prop · G7031 · 1983-12-31 00:00:00 — Ett avskaffande av läkarförbudeninnebär, liksom det redan genomförda slopandet av instituten påmönstringsförbudoch varning, att det läggs ett större ansvar på redaren när han anställersjöpersonal. Jag finner en sådan utveckling riktig och förordar att läkaresanmälningsskyldighet avskaffas. De gällande läkarförbuden bör upphävas isamband med att den föreslagna lagstiftningen träder i kraft. Som haranfört i sitt yttrande finns det en rad andra möjligheter att kontrollera attsjömän, som av hälsoskäl är olämpliga att utöva sjömansyrket, inte gesmöjlighet att tjänstgöra i handelsflottan. En förbättring som redan genomförtsav är den tidigare omnämnda förändringen avläkarintygsblanketten, som ger läkaren bättre möjlighet att i sin tjänstbarhetsbedömningställa den undersöktes prestationsförmåga i relation till den avsedda befattningenombord samt dessutom möjlighet att anteckna medicinska anmärkningarbeträffande yrkesutövningen. Andra sätt kan vara att, som sjöfartsverketnämner, göra hälso- 1983/84:1 22 I fråga om behörigheter för sjöpersonal har skärpta krav inträttfrån . I 5 kap. 3§ förordningen (1982:892) om behörigheterför sjöpersonal stadgas att behörighetsbevis utfördas för av högst femår. Någon generell tidsbegränsning av behörighetsbevis för sjöpersonal har intefunnits fornt. Den nu införda tidsbegränsningen är föranledd av bestämmelser avmotsvarande innehåll internationella konvention om normer försjöfolks utbildning, certifiering och vakthållning, den s. k. STCW-konventionenDenna kräver också viss tids yrkesutövning eller utbildning för att sjömannenskall få giltighetstiden för ett behörighetsbevis förlängd. Dessa nya reglerinnebär förbättrade möjligheter att via behörighetsgivningen tillgodoseönskemålen att medicinskt olämpliga personer inte kommer ut till sjöss. Jag kani detta sammanhang också nämna att behörighetsbevis enligt äldre författningarenbart medför rätt att uppehålla befattning på fartyg längst intill utgången avår 1987 (p.4 i ikraftträdandebestämmelseraa till behörighetsförordningen). Denav efterlysta möjligheten för verket att förordna om läkamndersökningnär anledning därtill föreligger bör tillgodoses genom ett tillägg till 20 § ilagförslaget. Med stöd av denna bestämmelse kan i sådana fall,då det finns tydliga tecken på att en på gmnd av sitt hälsotillstånd ärolämplig för befattningen eller sjömansyrket, besluta att sjömannen skallgenomgå en ny läkamndersökning och detta trots att sjömannen innehar ettgiltigt läkarintyg. Sedan kravet på att läkarintyg skall utfärdas avsjömansläkare slopades har naturligtvis risken ökat för att olämpliga personerfår läkarintyg och därmed möjlighet att tjänstgöra till sjöss. Genom den nu föreslagnabestämmelsen ges en möjlighet att korrigera eventuella missbedömningar genomen noggrann undersökning av t. ex. en av särskilt anvisadläkare. Skulle en sådan undersökning leda till att sjömannen på gmnd av sitthälsotillstånd anses olämplig för den aktuella befattningen eller sjömansyrket,bör sjömannen självfallet inte få tillträda befattningen respektive tjänstgöraombord. Om sjömannen redan innehar ett giltigt läkarintyg måste detta kunna förklarasogiltigt. bör därför tillerkännas rätt att, efter samråd medsocialstyrelsen, ogiltigförklara läkarintyg. Denna rätt bör verket ha oavsettom den nya läkamndersökningen har tillkommit genom beslut av redaren eller befölhavarenenligt paragrafens första stycke eller genom beslut av enligtparagrafens andra stycke. Rätten att ogiltigförklara läkarintyg börsjälvfallet utnyttjas med stor varsamhet. Jagåterkommer i det följande till den av omnämnda befogenheten tillinterimistisk indragning av behörighet enligt 330 § sjölagen. Besättningarnapå fiskefartyg behöver f. n. inte ha fullständigt läkarintyg. Intyg om syn ochhörsel har ansetts tillräckligt. Enligt utredningen framstår de redan nutillämpade syn- och hörselkraven som den viktigaste Prop.1983/84:1 23 delenav hälsoundersökningen när det gäller fiskefartyg. Med hänsyn härtill och tillatt nr 73 inte gäller för fiskefartyg förordar utredningen attreglerna på detta område inte ändras. Remissinstansernahar inte haft något att erinra mot utredningens förslag. För egen del ansluterjag mig till detta. Frågorrörande sjömansregistrering och övergången till ett ADB-baserat sjömansregisterbehandlades utförligt i avsnitten 2.7 och 2.8 i prop. 1981/82:74 om enklaremönstring av sjömän. I inledningen till förevarande remiss har jag nämnt attsjöfartsverket avlämnat en huvudstudierapport om ett ADB-baseratsjömansregister. Rapporten avser främst tekniska och ekonomiska frågor ochskall därför inte vidare behandlas i detta sammanhang. Som utgångspunkt för denvidare diskussionen vill jag dock nämna att bekräftareller snarare förstärker värdet av utredningens förslag om en övergång till ADB-registrering. Iutredningens slutbetänkande behandlas sjömansregistreringen, bortsett från dentidigare behandlade frågan om registrets omfattning (jfr avsnitt 2.2.1), barai lagförslaget och specialmotiveringen till detta. De föreslagna lagreglernaåterfinns i 22-25 §§, som innebär i huvudsak följande. skallföra ett ADB-register över sjömän (sjömansregistret), som skall innehållauppgifter om enskilda sjömäns identitet och kvalifikationer samt uppgifter omfartyg. Sjömännens tidigare och pågående tjänstgöring på fartyg skall kunnautläsas. Med hjälp av uppgifterna i registret skall fartygens bemanning kunnakontrolleras. Redaren och befölhavaren skall på begäran av registret vara skyldigaatt lämna sådana uppgifter om sina anställda sjömän som är av betydelse förregistreringen. En blir inskriven i registret när sjöfartsbok först utfördatsför honom eller när det första tjänstgöringsbeskedet för honom har kommit intill registret. Remissinstansernahar inte haft något att erinra mot de föreslagna bestämmelserna.Datainspektionen erinrar dock om att det enligt 3 § datalagen (1973:289) skallsärskilt beaktas att inte andra uppgifter registreras än sådana som står iöverensstämmelse med ändamålet med registret. Detta innebär, under fömtsättningatt inspektionen tolkat registrets ändamål på ett riktigt sätt, att uppgifterom kvalifikationer enbart får avse sådana uppgifter som har betydelse förbedömningen av sjömännens tjänstgöring eller fartygs bemanning. Det är således,framhåller datainspektionen, av stor betydelse från integritetssynpunkt attinte registret belastas med några i förhållande till ändamålet artfrämmandeuppgifter, såsom exempelvis uppgifter om löner och hälsotillstånd. Föregen del tillstyrker jag utredningens lagförslag. Med anledning av datainspektionensyttrande vill jag framhålla att registret inte skall innehålla några förändamålet artfrämmande uppgifter om sjömän. De uppgifter som skall registrerashänför sig huvudsakligen till sjömäns utbildning. Prop.1983/84:1 24 Vidare skall anges om sjömannen har giltigt läkarintygeller inte. Handelsflottanspensionsanstalt (HPA) framhåller vikten av att registrets arkiv behålls intaktså att detsamma kan utnyttjas såväl för beräkning av sjömannens påmönstrade tidföre som för förfrågningar från sjömän i samband medpension från pensionsanstalten. 1981/82:74 framhölls (s.20) aU det är nödvändigt att det nuvarandearkivet förvaras i nära anslutning till registret. Även i övrigt måste det nyaregistret planeras så att HPA får de uppgifter anstalten behöver för att kunnabedöma en rätt till pensionsförmåner. Förslagettill mönstringslag avslutas med bestämmelser om tillsyn (26 §), besvär (27§),ansvar (28-29 §§) och fomm i brottmål (30§). I 26§ sägs att tillsyn över efterlevnaden av lagen och av de föreskrifter som harmeddelats med stöd av lagen utövas av den myndighet regeringen utser. Av 8 § iförslaget till förordning om mönstring av sjömän framgår att utredningen avseratt skall vara tillsynsmyndighet i och att särskiltförordnade utlandsmyndigheter skall handha tillsynen utom riket. Sjöfartsverketpåpekar i sitt yttrande att det i många fall torde bli ogörligt att skilja utden verksamhet som utgör tillsyn enligt mönstringslagen från den verksamhetsom utgör tillsyn enligt lagen om säkerheten på fartyg. Tillsynen av attmönstringslagen efterlevs syftar ju bl. a. till en kontroll av att fartygen ärbetryggande bemannade, dvs. en kontroll enligt lagen om säkerheten på fartyg. Jaghåller med om att tillsynsuppgifter enligt förslaget till mönstringslagoch lagen om säkerheten på fartyg i viss utsträckning kan vara svåra attsärskilja. Eftersom mönstringslagstiftningen i flera hänseenden är avsedd somett instmment för bemanningskontroll och därmed ett komplement till de materiellabemanningsreglema i 6 kap. lagen om säkerheten på fartyg är detta naturligtoch knappast till någon nackdel. Den föreslagna bestämmelsens främsta syfte ärdock att täcka de områden där något tillsynsansvar inte finns. Det gäller härfrämst de skyldigheter som ålagts redaren och befålhavaren. - att beslut som meddelats av enmyndighet som inte är central förvaltningsmyndighet får överklagas hossjöfartsverket genom besvär - att beslut som meddelats avsjöfartsverket eller annan myndighet som är central förvaltningsmyndighet fåröverklagas hos regeringen genom besvär -attbeslut enligt lagen gäller , om inte annat föreskrivs i besluteteller besvärsmyndighet förordnar annorlunda. har i sittremissyttrande frågat sig hur bestämmelsen i Prop.1983/84:1 25 paragrafensförsta stycke, dvs. den första att-satsen ovan, skall tolkas i förhållandetmellan och verkets regionala organ. med sitt förslag avser att centralförvaltningskall vara besvärsinstans i förhållande till sjömansregistret ochinspektionsdistrikten, bör det enligt framhållas dels att detla intetorde framgå vid en korrekt tolkning av lagtexten, dels att systemet inteöverensstämmer med den organisation av som genomfördes den 1juli 1969. inklusive dess regionala organ utgör nämligen en endamyndighet. Efteren utförlig diskussion av hithörande frågor förordar slutligenatt 27 § första stycket ges följande lydelse: Harett beslut enligt denna lag utanför beslutats av en myndighetsom inte är central förvaltningsmyndighet, far beslutet överklagas hossjöfartsverket genom besvär. Ett beslut i första instans av kanpä begäran omprövas av verket och får inte överklagas förrän verket tagitställning i omprövningsärendet. Jagvill till att börja med framhålla att utredningen med sitt förslag inte avsettannat än vad som står i förslaget. Avsikten har således aldrig varit attsjöfartsverkets centralförvaltning skall vara besvärsinstans i förhållandetill exempelvis sjömansregistret eller sjöfartsinspektionsdistrikten. Jag kanföljaktligen inte ansluta mig till synpunkter i denna fråga.Inte heller finner jag någon anledning till att ändra lagförslaget i den riktningverket har förordat. I stället får , som utgör en enda myndighet,genom att rätt avväga beslutsnivån inom sin organisation sörja för att beslutenblir så välgmndade som är möjligt. Någon allmän möjlighet till omprövning istället för besvär synes inte acceptabelt. Detta hindrar självfallet inte attdet i vissa fall kan göras omprövning av redan fattade beslut efter förnyadframställning i saken. Övrigaparagrafer har enbart föranlett några mindre påpekanden från remissinstansemassida. Jag återkommer till dessa i specialmotiveringen. Iförslaget till mönstringslag finns inte intagen någon motsvarighet till 19§mönstringsförordningen eller den s.k. tvåtredjedelsregeln. Bakgranden tilldetta framgår av avsnitt 6.1 i utredningens slutbetänkande. Enligt19 § mönstringsförordningen skall det vid påmönstring ses till att besättningentill minst två tredjedelar består av nordiska medborgare. Bestämmelsen har singrand i tanken att handelsflottan vid en internationell konflikt måste kunnafå tillräckligt stora inhemska besättningar. Till detta har kommit arbetsmarknadspolitiskaskäl och önskemålet att undvika språksvårigheter ombord. Eftersomde nu angivna skälen inte har någon praktisk betydelse förordarutredningen att regeln slopas. Förslaget tillstyrks eller lämnas utan erinranav remissinstanserna. Det bör enligt min mening godtas. Prop.1983/84:1 26 2.3Förslaget till lag om ändring i sjölagen (1891:35 s. 1) Såsomframhållits inledningsvis har förslaget till ändring av 231 § sjölagen redangenomförts. Vad som här är aktuellt att ta ställning till är utredningensförslag till ändring av lagens 330 §, som handlar om indragning av en sjömansbehörighet. Utredningenhar diskuterat möjligheten av en interimistisk indragning av behörighet iavsnitt 4.4 i principbetänkandet samt i avsnitt 6.4 och i specialmotiveringen islutbetänkandet. Iprincipbetänkandet förordade utredningen att ges möjlighet attinterimistiskt dra in en befälhavares behörighet sedan man konstaterat brottmot bemanningsbestämmelserna. Utredningen har senare kommit fram till attinterimistisk indragning av behörighet bör kunna ske inte bara när det gäller befölhavareutan även för andra befattningshavare. Vidare bör möjlighetema till behörighetsindragninginte begränsas enbart till brott mot bemanningsbestämmelserna utan sådanindragning skall även kunna vidtas när befattningshavaren begått vissa andraallvarligare brott enligt sjölagen. Remissinstansernahar tillstyrkt förslaget eller lämnat det i huvudsak utan erinran. Föregen del finner jag att utredningens förslag till lydelse av paragrafens förstastycke är bättre anpassat till annan lagstiftning på sjöfartens område än dennu gällande lydelsen. Den föreslagna möjligheten till interimistisk indragningav behörighet i tredje stycket ger ett viktigt instmment vid merflagranta överträdelser av vissa grandläggande regler i sjölagen. Den kan även,som utredningen angett, vara till fördel för en befölhavare som utsätts för påtryckningarfrån redaren att t. ex. bryta mot bemanningsbestämmelserna. Jag förordarföljaktligen att förslaget genomförs. 2.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1965:719) om säkerheten på fartyg Utredningensförslag innebär att tredje stycket i 1 kap. 3 § upphävs. I detta stadgas atttillsyn över fartygs bemanning utövas även av mönst-ringsförrättare. Ändringenär en följd av att systemet med mönstringsför-rättare skall avskaffas. Jagbiträder därför förslaget. Sjöfartsverkethar i sitt yttrande ifrågasatt om man inte också bör göra ett tillägg tilllagens 6 kap. 7§, som bl. a. handlar om rapportering till av s.k. befälhavarebeslut, dvs. beslut om avsteg från mini-mibesättningsbeslut vidsjukdom eller vissa andra ofömtsedda händelser. Enligt måste detklart sägas ut, att befålhavarens och rederiets ansvar för ett fartygsbemanning inte till någon del kan ersättas enbart genom normal rapporteringtill sjömansregistret. Verket hade tänkt sig ett sådant påpekande i enmönstringsförfattning men anser att det skulle 1983/84:1 27 kunnainföras som ett tillägg till 6 kap. 7§ sjösäkerhetslagen och ges förslagsvisföljande lydelse: "Rapportering till sjömansregistret enligt lagen (19 : )om mönstring av sjömän anses ej utgöra sådan underrättelse som föreskrivitshär." Föregen del finner jag att det är självklart att befölhavarens och rederietsansvar för fartygets bemanning inte kan ersättas genom rapportering till sjömansregistret.Det har ju inte på något sätt gorts inskränkningar i de skyldigheter som åvilarredare och befälhavare enligt sjölagen och sjösäkerhetslagen med avseende påfartygets bemanning. Jag kan här hänvisa till bl. 58 § sjölagen samt 6 kap.1 och 5§§, 9 kap. 1 § och 10 kap. 2§ sjösäkerhetslagen. Enligt min meningbehövs inte någon föreskrift av det slag efteriyst. 2.5Förslaget till lag om ändring i sjömanslagen (1973:282) Deav utredningen föreslagna ändringarna i 19, 20, 26 och 62 §§ sjömanslagen harredan lett till lagstiftning. Utredningenhar i 15 § sjömanslagen föreslagit ett nytt fjärde stycke. Enligt detta skallsjöfartsverket få föreskriva att bestämmelserna om tjänstgöringsbesked skalltillämpas även på sådana arbetstagare som avses i 2 § första stycket, dvs.stats- och kommunalanställda sjömän, eller medge undantag från bestämmelsernaom tjänstgöringsbesked. Skälenför förslaget framgår av specialmotiveringen i slutbetänkandet. Förslagethar tillstyrkts eller lämnats utan erinran av remissinstanserna. För egen delansluter jag mig till förslaget. Dock bör bemyndigandet gälla för regeringeneller den myndighet regeringen bestämmer. När det gäller skyldigheter för t.ex. SJ:s personal på tågförjor är det lämpligast att regeringen meddelar deföreskrifter som behövs. Den avsedda bestämmelsen bör tas in som ett nytttredje stycke i 15§ sjömanslagen och det nuvarande tredje stycket bör placerassist i paragrafen. Sjöfartsverkethar framfört förslag om vissa ytterligare tillägg till paragrafen. Ianslutning till den föreslagna 1 § i mönstringslagen har verket påpekat att dettorde behövas en särskild bestämmelse om tjänstgöringsbesked i de fall då lagentillämpas på inhyrda utländska fartyg. För egen del finner jag att även dettafall kan inarbetas i det föreslagna nya tredje stycket. Sjöfartsverketpåpekar vidare att sjömannens namnteckning på tjänstgöringsbeskedet inte ärobligatorisk enligt gällande lydelse av 15 § sjömanslagen. Vid tillträde avbefattning är sjömannen emellertid skyldig att teckna sitt namn i fartygets sjömansmlla.Då sjömansrallan skall bestå av besättningens tjänstgöringsbesked,måste 15 § sjömanslagen enligt verkets mening utformas så att sjömannen påbeskedet skall bekräfta tillträdet av befattningen. Detsagda ger vid handen att det kan behövas verkställighetsföreskrifter Prop.1983/84:1 28 rörandetjänstgöringsbesked i flera avseenden. 1 stället för att belasta lagtexten meddetaljer av ifrågavarande och liknande slag anser jag det lämpligt attsjöfartsverket erhåller bemyndigande att meddela närmare föreskrifter omtjänstgöringsbesked. Efterett påpekande från vidtas vidare en ändring i 2§ sjömanslagen,varvid en hänvisning till den numera upphävda statstjänste-mannalagen ersättsav hänvisning till lagen (1976:600) om offentlig anställning. 2.6 Förslagettill lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt Utredningensförslag till modifiering av bestämmelsen i 7 § 2 mom. lagen är föranlett av attkravet på sjömansmlla i mönstringslagen blir så generellt att det inte längrekan användas för att skilja mellan olika kategorier av fartyg isjömansskattehänseende. Förslagethar tillstyrkts av och riksskalteverket och biträds i principav mig. Emellertid bör bl. a. av lagtekniska skäl den föreslagna lagändringenanstå till dess att tidpunkten för ikraftträdandet av reformen i övrigt närmarekan bestämmas. Jag har inhämtat att chefen för återkommermed förslag i denna fråga . Detär ännu för tidigt att ta ställning till när lagförslagen skall träda i kraft.Enligt tidplanen i om det skall det nya registret vara i drift och det gamlaregistret helt avvecklat /85. Med hänsyn till den osäkerhetsom råder beträffande reformens genomförande bör regeringen bemyndigas attsätta den föreslagna lagstiftningen i kraft. Med tanke på den ovisshet somgäller beträffande behovet av att tidsmässigt differentiera ikraftträdandet avskilda delar av lagstiftningen bör bemyndigandet vad gäller mönstringslagenäven innefatta rätt att sätta lagen i kraft och attmeddela de övergångsbestämmelser som kan behövas. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom kommunikationsdepartementetupprättats förslag till 1. lagom mönstring av sjömän, 2. lag om ändring i sjölagen(1891:35 s. 1), Iag om ändring i lagen(1965:719) om säkerheten på fartyg. 1983/84:1 29 4.lag om ändring i sjömanslagen (1973:282). Det under 2 angivnaförslaget har upprättats i samråd med chefen för . Förslagenbör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 4. Jaganser inte att det behövs någon utförligare specialmotivering till den föreslagnalagstiftningen. I stället får jag hänvisa till specialmotiveringen iutredningens slutbetänkande. Till protokollet i detta ärende bör därför sombilaga 5 fogas utredningens specialmotivering till den föreslagna mönstringslagenoch till förslaget till ändring av 330 § sjölagen. I det följande tar jagendast upp några smärre frågor beträffande förslaget till mönstringslag. 1anslutning till denna paragraf har uttalat att det kan föreliggabehov av en särskild bestämmelse om tjänstgöringsbesked i de fall dåmönstringslagen skall tillämpas på inhyrda utländska fartyg. Frågan harbehandlats i avsnitt 2.5. önskemål har tillgodosetts genom etttillägg till bestämmelsen i 15 § sjömanslagen. Ianslutning till denna paragraf har tagit upp och förordat attdet i lagen skall finnas en motsvarighet till bestämmelsen i 13§ mönstringsförordningen.Enligt denna äger fartygsbefölhavare låta påmönstra eller annan personsom medföljer fartyget, oaktat mönstringsskyldighet inte föreligger. Det kanenligt finnas behov av att t. ex. resereparatörer eller sjömänsanhöriga kan tas in i fartygets sjömansmlla för att svårigheter beträffandedem inte skall uppstå vid kontakten med myndigheter i främmande hamnar. Erfarenhetenvisar att sådana problem som antytt kan uppstå. Det synes dockvara fel utväg att behålla den frivilliga mönstringen. Detta skulle förorsakaproblem med terminologin i lagen. Enligt 3§ skall ju med mönstring förstås deåtgärder som enligt 9-11 §§ skall vidtas av redare och befälhavare, dvs.kontrollåtgärder och rapportering till sjömansregistret. Problemettorde i många fall kunna lösas genom att de medföljande personerna förs upp påden förteckning (s. k. "crew list") som skall finnas ombord enligt 6kap. 9§ förordningen (1965:908) om säkerheten på fartyg (senaste lydelse 1980:299). Det torde även i viss utsträckning vara möjligt för attförebygga problem genom att utnyttja det föreslagna bemyndigandet i 15 §sjömanslagen att meddela närmare föreskrifter om tjänstgöringsbesked. 1983/84:1 30 Bestämmelsernai denna paragraf har behandlats i avsnitt 2.2.1 i lagrådsremissen. Ianslutning till dessa paragrafer har tagit upp frågan ommöjlighet till undantag från kravet på sjöfartsbok. önskemålhar tillgodosetts genom ett tillägg till 6 §. Sjöfartsverkethar föreslagit att ordet "redaren" i lagtexten byts ut mot"arbetsgivaren", då arbetsgivaren i det enskilda fallet kan vara enentreprenör. Verketsförslag har inte föranlett någon ändring i lagtexten. Även om det finns enentreprenör för exempelvis intendenturavdelningen på ett fartyg, är avsiktenatt det är redaren som skall vara ansvarig enligt 9 §. Frågan om vem som ärredare i t. ex. bare-boat-situationer får bedömas efter sedvanligatolkningsregler Ofr prop. 1982/83:87 s. har förordat en jämkning av lagtexten så att det klartskall framgå att även ombordanställdas fackliga företrädare, vilka inte ärpåmönstrade fartyget, har rätt att ta del av sjömansmlla och andra handlingarrörande fartygets bemanning. Någonändring av lagtexten har inte vidtagits, eftersom den klart anger att fackligaföreträdare för ombordanställda - utan inskränkning - har rätt att ta del av deaktuella handlingarna. Förslageni andra och tredje stycket grandar sig på de överväganden som har gjorts iavsnitt 2.2.5 i lagrådsremissen. Sjöfartsverkethar efterlyst en bestämmelse, vari det uttalas att det varv som är ansvarigtför en provtur med ett fartyg också är ansvarigt för provtursbesättningensantal och kvalifikationer och för att det finns vederbörliga läkarintyg. Fråganhänger mer ihop med bemanningslagstiftningen i lagen om säkerheten på fartygän med mönstringslagstiftningen och bör därför beredas tillsammans med fartygsmiljöutredningensförslag i slutbetänkandet (Ds K 1982:2-3) Ny sjösäkerhetslag. Prop.1983/84:1 31 Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. lagom mönstring av sjömän, 2. lag om ändring i sjölagen(1891:35 s. 1), 3. lag om ändring i lagen(1965:719) om säkerheten på fartyg, 4. lag om ändring i sjömanslagen(1973:282). Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 1983/84:1 32 Sammanfattningen i mönstringsutredningens slutbetänkande(Ds K 1981:10) Enklare mönstring och bättre registrering av sjömän, Del II Dettabetänkande utgör fortsättning på det av mönstringsutredningen tidigare avgivnaprincipbetänkandet Enklare mönstring och bättre registrering av sjömän (Ds K1980: 13).