prop · G7031 · 1983-12-31 00:00:00 — Det skulle ge möjlighet till information omläkarens bedömning av hälsotillståndet i förhållande till sökt befattning.Denna förändring av blanketten kan ske i samband med införandet avförändringarna av syn- och hörselkraven. Utredningenföreslår att giltigt läkarintyg skall gälla för samtliga befattningshavareombord på alla svenska handelsfartyg om minst 20 brattoton. hari sina kontakter med utredningen ansett att servicepersonal, som inte ärsjömän i traditionell mening och delaktiga i fartygets framförande ellerliknande och inte heller direkt verksamma i livsmedelshanteringen ombord i fårjetraflkenhelt kan undantas från kravet på läkarintyg. Styrelsen har som exempel nämntkiosk- och städpersonal och påpekat att s. k. allmännahälsokontroller är av begränsat värde. Som ytterligare ett skäl föråterhållsamhet med krav på läkarintyg har styrelsen angett den rådande läkarbristen.Styrelsen vidhåller att sådana personalgrapper kan undantas från kravet påläkarintyg. 1983/84:1 42 I1974 års betänkande föreslogs att i samråd med sjöfartsverketskulle få möjlighet att meddela särskilda bestämmelser om läkarandersökning avpersonal ombord på fartyg med farlig last. I sitt remissvar förklarade sigsocialstyrelsen beredd att utfärda anvisningar för sådana läkamndersökningar.Mönstringsutredningen anser det angelägel att sådana läkamndersökningar kommertill stånd. Medhänsyn till att omorganiserats och vidkänts betydandepersonalminskningar föreslår styrelsen att ges rätt att eftersamråd med bl.a. meddela ifrågavarande särskilda bestämmelser.Detta överensstämmer också med motsvarande förfarande på den övrigaarbetsmarknaden där efter samråd med utfördaranvisningar. Utredningenföreslår vidare att ser över bestämmelserna om lungundersökningav sjömän. Styrelsen är medveten om frågan och avser omarbeta dessaföreskrifter. har uppehållit sig utförligt vid avsnittet om hälsoundersökningav sjöfolk. Verket har i sitt yttrande följt den i betänkandet gjordadispositionen av avsnitt 5. Utredningenanför att det i sjösäkerhetsförordningen stadgas, att föreskriven syn- ochhörselförmåga skall finnas hos dem som tjänstgör på handels- och fiskefartyg omminst 20 brt. Enligt uppfattning är emellertid den korrektatolkningen av de aktuella reglerna (6 kap. I och 3§§ säkerhetsförordningen),att besättningen på varje handelsfartyg, oavsett bmttodräktighet, och dessutombesättningen på fiskefartyg med en brattodräktighet av minst 20 registerton,skall ha läkarintyg om syn- och hörselförmågan. Detta får till följd, att ävenom man, som utredningen, fordrar fullständigt läkarintyg på handelsfartyg omminst 20 brt, en enhetlig behandling av alla handelsfartyg inte uppnås. Utredningenhar också, med hänvisning till nr 73 angående läkarandersökningav sjömän, anfört att de nuvarande svenska reglerna inte överensstämmer med debestämmelser som genom sin ratifikation har åtagit sig att följa.Konventionen är tillämplig på "sjögående fartyg" om minst 200 brt,dock ej på t. ex. fiskefartyg. Enligt konventionen skall genom nationelllagstiftning fastställas när ett fartyg skall anses såsom sjögående.Mönstringsplikten och det därav följande kravet på fullständigt läkarintyg harbland annat gällt alla handelsfartyg i utrikes fart med en nettodräktighet avminst 20 registerton. Bedömningarna av vilka fartyg som är sjögående kangivetvis variera, men verket ansåg i sitt yttrande (s. 6f) överprincipbetänkandet, mot bakgrand av , att de fartyg, somenbart sysselsätts i fartområdet inre fart, varken är "sjögående"eller "engaged in navigation". Verket ansåg också (s. 9),att det "stora" läkarintyget med giltighet liksom barabör fordras i stor kustfart och vidsträcktare fart. Ett mera vittgående kravskulle enligt verket vara svårt att genomdriva och medföra onödig byråkrati. Defartyg där utredningens nuvarande förslag och verkets förra förslag skullemedföra olika resultat, är sådana fartyg om minst 20 brt som endast sysselsättsi inre fart. Dit hör ett antal passagerarfartyg och bogserfartyg. Inte minstmot bakgrand av att utredningen för ett annat resonemang när 1983/84:1 43 detgäller fiskefartyg (avsnitt 5.2.6) kan man ifrågasätta om något mer än detfyraåriga syn- och hörselintyget bör fordras på de nu aktuella fartygen. Kravetpå enhetliga regler kan ändå inte tillgodoses, då endast det fyraåriga syn-och hörselintyget fordras på handelsfartyg under 20 brt och på fiskefartyg omminst 20 brt. Vad anfört medför inte, att man behöver användatvå olika slags läkarintygsblanketter. Mot bakgmndav vad som anförts ovan vid 5.2.1 anser verket, att vissa medicinska krav i daggäller för alla besättningsmedlemmar på alla svenska handelsfartyg (ej endastpå handelsfartyg om minst 20 brt). Verketinstämmer i att kravet på läkarintyg också måste gälla intendenturpersonal. Utredningenanför (s.90), att om kravet på fullständigt läkarintyg skall gällaför alla handelsfartyg ner till bmttodräktigheten 20 registerton, syn- ochhörselintyget i praktiken blir avskaffat på handelsfartyg. Av det ovanståendeframgår, att kravet på syn- och hörselintyg ändå gäller för alla svenskahandelsfartyg under 20 brt. Iövrigt tillstyrker verket vad som anförs i rabricerade avsnitt. Verket vill särskihunderstryka, att det kan föreligga ett behov av särskilda bestämmelser om läkarandersökningav personal ombord på fartyg med vissa farliga laster. Verket tillstyrkerockså, att saken tas upp av en särskilt tillsatt arbetsgrapp. Det bör frånkommunikationsdepartementets sida övervägas, om någon författningsändringbehövs för att särskild läkarandersökning i samband med farlig last skallkunna föreskrivas. 5.2.4 Närskall läkarintyg uppvisas? Sjöfartsverkettillstyrker, att läkarintyg skall krävas endast i samband med tjänstgöringenombord och inte när sjöfartsbok utfärdas. Nedan i avsnitt 5.2.5 berörs detförhållandet, att läkarintyg kan behöva infordras vid utfårdandeeller förnyelse av behörighetsbevis. Verkettillstyrker också vad utredningen anfört angående underrättelse tillsjömansregistret om läkarintygets innehåll. Beträffandemöjligheten till undantag i trängande fall för enstaka resa, när det gällerskyldigheten att visa läkarintyg, har utredningen ändrat sig, och den ansernumera att den nuvarande möjligheten till tillfållig befrielse vid påmönstringutomlands kan tas bort. hade i sitt yttrande (s.9)anfört att tillfälligt uppskov borde kunna medges vid påmönstring både inom ochutom . är enig i sitt förslag och således även redarsidan ansett att någonuppskovsmöjlighet inte behövs, är verket nu berett att godta utredningensståndpunkt. Utredningenanser, att tillräckliga skäl att behålla läkarförbudet inte föreligger.Utredningen anser det också vara konsekvent och lämpligt att upphäva allagällande läkarförbud som möjligheten att utförda nya förbudavskaffas. Verket instämmer i förslaget. Kravetpå jämställdhet med vad som gäller för arbetstagare i land i allmänhet får dockinte drivas så långt att säkerhetskraven blir sämre tillgodosedda än inom andrajämförbara grenar av kommunikationsväsendet, exempelvis landsvägstrafiken. 1983/84:1 44 Ettfärskt jämförelsematerial finns i regeringens proposition (1981/82:9) om hälso-och nykterhetsprövningen i körkortsärenden. Propositionen har lett till nylagstiftning (SFS 1981:1068, se även 1981: 1069).Enligt propositionen visaren företagen undersökning, att sjukdomar som intetagits upp i hälsodeklarationen inte heller upptäcks vid läkarundersökningenför körkortstillslånd. Det uppges att trafikfarliga sjukdomar såsom epilepsioch psykisk sjukdom kan vara svåra att upptäcka vid en ordinär läkamndersökning. Dethör till bilden, att periodisk läkarkontroll av körkortshavare vanh-gen inte ärföreskriven. Läkarnas medverkan till att personer, som av medicinska skäl intebör ha körkort, avhåller sig från att köra bil har författningsmässigt stöd i88 § körkortsförordningen (1977:722, omtryckt 1981:94). (Denna bestämmelsemotsvarar ungefär 45 § mönstringsförordningen, som föreslås bli upphävd. )Föredraganden ansåg inte någon ändring av 88 § vara påkallad. Det betydde ocksåatt han inte ansåg det lämpligt att för något fall föreskriva en ovillkorliganmälningsplikt för läkarna. När det gällde alkohol- eller andra drogmissbmkareborde körkortsmyndigheternas informationsbehov i första hand tillgodoses påandra sätt. Dessa frågor utvecklades i propositionen. Belastningsuppgifterav åtskilliga slag får föras in i körkortsregistret. Dit hör exempelvis att en körkortshavarefunnits skyldig till brott mot lagen om straff för vissa trafikbrott, brott motnarkotikastrafflagen eller lagen om straff för vamsmuggling i fråga omnarkotika. Även ingripanden enligt lagen om omhändertagande av bemsade personerregistreras. Åtskilliga myndigheter får ta del av belastningsuppgifter urkörkortsregistret, t. ex. luftfartsinspektionen inom luftfartsverketscentralförvaltning. Vissa beslut eller anmälningar som är mer än två gamla får inte tas med i körkortsregistemtdrag. Körkortslageninnehåller flera grander för återkallelse av körkort. Andrareaktionsmöjligheter är förordnande om spärrtid eller varning. Enligt 11 §körkortsförordningen kan en länsstyrelse förelägga den som ansöker omkörkortstillstånd att ge in ett läkarintyg. I föreläggandet får föreskrivas attundersökning skall verkställas av en viss person eller av en person med visssakkunskap eller avse visst förhållande. Meddet anförda har velat visa hur statsmaktema beträffande andratrafikgrenar ser på registrering av och hänsynstagande tillbelastningsuppgifter. Om läkarnas skyldighet att anmäla olämplighet av hälsoskälatt utöva sjömansyrket upphävs, bör det undersökas om den hälsodeklaration somföregår en läkarandersökning för friskintyg, kan göras mer täckande. Dettatorde ankomma på i samråd med . Häratöver börverket kunna förordna om läkarandersökning när anledning därtill finns, t. ex.vid utredning av sjöolycka. Det finns skäl att ytterligare diskutera vilkabefogenheter verket bör ha, men såvitt det gäller återkallelse av behörigheterräcker det med de befogenheter som verket föreslås få enligt 330 § sjölagen. Isammanhanget bör nämnas, att , när träder ikraft, torde bli skyldigt att infordra läkarintyg i samband med utfårdandeeller förnyelse av behörighetsbevis. Eventuellt bör verket även i dessa fallkunna förordna att läkarundersökningen skall avse bl. a. något visstförhållande. 1983/84:1 45 5.2.6Fiskefartyg instämmer i vad utredningen anfört. Upphävandetav påmönstrings- och läkarförbud kan komma att orsaka sjömansförmedlingama merarbeteoch ökat ansvar genom att personer, som av olika skäl tidigare avstängts frånmöjligheten att påmönstra, nu åter kan komma att uppträda som arbetssökande vidsjömansförmedlingarna. Trots sådana eventuella svårigheter villarbetsmarknadsstyrelsen inte motsätta sig att förbuden upphävs då det, somutredningen påpekat, finns goda skäl härför. Kommitténnoterar även utredningens förslag att kravet på fullständigt läkarintyg skallgälla för alla personalkategorier ombord på handelsfartyg om minst 20bruttoton. De föreslagna förändringarna torde uppfylla kraven i konventionernanr 16 och 73. Idet förslag till lag om mönstring av sjömän som givits har föreskriftermeddelats för sjömansregistrets ändamål och innehåll. Av 23 och 24 §§ kanutläsas att ändamålet med registret dels är kontroll av fartygs bemanning ochdels är att redovisa sjömäns tidigare och pågående tjänstgöring. Av 23 § kanvidare utläsas att registret för alt uppfylla detta ändamål skall innehållauppgifter om enskilda sjömäns identitet och kvalifikationer samt uppgifter omfartyg. Någon närmare precisering av vad som avses med kvalifikationer har intelämnats. Inspektionen vill därför erinra om att enligt 3 § datalagen skallsärskilt beaktas att inte andra uppgifter registreras än sådana som står iöverensstämmelse med ändamålet med registret. Detta innebär, underförutsättning att datainspektionen tolkat registrets ändamål på ett riktigtsätt, att uppgifter om kvalifikationer enbart far avse sådana uppgifter som harbetydelse för bedömningen av sjömäns tjänstgöring eller fartygs bemanning. Detär således av stor betydelse från integritetssynpunkt att inte registretbelastas med några i förhållande till ändamålet artfrämmande uppgifter, såsomexempelvis uppgifter om löner och hälsotillstånd. Ifråga om sjömansregistrets omfattning anför . Utredningenhar i slutbetänkandet föreslagit, att ingen rapportering till sjömansregistretskall behöva ske i fråga om fartyg vilkas brattodräktighet understiger 20registerton. Verket hade i sitt yttrande (s.35) anfört attredovisning till sjömansregistret kunde underlåtas beträffande sådanapassagerarfartyg under 20 brt "som uteslutande sysselsätts i svensk inrefart". I propositionen (1981/82:74 s. 19f) om enklare mönstring av sjömänansluter sig föredraganden till uppfattning härvidlag. Islutbetänkandet görs ingen gränsdragning mellan inre fart och stor kustfart,utan rapporteringsplikten skall enbart vara avhängig av brat-todräkligheten. Sjöfartsverketsförslag var delvis betingat av uttrycken "sea-going ships" och "maritimenavigation" i internationella konventioner. 1983/84:1 46 hetertill direktkontroll ombord finns ju emellertid även i fråga om såväl lastfartygsom passagerarfartyg under 20 brt i stor kustfart. Verket kan därför tillstyrkautredningens förslag, vilket i stort sett fångar upp de handelsfartyg som går istor kustfart eller vidsträcktare fart. SCButtalar sig i samma fråga. Slutbetänkandetinnehåller dessutom vissa ändringar och kompletteringar tillprincipbetänkandet. På en punkt berör dessa SCB. I principbetänkandetföreslogs att det nya sjömansregistret skulle omfatta bl. a. alla svenskapassagerarfartyg men föreslår utredningen att passagerarfartyg under 20brattoton inte las in i registret. SCB har intet att erinra mot denna begränsning. Handelsflottanspensionsanstalt belyser i sitt yttrande de behov anstad-ten har av registretoch dess arkiv. Idirektionens remissyttrande över mönstringsutredningens principbetänkandeframhölls angående sjömansregistret vikten av att dess arkiv behålls intakt såatt detsamma kan utnyttjas, såväl för beräkning av sjömannens påmönstrade tidföre som för utnyttjande av registret vid förfrågningar frånsjömän i samband med pension från pensionsanstalten. I mönstringsutredningensslutbetänkande (s. 23) föreslås i förslaget till lag om mönstring av sjömän §23 att sjömannens tidigare och pågående tjänstgöring på fartyg skall kunnautläsas. Av specialmotiveringen framgår emellertid inte vad som avses med"sjömannens tidigare tjänstgöring på fartyg". Vissa formuleringartyder på att utredningen närmast syftat på tjänstgöring av betydelse förutfärdande eller prövning av behörighetshandlingar. Handelsflottanspensionsanstalt vill emellertid ånyo understryka vikten av att påmönstringstidav betydelse för sjömannens pensionsförmåner blir samlade i det nyasjömansregistret eller eljest hålls lätt tillgängliga. Det kan härvid röra sigom seglationer . Detta bör även beaktas därestriksarkivet kommer att utarbeta de nya gallringsbestämmelser försjömansregistret som mönstringsutredningen föreslagit i sitt principbetänkande(s. 94). Sjöfartsverketoch tillstyrker att den s.k. tvåtredjedelsregelni 19§ mönstringsförordningen slopas. motiverar sitttillstyrkande med att gällande regler om arbets- och anställningstillståndtorde värna om en tillräckligt stor inhemsk bemanning. Sjöfartsverketoch tillstyrker vidare utredningens förslag tillinterimistisk indragning av behörighet enligt 330 § sjölagen. Ambassadeni har även uttalat sig i denna fråga. Prop.1983/84:1 47 Vidgenomläsning av slutbetänkandet uppmärksammar man ju att fartygens befälhavarei praktiken kommer att övertaga de flesta av de tidigare mönstringsförrättarnaskontrollfunktioner. Detta kommer troligtvis ibland att medföra att en befålhavarekan komma i en besvärlig "mellanhand" gentemot rederiet varförförslaget om möjlighet att interimistiskt dra in en befålhavaresbehörighet bör kunna bli ett stöd för en befölhavare vid en eventuell vägranfrån honom att efterkomma ett rederis önskemål i en viss situation. Riksskatteverketdelar utredningens uppfattning att villkoret om giltig sjömansrulla förtillämpning av dispensregeln i 7 § 2 mom. andra stycket lagen om sjömansskattkan slopas. 3 Synpunkter på författningsförslagen 3.1Förslaget till lag om mönstring av sjömän Dåmönstringslagen ibland skall tillämpas på ett utländskt, inhyrt handelsfartyg,föratsätter detta att det finns en skyldighet enligt sjömanslagen att utfärdatjänstgöringsbesked för befattning på det utländska fartyget. En sådanskyldighet kan endast uppstå genom ett förordnande enligt 60 § sjömanslagen.För att skyldigheten att utfärda och avsluta tjänstgöringsbesked skall uppståautomatiskt som lagen om mönstring blir tillämplig, torde en särskildbestämmelse härom behövas i sjömanslagen. Slutbetänkandetinnehåller inte någon motivering till I § andra stycket. Verket tillstyrker dockdet föreslagna bemyndigandet för regeringen med hänsyn till att lagstiftningenbör vara flexibel. Avhuvudyttrandet avsnitt 6.5 framgår att verket kan tillstyrka den föreslagnagränsdragningen för lagens tillämplighet. 12 §andra stycket ges möjlighet att medge undantag från lagens tillämpning, närdet gäller a) fartyg med särskildverksamhetsinriktning, och b)inhyrda utländska fartyg. Undantagsmöjligheteri olika avseenden ges också i 4, 10 och 12 §§. Om man granskar hur dessaparagrafer förhåller sig till varandra, så blir slutsatsen att undantagsmöjlighetema14,10 och 12 §§ kompletteras i 2 § andra stycket, när det gäller fartyg i gmppernaa och b. Det är alltså inte frågan om ett generellt undantagsbemyndigande. Ettsådant torde inte heller vara önskvärt. På enstaka punkter i det följandediskuterar verket behovet av ytterligare undantagsbemyndiganden. Det är enredaktionell fråga, om dessa bör tas in i respektive paragraf eller bör samlasi form av en uppräkning i 2§. Se nedan vid 5, 6§§. Då verket här uttalat, attett generellt undantagsbemyndigande inte torde vara önskvärt, är det för attmyndigheterna inte skall belastas med ett stort antal dispensansökningar avolika 1983/84:1 48 Verket erinrar härom att utredningen islutbetänkandet har föreslagit all varje form av uppskov med läkarintyg slopas,och att verket tillstyrkt detta i sitt yttrande . Enligt 13 § i den nuvarande mönstringsförordningen äger fartygsbefölhavarelåta påmönstra eller annan person som medföljer fartyget, oaktatmönstringsskyldighet ej föreligger. Såvitt avser mönstringspliktiga fartyg kandenna frivilliga mönstring i huvudsak avse tre kategorier av personer: a) sjömän som ärdelägare i fartyget och ej arbetstagare, b) personer somutför fartygsarbete men inte har befattning ombord (jfr I § andra stycketsjömanslagen), exempelvis resereparatörer, garantipersonal, rederietsfartygsinspektörer eller medföljande personal som för ett varvs räkning skallutföra arbete ombord, c) rederietsgäster eller sjömäns anhöriga som medföljer fartyget. I förslaget till ny mönstringslag omfattas grappen a avmönstringsplikt enligt 3 § andra stycket. Gmpperna b och c är däremot intemönstringspliktiga. Det torde även finnas ett behov av att dessapersoner kan tas in i fartygets sjömansmlla, för att inte svårigheterbeträffande dem skall uppstå vid kontakten med myndigheter i främmande hamnar.Verket anser att en motsvarighet till nuvarande 13 och 51 §§mönstringsförordningen bör finnas i den nya lagstiftningen. Därigenom kan ocksåett icke mönstrings-pliktigt handelsfartyg frivilligt förses med sjömansmlla,om redaren finner det önskvärt i något fall. erinrar om attbeträffande gmpperna b och c något tjänstgöringsbesked inte skall utfårdas enUgtsjömanslagen. Det bör därför närmare övervägas på vilket sätt de skall förasin i sjömansrullan. uppställde i sitt yttrande (s.16) frågan, om inte en som har identitetshandling bör få göra sin förstapåmönstring redan innan han har sjöfartsbok. Denna skall anskaffas snarastdärefter, ansåg verket. Utredningen föreslår däremot i 5§, att sjömannen föratt få tillträda en befattning ombord skall ha giltig sjöfartsbok. är enig och man således även på redarsidan ansett att kravet påsjöfartsbok för påmönstring kan upprätthållas utan större olägenhet, anser sjöfartsverketnumera att förslaget får godtas, utom i följande fall. Enligt 6§ kungörelsen (1974:262) om anställningstillståndför utlänning på svenskt fartyg (se slutbetänkandet s. 40) kan tillfälligbefrielse ges från det för utomnordiska utlänningar gällande kravet påanställningstillstånd. Handläggningen av ärenden om bl. a. tillfållig befrielseavses enligt mönstringsutredningens författningsförslag bli centraliserad tillsjömansförmedlingen i . Befrielse kan i vissa fall enligt 6 § meddelasi efterhand. Om man fordrar att den uUänning, som anställs efter ett beslut ombefrielse enligt 6 §, har sjöfartsbok, så kan detta medföra att möjligheten attutnyttja 6§ begränsas. Enligt proposition 1974:31 (s.49) borde en riktlinje förtillämpningen av kungörelsen om anställningstillstånd vara, att bestämmelsernaskulle tillämpas så att effektiviteten inom sjöfartsnäringen inte äventyrades.Det var således angeläget att fartyg inte tvingades bli liggande i väntan påbeslut om anställningstillstånd. Enligt propositionen (s.25) utgjorde hastigtuppkommande vakans på grand av olycksfall, sjukdom och liknande hosbesättningsman exempel på fall då befrielse borde kunna ges. 1983/84:1 49 Sjöfartsverketanser att den myndighet, som kan medge tillföllig befrielse enligt 6§kungörelsen om anställningstillstånd, vid sådant beslut skall kunna medgetillfällig befrielse också från kravet på sjöfartsbok. Ett sådant bemyndigandeåt sjömansförmedlingen i bör få stöd i mönstringslagen, jfr ovan vid2 §. Ispecialmotiveringen uttalas, att även utländsk sjöfartsbok bör kunna godtas vidpåmönstringen, om boken ungefär motsvarar de svenska kraven på sjöfartsbokensinnehåll. Detta kan tillstyrkas. Önskvärdheten av att sjöfartsboken är svenskbör få bedömas av rederiet eller befålhavaren med hänsyn till vad somaccepteras av myndigheterna i de hamnar som fartyget trafikerar. Idenna paragraf görs undantag från kravet på sjöfartsbok för svensk och utländskintendenturpersonal i vissa strikt reglerade fall. ansåg däratöveri sitt yttrande (s. 16), att i fråga om utländsk intendenturpersonalsjöfartsbok skall behöva utfårdas endast om det begärs av den anställde själveller rederiet. Enligt verkets förmenande är detta en fråga vars svar inte börges i en av antagen lag. Verket kan tillstyrka den föreslagna 6§, menanser att undantag från krav på sjöfartsbok skall kunna ges också'av regeringeneller . Jfr ovan vid 2§. Uttrycket"redaren och befälhavaren", jämfört med ansvarsbestämmelsen i 29§,torde medföra att både redaren och befälhavaren är solidariskt ansvariga om enlagöverträdelse inträffar. Principen torde vara riktig, men det kanifrågasättas om inte den som visar att han gjort vad som på honom ankommit föratt förhindra en individuell lagöverträdelse bör vara fri från straff (jfr 62 §sjömanslagen). - Verket föreslår att "redaren och befålhavaren"ändras till "arbetsgivaren och befälhavaren", då arbetsgivaren i detenskilda fallet kan vara en entreprenör, jfr uttryckssättet i 15 § sjömanslagen. 114 §anges att redaren och befälhavaren är skyldiga att på begäran hålla sjömansrallaoch andra handlingar rörande bemanningen ombord tillgängliga för delssjöfartsverket eller annan tillsynsmyndighet, dels facklig företrädare försjömän ombord på fartyget. Lagtexten kan uppfattas som om endast fackligaföreträdare som är påmönstrade fartyget har rätt att ta del av bemanningshandlingama.Så lär dock inte ha varit mönstringsutredningens avsikt. Det är endastsjöfolksförbundet som har fackliga företrädare påmönstrade fartyget. Befalsorganisationeraamåste givetvis få samma möjlighet till kontroll av bemanningshandlingarna.Lagtexten bör därför utformas så att det inte råder någon tvekan om att ävenfackliga företrädare, som inte är påmönstrade fartyget, har rätt att ta del avberörda handlingar. Prop.1983/84:1 50