prop · G703100 · 1983-12-31 00:00:00 — Det svenska bidragetför 1983 uppgår till , vilket motsvarar av de sammanlagdaregeringsbidragen. Bidraget från är . Prop.1983/84:100 Bilaga 5 174 Världsbanksgruppenoch de regionala utvecklingsbankerna De internationellautvecklingsbankerna och -fonderna har till uppgift att lämna finansiellt bistånd i form av obundna lån. Därtill kommer ettomfattande tekniskt bistånd, somkomplement till det finansiella. Denäldsta och största utvecklingsbankenär Väridsbanken (), som kommit att utgöra modell för uppbyggnaden avövriga utvecklingsbanker. Tabell 1: Fakta om de internationellautvecklingsbankerna och -fonderna' ' Den (), somtillkom , finansieras inteöver biståndsanslagen. Utvecklingsbankernafungerar som ett mellanled mellan den internationella kapitalmarknaden och u-länderna.De kan genom sin goda ställning låna upp och vidareförmedia lån pä villkor, som ärförmånligare än vad de allraflesta själva skulle kunna få. Många av defattigare saknar den nödvändiga återbetalnings-förmågan även när detgäller utvecklingsbankernas relativt förmänliga län. För att kunna biståockså dessa länder har utvecklingsfonderna upprättats som ett komplement tillbankerna. De lämnar utvecklingskrediter på näst intill gävobasis. De svenska bidragen har därför koncentrerats tilldessa fonder. Föregångare ochalltjämt helt dominerande är Internationella utvecklingsfonden (), som är knuten till . Bankernas/fondernas högsta beslutandeorgan är guvenörsstyrelsen (). Den är sammansatt avrepresentanter för samtliga 1983/84:100 Bilaga 5 175 medlemsländer och håller ett möte per år.Däremellan handhas det löpande arbetet av en direktörsstyrelse (Board ofDirectors). Eftersom antalet medlemsländer överstiger antalet platser idirektörsstyrelsen har man fått gå samman i röstgrupper. En direktörrepresenterar således i regel flera länder. De nordiska ländernaingår i samma röstgrupp. Medan de i /bildar en egen röstgrupp har de iAfDB/AfDF slutit sig samman med och och i AsDB/AsDF med Canadaoch . Rösträtten är i principvägd i förhällande till andel tecknat kapital/bidrag. För att ge små länder, iförsta hand små , ett större inflytande tilldelas varje medlemslandockså ett visst antal röster, oberoende av landets kapital- och bidragsandelar.De svenska andelarna framgår av tabellerna 3 och 4. har störströststyrka i Afrikanska och Afrikanska utvecklingsfonden två tredjedelar resp hälften av röststyrkan. I /och /AsDF ärmotsvarande siffror . Enligt en mer ellermindre uttalad regel har chefskapet i alltid tillfallit enamerikan, i AsDB alltid en japan och i AfDB naturligen en . A W Clausenär chef för , Wila D Mung'omba från Zambiautnämndes till AfDBs president och tillträddechefsposten i AsDB . Utvecklingsbankernasutlåningsverksamhet är baserad på det av medlemsländerna tecknade kapitalet.Av det tecknade kapitalet inbetalas endast en mindre del. Resterande delfungerar som en garanti för utvecklingsbankernas upplåning på deninternationella kapitalmarknaden. Detta innebär att utlåningen till stor delfinansieras med hjälp av upplånade pengar och att utlåningsvillkoren därförblir bestämda av upplåningsvillkoren. Spännvidden i löptidernaberor på skillnader i läntagarländernas utvecklingsnivå och/eller iprojektinriktningen. Tabell 3:Utvecklingsbankernas tecknade kapital, den inbetalda andelen och utestående upplåning per 31december 1982 Tecknat kapital (milj. dollar) Inbetald andel (procent) Utestående upplåning (milj. dollar) andel av tecknade kapitalet röstandel (procent) Prop,1983/84:100 Bilaga 5 176 Till skillnad frånbankerna finansieras fondernas verksamhet inte genom upplåning utan genombidrag från i första hand i-länderna. har ocksåvissa OPEC-länder och andra rikare tillkommit som bidragsgivare.Bidragens storlek fastställs i samband med sk päfyllnadsförhandlingar. Enpåfyllnad sker genom en internationell överenskommelse, där bidragsgivarna gören utfästelse för tre eller . En del av vinst överförsvarje år dessutom till . Utlåningen från fondernasker pä mycket gynnsamma villkor. och lämnar räntefriautvecklingskrediter med en löptid till en administrationsavgift på0,. AsDFs likaså räntefria utvecklingskrediter löper med en avgiftav . år amorterings-fria i samtliga fonder. Tabell 4: Bidragen tillutvecklingsfonderna per Totala bidrag (milj. dollar) (milj. dollar) bidragsandel (procent) röstandel (procent) Storieken av det tecknadekapitalet i respektive utvecklingsbank och av bidragen till respektiveutvecklingsfond avspeglar deras utlä-ningskapacitet. Tabell 5:Utvecklingsbankernas och -fondernas utlåningsvolym Total utlåning per (milj dollar) Utlåning 1982 (milj dollar) 63 970 27 330 ' Avser budgetåret1982/83. Fördelning av utlåningen på länder Även omutvecklingsbankerna och -fonderna riktar sig till olika mottagarländer,beroende på utvecklingsnivå och kreditvärdighet, strävar både bankerna ochfonderna efter att bistå de fattigare länderna. Såväl som harunder i ökande utsträckning förskjutit 1983/84:100 Bilaga 5 177 utlåningen till länder med lägre BNI per capita.För de afrikanska och asiatiska regionalbankerna ledde det växande behovet avatt bättre kunna bistå de fattigare länderna till bildandet av respektiveutvecklingsfond. I följande tabell visas den långsiktiga förskjutningen ibankernas utlåning efter BNI per capita. Tabell 6: Den procentuellaländerfördelningen av utvecklingsbankernas och -fondernas utlåning BNI/capita 1979 1968/69-1972/73 (procenl) 1978/79-1982/83 (procent) -390 391-680 681- BNI/capita i dollar är 1979 -400 401-700 701- As DB/AsDF BNI/capita 1979 -500' 501-780 781- ' Inkl ö-medlemsländerna iStilla Havet med högre BNI per capita. Fördelning av utlåningen på sektorer Utlåningen har inte barai ökad utsträckning gått till de fattigare . harutlåningen också alltmer kommit de fattigare befolkningsgrupperna till del (setabell 7). Detta framgår av att andelen projekt inom jordbruk ochlandsbygdsutveckling och social infrastruktur har ökat i jämförelse med andelenför industri och ekonomisk infrastruktur. Till social infrastruktur hänförs iallmänhet hälsovård, stadsutveckling, utbildning och vattenförsörjning. Medekonomisk infrastruktur menas energianläggningar, transport och kommunikation. Bakom den ökadesatsningen pä jordbruks- och landsbygdsutveckling och på sociala projekt liggerden förändrade inställningen till dessa sektorers betydelse för utvecklingen.Denna förändrade syn grundar sig på insikten att det inte föreligger någotmotsatsförhållande mellan satsningen på basbehov, som i hög gradtillfredsställs genom sociala projekt, och ekonomisk tillväxt. Därtill kommeratt de fattigaste befolkningsgrupperna främst återfinns på landsbygden. 12 1983/84. Prop.1983/84:100 Bilaga 5 För en allsidigutveckling krävs emellertid även fortsatt satsning på industri, energi,transport och kommunikation. Inte minst kommer ökade insatser förenergiutvinning i de oljeimporterande att spela en viktig roll iframtiden för att förbättra betalningsbalansen. Den i längden ofrånkomligastrukturomvandlingen av de oljeimporterande ekonomier kräver storainvesteringar även inom andra sektorer än energin. /IDAs styrelsebeslöt därför att bistå de oljeimporterande även med s kstrukturanpassningslån, som inte är knutna till specifika projekt. Genom dennamodifierade form av programlån har .adgivningsfunktionytterligare markerats. har spelaten central roll för att, i samråd med berörda , upprätta biståndskoordinerandegrupper, sk konsortier och konsultativa grupper. Det finns f n ett tjugotalsådana grupper under ordförandeskap av . är medlem i degrupper som berör länder som mottar svenskt bilateralt bistånd. Världsbankenleder också den konsultativa gruppen för internationell jordbruksforskning(CGIAR). Tabell 7: Den procentuellafördelningen av utvecklingsbankernas och -fondernas utlåning på sektorer Prop.1983/84:100 Bilaga 5 179 Internationella finansieringsbolaget (IFC) Internationellafinansieringsbolaget, som upprättades , är en del av Världsbanksgruppen.Dess syfte är att främja ekonomisk utveckling i genom att, tillsammans medprivat kapital, medverka till upprättande och expansion av privataföretag i . För medlemskap i att man är medlem i . IFC har 124 medlemsländer, varav 103 u-länder.Guvernörs- och direktörsstyrelserna är desamma för IFC som för Väridsbanken och IDA.Världsbankens chef fungerar som ordförande i . Rösträtten ärliksomi vägd i förhållande till andelen tecknat kapital. Verksamheten leds av en verkställande vice-president.Antalet anställda uppgår f n till drygt 400. IFCs tecknadekapital uppgick till . Sverigeskapitalandel uppgår till . IFCs verksamhet finansieras även av ackumulerade vinster och lån frånVärldsbanken. IFCs investeringarsker i allmänhet i form av en kombination av aktieteckning och långfristigalån. Investeringsobjekt skall enligt stadgan vara privata företag. Statligt delägandeutesluts inte men företaget skall ha "privat karaktär" och inte vararegeringskontrollerat. Varje investering måste uppfylla två grundläggande krav: 1) den måste bidra tillutvecklingen av ekonomin i mottagariandet och 2) den måste med högsannolikhet vara vinstgivande. IFCs investeringarunder /83 uppgick till 845 milj dollar.Detta belopp utgjorde emellertid endast drygt en fjärdedel av de totalakostnaderna för de investeringar, i vilka IFC deltog. Nästan tre fjärdedelarkom från andra finansieringskällor, i första hand privata banker. Någon motsvarighettill IFC finns inte i AfDB och AsDB. Den senare har emellertid 1983 beslutat att ibegränsad omfattning inleda investeringar av riskvilligt kapital inom ramen för den ordinarie utlåningen.Det sker genomårliga avsättningar om från bankens vinst. Riktlinjerna följer istort sett vad som gäller för IFCs verksamhet. Till skillnad frän IFC kan AsDBockså erbjuda riskvilligt kapital indirekt via de nationella finansieringsinstitutionerna. 1983/84:100 Bilaga 5 180 Internationella jordbruksutvecklingsfonden() Den internationellajordbruksutvecklingsfonden () är ett av FNs fackorgan och upprättades 1977efter rekommendation frän världslivsme-delskonferensen . IFADs uppgift äratt stödja projekt och utvecklingsprogram för livsmedelsproduktion ochlivsmedelshantering i . I synnerhet uppmärksammas de fattigasteu-länderna med livsmedelsbrist och med goda förutsättningar att ökalivsmedelsproduktionen. Särskild vikt skall läggas vid näringsstandard ochlivsvillkor för de fattigaste befolkningsgrupperna. Under aren 1978-82beviljade 114 län till 80 länder på sammanlagt . avlänen gavs på synnerligen mjuka villkor till de fattigaste . Räntanpå dessa lån år , amorteringstiden är , varav de första tio äramorteringsfria. Av de lån som ges pä de gynnsammaste villkoren går huvuddelentill länder med en per capita-inkomst pä eller mindre. Omkring 31 %av IFADs resurser går till kategorin minst utvecklade länder. Av de totalaresurserna har gått till asiatiska , till afrikanska och till latinamerikanskaländer. Utöver län förekommer även ett visst tekniskt bistånd. Av IFADs projekthar 54 utarbetats av fonden, medan övriga 60 genomförts i samarbete med andrainternationella utvecklingsorgan. IFADs medlemsländer - f n139 - är indelade i tre kategorier: , OPEC-länder ochmottagarländer. Samtliga länder ingär i en styrande församling. Varje kategorihar 600 röster. Inom de bidragsgivande kategorierna fördelas rösträtten i storutsträckning i relation till bidragsandel. består av 18 medlemmar, 6 frånvarje kategori, och den väljs för en treårsperiod. är from 1984ordinarie styrelsemedlem för de nordiska länderna. Fonden hade för sinförsta verksamhetsperiod till sitt förfogande, varav komfrän och frän OPEC-länderna. bidrag uppgick till sammanlagt . Detta utgjorde2,av den totala summan. En påfyllnad om 1 100milj dollar för treårsperioden trädde i kraft först i juni 1982.OECD-ländernas bidrag under påfyllnaden är , OPEC-ländernas 450milj dollar medan övriga svarar för . bidrarunder perioden med vilket är av det totalapåfyllnadsbeloppet. Prop.1983/84:100 Bilaga 5 181 Inbetalningen tillden första påfyllnaden har gått långsammare än väntat och har därförfått lov att skära ned utlåningen jämfört med . Förhandlingar om en andra påfyllnad av IFADs resurser haremellertid satts igång under1983. Prop.1983/84:100 Bilaga 5 182 FNs/FAOsvärldslivsmedelsprogram (WFP) Under 1950-taletanvände vissa länder, främst , sina stora spannmålsöverskott för bilateralUvsmedelshjälp. Efterhand växte krav fram på ett internationellt komplementtill den bilaterala hjälpen. inrättades WFP som en multilateral kanal för livsmedelshjälp,underställd FN och FAO. WFP lämnar bistånd iform av livsmedel främst till jordbruksutvecklingsprojekt, där matransoner delas uttill de anställda vid anläggningsarbeten, s k food-for-work. WFP ger ocksåhjälp till ur näringssynpunkt särskilt behövande grupper, t ex kvinnor och småbarn, skolbarn,flyktingar etc. Vidareanvänds av WFPs totala resurser för katastrofbistånd. En medveten satsningsker pä de fattigare , som mottar ca tre fjärdedelar av WFPs utvecklingshjälp. WFPs styrande organär (), som bestar av 30 medlemsländer, varavhälften . återinträdde i CFA 1983 för perioden tom1985. avslutar sin förstatreårsperiod i och med utgången av 1984 medan väntas övertaDanmarks CFA-post . Kommitténsammanträder i , där WFP har sitt högkvarter. CFA skall, utöver sinstyrelsefunktion för WFP, vara ett forumför debatt och ge rekommendationer om biständsmetoder och biståndspolitikpå livsmedelsområdet. WFP finansieras medfrivilliga bidrag, dels i form av livsmedel, dels i form av kontanter för att betalaadministration, frakt, försäkringar etc. Bidragen till WFPhar ökat frän under tväårsperio-den till 1981-82.Eftersom priserna både på livsmedel ochfrakter har gått upp kraftigt har ökningen inte räckt till mer änatt bibehålla ungefär samma volym livsmedelsbistånd. Att WFP ändå kunnat öka sina leveranser beror på de tillskottman fått genom 1980 ärs konventionom livsmedelshjälp (FAC) och det internationella beredskapslagret avlivsmedel för katastrofinsatser (lEFR). WFPs kompetens vad gäller upphandling,transporter och distribution har kommit att utnyttjas allt flitigare även i bilaterala sammanhang och i samband medinternationella hjälpaktioner. levererade WFP sammanlagt ca 2 miljton livsmedel. Prop.1983/84:100 Bilaga 5 183 Under senare tidhar WFP haft svårt att uppnå de fastställda bidragsmålen. Dessa var 950resp för perioderna 1979-80 och 1981 -82, medan bidrageni bägge fallen stannade vid ca . Målet för perioden är1 . uppgår utfästelserna till strax . Bidragsmålet för perioden på I antogs med stor tvekan hos fleragivarländer. Den svenska andelenav de reguljära WFP-medlen uppgår under innevarande bidragsperiod till 2,2%.Dominerande bidragsgivare är och Canadamed 26 resp . För vardera 1983och 1984 har utfäst ett bidrag pä . Det svenska bidraget ärtill två tredjedelar bundet till upphandling i . Bland erbjudnasvenska livsmedel har WFP nästan uteslutande valt vegetabiliskolja. Därutöver har ställt tillWFPs förfogande för att täcka vissa kostnader för kompletterande utrustning isamband med WFP-projekt. Dessa bidrag har tillstörsta delen använts för upphandling i . konvention om livsmedelshjälp (FAC) Konventionen omlivsmedelshjälp (FAC) är en del av det gällande internationellaveteavtalet. Tanken var att komplettera detta avtal med ett bidrag tillu-ländernas livsmedelstrygghet genom att i en biståndskonvention göra åtaganden om årligaspannmålsleveranser. konvention har förlängts i tvä omgångar ochgäller nu till . Syftet medkonventionen är att bidra till att nå det mål på spannmålsbistånd , som uppställdes av 1974ärs väridslivsmedels-konferens. De 12 medlemsländernahar åtagit sig att leverera sammanlagt minst 7,6 milj ton . De största andelarnafaller på (), EG (), (), (400000ton) och ().Sveriges äriiga bidrag är . Bidragen utgär iform av spannmål, inklusive ris, eller kontantbidrag, omräknade enligtvärldsmarknadspris. Leveranserna sker som gåva eller som förmånligkredit, bilateralt eller multilateralt enligt givarens bestämmande. Av de totala åtagandena går genom WFP. Det svenskabidraget levereras i form avmjöl. Det kanaliseras i sin helhet genom WFP, som även får ett fraktbidrag. De totala svenska kostnaderna beräknas till för /84. Prop.1983/84:100 Bilaga 5 184 Det sekretariat och en under konventionen upprättad kommitté för livsmedelshjälp() år ansvariga för konventionens tillämpning. Alla tolvmedlemsländerna ingår i kommittén. Internationellaberedskapslagret av livsmedel för katastrofinsatser (lEFR) FNsgeneralförsamlings sjunde extra möte antog en resolution, varimedlemsländerna uppmanas att ställa pengar eller livsmedel till WFPs förfogande förkatastrofinsatser i . Målet sattes vid en reserv på minst 500000 tonspannmål. Det internationella beredskapslagret (lEFR) upprättades . Sedan1978 har beredskapslagret en mera permanent karaktär med årliga påfyllnader. Utfästelserna tilllEFR är frivilliga. Enskilda länder åtar sig att hålla en viss kvantitetlivsmedel i lager som med kort varsel kan sättas in i katastroflägen.Bidragen växte så, att målet nåddes med bred marginal 1981. Av bidragen på603000 ton kanaliserades genom WFP. 1982 uppnåddes spannmålsamt andra livsmedel. Bidragsgivare till lEFR är i stort sett samma länder somtill FAC. Diskussioner harförts om hur lEFR skall kunna förstärkas. En överenskommelse har träffats i WFP/CFA om attseparata utfästelser till lEFR skall görasi samband med WFPs ordinarie bidragskonferens. var en av initiativtagarna till lEFR och har stött lagret sedan desstillkomst. Det svenska bidraget består av svenskt vete, ca I matolja samt bidrag för att täckafraktkostnaderna. Dessutom kan Sverigei mån av behov och resurser bidra med andra livsmedelsprodukter. bidrag ställs i huvudsak till WFPsförfogande. Kostnaden beräknas för /84 uppgå till 88milj kr. Prop.1983/84:100 Bilaga 5 185 FNsflyktingkommissarie började sin verksamhet 1951. UNHCRs uppgift är att gerättsligt skydd och bistånd åt flyktingar och ät människor som befinner sig i enmotsvarande situation. En stor del av UNHCRs arbete är inriktad på att iinternationella överenskommelser och nationell lagstiftning främjaflyktingars rättigheter, och se till att dessa tillämpas av de enskildastaterna. På grund av kraftigtökade flyktingströmmar världen runt har UNHCRs verksamhet fåtten mycket snabb tillväxt och kommitatt domineras av stora biståndsprogram. I en akutflyktingsituation söker UNHCR i första hand tillhandahålla hjälp för överievnadi form av livsmedel, tält och filtar. Hjälpen kan vid behov utvidgas till attomfatta bostäder, vattenförsörining, hälsovård, utbildning, utrustning för visssjälvförsörjning etc. Redan på ett tidigt stadium söker UNHCR finna varaktiga lösningar förflyktingarna. Frivillig repatriering anses vara den bästa lösningen. Alternativtkan lokal integration och omplacering i tredje land komma ifråga. Pä senare år harflyktinglägertenderat att permanentas och därmed ta i anspråk en stor del av UNHCRs resurser för bistånd under en följdav år. Förutom sittreguljära program bland flyktingar bistår UNHCR på gene-ralförsamUngensuppdrag flyktingar efter det att de återvänt till hemlandet eller hjälpermänniskor som lever som flyktingar i sitt eget land. UNHCRs verksamhetgranskas av en rådgivande kommitté, den sk exekutivkommittén. Kommittén har 41medlemmar. är medlem sedan1958. Kommitténsammanträder en gång i . Därutöver äger informella mötenrum . Detta sker för att bidragslän-dema löpande skallkunna fä insyn i UNHCRs verksamhet. Flyktingkommissarie är dansken . Flyktingkommissariensverksamhet finansieras genom frivilliga bidrag medan kostnaderna för sekretariatet iGeneve inklusive fältkontoren, f n ca 1 600 personer, till en dryg Qärdedel bestrids via FNsordinarie budget. UNHCRs verksamhetväxte explosionsartat . uppgick totalabudgeten till och 1980 till . En viss återhämtning har därefter inträttsamtidigt som UNHCR kunnat dra nytta avdollarkursutvecklingen. räknar UNHCR med en budget på strax . 1983/84:100 Bilaga 5 186 De största bidragsgivarnaär , , , och . reguljära bidrag uppgick till . Därutöver ges omfattande extrabidrag från bl a katastrofanslaget till UNHCRs särskilda program. På senare århar merparten av dessa program förts in under den reguljära budgeten medpåföljd att medelsbehovet ökar för denna. Liksom de flesta andraorganisationer inom FN-systemet har UNHCR svårt att nå de fastställdabidragsmålen. räknar man dock med att budgeten kommer att balanseras.Ett annat problem är den ökade specialdestineringen av bidrag vilket minskarflyktingkommissariens möjligheter att på ett rättvist sätt fördela resursernamellan de olika flyktinggrupperna. FNs hjälpprogram för Palestina-flyktingar(UNRWA) FNs hjälpprogram förpalestinaflyktingar bökade sin verksamhet 1950. UNRWA bistår de flyktingar som1948 lämnade vid tillkomst samt dem som blev flyktingar efterjunikriget 1967.1 dag är ca 1,9 milj palestinier registrerade som flyktingarhos UNRWA. Ungefär en tredjedel av dessa befinner sig i läger i ,, samt Gaza-remsan och på . Programmet förpalestinaflyktingar omfattar utbildning, hälsovård och livsmedelshjälp. Genomutbildningsprogrammet vilket omfattar två tredjedelar av budgeten, utbildas ca330000 palestinska barn i 647 skolor. UNRWAs chef, med titelgeneralkommissarie, rapporterar till generalförsamlingen omorganisationens verksamhet. är svensken generalkommissarie.En rådgivande kommitté deltar i planeringen av organisationens verksamhet. UNRWAs budget ärberäknad till . De största bidragsgivarna är , , ,och . Det svenska bidraget uppgår till . Extrabidrag på har av lämnats för såväl 1982 som 1983. Vidare harSverige lämnat för UNRWAs insatser i till följd avIsraels invasion . Organisationen har underflera års tid haft finansiella svårigheter, vilka ytteriigare förvärrades underdet gångna året. Svårigheterna beror bl a på att kostnaderna för programmetautomatiskt stiger genom stigande mat- 1983/84:100 Bilaga 5 187 priser och löner men framför allt genom attantalet barn i skolålder ständigt ökar. Bidragen till programmetökar däremot inte i samma takt. Hotet om att tvingas skära nedutbildningsprogrammet eller tom stänga samtliga skolor vilar ständigt överorganisationen och har avvärjts endast genom betydande extrabidrag i sista stund. Internationella federationen förfamiljeplanering (IPPF) IPPF hade närfederationen grundades endast 8 medlemsorganisationer, (). IPPF har idagmedlemsorganisationer i ett hundratal länder, och är den största enskildainternationella organisationen efter Röda Korset. Det övergripande måletför verksamheten är att främja familjeplanering och ansvarigt föräldraskap, dvsmänniskors rätt att själva besluta om hur många barn de vill ha och hur tätt deskall komma. Federationen verkar för att öka medvetenheten ombefolkningsfrågans betydelse och för att den beaktas i nationella ochinternationella utvecklingsplaner. satsar man på att utveckla ochförbättra tillgången pä familjeplaneringsservice. Särskilda ansträngningar görsför att förändra attityderna hos männen. Genom att vidga samarbetet med andraorganisationer, enskilda såväl som olika FN-organ, söker man skapa en bredareförankring för sin verksamhet. Federationen har ett nära samarbete med WHO ifrågor som rör sexualundervisning, nutrition och familjeplaneringsservice inomramen för mödra- och barn vård. Representanter församtliga medlemsorganisationer sammankallas till den skmedlemsförsamlingen. Då fastställs en arbetsplan framåt. Ansvaretför verksamheten i övrigt ligger på styrelsen, som har 48 medlemmar från olikamedlemsorganisationer, valda pä regional basis. Arbetet leds av federationensgeneralsekreterare, som är svensken . En medicinsk panelunder ledning av professor vid fungerar sområdgivare till och till medlemsorganisationerna bl a i frågor somrör preventivmedel. Federationens huvudkontorär beläget i och har ca 300 anställda. IPPF har under de senaste årenvidtagit en rad åtgärder i syfte att minska personalen och rationaliseraverksamheten. 1983/84:100 Bilaga 5 188