prop · G70378 · 1983-12-31 00:00:00 — Har underrätten frikänt den tilltalade eller eftergivitpåföljd för brottet eller funnit honom vara på grund av .själslig abnormdet frifrån påföljd eller dömt honom till böter eller/ä//f honom till vite och förekommerej anledning till ådömande av svårare straffan nu sagts eller att ådöma annanpå fölfd, må målet avgöras utan huvudförhandling; föres tillika talan om annatän ansvar, må det dock ej ske, med mindre talan dårutinnan enligl 50 kap. 21§ må prövas utan huvudförhandling. Hovrätten får avgöra mål utan huvudförhandling, om talan av åklagaren/Ö/-.J en-dast till dentilltalades förmån, 2. om talan, somförs av den tilltalade, biträtts av motparten, 3. om detär uppenbart att vadelalan är ogrundad, eller 4. om detinte finns anledning att döma den tilltalade till ansvar eller att ådöma honompåföljd eller döma honom till annan påföljd än böter eller viUkorlig dom ellersådana påföljder 1 förening. Med depåföljder som anges i första stycket 4 likställs utdömande av vite och, om detinte är fråga om förverkande av vdlkor-Ilgt medgiven frihet frånfängelsestraffförordnande enligt 34 kap. 1 § första stycket I . Har i fall som avses i första stycket en part begärthuvudförhandling, skall sådan hållas, om det inte är uppenbart obehövligt. Förs talan även om annat än ansvar, får målet avgörasutan huvudförhandling endast om denna Senaste lydelse 1964: 166. talan enligt 50 kap. 21 får prövas utan huvudförhandling. För prövning, som ej avser själva saken, vare huvudförhandling ej erforderlig. 52 1 Vill någon anföra besvär mot underrätts beslut, skall han från den dag, då beslutet meddelades, till underrätten inkomma med besvärsinlaga. Har beslut under rättegången meddelats annorledes än vid sammanträde för förhandling, skall dock besvärstiden räknas frän den dag då klaganden erhöll del av beslutet. Klagan över beslut om någons häktande eller kvarhållande i häkte eller om åläggande av reseförbud eller i fråga, som ayses i 49 kap. 6 §, är inte inskränkt till . För prövning som inte avser själva saken behöver huvudförhandlinginte hållas. Vill någon anföra besvär mot underrätts beslul, skall haninom tvä veckor från den dag då beslutet meddelades inkomma med besvärs-inlaga lillunderrätten. Om ett beslul under rättegången inte har meddelats vidsammanträde för förhandling och det inle heller vid något sådant sammanträdehar tillkännagivits när beslutet kommer att meddelas, skall dock besvärstidenräknas från den dag då klaganden fick del av beslutet. Klagan över beslut omnågons häktande eller kvarhållande i häkte eller om åläggande av reseförbudeller i fråga, som avses i 49 kap. 6 §, är inte inskränkt till . Om skyldighet att anmäla missnöje med beslut, som avses i49 kap. 3 § eller 4 § första stycket 1,2,3,7,8 eller 9, stadgas i nämndakapitel. 6§ Uppfyllerbesvärsinlagan ej föreskrifterna i 3 § eller är den eljest ofullständig, skallhovrätten förelägga klaganden alt avhjälpa bristen. Efterkommesej föreläggande och består bristen däri, att inlagan ej innehåller bestämtyrkande eder att grunderna för besvärstalan ej äro tydligt angivna, eller ärbrislen eljest så väsentlig, att inlagan är otjänlig som grund för rättegång ihovrätten, skall besvärsialan avvi- Följerklaganden inte ett föreläggande enligt första slyckel, skall besvärstalanavvisas, om besvärsinlagan är så ofuUständig att den inte utan väsentligolägenhet kan läggas llll grund för en rättegång 1 hovrätten. 55 kap. 7§« Uppfyller revisionsinlagan ej föreskrifterna i4 § första, tredje eller femte stycket eller är den eljest ofullständig, skallhögsta domstolen förelägga revisionskäranden att avhjälpa bristen. Senaste lydelse 1981: 1294. * Senaste lydelse 1981: 1088. Efterkommes ej föreläggande och består bristen däri, attInlagan ej Innehåller bestämt yrkande eller att grunderna för revisionstalan ejäro tydligt angivna, eller är bristen eljest så väsentlig, att inlagan ärotjänlig som grund för rättegång i högsta domstolen, skall revisionstalanavvisas. Följer revisionskäranden inte elt föreläggande enligtförsta stycket, skall revisionstalan avvisas, om revisionsinlagan är såofullständig att den inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund fören rättegång i högsta domstolen. Högstadomstolen äge utan hu-vudförhandlingyo;'e/c;4'o mål till avgörande, om måletupptagits av hovrätten eller om i tvistemål revisionstalanmedgivits eder 1 brottmål lalan av åklagaren föres allenast tdl den tilltaladesförmån eller talan, som föres av den tilltalade, bilrätts av motparten. Skall måleller viss däri uppkommen fråga avgöras av högsta domstolen i dess helhet, mådet ske utan huvudförhandling. Beträffandeavgörande i övrigt i högsta domstolen av mål ulan huvudförhandling skola itvistemål 50 kap. 21 § andra. Iredfe och fjärde styckena saml i biottmål 51kap. 21 § andra och tredje styckena äga motsvarande tillämpning. /iå;- avgöra ett mål utanhuvudförhandling, om målet upptagits av hovrätten. Skall ett mål eller en viss fråga som uppkommit i ett målavgöras av högsta domstolen i dess helhet, /ordet ske utan huvudförhandling. Beiräffande avgörande i övrigt i högsta domstolen av mälutan huvudförhandling skall i tvistemål 50 kap. 21 § och i brottmål 51 kap. 21§ tillämpas. Uppfyllerbesvärsinlagan ej föreskrifterna i 4 § första, tredje eller fjärde stycketeller är den eljest ofullständig, skall högsta domstolen förelägga klagandenatt avhjälpa bristen. Efterkommesty" föreläggande och består bristen däri, att inlagan ej innehållerbestämt yrkande eller att grunderna för besvärstalan ej äro tydligt angivna,eller är bristen eljest så väsentlig, att inlagan är otjänlig som grund förrättegång i högsta domstolen, skall besvärstalan avvisas. Följerklaganden inte ett föreläggande enligt första stycket, skall besvärstalanavvisas, om besvärsinlagan är så ofullständig att den inte utan väsentligolägenhet kan läggas till grund för en rättegång 1 högsta domstolen. * Senaste lydelse 1971:218, '" Senaste lydelse1981:1088. Prop.1983/84:78 15 Denna lagträder i kraft den . Äldrebestämmelser om tingsrätternas domförhet gäller alltjämt vid huvudförhandlingarsom har påbörjats före ikraftträdandet saml vid överläggningar och omröstningari anslutning till sådana huvudförhandlingar. Äldrebestämmelser om hovrätternas domförhet gäller alltjämt i mål där den slutligahandläggningen har påbörjats före ikraftträdandet. Äldrebestämmelser om avvisning av ofullständiga stämningsansökningar samt vade-,revisions- och besvärsinlagor gäller alltjämt i fråga om ansökningar ochinlagor som har kommit in lill rätten före ikraftträdandet. Äldrebestämmelser om rätt till återupptagande av ett tvistemål eller ett brottmål ien hovrätt efter det atl hovrätten förklarat vadetalan i målet förfallen gälleralltjämt, om vadetalan har förklarats förfallen före ikraftträdandet. Äldrebestämmelser om tid för anförande av besvär över en underrätts beslut gälleralltjämt beträffande beslut som inle har meddelats vid sammanträde förförhandling men i fråga om vilka tiden för meddelandet har tillkännagivits föreikraftträdandet. Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 15 kap. 30 a § giftermålsbalkenskall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 15 kap. 30a§' Vid huvudförhandling i mål som Vidhuvudförhandling i mål som avses i 29 § är hovrätt domför med avses i 29 § är hovrättdomför med tre lagfarna domare och två nämn- tre lagfarna domare och två nämn demän. Flera än fyra lagfarna do- demän. Flera än fyra lagfarna do mare och tre nämndemän får inie mare och tre nämndemän får inte sitta 1 rätten. Om målet i underrät- delta. Om målet i tingsrätten har ten har avgjorts utan nämndemän, avgjorts utan nämndemän, är dock är dock hovrätten domför även med hovrätten domför även med enbart enbart lagfarna domare enligt vad lagfarna domare enligt vad som som sågs i 2 kap. 4 § första stycket sägs i 2 kap. 4 § första stycket rätte- rättegängsbalken. Vid handläggning som inte sker vid huvudförhandling ärhovrätten domför, förutom enligt bestämmelserna 12 kap. 4 § ,i sammansättning som anges iförs-ta stycket första och andra meningarna. ' Senaste lydelse 1983:371. 1983/84: 78 Om nämndemän deltar enligt första stycket i målelsavgörande, skall vid överläggningen ordföranden eller, om målet har beretts aven annan lagfaren domare, denne framställa saken och vad lag stadgar därom.Vid omröstning skall gälla vad som är föreskrivet om omröstning i tvistemål.Nämndemännen skall dock säga sin mening sist. Om nämndemän deltar enligt första eller andra stycket imålets avgörande, skall vid överiäggning-en ordföranden eller, om målet har berettsav en annan lagfaren domare, denne framställa saken och vad lag stadgar därom.Vid omröstning skall gälla vad som är föreskrivet om omröstning i tvistemål.Nämndemännen skall dock säga sin mening sist. Denna lag träder i kraft den . Lag om ändring i lagsökningslaigen (1946:808) Härigenomföreskrivs att 30 § lagsökningslagen (1946:808) skall ha nedan angivnalydelse. Vid handläggning av mål om lagsökning ellerbetalningsföreläggande är rätten domför med en lagfaren domare. Mål om beialnlngsföreläggande får i den ulsiräckning somregeringen beslämmer handläggas av tjänstemän som inte är lagfarna. Denna lag träder i kraft . Senasle lydelse 1969:807. Prop.1983/84:78 17 Lag om ändring i lagen (1969:246) om domstolar ifastighetsmål Härigenom föreskrivs att 13 § lagen (1969:246) omdomstolar i fastighetsmål' skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse I annat fastighetsmål än som 1 annat fastighetsmål än som avses i 3 § andra stycket skall en avsesi 3 § andra stycket skall en teknisk ledamot ingå i hovrätten / tekniskledamot ingå i hovrätten, stället för en lagfaren ledamot, så- såvidainte hovrätten finner att vida icke hovrätten finner att med- medverkanav en sådan ledamot verkan av teknisk ledamot uppen- uppenbartinte år behövlig. Om sår bart icke är behövlig. Om särskilda skildaskäl föreligger, kan efter skäl föreligger, kan efter hovrättens hovrättensbestämmande tvä tek- bestämmande rätten bestå av tre niskaledamöter ingå i hovrätten, lagfarna och två tekniska leda möter. 1 mål som avses i 3 § andra I mål som avses i 3 § andra stycket får efter hovrättens bestäm- stycketfår efter hovrättens bestäm mande en teknisk ledamot ingå i mande enteknisk ledamot ingå i rätten / städel för en lagfaren leda- rätten,om målets beskaffenhet el- mot, om målets beskaffenhet eller lernågot annat särskilt skäl föran- annat särskilt skäl föranleder det. Denna lag iräder i kraft . Äldrebestämmelser skall alltjämt gälla i fråga om huvudförhandlingar som harpåbörjats före ikraftträdandet samt vid överläggningar och omröstningar ianslutning till sådana huvudförhandlingar. Lagen omtryckt 1974: 1064. Lag om ändring i lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar Härigenom föreskrivs att 12 och 24 §§ lagen (1971:289) omallmänna förvaltningsdomstolar' skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Kammarrätt är domför med tre lagfarna ledamöter. Fler änfyra lagfarna ledamöter fär ej sitta i rätten. När det är sårskilt föreskrivet atl nämndemän skall ingå irätten, är kammarrätt domför med tre lagfarna ledamöter och tvä nämndemän. ' Lagen omtryckt 1981: 1323. 2 1983/84. 1983/84:78 18 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse än fyra lagfarna ledamöter och tre nämndemän får i sådantfall ej sitta i rätten. Kammarrätt är dock domför utan nämndemän 1. vid prövning avbesvär över beslut som ej innebär att målet avgöres, 2. vid förordnanderörande saken i avvaktan på målels avgörande samt vid annan åtgärd som avserendast måls beredande, 3. vid beslutvarigenom domstolen skiljer sig från målet utan atl detta prövats i sak. Handlägges mål som avses i andra stycket gemensamt med annalmål, får nämndemän dellaga vid handläggningen även av det senare målet. Om domförhet vid behandling av mäl om fastighetstaxeringfinns bestämmelser i fastighetstaxeringslagen (1979: 1152). Bestämmelser om domförhetvid behandling av kommunalbesvärsmål finns i 13 a §. Vid beslut om avskrivning av mål efter återkallelse är kammarrätten domför med en lagfaren domare. Regeringen bestämmer i vilken Regeringen bestämmer i vilken omfattning åtgärd som avser endast omfattning åtgärdsom avser endast måls beredande får vidtagas av lag- beredandet av ettmål får vidtas av faren ledamot i kammarrätten eller en lagfaren ledamoti kammarrätten annan tjänsteman vid denna. eller av en annan tjänsteman vid 24 § Föreskrifterna i 17 § första Föreskrifternai 17 första-tred- stycketoch 18 § om domförhet skall je styckena saml 18 § om domförhet tillämpas på mellankommunala skall tillämpas på mellankommuna- skatterätten. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelseri fråga om mellankommunala skatterätten skall dock alltjämt gälla i mål där denhandläggning i vilken nämndemän skall della har påbörjats före ikraftträdandetsamt vid överläggningar och omröstningar i anslutning till handläggningen. Lag om ändring i lagen (1974:8) om rättegången i tvistemålom Härigenom föreskrivs att 4 och 18 §§ lagen (1974:8) omrättegången i tvistemål om mindre värden skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4§' I stället för bestämmelserna om I ställetför bestämmelserna om förberedelsei 42 kap. 6-22 i?§ rätte- förberedelse i 42 kap. 6-8 §S och gångsbiilkenoch om huvudförhand- 9-22 §§ och om ' Senaste lydelse 1974:387, huvudförhandling i 43 kap., 50 kap. 15-18 §§ och 21-22 §§ samt 55 kap. 12 och 15 §§ samma balk, gäller denna lags bestämmelser om sammanträde och skriftlig handläggning. I övrigt tillämpas i den män dess bestämmelser ej strider mot denna lag. Därvid Jämställes sammanträde enligt denna lag med huvudförhandling. ling i 43 kap., 50 kap. 15-18 §§ och 21-22 §§ samt 55 kap.12 och 15 §§ samma balk, gäller denna lags beslämmelser om sammanträde ochskriftlig handläggning. I övrigt tillämpas i den mån dessbestämmelser ej strider mot denna lag. Därvid jämställes sammanträde enligldenna lag med huvudförhandling. Beträffande rättegången i mål som enligt lagen (1974: 371)om rättegången i arbetslvister skall fullföljas till arbetsdomstolen i ställetför till hovrätt tillämpas första stycket endast om det icke strider mot vadsom enligt särskild föreskrift i den lagen skall gälla om rättegången iarbetsdomstolen som fullföljdsinstans. 18 § Hålles sammanträde, skall målet om möjligtslutbehandlas vid sammanträdet. Endast om synnerliga skäl föreligger får fleraän två sammanträden hällas. Hålles sammanträde skallsamme domare sitta i rätten, om ej synnerligt hinder möter. Har muntligbevisning upptagits vid rättens sammanträde och blir den domare som höllsammanträdet förhindrad att döma i målet, skall bevisningen upptagas ånyo, omsådant upplagande finnes vara av betydelse i målet och hinder därför ejföreligger. Har handläggningen ej avslutats vid sammanträde, skall rätlen bereda parterna tillfälle att slutföra sin talan vid påföljd att målet ändå kan komma att avgöras. Har handläggningen ej avslutats vid ett sammanträde, skallrätten, om det inte är obehövligt, bereda parterna tillfälle att slutföra sintalan vid påföljd att målet ändå kan komma att avgöras. Denna lag träder i kraft . Prop.1983/84:78 20 Närvarande: statsrådet , ordförande, ochstatsråden , , , , , , ,, , R. , , , Thunborg Lagrådsremiss om ändringar i m.m. tillkallades en kommitté för översyn av reglernaför rättegängen vid de allmänna domstolarna. Kommittén' antog namnet rätlegängsutred-ningen.Enligt utredningens ursprungliga direktiv (dir 1977:10) borde översynen ifrämsta rummet inriktas på rättegången i underrätt. Målet för översynen bordevara atl göra förfarandet mera flexibelt samt såvitt möjligt snabbare ochbilligare utan att befogade rättssäkerhetskrav sattes åt sidan. Genom tilläggsdirektiv är 1981 (dir 1981:47) fickrättegångsutredningen också i uppdrag all göra en allmän översyn av bl.a.rättegången i hovrätterna och högsta domstolen. Utredningenavlämnade ijuli 1982 delbetänkandet (SOU 1982:25-26) Översyn avrättegångsbalken 1 Processen i tingsrätt. Belänkandel har remissbehandlats. Ensammanställning av remissyttrandena, vilken även innehåller en förteckning överremissinstanserna, har upprättats inom Juslitiedeparternentet och finnstillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 1902/82). Det nämnda delbetänkandet är av stor omfattning. Deföreslagna lagändringarna berör ca 250 paragrafer i (RB).Förslaget innebär väsentliga förändringar av både tvistemåls- ochbrottmålsprocessen i tingsrätt. Även om remissutfallet till stora delar harvarit positivt, har remissinstanserna fört fram åtskilliga synpunkter somkräver noggranna överväganden. Med hänsyn härtill är jag inle beredd att nu taställning till ' Ledamöter: landshövdingen ,ordförande, chefsrädman-nen , länsåklagaren ,advokaten . löreständaren och lantmästaren . Prop.1983/84:78 21 betänkandet i dess helhet. I stället har Jag funnit detlämpligt att bryta ut vissa frågor av särskilt angelägen natur till behandlingmed förtur. I del stora hela är det fråga om förslag som har omedelbarbetydelse från effektivitetssynpunkt och som i allmänhet har tillstyrkts ellerlämnats utan erinran vid remissbehandlingen. Sedan remissbehandlingen av utredningens förstadelbetänkande avslutats, har utredningen överlämnat delbetänkandet (Ds Ju1983: 1) Processen i överrätt - Några delreformer. I det föreslår utredningenvissa begränsade reformer som berör rättegången vid hovrätterna och högstadomstolen. Även delta betänkande har remissbehandlats. En sammanställning överremissyttrandena med en förteckning över remissinslanserna har upprättats inomJustifiedepartementet och finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr790/83). Även dessa frågor tar jag upp lill behandling i det följande. Slutligen ämnar Jag i detta sammanhang ta upp några frågorsom aktualiserats på andra sätt än genom rältegångsutredningens arbele. Detgäller frågor om delegation av beslutanderätt i mål om betalningsföreläggande,införande av taxa för ersättning till vissa tolkar samt förvaltningsdomstolarnasdomförhet i vissa fall. 2.1 Utvidgning av endomarkompetensen vid huvudförhandlingi tvistemål vid tingsrätt Mitt förslag: En tingsrätt skall vid huvudförhandling itvistemål som handläggs enligt RB vara domför med en lagfaren domare, inte barasom nu när huvudförhandlingen hålls i förenklad form utan också när det ärtillräckligt med hänsyn till målets beskaffenhet och parterna samtycker tilldet. Utredningens förslag: En tingsrätt skall vidhuvudförhandling i tvistemål vara domför med en lagfaren domare, om det ärtillräckligt med hänsyn fill målets beskaffenhet och parterna samtycker tilldet. Oavsett om parterna samtycker, får målet avgöras av en enda domare, om delär av enkel beskaffenhet (SOU 1982:25 s. 16, SOU 1982:26 s. 171). Remissinstanserna: De allra flesta godtar principen om attgränsen för endomarbehörigheten dras efter målets beskaffenhet. Man accepterari allmänhet också att det i normalfallet läggs på rätten och parterna attgemensamt bestämma om domförheten. Det av utredningen föreslagna rekvisilet"enkel beskaffenhet" har dock av flera remissinstanser sagts varaalltför otydligt (remissammanställningen s. 348 och 624). 1983/84:78 22 Skäl för mitt förslag: Vid huvudförhandling i tvistemål ären tingsrätt enligt huvudregeln domför med tre lagfarna domare (1 kap. 3 § RB).I familjemål skall rätten i stället bestå av en Itigfaren domare och nämndemän(15 kap. 29 § ). Vid sådan huvudförhandling som hålls iförenklad form är dock rätten alltid domför med en lagfaren domare ensam (1kap. 3 § RB). Delsamma gäller i mäl som handläggs enligt lagen (1974: 8) omrättegången i tvistemål om mindre värden (småmålslagen). Förutsättningen för att en huvudförhandling skall fåhållas i förenklad form är enligt 42 kap. 20 § andra stycket RB attförhandlingen äger rum i omedelbar anslutning till ett sammanträde för muntligförberedelse i målet eller från den dag då den muntligaförberedelsen avslutades. Ytterligare en förutsättning för huvudförhandling iförenklad form är att parterna samtycker till alt denna handläggningsformanvänds. Är saken uppenbar, får dock sådan förhandling äga rum även motparternas vilja. Att huvudförhandlingen hålls i förenklad form innebär enligtparagrafens tredje stycke att vad som förekommit vid del närmast föregåendesammanträdet för munfiig förberedelse anses ha förekommit även vid huvudförhandlingenutan att det behöver upprepas där. Utredningen föreslår att man når dét gäller endomarkompetensenslopar den tidsmässiga anknytningen till ett förberedelsesammanlräde och i ställetanknyter direki till målets omfattning och svårighetsgrad. Om det ärtillräckligt med hänsyn lill målets beskaffenhet, är således tingsrätten enliglförslaget domför med en enda domare under förutsättning av parternas samtycke.Rätten föreslås vidare få större möjligheter än f.n. atl gå emot en partsönskemål om en starkare sammansättning. Så föreslås få ske så snart målet är av"enkel beskaffenhet". Utredningens förslag innebär att begreppethuvudförhandling i förenklad form i fortsättningen inte får någon betydelse fördomförheten utan endast vid tillämpning av den s.k. omedelbarhetsprincipenenligt 42 kap. 20 § tredje stycket. Remissinstanserna har i allmänliet godtagit dengrundläggande principen om att gränsen för endomarkompetensen bör bestämmas pågrundval av det enskilda målets beskaffenhet. Många har dock synpunkler pågränsens närmare utformning. De flesta godtar att det i normalfallet läggs pårätten och parterna att gemensamt bestämma om domförheten. Några remissinstanserhar dock anfört att dornförhetsregler som lämnar alltför stort utrymme förrättens fria skön medför risk för att högre rätt kommer till en annanuppfattning i domförhetsfrlgan och återförvisar målet. För egen del finner Jag i likhet med utredningen attnuvarande regler för endomarkompetensen, som bygger på huvudförhandlingenssamband med ett förberedelsesammanträde, inte år helt tillfredsställande. Detfinns inga garantier för att de mål som ktm avgöras från ettsammanträde för muntlig förberedelse är just de Juridiskt och handlägg-ningsmåssigtenkla målen. I den mån nuvarande regler slår rätt torde det inte i första handbero på femtondagarsgränsen som sådan utan mer på det Prop.1983/84:78 23 inflytande över rättens sammansättning som har getts åträtten och parterna öch deras möjlighet att välja ul lämpliga mål för endomaravgörande.Som utredningen påpekat kan enbart den omständigheten att det förflutit en visstid från förberedelsesammanträdets slut inle i sig rimligen inverka på domarenskompetens att ensam avgöra ett visst mål. Enligt min mening finns del alltså skäl som talar för hell frikopp-lar frågan om endomarkompetensen från frågan om förenkladhuvudförhandling. 1 stället bör man - som utredningen och en stor majoritet avremissinstanserna förordat - i princip dra gränsen mellan endomar- och flerdomarkompetensefter målets svårighetsgrad. Därutöver behövs det emellertid liksom i dagregler om i vad män man vid en huvudförhandling behöver upprepa det som harsagts under förberedelsen. Pä den punkten har utredningen föreslagil ett merflexibelt system än det nuvarande. Jag är emellertid inle beredd att i dettalagstiftningsärende ta ställning lill förslaget i den delen. Begreppethuvudförhandling i förenklad form enligt 42 kap. 20 § RB bör därför tillsvidare finnas kvar. Vill man redan nu öka möjligheterna till avgörande införensamdomare, får man därför införa en ny domförhetsregel, uppbyggd kring måletssvårighetsgrad, som får gälla vid sidan av den nuvarande regeln om endomarkompetensvid huvudförhandling i förenklad form. Detta innebär i och för sig en vissinkonsekvens så till vida atl man i del ena fallet fäster vikt vid måletssvårighetsgrad men inte i det andra. Enligt min mening bör emellertid dettakunna accepteras som ett provisorium i avvaktan på en mera genomgripandereform. Jag förordar alltså en sådan ordning. Vid utformningen av en ny regel bör beaktas att detvistemål som handläggs vid huvudförhandling enligl vid de allmännadomstolarna är av mycket skiftande natur.