prop · G703124 · 1983-12-31 00:00:00 — SIVhar i sin rapport om tillgången på bostäder för flyktingar aktualiserat fråganom en särskild ersättning för atl bygga upp en bostadsreserv i kommuner somträffar överenskommelser om mottagande av flyktingar. Mol bakgrund av atttillgången på bostäder i allmänhet är mycket god i kommunerna kan jag inletillstyrka delta förslag. I flertalet kommuner finns oulhyrda lägenheter iallmännyttiga företag vilket innebär dels atl det finns möjlighet att ordnabostad ål en flykting med relativt kort varsel, dels atl flykfingmottagandetkan innebära minskade kostnader för hyresförluster. Det finns således inte ettgenerellt behov av att ersäUa kommunerna för all hålla en bostadsreserv av vissstorlek. I vissa speciella situationer bör dock de medel för särskilda bidrag tillkommuner som föreslås förfoga över kunna användas i syfte att tryggabehovet av bostäder för 1983/84:124 38 flyktingar.Exempel på detta kan vara när man vill i flyktingmotlagningen engagera nyakommuner med tillgång på arbeten men med en besvärlig bostadssituation ellernär det finns påtagligt behov av särskilda åtgärder för att åstadkomma önskvärdspridning av flyktingar inom en kommun. 2.8.4Ersättning av kostnader för barn utan egna vårdnadshavare Detförekommer att det bland de flyktingar som las emot i finns en del barnsom kommit hit utan sin egen vårdnadshavare. I den grupp sino-vietnamesiskaflyktingar som togs emot fanns det ett drygt hundratalminderåriga barn utan vårdnadshavare. Dessa har i många fall placerats ifamiljehem, så långt möjligl hos personer från den egna gruppen. Även bland deenskilt inresta flyktingarna har det funnits barn och ungdomar somvarit i behov av vård i ett annat hem än barnets eget med stöd avsocialtjänstlagen eller lagen om vård av unga (LVU). Somen följd av att vissa kommuner som tog emot sino-vietnamesiska flyktingar fickhöga kostnader för fosterlöner m. m. för omhändertagande av föräldralösa barnbemyndigade regeringen att betala ut ersättning försådana kostnader. De generella ersättningsregler som infördes fr. o. m. år 1980ger inget utrymme att ersätta sådana kostnader med faktiska belopp, ulan förandra kostnader än socialbidrag utgår endast en schablonersältning. Orsakentill regeringens beslut var bl. a. att det rörde sig om kostnader för dettaändamål av en omfattning som inte alls beräknats vid fastställandet av schablonersältningensstorlek och att det var några ganska små kommuner som skulle drabbas av storakostnader om ersättning endast skulle lämnas i form av schablonbidrag. /83 var kostnaderna för verksamheten drygt 3,3 milj. kr. Iutvärderingen av nuvarande ersättningsregler (DsS 1982:1) ifrågasattes om inteersättningsreglerna borde ändras så att kommunernas kostnader för flyktingbarnsom är omhändertagna i familjehem eller på institution generellt borde ersättasmed de faktiska kostnaderna. Som skäl härför angavs att de problem som lettfram till ett särskilt beslut beträffande de sino-vietnamesiska barnen vargenerella och skulle kunna bli aktuella även i fråga om andra flyktinggrupper.Man framhöll också atl dessa kostnader på många sätt är jämförbara medkostnader för ekonomisk hjälp som ersätts med faktiska kostnader och att deenkelt kan tas fram ur kommunernas redovisning, varför en ersättning med defaktiska kostnaderna inte skulle leda till något administrativt merarbete. Jagdelar i huvudsak den uppfattning som förts fram i utvärderingsrapporten ochanser att kommunernas faktiska kostnader för vård enligt socialtjänstlageneller LVU av barn som kommit hit utan egna vårdnadshavare börersättas av staten. Däremot anser jag inte atl statlig ersättning bör utgå förmotsvarande kostnader för barn till flyktingar som av andra skäl kan behövaplaceras i annal hem än sitt eget när familjen 1983/84:124 39 vistatsen tid i . I dessa fall är inte omhändertagandet av barnet på samma sätldirekt relaterat till flyktingsituationen och det finns inte motiv för någraandra regler i fråga om kommunens kostnadsansvar än vad som gäller generelltför alla barn. 2.8.5Schablonersättning av vissa kostnader Kommunersom enligt överenskommelse med tar emot asylsökande och flyktingar bör somjagtidigare framhållit få ersättning för sina insatser. Utöver vad generellastatsbidrag och ersättningen av socialbidragskostnaderna ger bör, enligt minmening, berörda kommuner ersättas med ett engångsbelopp från för varjeflykting man lar emot. Syftet med ersättningen bör vara att täcka sådana, vadman bör kalla normala extra kostnader, som kommunen åsamkas som en direktföljd av dess åtagande gentemot staten, och vilka inte ersätts via generelltverkande statsbidragssystem. Somjag tidigare framhållit är avsikten medomläggningen av flykt-ingmottagandet inte atl öka omfattningen av de åtgärdersom vidtas till förmån för flyktingar i AMS och länsarbetsnämndernasregi. Mot den bakgrunden skall engångssumman självfallet inte avses täckakostnaderna för verksamhet som går utöver den nivå som gäller . Det är inleheller avsikten att engångssumman eller andra statsbidrag till flyktingomhänder-tagandelskall täcka sådan särskild verksamhet som kommunen ändå -oavsett åtagandet attta emot flyktingar bedriver till förmån för invandrare och språkligaminoriteter. Engångsbeloppetbör schablonberäknas och i princip motsvara normala kommunala kostnader för deåtgärder som staten direkt svarar för på förläggning eller i enskildinkvartering eller på annal sätt finansierar, och som inle kommer att ersättaspå annat sätt. Det innebär att schablonersätl-ningen i princip bl. a. skallomfatta kommunernas extra kostnader för socialt stöd, annan social service,tolkservice samt fritids- och kulturverksamhet. Vidare bör schablonersältningenavse kostnader för administration och samordning av flyktingverksamheten samtför viss beredskap. Även kommunala merkostnader inom skolan och barnomsorgen tillföljd av åtagandena alt ta emot flykfingar bör ingå i de schablonberäknadebidragen. F.n.lämnas enligt förordningen (1979: 1120) om ersättning för bistånd tillflyktingar m.fl. en schablonersättning för viss social verksamhet till samtligakommuner som har kostnader för ekonomisk hjälp till flyktingar. Denna schablonersättningutgör av kostnaderna för ekonomisk hjälp. I den tidigare nämndautvärderingen av dessa regler konstaterades all denna schablonersättning har enmindre lämplig konstruktion genom sin koppling till sodalbidragskostnaderna.Det framhålls också att eU tänkbart alternativ är ett belopp per flykting. Enligtmin mening är en samordning av den schablonersättning som finns i nuvarandeersättningssystem och den nya schablonersättning jag 1983/84:124 40 Det bör ske genom att nuvarande schablonpåslag påsocialbidragskostnaderna tas bort och genom all den ersättning som hittillsutgått till kommunerna på detla sätt beaktas när nivån fastställs på det engångsbeloppsom i det nya systemet skall utgå från . Jag återkommer strax till nivån påengångsbeloppet. AGFA-gruppenhar föreslagit all också nuvarande form av statligt bidrag till familjepedagogiskverksamhet bör upphöra i samband med all elt nytt system för mottagning avflyktingar införs och att medel bör föras över till för all användas avkommunerna för motsvarande insatser inom ramen för de avlal om kommunallomhändertagande som skall slutas mellan och enskilda kommuner. Sammaförslag har också lämnats av en arbetsgrupp inom ipromemorian (DsS 1981:20) Förändring av nuvarande statsbidrag till familjepedagogiskverksamhet bland flyktingar och zigenare. Förslaget tillstyrks av flertalet avde remissinstanser som yttrat sig i frågan, även om en annan mening redovisasav några, bl. Föregen del vill jag först framhålla den viktiga roll som den familjepedagogiskaverksamheten hiuills har haft för att underlätta många flyktingars inträde idet svenska samhället. Genom familjepedagogernas arbete har sociala problemkunnat förebyggas och samhällets insatser bättre anpassats tillolika minoritetsgruppers speciella behov och förutsättningar. Den typ av gruppinriktalsocialt arbete som den familjepedagogiska verksamheten innebär bör ävenframdeles vara av stor betydelse för många flykting- och minoritetsgrupper. Samtidigtmenar jag all kommunernas sociala arbete för flyktingar måste anpassas efter debehov och förutsättningar som finns i resp. kommun och all kommunerna därmedockså själva måste få avgöra hur man vill utforma och organisera verksamheten. Detlasynsätt talar mot att ha ett särskilt spedaldestinerat stimulansbidrag för enviss slags verksamhet för flyktingar vid sidan av ett mer allmänt bidrag. Jaghar mot denna bakgrund funnit alt övervägande skäl talar för att den statligaersättningen fill familjepedagogisk verksamhet för flyktingar avskaffas i sinnuvarande form och samordnas med del system för bidrag till kommunerna förflyktingmottagande somjag föreslagit. Därigenom samlas statensersättningar för särskild verksamhet för flyktingar på en myndighet. Detinnebär att engångsbeloppet per flykting också bör läcka familjepedagogiskverksamhet eller liknande insatser av normal omfattning. Jagvill i delta sammanhang framhålla alt det är viktigt atl sprida erfarenheternaav den familjepedagogiska verksamheten till de nya kommuner som kommer atlengagera sig i flyktingmottagandet. Här bör även haen uppgift. Statsrådet kommer senare att behandla dessa frågornärmare och tar upp den familjepedagogiska verksamheten förzigenare. Innanjag redovisar med vilket belopp engångsersättningen för flykting Prop.1983/84:124 41 bör utgå skall jag också ta upp frågan om schablonersältningför asylsökande och andra tillståndssökande som kan komma all omfattas av överenskommelsernamellan och kommuner. Somjag tidigare nämnt bör staten la ett ökatkostnadsansvar för de åtgärder kommunerna bör vidla för dessa.Jag har tidigare också redovisai vilka åtgärder som normall bör vidtas. Jaganser att kommunernas åtgärder för asylsökande på samma säu som för flyktingarbör ersättas med ett engångsbelopp per person. Delta belopp bör motsvara delsnormala kommunala kostnader för social service, tolkservice och andra insatserunder väntetiden som inte ersätts med generella statsbidrag, dels kostnaderför adminislration, samordning och viss beredskap. Den tid del lar från det en asylsökande sökeruppehållstillstånd till det slutliga beslutet varierar myckel från fall tillfall, bl. a. beroende av om beviljar uppehållstillstånd eller omvederbörande får avslag från och besvärar sig hos regeringen.Schablonersättningen för asylsökande skulle därför kunna anpassas tillväntetidens längd. a. av administrativa skäl finner jag emellertid en sådanlösning mindre lämplig. Jag förordar en schablonersältning som utgår för varjeasylsökande med samma belopp oavsett väntetidens längd. För flertalet kommunerbör effekterna av väntetider som ligger över resp. under genomsnittet ta utvarandra. Det är också så alt kommunens kostnader för andra ändamål än bostadoch uppehälle inte är direkt relaterade till väntetidens längd utan behovet avinsatser är normalt störst efter ankomsten. Med hänsyn till att kommunerna har höga extrakostnader inom skolan och barnomsorgen bör schablonersättningarnadifferentieras på barn och vuxna. bör engångsersättningarna lämnastill de kommuner som träffat överenskommelse om mottagande av flyktingar ochasylsökande med följande belopp: 25000(19000) kr. 12000(10000) kr. De inom parentes angivna beloppen avser schablonersältningför en flykting när schablonersältning avseende väntetiden lämnats till sammakommun. Orsaken till alt beloppen i sådana fall är lägre än för flyktingar somkommer från motlagningsföriäggningar och har sitt tillstånd klart när de tasemot i kommunen är atl vissa initiala åtgärder redan har vidtagits under dentid flyktingen väntade på sitt tillstånd. Vissa kostnader för beredskap harockså redan beaktats i belopp som utgått för väntetiden. Schablonbeloppen bör fastställas efteröverläggningar med . De förslag jag nu lämnat innebär som framgått av vad jagtidigare sagt att nuvarande generella schablonersättning på av socialbidragskostna- 1983/84:124 42 dernaslopas och att en schablonersättning för andra kostnader än ekonomisk hjälplämnas endast till de kommuner som träffat överenskommelser med om mottagningav flyktingar. Det innebär att kommuner som inte har träffat överenskommelsermed men som ändå tar emot enstaka enskilt inresta flyktingar får sämreersättning än . Dessa kommuner har dock sällan några betydande kostnaderoch del är enligt min mening rimligt alt den statliga ersättningen omfördelas tillförmån för kommuner som direkt engagerar sig i flyktingpolitiken och som ocksåhar förhållandevis större kostnader. Genom att utge ersättning för andrakostnader än sodalbidragskoslnader endast till kommuner som tar emot flyktingari organiserade former skapas också incitament för kommunerna att träffa överenskommelsermed . Somen följd av att nuvarande schablonersättning (av socialbidragskostnaderna)för vissa kostnader för social service upphör och för att inle försvåra utplaceringefter reformens ikraftträdande av flyktingar som då är inskrivna påförläggningar bör ett reducerat engångsbelopp utgå för dessa flyktingar. Dettabelopp bör i princip vara lika stort som den del av det nya engångsbeloppet sommotsvarar nuvarande schablonersättning. Nivån bör fastställas av regeringen. Behovetav att kunna föra över en del av schablonersältningen från en kommun till enannan om en flykting flyttar efter en kort lids vistelse i en kommun kan behövaövervägas. I denna fråga bör samråd ske med . Somjag nämnt bör det finnas möjlighet för att genom särskilda bidragkompensera enskilda kommuner för vissa speciella kostnader som inte kaninrymmas i schablonersättningen. Ett exempel på när särskilt bidrag bör kunnalämnas är när förutsättningarna i en viss kommun är sådan att särskildaåtgärder av engångskaraktär är nödvändiga. I första hand avser jag häruppbyggnad av resurser och kompetens i mottagnings-kommuner som intetagit emot flykfingar eller saknar aktuell erfarenhet av flyktingarbete. Påmotsvarande sätt kan det även i kommuner med erfarenhet av flyktingmottagandei vissa fall krävas särskilda och kostnadskrävande anordningar om man lar emoten helt ny flykfing-grupp. bör även i sådana fall ha möjlighet att beviljasärskilda bidrag. Behovav att ge särskilda bidrag kan också finnas om en kommun tar emot en störregrupp flyktingar som på grund av sin kulturella eller etniska bakgrund,utbildningsnivå eller andra förhållanden har särskilda behov som kräverspeciellt kostnadskrävande insatser. Det kan l.ex. gälla en kommun som tar emoten stor grupp analfabeter eller en grupp handikappade flyktingar. Mottagning avzigenska flyktingar kräver också speciella insatser. Särskildabidrag bör i här nämnda situation kunna utges för såväl särskilda insatser iform av projekt eller liknande som för extremt höga kostnader för reguljärverksamhet. 1983/84:124 43 Somjag tidigare nämnt bör i vissa speciella fall de medel som anvisas försärskilda bidrag också kunna användas för atl kompensera kommuner som måstevidta särskilda åtgärder för att få fram bostäder för flyktingar och som harbetydande kostnader härför. Särskildabidrag av det slag jag här nämnt bör också vid behov kunna användas för att fåtill stånd specialislfunklioner som kan vara gemensamma för flera kommuner.Även för vissa specialistfunktioner för flyktingar inom den medicinska ochpsykiatriska vården bör under vissa förutsättningar särskilda bidrag kunnabeviljas. Jag återkommer till denna fråga i samband med att jag behandlar annanersättning till sjukvårdshuvudmännen. Detankommer på regeringen att ge de närmare rikfiinjer för beviljande av särskildabidrag som bedöms erforderliga. Hurstora resurser som bör ställas till : s förfogande för särskilda bidrag börvarje år - inom av angivna ramar - fastställas av regeringen isamband med dess beslut om flyktingkvotens storlek och inriktning. Resursernamåste vid behov givelvis också under löpande år kunna anpassas till oförutseddavariationer i flyktinginvandringen. Schablonersättningarnaoch de särskilda bidragen bör som jag tidigare framhållit utbetalas av . Dennärmare utformningen av utbetalningsreglerna för schablonersättningen börfastställas av regeringen. Vad gäller de särskilda bidragen bör det ankomma påSIV all besluta om ansökningsförfarande och om när utbetalning skall ske. Ersättningav socialbidragskostnader utbetalas f.n. kalenderårsvis i efterskott avlänsstyrelsen. Av den utvärdering av ersättningssystemet som genomförts framgåratt den omläggning av systemet som gjordes har medfört en avsevärtförenklad administration för såväl staten som kommunerna. När det gäller attavgöra för vilka personer ersättning skall lämnas krävs dock alltjämt enrelativt omfattande administration. Den består bl. a. av förfrågningar frånkommunerna om vilka utlänningar som är flyktingar eller därmed jämställda. Ersättningenbör som utbetalas kalenderårsvis i efterskott. Mot bakgrund av att SIVföreslås få ett samlat ansvar för flyktingmoltagandet samt det förhållandet attkommunerna ändå som regel måste vända sig till för att klargöraflyktingstatus skulle det kunna ifrågasättas om inte även utbetalningen aversättningen för socialbidragskostnader borde bli en uppgift för . Jag anserdock inte att det f. n. finns tillräckligt underlag för att besluta om en sådanförändring. Genomden nya form för flyktingmottagande med överenskommelser mellan ochkommuner som jag föreslagit kommer kommunerna att i väsentligt högreutsträckning veta när utlänningar kommer till kommunen som flyktingar ellerasylsökande. De kommuner som träffat överenskom- 1983/84:124 44 melsemed om mottagande av flyktingar kommer all aviseras vid bosättningen. Detinnebär att de problem som finns i ansökningsförfarandet till stor delkommer atl elimineras. Endasl när det gäller flykfingar och asylsökande som sökersig till andra kommuner än dem med vilka har överenskommelser saml flykfingarsom flyttar till en annan kommun bör det bli aktuellt medförfrågningar hos om flyktingstatus o. dyl. Kommunernasansökningsförfarande bör därför kunna förenklas avsevärt även medlänsstyrelsen som utbetalande myndighet. Vid länsstyrelserna finns ocksåresurser för ändamålet. SIVbör få i uppdrag atl i samråd med länsstyrelser och Svenska kommunförbundetanpassa ansökningsförfarandet till de nya förutsättningar som kommer alt gällanär ett system med kommunalt mottagande av flykfingar är genomfört. Man bördärvid ägna särskild uppmärksamhet åt atl åstadkomma förenklingar. Om dettaarbete skulle visa alt del skulle innebära förenklingar eller andra fördelarmed alt lägga över ersättningsadministrationen på bör frågan om en sådanförändring kunna aktualiseras. SIVbör i sin egenskap av ny huvudman för flyktingmottagandet ha ett centraltansvar för alla delar av ersättningssystemet på myndighetsnivå. I detta ansvarbör bl. a. ligga all följa kostnadsutvecklingen och svara för anslagsframställning. 2.9Hälso- och sjukvårdsfrågor - ersättning till sjukvårdshuvudmännen Såvälasylsökande som organiserat överförda flykfingar kommer inte sällan frånförhållanden som har inneburit atl många grundläggande behov haråsidosatts. Som en följd härav är vissa hälsoproblem förhållandevis vanliga.Smittsamma sjukdomar som turberkulos, tarmsjukdomar och hepatit kan ocksåförekomma, men dominerar inte på något sätt flyktingarnas hälsosituaiion. Föralt främja flyktingarnas välbefinnande och integrering i del svenska samhälletbör de liksom f. n. erbjudas en hälsoundersökning. Kvotflyktingar bör erbjudasen sådan undersökning under vistelsen på moUagningsför-läggning. Det kan ocksåi vissa fall - t. ex. om det föreligger påtagliga hälsorisker - vara lämpligtalt erbjuda även asylsökande en hälsoundersökning. Rekommendationer ominnehållet i undersökningarna, som bör anpassas efler personernashälsotillstånd och förhållandena i övrigt, bör utarbetas av socialstyrelsenefter samråd med . Förhälsoundersökningarna bör normalt samhällets ordinarie hälso- och sjukvårdsorganisationanlitas. Sjukvårdshuvudmannen bör ersättas för dessa kostnader med fastställdabelopp. Ersättning bör utbetalas på samma sätt som i fråga om sjukvård. Jagåterkommer till detta i det följande. 1983/84:124 45 2.9.2Hälso- och sjukvård för asylsökande Enligtbestämmelserna i hälso- och sjukvårdslagen har utlänningar som väntar på besluti fråga om uppehållstillstånd rätl till akut sjukvård, och det ankommer därförpå vederbörande sjukvårdshuvudman alt erbjuda denna. Som jag redan nämnt bördock staten svara för de kostnader som därvid uppkommer. F. n. utgår inte någonsådan ersättning direkt till sjukvårdshuvudmännen, men staten svarar i mångafall ändå indirekt för dessa kostnader. Det sker på följande sätt.Sjukvårdshuvudmannen tar ut en patientavgift motsvarande del belopp som angesi det av landstingsförbundet rekommenderade riksavtalet för hälso- ochsjukvård eftersom den asylsökande inte omfattas av den allmänna försäkringenoch sällan kommer från länder med vilka har någon konvention omsjukvårdsförmåner. Denna patientavgift betalas genom socialbidrag.Den kommun som utgivit socialbidrag får sedan ersäUning för sina kostnadergenom förordningen (1979:1120) om ersättning för bistånd till flyktingar m.fl. Dennaordning är enligt min mening olillfredställande. Del finns som IPOK framhållitvissa principiella skäl för att staten skall svara för kostnaderna försjukvård för den som har rätt att vänta i landet på beslut i tillståndsfrågan.Denna ersättning bör i enlighet med IPOK: s förslag utgå direkt tillsjukvårdshuvudmännen. Det är enligt min mening viktigt atl undvika enomfattande administration, varför någon form av schabloniserad ersättning böreftersträvas. Inom pågår med dellagande frånlandstingsförbundet ett arbete med alt söka förenkla och schablonisera statensersättningar till sjukvårdshuvudmännen. Det kan vara lämpligt att det isammanhanget även inkludera ersättningen för sjukvårdskostnader för utlänningarsom väntar på beslut i fråga om uppehållstillstånd. Om en sådan schabloniseringinte är möjlig att genomföra till bör dock ersättningen t.v. utgå i någon annan form. Statlig ersättning bör då enligt min mening kunnautgå med de belopp som anges i del nämnda riksavtalet. Utbetalningarnaskulle i detta läge kunna ombesörjas av alternativt ,, eller länsstyrelserna. Jag har funnit atl - om inte entotal schablonisering kan åstadkommas skulle vara det mest lämpliga alternativetmed hänsyn till att har uppgifter om vilka personer som är tillståndssökande. Förakut sjukvård under vistelse på utredningsförläggning bör också så långt möjliglordinarie sjukvårdsresurser användas. Sjukvårdshuvudmannen bör ersättas enligtriksavtalet för sjukhusvård och annan sjukvårdande behandling underförläggningsvistelsen. 2.9.3Hälso- och sjukvård för flyktingar Ävenhälso- och sjukvården åt flyktingar bör ges av samhällets ordinarie organisationhärför. Detta gäller också dem som las emot på flyktingförläggning. Vid deförläggningar som skall ta över finns f. n. sjuksköters- 1983/84:124 46 kaoch arvoderad läkare. bör i samband med den omstrukturering som successivtskall ske, i samråd med respektive landsting, bedöma vilket behov som finns avatt ha egen personal anställd. Sjukvårdshuvudmannenbör även fortsättningsvis ersättas för sina kostnader för hälso- och sjukvårdtill dem som är inskrivna på föriäggning. Ersättningen bör utgå enligt sammaprinciper som AMS tillämpar, dvs. Vissaflyktingar kan ha ett ackumulerat vårdbehov som inte har hunnit behandlas undervistelsen på förläggning. Detta kan ställa krav på beredskap hossjukvårdshuvudmannen. Det är därför viktigt att tar kontakter också medaktuell landstingskommun i samband med att verket förbereder en överenskommelsemed en kommun om mottagande av flyktingar.