndets effektivitet.Det bör även fortsättningsvis ges möjlighet att finansiera lokala kostnader.Jag delar emellertid SIDA:s uppfattning att sådan finansiering inte får görasså generös att den urholkar mottagarlandets ansvar för projekten. Kolonialism, förtryck ochdiskriminering har under århundraden präglat situationen i södra . Underefterkrigstiden har apartheidsystemet i successivt byggts ut och kaninte upprätthällas utan utövande av våld. Apartheidregimen kränker alltmer densvarta befolkningsmajorite- Prop.1983/84:100 Bilaga 5 46 tens grundläggande demokratiska rättigheter. Samtidigthar kontinuerligt motarbetat folkens kamp för frigörelse och utveckling iregionen i övrigt. har lämnatomfattande humanitärt bistånd till södraAfrika samt stött frigörelsesträvanden och utvecklingsansträngningarna i regionen. Nära hälften av detlandramsbundna biståndet avser ländernai södra . Därtill kommer bidrag till det regionala samarbetet inom SADCC:s ram mellan de självständigastaterna i området, humanitärt stöd till SWAPO och ANC i deras strävanatt uppnå ett självständigt Namibiarespektive ett fritt från apartheid, katastrofbistånd i samband med naturkatastrofer ochstridsaktiviteter, insatser via enskilda organisationer samt stöd till forskningsprogram ochinstitutionssamarbete. En tilltagandekonfrontation äger rum i södra . På den ena sidan stårminoritetsregimen i . På den andra sidan finns ett växandeapartheidmotstånd, strävanden att uppnå ett fritt , utbyggt regionaltekonomiskt samarbete mellan SADCC-staterna syftande till minskat beroende avSydafrika, och deras ansträngningar att åstadkomma ekonomisk och social utveckling.Sydafrikas sabotage- och destabili-seringsåtgärder vidtas dels genom direkta militära ochekonomiska aktioner, dels indirekt genom rebellrörelser som exempelvis UNITA iAngola, LLA i ochRNM i . Genom sina åtgärder försökerSydafrika tvinga grannländerna till eftergifter vad gäller stöd till flyktingarsamt försvåra SADCC-samarbetet och medlemsländernas inre utveckling. Denekonomiska situationen har dessutom förvärrats av en långvarig ochallvariig torka i regionen. Jag finner starkautrikes- och biståndspolitiska skäl för ett fortsatt omfattande svenskt stöd till regionen. Det ärangeläget att stödet ytterligare breddasoch intensifieras inom ramen för en väl sammanhållen politik. För att möjliggöra en bättre samordning avkommersiella ansträngningar och biståndsinsatseri området kommer en särskild regionkoordinator att tillsättas inom . Denne får iuppdrag att undersöka möjligakopplingar och samverkan mellan biståndet och andra former av samarbete, bl. a. på handelsområdet. På sä sättbör ett bredare och effektivaresvenskt engagemang för regionens utveckling bli möjligt med hjälp av de u-landspolitiska instrument som finns ellersom är under uppbyggnad. Förutom fortsattstöd genom medelsramarna för programländerna i regionen samt regionala insatser inom ramenför SADCC och humanitärt bistånd räknar jagmed fortsatta insatser under /85 inom ramen för anslagsposternaKatastrofer m. m. och Enskilda organisationer. Härvid bör särskiltuppmärksammas de länder som är utsatta för Sydafrikasdestabiliseringsåtgärder i regionen. Inom de bilateralasamarbetsprogrammen för länderna i södra är fortsattasatsningar angelägna inom sädana nyckelsektorer för ländernas utveckling som jordbruk, transporter ochkommunikationer, energi och 1983/84:100 Bilaga 5 47 industri samt utbildning och förebyggande hälsovård.Ökad tonvikt bör läggas vid rehabiliteringsinsatser samt stöd tilldrift och underhåll av olika programoch projekt i regionen. Slutligen är förvaltningsbiständ, inkl. förvaltningsutbildning, ett angeläget område försvenskt stöd som har välkomnats avolika samarbetsländer i regionen och som därför bör byggas ut. Detta ligger i linje med ambitionen attstärka mottagningskapaciteten och effektiviteten i biståndet. Miljö,energi och utveckling Miljöförstörelsen iu-länderna är främst en följd av att naturresurser överansträngs. För att klarasin omedelbara överlevnad tvingas stora befolkningsgrupper att utnyttjatillgängliga resurser på ett sätt som tär på naturtillgångarna. Befolkningstillväxt,livsmedelsbrist och energikris bildar en fattigdomens onda cirkel som hotar att leda tillekologisk katastrof i många områden.Svårast drabbas de fattiga, som har de minsta möjligheterna attförändra sin situation. Miljövård och insatser för att vidareutveckla naturresurserna är en förutsättning föratt människor med begränsadtillgång på produktionsresurser skall kunna tillfredsställa sina egna och kommandegenerationers basbehov. 1 de internationellaorganisationerna verkar för att medvetandet ommiljöfrågornas betydelse i utvecklingen skall stärkas. spelade enpådrivande roll för att miljöfaktorerna skulle uppmärksammas och tog initiativtill den internationella miljökonferensen i . Likasåarbetade för att miljöfaktorerna skulle beaktas i den internationellastrategin för FN:s tredje utvecklingsårtionde . Vär fortsattamedverkan i de internationella programmen för normbildning, informationsutbyteoch rådgivning inklusive FN:s miljöprogram är ett uttryck för den centralabetydelse som vi tillmäter miljövård ochnaturresursutveckling i ett globalt perspektiv. Inom det svenska biståndet har miljöaspekterna beaktats iökande omfattning. I östra har ett flertal program utvecklats, som syftartill att skydda naturresursernasamtidigt som småbrukarnas utkomstmöjligheter även pä kort sikt ökar. Detstörsta landsbygdsutvecklingsprogram som stöder med biståndsmedel är byskogsprogrammet i , som kommeratt öka byarnas försörjning med brännved som det bidrar till att förhindra miljöförstöring. Regionala miljövårdsprogram är under utveckling inom ramen för SADCC i södraAfrika, genom FN:s Sahelprogram och i regi. Tyngdpunkten i vårsatsning på miljövård ligger inom landprogrammen, vilket är naturligt med tankepä den nära samverkan som krävs med mottagarländernas myndigheter och på behovet attintegrera miljövårdsinsatsernamed verksamheter inom flera olika sektorer. Vid sidan av dessa Prop.1983/84:100 Bilaga 5 48 större program finns det ett behov att i viss omfattningbedriva en experimentverksamhet som mer inriktas pä att pröva nya metoder ochutveckla svensk resursbas änpå att lösa problem som är specifika för ett enskilt land. Det kan också vara fråga om problem som berör en grupp av länder och som aktualiseras av ett mellanstatligt organ.Sådana insatser görs med hjälp av medel som anvisas för ämnesinriktadverksamhet, inom vilken miljövårdsedan innevarande budgetär utgör en viktig del. Metodarbetet på miljöområdet kommer även i fortsättningen attvara en del av denna verksamhet.Metoder som prövats inom ramen för den ämnesinriktade verksamheten kanutnyttjas i större projekt inom landprogrammen, i den utsträckning som störreinvesteringsmedel anses erforderliga av parterna. Detta har också redanskett i flera fall. U-ländernasenergiförsörjning har ofta ett nära samband med miljöproblemen i u-länderna.Exploateringen av energislag som ved, jordbruksavfall och torkadspillning får i många länder allvariiga negativa miljöeffekter. De under 1970-taletkraftigt stigande oljepriserna skapade också svårigheter för många u-länder.Även om de kraftiga oljeprisökningarna nu upphört är det uppenbart attu-länderna måste ägna stor uppmärksamhet åt sin energiförsörjning . Dettamåste ske med hänsyn tagen till de ekologiskafaktorerna så att inte mark- och skogsförstöringen fortsätter. 1 det svenskabiståndet uppmärksammas behovet att stödja ansträngningar attförbättra sin energiförsörjning på flera sätt. Inom ramen för denämnesinriktade verksamheten lämnas stöd bl.a. tillenergiplanering och utveckling av nya och förnybara energikällor. Detta skermot bakgrund av att 1981 årskonferens om nya och förnybara energikällor underströk den betydelse dessa energikällorpå sikt måste fä för energiförsörjningen.Huvuddelen av det svenska energibiståndet lämnas emellertid inom ramen för enskilda landprogram. Därviduppmärksammas särskilt landsbygdensenergibehov och angelägenheten att lösa den s.k. brännvedskrisen sominnebär att stora skogsområden skövlas. De tidigare nämnda byskogsprogrammen har bl. a. till mål att förbättra vedförsörjningen. Stödet till utbyggnaden av vattenkraften är också viktigt.Vattenkraften är en sådan förnybarenergikälla, som kan ge betydande energitillskott och där har goda förutsättningar att medverka.På det multilaterala planet harSverige bidragit till att de storafinansieringsorganen i stöneutsträckning inriktar sin verksamhet på energisektorn. Kvinnorna iu-länderna har i mindre utsträckning än männen dragit nytta av den ekonomiskaoch sociala utveckling som ägt rum under , även om vissaframsteg har gjorts i form av längre livslängd, bättre hälsa och bättre utbildning. 1983/84:100 Bilaga 5 49 ta hänsyn till kvinnornas roll i livsmedelsproduktionen har oftavisat sig leda till sämre resultat av olika biståndsprojekt. Sålundahar jordbruksrådgivning, introduktion av mer modern teknologi m. m. oftainriktats pä män även inom områdendär kvinnor traditionellt varit de dominerande livsmedelsproducenterna. Med ensådan inriktning har det varit svårt att höja produktiviteten hos fattigalantbrukarfamiljer. SIDA har söktangripa detta problem genom att i sina riktlinjer för utvecklingssamarbetetinrymma en regelmässig prövning av projektens möjligheter att ge kvinnorna en aktivroll i förvärvsverksamheten och en rättvis andel av samhällstjänsterna. Det gäller här fördet första att allmänt öka förståelsen för kvinnornas situation och kunskapernaom vilka metoder som i olika fall visat sig användbara. För det andra måsteden ojämna könsfördelningen på såväl givar- som mottagarsidan förändras. SIDAhar undersenare är mer medvetet strävat efter att engagera expertis med erfarenhet avkvinnofrågor pä alla stadier i beredning, genomförande och utvärdering, bådefrån och från samarbetsländerna. En inventering av svensk resursbasi form av sakkunniga kvinnor med u-landserfarenhet har gjorts medmycket uppmuntrande resultat. tillsatte SIDA förinternationellt bistånd med företrädare för politiska partier ochkvinnoorganisationer för att mer direkt engagera organisationerna i arbetet påatt nå u-landskvinnorna. Rådet arbetar f. n. på en strategi och på en konkrethandlingsplan för bistånd till kvinnor. Jag finner detangeläget att biståndet utformas sä att det når de fattiga kvinnorna iu-länderna och därmed mer direkt hela familjerna. Att stödja kvinnorna är såledesinte bara en jämställdhetsfräga. Det är dessutom nödvändigt för att försökenatt höja lantbefolkningens produktivitet skall lyckas exempelvis när det gällerproduktion av basgrödor i de afrikanska länderna. Svårigheterna att uppnå dessasyften är emellertid stora till följd avatt attityder, institutioner och teknologi systematiskt ger företräde åt de starkare, mer välutbildade och välsituerade ochåt män framför kvinnor. Inte minstbland kvinnorna själva måste ökat medvetande skapas om vad som är praktisktmöjligt att åstadkomma, något som i många fall kan ske genom samarbete medfrivilliga organisationer. Det är viktigt att SIDA redovisar sina erfarenheter när det gällereffekterna av viktigare biständs-projekt för kvinnorna, även när dessa resultatär negativa. Härigenom blir detmöjligt att aktualisera dessa frågor i dialogen med mottagarländerna ochatt utforma nya handlingsprogram. Jag räknar med att SIDA skall kunna presentera såväl erfarenhetsredovisningensom det nya handlingsprogrammet före om kvinnofrågor1985. Jämställdhetsfrågornamåste också uppmärksammas i det multilaterala biståndssamarbetet. FN:skvinnofond kan stimulera detta genom att utarbeta nyskapande ochexperimentella insatser. De avgörande förbättringarna av kvinnanssituation kan emellertid endast komma till stånd om jämställdhetsinsatserna blir naturliga inslag i destora biståndsorganisationer-4 1983/84. Prop.1983/84:100 Bilaga 5 50 Dessa organisationer bör därför pågrundval av bl.a. handlingsprogrammet från iKöpenhamn 1980 i sin praktiska verksamhet arbeta för att ge kvinnornaökade möjligheter att delta i samhällsarbetet och för att ge dem ökad del avutvecklingens resultat. En av regeringentillsatt arbetsgrupp har presenterat en rapport (Ds UD 1983: 3) med förslagtill riktlinjer för svenskt bistånd pä kommunikations-ochinformationsområdena. Gruppen harframhållit att bistånd på kommunikations- och informationsområdena kan bidra tillatt de grundläggande målen för svenskt bistånd kan uppnås. Gruppen kommer till slutsatsen attu-ländernas behov kräver ökade insatserpå dessa områden och att ett genomtänkt program därför är påkallat. Inom prioriterade sektorer, såsom jordbruks- ochlandsbygdsutveckling, börkommunikations- och informationsaspekten betonas. Gruppen understryker att frivilliga organisationers och andra ickestatliga organs erfarenheter och insatser börutnyttjas i biståndet. Särskilt gällerdetta massmedieområdet, där de grundläggande principerna i svensk mediepolitik,särskilt vad gäller mångfald och oberoende, bör hävdas i u-landsdialogen och vara vägledande vid beslut omsvenska insatser. En rad organ har yttrat sig överbetänkandet. Starkt stöd har därvid uttalatsför beredningens huvudsakliga förslag och rekommendationer. Ett antal kultur- och medieorgan har förklarat sigberedda att bistå eller medverka i utvecklingssamarbetet pä området. Som framhållitstidigare är det av stor betydelse att stödjer demokratiskarörelser och strävanden i . En samhällsutveckling i demokratiskriktning uppställdes från början som mål för svenskt bistånd. Uppbyggnaden avkommunikations- och informationssystem är därvid grundläggande och har stötts genomsvenska insatser inom en rad sektorer avsamhällsarbetet. För utvecklingen avmassmedier i är den tekniska s.k. infrastrukturen, särskilttelekommunikationerna, av stor betydelse. har pä detta områdegoda förutsättningar att medverka, och biståndsorganen bör fortsätta att stödjasådana insatser. Därvid är -jet viktigt att pröva, att den teknik somöverförs inte får effekter fx. : den sociala och kulturella utvecklingen sommotverkar de fattiga folkens och gruppernas intressen. 1 strävan att stödjademokratiska krafter i och motverka politiskt förtryck är stöd till utvecklingen av massmedia ett viktigtmedel. Mångfald och oberoende i ett fritt informationsflöde är därvid principer som starkt betonas från svensksida. En nyhetsförmedling som står i möjligaste män fri från statligaingripanden och kommersiella Prop.1983/84:100 Bilaga 5 51 inflytelser bör stödjas av pä de vägar som ärmöjliga och lämpliga. Likaledes börmassmedias betydelse för att bevara och utveckla varie folks kulturellaegenart uppmärksammas. Den kulturella dimensionen i utvecklingen börbeaktas ytterligare i det svenska biståndet. Riktlinjer försvenskt bistånd på kommunikations- och informationsområdena och avseendemassmedia har föreslagits av mediebiståndsutred-ningen, och jag finner dem väl ägnadeatt ligga till grund för det fortsatta arbetet. De organ som förvaltar biståndsmedel börsöka ytterligare utveckla ochförstärka det svenska stödet till en demokratisk medieutveckling. Det gäller även arbetet i internationella organ,där mediebiståndet betonats frånsvensk sida. Även icke-statliga organs arbete är av betydelse i dettasammanhang. Jag hälsar därför med tillfredsställelse Svenska Journalistförbundets,radioföretagens, Hammarskjöldfondens och andras i remissyttrandenauttalade beredvillighet att medverka i ett arbete, där andra organ än statliga och mellanstatliga måste spelaen framträdande roll och därvidstödjas pä ett sätt som inte begränsar deras självständighet. Samarbetei ömsesidigt intresse; u-krediternas roll I förra åretsbudgetproposition lämnades en utförlig redovisning av regeringens syn påfrågorna om äterflöde av biständsmedel och bundet bistånd (prop. 1982/83:100,bil.5, s. 39-41, UU 20, s. 41-42). Härvid välkomnades de åtgärder som SIDA och andra myndighetervidtagit i syfte att mer effektivt utnyttja den svenska resursbasen i biståndet.Beträffande det bilaterala utvecklingssamarbetet angavs att detändamålsbestämda biståndetpä sikt bör öka, i första hand på det obundna importstödets bekostnad, och attdet bundna importstödets volym bör ligga kvar på ungefär samma nivå som tidigare.Det underströks att strävan att öka andelensvenska varor och tjänster i biståndet aldrig får innebära att avsteg görs från biståndspolitikens grundprinciper elleratt biståndets kvalitet på andrasätt försämras. Äterflöde är inte - och får heller inte bli - något biståndspolitisktmål. Jag ser ingenanledning att ändra dessa riktlinjer eller att nu aktualisera någon ytterligarebindning av det svenska gåvobiståndet. Jag vill även understryka attbiståndet i sig alltid kommer att förbli marginellt i de handelspolitiska sammanhangen. Helagåvobiståndet beräknas t.ex. motsvara endast av den totalasvenska exporten. finnerjag det naturligt att kontinuerligt eftersträva ett bredare och mer intensifierat samarbete iömsesidigt intresse med . Dennasträvan kan bl.a. komma tilluttryck i en effektivare samordning ochen mer långsiktig och målmedveten planering av bistånd och kommersiellt samarbete. Som har framgått tidigarekommer särskilda ansträngningar i denna riktning att göras när det gällersamarbetet i södra . 1983/84; 100 Bilaga 5 52 Fortsatt uppmärksamhet kommer även alt ägnas åt frågan omsamarbetsavtal som instrument för att, i förekommande fall, uppnå breddadesamar-betsrelationer. 1 detta sammanhangvilljag fästa särskild vikt vid u-krediternas roll som u-landspolitisktinstrument för främjande av ett samarbete med en bredare länderkrets än detbilaterala gåvobiståndets. En selektiv och väl planerad u-kreditgivning kanstimulera till ett växande samarbete utanför biståndets ram.Under anslaget C 8 redovisar jag förslag till förändringar av u-kredit-systemet på grundval avu-kreditutredningens betänkande (Ds UD 1983:2).Med de förändringar som där föreslås och som främst syftar till att dels öka systemets biståndsinriktning, delsförenkla dess administration, anserjag att u-krediterna kommer att bättre försvara sin plats som ett instrument för den svenska bistånds- och u-landspolitiken. Biståndetskvalitet och effektivitet; biståndets organisation Såsom understryks iprop. 1983/84:40 om vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m. m. är det väsentligtatt de negativa verkningarna av utgiftsbegränsningen pä biståndsområdet kan dämpas. Avgörande ärdärvidlag att biståndets kvalitet och effektivitet förbättras. Kraven påkvalitet och effektivitet måste ställas särskilt högt när biståndsvolymen stagnerar. Kvaliteten kanfrämst höjas genom att biståndets inriktning på de fattiga människorna i de fattiga ländernaförstärks ytterligare. Om biståndet i ökad grad kommer de sämst ställda till del, kan det i motsvarande mån göraökad nytta. Biståndsmyndigheternahar gjort betydande ansträngningar att rationalisera verksamheten, vilketredan bidragit till att göra denna effektivare. Ytteriigare effektivitetsvinster torde emellertidfinnas att hämta. Biständsmyndigheternasadministrativa kapacitet har stor betydelse för biståndets kvalitet och effektivitet.SIDA har under senare är vidtagit en rad åtgärder för att öka sin kapacitet. Biståndet har koncentreratsi olika hänseenden,en långtgående decentralisering till biståndskontoren har ägt rum och rationaliseringoch personalutveckling har bedrivits alltmer systematiskt. SlDA:sansträngningar har gett gott resultat och SIDA bör fortsätta pä den inslagna vägen. Jag vill emellertid understryka att kapacitetsproblemet i högre grad hänger samman med ökadeambitioner hos såväl statsmakternasom SIDA i fråga om uppfyllandet av biständsmålen än med en ökning av den reala biständsvolymen perhandläggare. En central fråga är således att avgöra hur ambitionsnivån ochSIDA:s kapacitet bäst kan bringas ibalans. Den frågan får närmare övervägas i samband med behandlingen av biständsorganisationsutredningensbetänkande (dir 1983:31). I avvaktanpå det föreslår jag inte någon administrativ förstärkning av SIDA. Prop.1983/84:100 Bilaga 5 53 Såsom kommer att framgåunder anslaget C 8 förordar jag en förstärkning av BITS administrativaresurser. Det är en konsekvens främst av strävan att höja u-krediternaskvalitet särskilt i form av en förbättrad utvecklingseffekt. Utvärderingar spelar enviktig roll i arbetet pä att höja biståndets kvalitet och effektivitet. De kanleda till att brister i projekt undanröjs och till att gjorda erfarenheter tastill vara pä ett systematiskt sätt. De bidrar också till attbiståndsverksamhetens resultat kan bättre redovisas för allmänheten. Ökad viktkommer därför att fästas vid utvärdering av biståndet. har ett övergripande ansvarför utvärderingsverksamheten vad gäller såväl multilateralt som bilateraltbistånd. Det ankommer på departementet att bl. a. initiera och granskautvärderingar som görs av internationella organ och de svenskabiständsmyndigheterna. Resultaten av utvärderingarna läggs till grund förregeringens biständspolitiska ställningstaganden. Utvärderingsfunktionen harunder senare år fullgjorts av en befattningshavare, biständsinspektören.Utvärderingsfunktionen bör ytterligare förstärkas. Det sker genom att funktionenöverförs pä flera särskilda utvärderartjänster. De befattningshavare somövertar inspektörens uppgifter skall kunna utnyttja kapaciteten inom helabiståndsavdelningen för att samordna och vidareutveckla utvärderingsarbetetöver hela det biståndspolitiska fältet. Utredningen gör en översyn av detbilaterala utvecklingssamarbetets organisation. Den särskilde utredaren harredan i ett remissyttrande över u-kreditutredningen klargjort att han inte serskäl att föreslå mer ingripande förändringar av den organisatoriska strukturenpå biståndsområdet. Vissa rationaliseringsvinster kan däremot nås genom ennärmare kanslisamverkan mellan de u-landspolitiska organen. Jag delaruppfattningen att den nuvarande decentraliserade organisationsstrukturen i sinahuvuddrag är ändamålsenlig. Denna återspeglar att de olika biståndsorganen harskilda mål och arbetsuppgifter. Jag räknar med att utredningen kommer attföreslå organisatoriska och administrativa förbättringar som leder till attresurserna på biståndsområdet kan tas till vara effektivare. Jag hemställer att regeringen föreslår att godkänna deriktlinjer för det internationella utvecklingssamarbetet som jag förordatunder rubriken i bistånd. Prop.1983/84:100 Bilaga 5 54 Såsom förutskickadesi prop. 1983/84:40 har regeringen - till följd av budgetläget- funnit det nödvändigt att låta de utgiftsbegränsande åtgärderna beröra ocksådet internationella utvecklingssamarbetet. En möjlighet kunde därvid ha varit att räkna inu-krediternas kommersiella del i biståndsramensåsom föreslogs av u-kreditutredningen. Regeringen har emellertid avvisat detförfaringssättet. En inräkning av hela kreditbeloppet i biståndsramen skulle inte leda till ökadbiständsvolym men väl minska förtroendetför biståndspolitik och kraftigt sänka gåvoandelen i biståndet. harbifallit propositionen (UU 1983/84:4, rskr 87).