prop · G703104 · 1983-12-31 00:00:00 — Endast skyltar som överensstämmer med verketsföreskrifter bör medföra rätt att ta ut kontrollavgift. Trafiksåkerhetsverketbör i sammanhangel överväga i vilken omfattning de vägmärken som anges ivägmärkesförordningen (1978: 1001) kan användas för ändamålet. Kompletterandeskyltar som faller utanför dessa regler kan också behöva övervägas. Utredningenvill emellertid peka på att vissa förekommande skyltar som t. ex. Besöksplals, Försjukhusets personal etc. inle tillräckligt tydligt anger att det är fråga omförbud för andra att parkera. De bör därför inte godtas i detta sammanhang. Felparkeringsavgiftslagenär tillämplig endast på överträdelse som ej är belagd med straff. Detta hängersamman med att felparkeringsavgiften ersatt parkeringsboten som påföljd försådana överträdelser som varit straffbelagda men avkriminaliserats.Någon motsvarande begränsning uppställs inte i ulredningens lagförslag.Kontrollavgift skall alltså kunna utgå vid parkering i strid mol förbud ellervillkor som meddelats av markägaren, även om parkeringen i och för sig kanbetraktas som stridande mot någon paragraf i l.ex. Ispecialmotiveringen behandlar utredningen frågan om hur"dubbelbestraffning" skall undvikas. 1983/84:104 51 Parkeringskommitténföreslog i sitt belänkande Parkering (SOU 1968:18) att överträdelser av beslämmelserom tidsbegränsning och av regler för avgiftsbeläggning skulle föranledaskyldighet all erlägga en kontrollavgift, vilken föreslogs tillfalla kommunen.Överträdelser av parkeringsförbud eller förbud att stanna skulle fortfarandevara straffsanktionerade. Parkeringskommiltén föreslog atl kontrollavgiftens storiekskulle bestämmas så atl den liksom parkeringsboten fick en viss förebyggande effektmen att den blev något lägre än boten. Enligt förslaget skulle avgiftenfastställas av kommunfullmäktige. Ipropositionen 1975/76:106 med förslag lill felparkeringsavgiftslag, där avkriminaliseringav vissa parkéringsöverträdelser och införande av felparkeringsavgift fördesfram, uttalade departementschefen alt avgiften borde regleras på ett liknandesätt som gällde i fråga om parkeringsbot, nämligen alt den lokalt skullebestämmas inom etl vissl intervall. En anpassning till inträffadepenningvärdeförändringar skulle dock göras. I enlighet härmed bestämdes felparkeringsavgiftentill lägst . saml överläts på kommun, som förordnats atlsvara för Irafiköver-vakningen, eller i övriga fall attfastställa avgiftens storlek inom angivna intervall. Ica hälften av de kommuner som har egen trafikövervakning tillämpas olika beloppinom kommunen för felparkering på gatumark beroende på överträdelsens art. Detfinns olika syslem för denna avgiflsdifferenliering men i uttas l.ex.ell lägre belopp (.) vid överträdelse av bestämmelser om lidsbegränsningoch av regler för avgiftsbeläggning -dvs. på markerade, avgiflsbelagdaparkeringsplatser - medan etl högre belopp (.) uttas vid alla andraförseelser. Ipropositionen 1979/80: 178 har regeringen föreslagit att felparkeringsavgiftslagenändras så att regeringen får ange det högsta och lägsta belopp som felparkeringsavgifterfår fastställas till. Beloppen föreslås få varieras med hänsyn till skilda slagav parkeringsöverträdelser. Den föreslagna ändringen skulle möjliggöra förregeringen atl bestämma högre avgifter för speciella fall, l.ex. föröverträdelser som från säkerhets- eller framkomlighetssynpunkt är särskiltallvarliga. Departementschefen nämner som exempel härpå parkering i kollektivkörfältoch på övergångsställen. Kontrollavgiftenhar - liksom felparkeringsavgiften - till syfte atl avhålla fordonsförare frånatt överträda de parkeringsbeslämmelser som finns. Den skall vidare kompenseraför det inkomstbortfall som uppstår genom att vanlig parkeringsavgift inte erläggssaml täcka kostnaderna för viss adminislration i samband med indrivning avkontrollavgift. Vanligtvis uppgår kontrollavgiften lill elt belopp som vidaöverstiger den förlorade parkeringsavgiften. Detnuvarande konlrollavgtflssystemet, som grundas på en avtalskon- Prop.1983/84:104 52 struktion,medger i princip atl markägaren ensidigt bestämmer kontrollavgiftens belopp. Föratt komma till rätta med en oskäligt hög kontrollavgift torde man fä tillgripamöjligheten till jämkning av avtalsvillkor. Ulredningen känner inte till attkontrollavgiften i något fall bestämts till ett oskäligt högt belopp. Trotsdetta anser ulredningen del angeläget att garantier skapas för att förhindraatt avgift uttas med alltför höga belopp. Somframgått av enkätsvaren (se avsnitt 5.1) uppgick kontrollavgifterna i september1979 till ell belopp . i de tillfrågade kommunerna. Detframgår också av enkätsvaren att merparten av överträdelserna påtomtmarksparkeringar lill sin art är att jämslälla med överträdelse avbestämmelser om avgiftsbeläggning på gatumark. Kontrollavgiftens storlek besiämsav markägaren eller den som åt markägaren förvaltar en anläggning. En delkommunala parkeringsbolag har bestämt all kontrollavgiften skall följa denlägre felparkeringsavgiften i kommunen. Denna avser ofta överträdelse i frågaom avgiftsbeläggning. Medutgångspunkt i överträdelsernas karaktär och konlrollavgiftssyste-metsnuvarande tillämpning anser utredningen att det finns goda skäl atl föreslå enkoppling mellan kontrollavgiftens storlek och gällande felparkeringsavgift. Ioch för sig kunde man låta någon statlig eller myndighet prövarimligheten av en kontrollavgift och fastställa beloppet. Enklast tordeemellertid vara atl i lagstiftningen införa en begränsning av kontrollavgiften.Detta kan lämpligen ske så atl kontrollavgiften tillåts uppgå lill det beloppsom inom kommunen tillämpas i felparkeringsavgift. Inom ramen för delta beloppkan markägaren därefter själv få bestämma vilket belopp kontrollavgiften skalluppgå till och om det skulle vara en fördel atl ha olika belopp beroende på l.ex.vilken fordonskategori som tillåts att parkera. Ett sådant förfarande ärsmidigt och måste te sig rimligt för bilisterna. För de fall då en kommuntillämpar olika belopp i felparkeringsavgift beroende på överträdelsens art,bör kontrollavgift högsl få uppgå till den felparkeringsavgift som utlas vidöverträdelser av beslämmelser om avgiftsbeläggning. Skulle någon kommun inteha avgiftsbelagd parkering men ändå lillämpa differentierade belopp i felparkeringsavgift,bör kontrollavgiften maximeras till del lägsta inom kommunen tillämpade beloppel.I vissa kommuner förekommer atl felparkeringsavgiften för samma typ avförseelse är siörre i tätorterna än på landsbygden. I sådana fall börkontrollavgiften med iakttagande av övriga beslämmelser - få uppgå lill detbelopp som tillämpas i felparkeringsavgifi för den del av kommunen därtomtmarken är belägen. På motsvarande sätt bör av länsstyrelse bestämt belopptillämpas. I proposition 1980/81:21 har föreslagits att felparkeringsavgiftensbelopp skall höjas om den inte betalas efter första påminnelsen. Dåkontrollavgiften nu kopplas lill felparkeringsavgiften avses självfalletdennas belopp ulan sådan förhöjning. Fastställdfelparkeringsavgift tillkännages inte vid parkering på offenlligrätlslig mark.Genom att kontrollavgiftens belopp nu maximeras i lag lorde Prop.1983/84:104 53 detinte vara nödvändigt att ange kontrollavgiftens storlek på de skyltar, somupptar villkoren för parkering. Av hänsyn till allmänheten är del emellertidlämpligt att den för tillfället gällande kontrollavgiften anges någonstans ianslutning till parkeringsplatsen, l.ex. vid en biljettautomat. Om parkering ärförbjuden på platsen synes det mindre angeläget all ange kontrollavgiften överhuvud taget. Avgiftsbeläggningav en parkeringsplats på tomtmark är markägarens angelägenhet. Åven andraparkeringsvillkor får enligt utredningens mening ankomma på markägaren attbestämma. För kontrollavgift gäller dock att utredningen föreslagit en högstagräns. Inom denna gräns bör markägaren emellertid få bestämma kontrollavgiftensbelopp. När det gäller avgiftsbelagd parkering medför en överträdelse attmarkägaren går miste om parkeringsavgiften. Som framgår senare i betänkandet(avsnitt 6.5 och 6.6) förordar utredningen vidare att markägaren även ifortsättningen skall fä sköta övervakningen och inkasseringen avkontrollavgifterna. Dessa förhållanden bör föranleda att kontrollavgiften -liksom - tillfaller markägaren för atf bl. a. bestrida kostnaderna föråtgärderna. Näretl fordon parkeras på annans hyrda bilplats skulle hyresmannen kunna ha eltkrav på att uppbära kontrollavgiften som ersättning för intrånget. Enskildahyresman torde dock sällan ha någon möjlighel att övervaka parkeringen ochinkassera kontrollavgifter. Detta måsle i praktiken skötas av markägaren.Enligt utredningens uppfallning vinner övervakningen i effektivitet ommarkägaren får uppbära kontrollavgiften även i dessa fall. Hyresmannen fåralltså vid intrång på hans plats rikta markägarens eller övervakarens uppmärksamhelhärpå, varefter markägaren utfärdar parkeringsanmärkning. Åven om hyresmanneninte får uppbära kontrollavgifterna lorde en sådan ordning vara till derasbästa. Fråganom flera kontrollavgifter skall få debiteras vid långvarig felparkeringbehandlas i avsnitt 6.8. Somnämnts på annat ställe i detta belänkande har kontrollavgiften karaklär av ettslags straffavgift, som väl läcker både utebliven parkerings-avgift ochskadestånd. När en markägare tar ut kontrollavgift bör därför inteparkeringsavgift dessutom få tas ut för den tid som kontrollavgiften avser. Liksombeträffande felparkeringsavgift finns det vid tomlmarksparke-ring situationerdä det får anses vara obilligt alt utkräva kontrollavgift. I förevarandelagförslag har därför intagits en bestämmelse om alt kontrollavgift skallefterges när den olovliga parkeringen får anses ursäktlig med hänsyn tillomständigheterna. Exempel på sädana fall kan vara att den som parkerat drabbatsav någon sjukdom, alt bilen gått sönder eller att någon annan nödsituationinträffat. Den förare som åberopar sådan omständighet bör också vara beredd altpå något sätt kunna göra sitt påslående sannolikt, t. ex. genom intyg eller vittnen.Andra länkbara situationer där markägaren bör efterge kontrollavgiften är dåfel på biljettautomaten uppslån på 1983/84:104 54 sådanlid alt det inle går att nå honom för etl meddelande eller då giltigt parkeringslillstånduppvisas i efterhand. Del sistnämnda bör dock accepteras endast om bilförarenhar månadskort eller liknande och under förutsättning atl försumligheten inteupprepas alltför ofta. 1960års parkeringskommitté föreslog (se avsnill 4.11) atl överträdelser avbestämmelser om tidsbegränsning och avgiftsbeläggning skulle avkriminaliserasoch att en civilrättslig avgift, kallad kontrollavgift, i stället skulleinföras. Kommittén ansåg att en förutsättning för att detta system skulle blieffektivt var att ägaransvar infördes. Förslaget altavkriminalisera vissa överträdelser vann inle gehör. Vägtrafikförordningensparkeringsregler och i lokala trafikföreskrifter angivna parkeringsbeslämmelsersanktionerades således även fortsättningsvis med böter. Däremot infördes ivägtrafikförordningen etl s. k. subsidiärt ägaransvar, dvs. om det inte kundeutredas vem som fört det fordon som överträtt parkeringsbestämmelserna skulleägaren i stället dömas till straff. Endasl om fordonet frånhänts ägaren genombrott uteblev påföljd. Bestämmelsen om s. k. subsidiärt ägaransvar överfördessenare till vägtrafikkungörelsen, som trädde i kraft . I proposition 1975/76:106med förslag till lag om felparkeringsavgift m. m. ansågs tiden mogen atlföreslå avkriminalisering av de flesta former av parkeringsförseelser ochersätta parkeringsboten med en avgifi, kallad felparkeringsavgift, somfordonsägaren skulle vara betalningsansvarig för. Därjämte föreslogs attinvändningar mot parkeringsanmärkningar inle skulle stoppa förfarandet men attägaren i efterhand skulle kunna begära rättelse eller bestridabetalningsskyldigheten. Lagen trädde i kraft . Närdel gäller tomtmarksparkering har i den i direktivenomnämnda skrivelsen till regeringen påpekat atl den rättsliga grunden är oklarnär det gäller möjligheterna atl göra en bilägare ansvarig för parkering påtomtmark. När ägaren invänder att annan fört bilen, är det bl. a. avkostnadsskäl ej rimligt att göra utredning om vem som varil förare. Deltaminskar styrelsens möjligheter att på ett effektivt och försvarbart sättfullgöra uppgiften att kräva avgifter för parkeringsplatser på tomtmark ochbyggnadsstyrelsen anser det ytterst angeläget att lagstiftningen ändras så att slyrelsenvid överträdelse av angivna villkor får rätt alt rikta krav mol denregistrerade ägaren av fordonet. Med anledning av en motioni ämnet har lagutskottet i belänkande (LU 1977/78:31) uttalat attförutsättningarna för innehavare av parkeringsanläggning att göra gällandebetalningsanspråk på grund av olovlig parkering måsle förbättras och atl enmöjlig väg är att man efter mönster av lagen om felparkeringsavgift ålägger bilägarenett strikt ansvar för betalningsskyldig- Prop.1983/84:104 55 Utskottet fann det inte påkallat med någon åtgärd från riksdagenssida men underströk viklen av att frågan blev föremål för utredning.Liknande uttalande hade för övrigt också trafikutskottet gjort i sittbetänkande (/76: 14) med anledning av propositionen om felparkeringsavgiftslagen.Datainspektionen har också i en promemoria pekat på att nuvarandeförhållanden utgör problem vid tillämpning av 8 § inkassolagen. Enligt dennabestämmelse bör inkassoåtgärd inte vidtas, om det föreligger sannolika skäl föralt en fordran inle är lagligen grundad eller om fordringen annars framstår somobefogad. I inkasso-ärende avseende kontrollavgift riktas kravet motfordonsägaren, som inte torde vara skyldig atl betala avgiften om han inte förtfordonet. En lösning som innebär att fordonsägaren lagstiftningsvägen blirbetalningsansvarig i likhet med vad som gäller felparkeringsavgift skulleenligt inspektionen undanröja alla oklarheter. Justitiekanslern har medanledning av klagomål mol angående avgiftsbeläggning avstatliga parkeringsplatser i beslut gjort ett parprincipiella uttalanden. Den ena frågan avsåg texten på den skyll därparkeringsvillkoren angavs. Delta saknar intresse i förevarande sammanhang. Denandra frågan avsåg huruvida betalningsanspråk kunde riktas mot annan än densom parkerat ett fordon. JK uttalade att svaret ytterst måste ges av domstolmen att del enligt JK: s mening endast i undantagsfall lorde föreligga sådanaomständigheter all ägaren kunde göras ansvarig för avgiften även om annanperson fört bilen. JK ansåg slutligen alt det krävdes särskild lagstifining föratt generellt uppnå alt ägaren blev ansvarig för belalning av avgiften. Fråganom ägarens ansvar för belalning av kontrollavgift har varit föremål föravgörande bl.a. i . ogillades ett ersältningsyrkandenär ägaren uppgav atl han inte själv parkerat sin bil på den aktuella platsen,att han ofta brukade låna ut sin bil till olika funktionärer inom enidrottsförening och atl han förgäves försökt ta reda på vem som disponeratbilen när påminnelse om kravel kom efler . Påsenare år har avgöranden i första instans inneburit att ägaren ansetts ansvarigför betalning av kontrollavgiften om det var utrett alt fordonet ståttuppställt i strid mot de skyltade parkeringsvillkoren och ägaren inte ansettsig böra medverka till att utreda vem som vid tillfället i fråga förfogade överbilen. Mångaav våra tätorters centrala delar är planlagda och bebyggda före bilismen.Utrymmen på tomtmark för stillastående fordon finns därför inle i erforderiigutsträckning och gatumarken måsle reserveras för den rörliga trafiken. Det ärmed hänsyn härtill betydelsefullt all efterievnaden av parkeringsbeslämmelserpå befintlig tomtmark förbättras. För detta krävs att man kan beivra överträdelserpå elt snabbi och smidigt sätt. Nuvarande system bygger på uppfattningen att eltavtalsförhållande uppkommer mellan markägaren och fordonsföraren. 1983/84:104 56 kännedomom vem som har parkerat fordonet och krav på kontrollavgift vid avtalsbrottmåste riktas mot fordonsägaren, som kan identifieras genom bilregistret. Omägaren förnekar att han fört fordonet, har markägaren ofta mycket svårt atlbevisa vem betalningsskyldigheten åvilar. Trots alt domstolarna i en del falllättat på bevisbördan synes avtalskonstruktionen utgöra en otillräcklig grundför utkrävande av kontrollavgift. Vanligtvisär bilföraren och bilägaren samma person. I annat fall är det i regel en ägarennärstående person som kör bilen. Ägaren kan bestämma vem som får disponerafordonet. Del kan därför inle anföras några principiella invändningar mot attålägga ägaren betalningsansvaret för kontrollavgiften, särskill som strikt ägaransvarredan gäller för överträdelser på gatumark. Detstrikta ägaransvaret bör konstrueras så som ägaransvaret är uppbyggt enligt felparkeringsavgiftslagen.Föraren krävs genom att parkeringsanmärkningen och betalningsanmaningen sättspå bilrutan. Om kontrollavgiften inte eriäggs inom den på betalningsanmaningenangivna tiden krävs fordonsägaren på beloppet. Den som driver enparkeringsanläggning skall alltså inte behöva göra någon utredning om vem somfört fordonet utan påminnelser och efterföljande krav skall kunna riktas direktmol ägaren. För det fall förare och ägare inte är samma person bör ägaren kunnakräva åter av föraren vad han visar sig ha eriagl med anledning av överträdelsenav parkeringsbestämmelserna. Närdet gäller långtidsuthyrning av fordon (dvs. minst etl år) medför etl sådant ägaransvaringa problem. Hyresmannen betraktas som ägare i trafiklagstiftningens meningoch antecknas i bilregistret. Krav på kontrollavgift kommer att riktas direkttill hyresmannen. Ifråga om korttidsulhyrning sänds påminnelse om kontrollavgift till uihyrningsföreiagel.För att ge förelaget erforderiig lid alt efterforska hyresmannen ges oftalängre tidsfrist än beiräffande enskilda personer innan inkassokrav utsänds.Det har kommil till ulredningens kännedom att en del ulhyrningsföretag påsenare tid krävt ersättning av de parkeringsbolag som begärt uppgift omhyresmannens namn och adress. Äv ulredningen föreslaget strikt ägaransvar föröverträdelser på tomtmarksparkeringar kommer liksom felparkeringsavgiflslagens beslämmelseralt göra uthyrningsföretagen belalningsansvariga för hyresmannensöverträdelser. För bestämmelsernas efterlevnad är det av stor vikt att ägaransvarinförs även för tomtmarksparkering och biluthyrningsföretagens problem kan inleanses vara så stora atl de motiverar någon inskränkning av del föreslagna ägaransvaret.I skrivelse till regeringen har hemställtom ändring av ägaransvaret för felparkeringsavgifter. Efler utredning har TSVkommit fram lill alt frågan inte föranleder förslag till någon åtgärd. Skullebranschens problem kunna lösas t. ex. med enklare rutiner medavseende på felparkeringsavgifterna, bör dessa också kunna tillämpas förkontrollavgifterna. 1983/84:104 57 Isamband med diskussioner om bilägares betalningsansvar har för utredningenpåpekats alt det inte är ovanligt att den registrerade ägaren är underårig. Isådana fall kan det uppstå svårigheter alt utkräva såväl felparkeringsavgiftsom kontrollavgift. Eftersom underårig ägare inte kan bruka fordonet -åtminstone om det är fråga om en bil - är det sannoUkt ekonomiska skäl som göralt den underårige registreras som ägare medan det får anses mesl troligt atlfordonet brukas av den underåriges förmyndare eller annan närståendefamiljemedlen. För att hindra atl den som nyttjar bilen missbrukar delförhållandet att ägaren är omyndig bör enligt utredningens mening enbestämmelse införas som ålägger förmyndaren betalningsskyldighet i dessasituationer. Detta bör gälla såväl felparkeringsavgiftslagen som förslaget tilllag om kontrollavgift vid tomtmarksparkering. Iproposifion 1980/81:21 med förslag till ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgiftföreslås att felparkeringsavgiftslagen blir tillämplig inte bara som påfordon som antecknats i bilregistret och molsvarande utländska register utanäven på fordon som är upptagna i del militära fordonsregistrel och fordon sombrukas med slöd av saluvagns-, turist-vagns-, exportvagns- och interimslicens. Ulredningenanser att kontrollavgift vid överträdelse av parkeringsbestämmelser påtomtmark bör tas ut av samma fordonsägare som kan bli föremål för felparkeringsavgift.Utredningen föreslår därför att med fordonets ägare skall avses den som när överträdelsenskedde var antecknad som ägare i ovanstående register. Kontrollenav aU parkeringsföreskrifter i vägtrafiklagsliftningen och i lokalatrafikföreskrifter efterievs har skett genom polisens försorg.Genom lagsfiftning öppnades möjlighel all för trafikövervakninganställa mindre kvalificerad personal än poliser. Motsvarande beslämmelserfinns i lagen (1964:321) om trafikövervakning. Enligl denna lagkan länsstyrelse efter ansökan av kommun besluta att kommunen skall ombesörjaövervakning av efterlevnaden av sådana föreskrifter rörande parkering ellerstannande som omfattas av förordnande enligl lagen om felparkeringsavgift.Beslut får meddelas endasl om det krävs särskild personal för övervakningen. F.n. har 87 kommuner fåll förordnande all ombesörja Irafikövervakningen ikommunen. I andra kommuner sköts övervakningen helt av polisen. Förövervakning av efterievnaden av bestämmelser för tomtmarksparkering finns ingaformella krav på övervakningspersonalen. I praktiken fungerar det oftast så attkommunala parkeringsbolag efter avtal med gatukontoren anlitar de kommunala irafikövervakarna.Byggnadsstyrelsen köper också övervakningstjänsler av några kommuner menanlitar även vaktbolag för dessa uppgifter. 1983/84:104 58 altutse någon eller några av förelagets anställda atl hjälpa till med övervakningenoch luftfartsverket har också till stor del egna anställda som sköterövervakningen. Specialinformation om skyltarna och deras innebörd lämnas tilldem som skall övervaka efterlevnaden av bestämmelserna. En del parkeringsbolagåtar sig uppdrag att övervaka parkeringsplatser vid bostäder, industrier,färjelägen etc. Den ulbildning som geskommunala trafikövervakare torde vara så omfattande atl den väl uppfyller dekrav man bör kunna ställa på dem som sköter övervakningen på lomlmarksparkeringar.På sådana parkeringar gäller i allmänhet enklare regler än på gatumark. Förstora parkeringsbolag som har behov av en rationellt bedriven övervakning tordedel vara lämpligt att anlita kommunala trafikövervakare med deras grundligakunskaper och stora rutin. Men lagen om kontrollavgift är avsedd all kunnatillämpas även på små parkeringsplatser. Tillgången på kommunalatrafikövervakare är inte i alla kommuner så stor atl del kan föreskrivas atl såkvalificerad personal skall anlitas för övervakningsuppdrag. Vidare har endasl87 av landets drygt 240 kommuner egen trafikövervakning och i stora delar av landettorde det vara svårt all köpa sådana övervakningstjänsler. För mindreparkeringsplatser bör det därför ankomma på markägaren själv eller någon avhans anställda att handha övervakningen. Personal vid vaktbolag kan också kommai fråga för övervakningstjänster. När det gäller frågan omövervakare av tomtmarksparkeringar bör ha särskilda kvalifikationer, harutredningen ansett att detta har nära samband med det fortsattaindrivningsförfarandet. För överträdelse av parkeringsbestämmelser på gatumarkgäller att utfärdad parkeringsanmärkning med betalningsanmaning är direkt indrivningsbarom felparkeringsavgiften inte erläggs efter ett par påminnelser. När dennarättsverkan knyts till parkeringsanmärkningen är det viktigt att det slällskrav på utbildning hos övervakaren. Som framgår i detta kapitelsinledningsavsnitt och nästföljande avsnitt har utredningen stannat för attbibehålla inkassokrav och domstolsförfarande för att utverka en exekutionstitelom kontrollavgift inte erläggs frivilligt.